# Europeiska unionens L 351/2016

| | ISSN 1977-0820 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 351 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 59 årgången22 december 2016 |

ISSN 1977-0820

Europeiska unionens

officiella tidning

L 351

Svensk utgåva

Lagstiftning

59 årgången22 december 2016

---

| Innehållsförteckning | | II   Icke-lagstiftningsakter | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | | BESLUT |
| | * | Kommissionens beslut (EU) 2016/2326 av den 21 oktober 2015 om det statliga stöd SA.38375 (2014/C) (f.d. 2014/NN) som Luxemburg har genomfört till förmån för Fiat
  [delgivet med nr C(2015) 7152]

   (
  1
  ) | 1 |
| | * | Kommissionens beslut (EU) 2016/2327 av den 5 juli 2016 om det statliga stöd SA 19864 – 2014/C (f.d. 2009/NN54) som Belgien har genomfört till förmån för finansiering av de offentliga IRIS-sjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel
  [delgivet med nr C(2016) 4051]

   (
  1
  ) | 68 |

Innehållsförteckning

II   Icke-lagstiftningsakter

Sida

BESLUT

*

Kommissionens beslut (EU) 2016/2326 av den 21 oktober 2015 om det statliga stöd SA.38375 (2014/C) (f.d. 2014/NN) som Luxemburg har genomfört till förmån för Fiat
  [delgivet med nr C(2015) 7152]

   (
  1
  )

[delgivet med nr C(2015) 7152]

1

1

*

Kommissionens beslut (EU) 2016/2327 av den 5 juli 2016 om det statliga stöd SA 19864 – 2014/C (f.d. 2009/NN54) som Belgien har genomfört till förmån för finansiering av de offentliga IRIS-sjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel
  [delgivet med nr C(2016) 4051]

   (
  1
  )

[delgivet med nr C(2016) 4051]

1

68

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES |

---

(1)   Text av betydelse för EES

1

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

II Icke-lagstiftningsakter

BESLUT

| 22.12.2016 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 351/1 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2016

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 351/1

---

KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2016/2326

av den 21 oktober 2015

om det statliga stöd SA.38375 (2014/C) (f.d. 2014/NN) som Luxemburg har genomfört till förmån för Fiat

[delgivet med nr C(2015) 7152]

(Endast den franska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket (1),

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,

efter att i enlighet med ovan nämnda artiklar (2) ha gett berörda parter tillfälle att inkomma med synpunkter, och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

1.   FÖRFARANDET

FÖRFARANDET

| (1) | Genom en skrivelse av den 19 juni 2013 skickade kommissionen en begäran till Luxemburg om upplysningar gällande detaljerad information om nationell praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor (3). |
| --- | --- |

(1)

Genom en skrivelse av den 19 juni 2013 skickade kommissionen en begäran till Luxemburg om upplysningar gällande detaljerad information om nationell praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor (3).

3

| (2) | Genom en skrivelse av den 17 juli 2013 gav de luxemburgska myndigheterna ett allmänt svar och tillhandahöll en del av den efterfrågade informationen. Deras svar innehöll särskilt en beskrivning av de juridiska principerna och de nationella bestämmelserna som binder den luxemburgska skattemyndigheten (Administration des contributions directes (4)) när den utfärdar förhandsbesked i skattefrågor, förfarandet för att uppnå ett sådant skattebesked, den information som bör uppges av den skattskyldige, och huruvida de skattebesked som utfärdats av skattemyndigheten offentliggjorts. De luxemburgska myndigheterna tillgodosåg inte kommissionens begäran om att sända en förteckning över de förhandsbesked i skattefrågor som antagits 2010, 2011 och 2012 av skattemyndigheten, och inte heller annan användbar information såsom företagens namn och verksamhet, datum för förhandsbesked i skattefrågor, beskedens giltighetstid och typ av transaktioner som omfattas av dessa besked. |
| --- | --- |

(2)

Genom en skrivelse av den 17 juli 2013 gav de luxemburgska myndigheterna ett allmänt svar och tillhandahöll en del av den efterfrågade informationen. Deras svar innehöll särskilt en beskrivning av de juridiska principerna och de nationella bestämmelserna som binder den luxemburgska skattemyndigheten (Administration des contributions directes (4)) när den utfärdar förhandsbesked i skattefrågor, förfarandet för att uppnå ett sådant skattebesked, den information som bör uppges av den skattskyldige, och huruvida de skattebesked som utfärdats av skattemyndigheten offentliggjorts. De luxemburgska myndigheterna tillgodosåg inte kommissionens begäran om att sända en förteckning över de förhandsbesked i skattefrågor som antagits 2010, 2011 och 2012 av skattemyndigheten, och inte heller annan användbar information såsom företagens namn och verksamhet, datum för förhandsbesked i skattefrågor, beskedens giltighetstid och typ av transaktioner som omfattas av dessa besked.

Administration des contributions directes

4

| (3) | Genom en skrivelse av den 30 augusti 2013 sände kommissionen en påminnelse till de luxemburgska myndigheterna där de ombads att sända en förteckning över förhandsbesked i skattefrågor som antagits 2010, 2011 och 2012 (5). |
| --- | --- |

(3)

Genom en skrivelse av den 30 augusti 2013 sände kommissionen en påminnelse till de luxemburgska myndigheterna där de ombads att sända en förteckning över förhandsbesked i skattefrågor som antagits 2010, 2011 och 2012 (5).

5

| (4) | De luxemburgska myndigheterna uttryckte genom skrivelser av den 20 och den 23 september 2013 sin besvikelse beträffande det faktum att viss information gällande kommissionens begäran om upplysningar publicerats i pressen. De luxemburgska myndigheterna ifrågasatte, för övrigt, den rättsliga grunden till kommissionens begäran om upplysningar. |
| --- | --- |

(4)

De luxemburgska myndigheterna uttryckte genom skrivelser av den 20 och den 23 september 2013 sin besvikelse beträffande det faktum att viss information gällande kommissionens begäran om upplysningar publicerats i pressen. De luxemburgska myndigheterna ifrågasatte, för övrigt, den rättsliga grunden till kommissionens begäran om upplysningar.

| (5) | Kommissionen svarade de luxemburgska myndigheterna genom en skrivelse av den 2 oktober 2013 där den angav den rättsliga grund som berättigar kommissionen att på eget initiativ påbörja en undersökning gällande Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, och förlängde tidsfristen för landet att inkomma med den efterfrågade förteckningen. |
| --- | --- |

(5)

Kommissionen svarade de luxemburgska myndigheterna genom en skrivelse av den 2 oktober 2013 där den angav den rättsliga grund som berättigar kommissionen att på eget initiativ påbörja en undersökning gällande Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, och förlängde tidsfristen för landet att inkomma med den efterfrågade förteckningen.

| (6) | Ett möte mellan de luxemburgska myndigheterna och kommissionen ägde rum den 11 oktober 2013. I ett brev av den 14 oktober sade sig de luxemburgska myndigheterna betvivla att den rättsliga grund som kommissionen angett skulle kunna motivera att begäran var så omfattande och av så allmän art. Kommissionen besvarade detta brev genom en skrivelse av den 15 oktober 2013. |
| --- | --- |

(6)

Ett möte mellan de luxemburgska myndigheterna och kommissionen ägde rum den 11 oktober 2013. I ett brev av den 14 oktober sade sig de luxemburgska myndigheterna betvivla att den rättsliga grund som kommissionen angett skulle kunna motivera att begäran var så omfattande och av så allmän art. Kommissionen besvarade detta brev genom en skrivelse av den 15 oktober 2013.

| (7) | Ett nytt utbyte av skrivelser ägde rum mellan de luxemburgska myndigheterna (skrivelser av den 11 november och den 2 december 2013) och kommissionen (skrivelser av den 14 november och den 12 december 2013), under vilket de luxemburgska myndigheterna förklarade att inte kunde svara på begäran om upplysningar, på grund av att en ny regering håller på att bildas. Kommissionen förlängde därför tidsfristen till den 15 januari 2014, och angav i sina två skrivelser att den kan bli tvungen att anta ett beslut om föreläggande att lämna upplysningar i det fall begäran om upplysningar inte besvaras. |
| --- | --- |

(7)

Ett nytt utbyte av skrivelser ägde rum mellan de luxemburgska myndigheterna (skrivelser av den 11 november och den 2 december 2013) och kommissionen (skrivelser av den 14 november och den 12 december 2013), under vilket de luxemburgska myndigheterna förklarade att inte kunde svara på begäran om upplysningar, på grund av att en ny regering håller på att bildas. Kommissionen förlängde därför tidsfristen till den 15 januari 2014, och angav i sina två skrivelser att den kan bli tvungen att anta ett beslut om föreläggande att lämna upplysningar i det fall begäran om upplysningar inte besvaras.

| (8) | De luxemburgska myndigheterna sände genom en skrivelse av den 15 januari 2014 22 förhandsbesked i skattefrågor gällande perioden 2010–2013, men de skattskyldigas namn hade borttagits ur dokumentet. Enligt de luxemburgska myndigheterna var dessa 22 förhandsbesked i skattefrågor – varav ett berörde ett förhandsbesked om prissättning riktat till ett företag kallat FFT (nedan kallat FFT:s förhandsbesked om prissättning eller det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor) – representativa för Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor. |
| --- | --- |

(8)

De luxemburgska myndigheterna sände genom en skrivelse av den 15 januari 2014 22 förhandsbesked i skattefrågor gällande perioden 2010–2013, men de skattskyldigas namn hade borttagits ur dokumentet. Enligt de luxemburgska myndigheterna var dessa 22 förhandsbesked i skattefrågor – varav ett berörde ett förhandsbesked om prissättning riktat till ett företag kallat FFT (nedan kallat FFT:s förhandsbesked om prissättning eller det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor) – representativa för Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor.

FFT:s förhandsbesked om prissättning

det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor

| (9) | FFT:s förhandsbesked om prissättning innehöll följande dokument (6):






  a) | Ett brev [från skatterådgivare] (*1) å klienten FFT:s vägnar, daterat den 14 mars 2012, innehållande den luxemburgska skattemyndighetens begäran om godkännande av ett avtal gällande internprissättning. |
| --- | --- | --- |

(9)

FFT:s förhandsbesked om prissättning innehöll följande dokument (6):

6

a)

Ett brev [från skatterådgivare] (*1) å klienten FFT:s vägnar, daterat den 14 mars 2012, innehållande den luxemburgska skattemyndighetens begäran om godkännande av ett avtal gällande internprissättning.

*1

| b) | En rapport om internprissättning, som innefattar en internprissättningsanalys, utarbetad av skatterådgivaren till stöd för FFT:s ansökan om förhandsbesked om prissättning (nedan kallad rapport om internprissättning). |
| --- | --- |

b)

En rapport om internprissättning, som innefattar en internprissättningsanalys, utarbetad av skatterådgivaren till stöd för FFT:s ansökan om förhandsbesked om prissättning (nedan kallad rapport om internprissättning).

rapport om internprissättning

| c) | En skrivelse från de luxemburgska skattemyndigheterna, daterad den 3 september 2012, i vilket dessa accepterade avtalet gällande internprissättning som föreslagits av skatterådgivaren. |
| --- | --- |

c)

En skrivelse från de luxemburgska skattemyndigheterna, daterad den 3 september 2012, i vilket dessa accepterade avtalet gällande internprissättning som föreslagits av skatterådgivaren.

| (10) | Kommissionen bad genom skrivelse den 7 mars 2014 de luxemburgska myndigheterna att bekräfta att Fiat Finance and Trade Ltd var den skattskyldige som benämns FFT i FFT:s förhandsbesked om prissättning. Kommissionen hävdade också att den, på basen av den inlämnade informationen, inte kunde utesluta att FFT:s förhandsbesked om prissättning innebär ett statligt stöd som är oförenligt med den inre marknaden, till FFT:s fördel. Kommissionen bad de luxemburgska myndigheterna att lämna tilläggsinformation som skulle vara till nytta för bedömningen av FFT:s förhandsbesked om prissättning. Eftersom de luxemburgska myndigheterna inte svarat på skrivelsen, skickade kommissionen en påminnelse den 7 april 2014 (7). |
| --- | --- |

(10)

Kommissionen bad genom skrivelse den 7 mars 2014 de luxemburgska myndigheterna att bekräfta att Fiat Finance and Trade Ltd var den skattskyldige som benämns FFT i FFT:s förhandsbesked om prissättning. Kommissionen hävdade också att den, på basen av den inlämnade informationen, inte kunde utesluta att FFT:s förhandsbesked om prissättning innebär ett statligt stöd som är oförenligt med den inre marknaden, till FFT:s fördel. Kommissionen bad de luxemburgska myndigheterna att lämna tilläggsinformation som skulle vara till nytta för bedömningen av FFT:s förhandsbesked om prissättning. Eftersom de luxemburgska myndigheterna inte svarat på skrivelsen, skickade kommissionen en påminnelse den 7 april 2014 (7).

7

| (11) | Den 24 april 2014 svarade de luxemburgska myndigheterna på skrivelsen av den 7 mars 2014, och bekräftade att de inte hade någon tilläggsinformation som kunde vara till nytta för bedömningen av FFT:s förhandsbesked om prissättning. Vad gäller frågan om huruvida ”FFT” motsvarade Fiat Finance and Trade Ltd, lyfte de luxemburgska myndigheterna fram sekretessbestämmelser i den luxemburgska lagstiftningen och hävdade att dessa bestämmelser förbjöd dem att bekräfta den skattskyldiges identitet. |
| --- | --- |

(11)

Den 24 april 2014 svarade de luxemburgska myndigheterna på skrivelsen av den 7 mars 2014, och bekräftade att de inte hade någon tilläggsinformation som kunde vara till nytta för bedömningen av FFT:s förhandsbesked om prissättning. Vad gäller frågan om huruvida ”FFT” motsvarade Fiat Finance and Trade Ltd, lyfte de luxemburgska myndigheterna fram sekretessbestämmelser i den luxemburgska lagstiftningen och hävdade att dessa bestämmelser förbjöd dem att bekräfta den skattskyldiges identitet.

| (12) | Den 24 mars 2014 antog kommissionen ett beslut om föreläggande om att lämna upplysningar, på grundval av artikel 10 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 (8), och begärde att de luxemburgska myndigheterna lämnar över den förteckning över förhandsbesked i skattefrågor, som avses i skäl 2. |
| --- | --- |

(12)

Den 24 mars 2014 antog kommissionen ett beslut om föreläggande om att lämna upplysningar, på grundval av artikel 10 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 (8), och begärde att de luxemburgska myndigheterna lämnar över den förteckning över förhandsbesked i skattefrågor, som avses i skäl 2.

8

| (13) | Genom beslut av den 11 juni 2014 inledde kommissionen det formella granskningsförfarandet i enlighet med artikel 108.2 i EUF-fördraget (nedan kallat beslutet att inleda granskningsförfarandet) (9), avseende FFT:s förhandsbesked om prissättning. Beslutet att inleda granskningsförfarandet åtföljdes av ett beslut om informationsföreläggande (nedan kallat beslutet om föreläggande), enligt vilket Luxemburg, inom en månad efter det att nämnda beslut anmälts, måste lämna alla dokument, information och data som är nödvändiga för att möjliggöra för kommissionen att avgöra huruvida det påstådda stödet föreligger, och i så fall, huruvida stödet är förenligt med den inre marknaden. Kommissionen bad Luxemburg bekräfta identiteten hos den part som gynnats av stödet. |
| --- | --- |

(13)

Genom beslut av den 11 juni 2014 inledde kommissionen det formella granskningsförfarandet i enlighet med artikel 108.2 i EUF-fördraget (nedan kallat beslutet att inleda granskningsförfarandet) (9), avseende FFT:s förhandsbesked om prissättning. Beslutet att inleda granskningsförfarandet åtföljdes av ett beslut om informationsföreläggande (nedan kallat beslutet om föreläggande), enligt vilket Luxemburg, inom en månad efter det att nämnda beslut anmälts, måste lämna alla dokument, information och data som är nödvändiga för att möjliggöra för kommissionen att avgöra huruvida det påstådda stödet föreligger, och i så fall, huruvida stödet är förenligt med den inre marknaden. Kommissionen bad Luxemburg bekräfta identiteten hos den part som gynnats av stödet.

beslutet att inleda granskningsförfarandet

9

beslutet om föreläggande

| (14) | Genom en skrivelse av den 14 juli 2014 presenterade Luxemburg sina synpunkter på beslutet att inleda granskningsförfarandet. Luxemburg hävdade också att man inte behöver svara på de frågor som ställts i beslutet att inleda granskningsförfarandet eller i beslutet om föreläggande, eftersom kommissionen inte kunnat fastställa att ett statligt stöd föreligger. |
| --- | --- |

(14)

Genom en skrivelse av den 14 juli 2014 presenterade Luxemburg sina synpunkter på beslutet att inleda granskningsförfarandet. Luxemburg hävdade också att man inte behöver svara på de frågor som ställts i beslutet att inleda granskningsförfarandet eller i beslutet om föreläggande, eftersom kommissionen inte kunnat fastställa att ett statligt stöd föreligger.

| (15) | Genom en skrivelse av den 14 augusti 2014, bad kommissionen Luxemburg lämna den information som fortfarande saknades, som åsyftades i beslutet att inleda granskningsförfarandet och i beslutet om föreläggande Kommissionen bad även Luxemburg om tillåtelse att vända sig direkt till FFT för att ställa de frågor som lämnats obesvarade, i enlighet med artikel 6a i förordning (EG) nr 659/1999. |
| --- | --- |

(15)

Genom en skrivelse av den 14 augusti 2014, bad kommissionen Luxemburg lämna den information som fortfarande saknades, som åsyftades i beslutet att inleda granskningsförfarandet och i beslutet om föreläggande Kommissionen bad även Luxemburg om tillåtelse att vända sig direkt till FFT för att ställa de frågor som lämnats obesvarade, i enlighet med artikel 6a i förordning (EG) nr 659/1999.

| (16) | Den 3 september 2014 svarade Luxemburg delvis på de frågor som dittills lämnats obesvarade, och hävdade att en del av de efterfrågade upplysningarna utgör FFT:s affärshemligheter som Luxemburg inte förfogar över. Vidare bekräftade man att FFT är företaget Fiat Finance and Trade Ltd., och bemyndigade kommissionen att ställa sina frågor direkt till FFT. |
| --- | --- |

(16)

Den 3 september 2014 svarade Luxemburg delvis på de frågor som dittills lämnats obesvarade, och hävdade att en del av de efterfrågade upplysningarna utgör FFT:s affärshemligheter som Luxemburg inte förfogar över. Vidare bekräftade man att FFT är företaget Fiat Finance and Trade Ltd., och bemyndigade kommissionen att ställa sina frågor direkt till FFT.

| (17) | Beslutet att inleda granskningsförfarandet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (10) den 17 oktober 2014. Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med sina synpunkter på ifrågavarande stöd. Genom en skrivelse av den 30 oktober 2014 mottog kommissionen FFT:s synpunkter. |
| --- | --- |

(17)

Beslutet att inleda granskningsförfarandet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (10) den 17 oktober 2014. Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med sina synpunkter på ifrågavarande stöd. Genom en skrivelse av den 30 oktober 2014 mottog kommissionen FFT:s synpunkter.

Europeiska unionens officiella tidning

10

| (18) | Den 22 december 2014 lämnade Luxemburg en förteckning över de som mottagit förhandsbesked i skattefrågor, för att rätta sig efter kommissionens begäran om upplysningar som lämnades genom skrivelse av den 19 juni 2013. Förteckningen omfattar de förhandsbesked i skattefrågor som antagits av den luxemburgska skattemyndigheten under 2010, 2011 och 2012. |
| --- | --- |

(18)

Den 22 december 2014 lämnade Luxemburg en förteckning över de som mottagit förhandsbesked i skattefrågor, för att rätta sig efter kommissionens begäran om upplysningar som lämnades genom skrivelse av den 19 juni 2013. Förteckningen omfattar de förhandsbesked i skattefrågor som antagits av den luxemburgska skattemyndigheten under 2010, 2011 och 2012.

| (19) | Genom en skrivelse av den 5 januari 2015 presenterade Luxemburg sina kommentarer på de synpunkter som mottagits gällande beslutet att inleda granskningsförfarandet. |
| --- | --- |

(19)

Genom en skrivelse av den 5 januari 2015 presenterade Luxemburg sina kommentarer på de synpunkter som mottagits gällande beslutet att inleda granskningsförfarandet.

| (20) | Den 12 februari 2015 antog kommissionen ett beslut där Luxemburg informerades om att kommissionen, i enlighet med artikel 6a i förordning (EG) nr 659/1999, konstaterat att det formella granskningsförfarandet gällande det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ända till dess varit utan verkan. På grundval därav och med Luxemburgs tillstånd (11) kunde kommissionen ställa sina frågor direkt till FFT. |
| --- | --- |

(20)

Den 12 februari 2015 antog kommissionen ett beslut där Luxemburg informerades om att kommissionen, i enlighet med artikel 6a i förordning (EG) nr 659/1999, konstaterat att det formella granskningsförfarandet gällande det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ända till dess varit utan verkan. På grundval därav och med Luxemburgs tillstånd (11) kunde kommissionen ställa sina frågor direkt till FFT.

11

| (21) | Kommissionen skickade genom skrivelse den 20 februari 2015 en begäran om upplysningar till Luxemburg och FFT. Den begäran om upplysningar som skickades till FFT baserades på artikel 6a.6 i förordning (EG) nr 659/1999. |
| --- | --- |

(21)

Kommissionen skickade genom skrivelse den 20 februari 2015 en begäran om upplysningar till Luxemburg och FFT. Den begäran om upplysningar som skickades till FFT baserades på artikel 6a.6 i förordning (EG) nr 659/1999.

| (22) | Luxemburg svarade på kommissionens beslut av den 12 februari 2015 genom en skrivelse av den 24 februari 2015, där man uttryckte sin förvåning beträffande förfarandets utveckling, och sitt tvivel gällande huruvida det fanns en grund för att förklara förfarandet verkningslöst, med beaktande av den stora mängd upplysningar som Luxemburg lämnat till kommissionen under undersökningen. |
| --- | --- |

(22)

Luxemburg svarade på kommissionens beslut av den 12 februari 2015 genom en skrivelse av den 24 februari 2015, där man uttryckte sin förvåning beträffande förfarandets utveckling, och sitt tvivel gällande huruvida det fanns en grund för att förklara förfarandet verkningslöst, med beaktande av den stora mängd upplysningar som Luxemburg lämnat till kommissionen under undersökningen.

| (23) | Genom skrivelser av den 26 februari och den 3 mars 2015 begärde FFT förtydliganden gällande begäran om upplysningar och en förlängning av den tidsfrist som kommissionen beviljat genom en skrivelse av den 5 mars 2015. |
| --- | --- |

(23)

Genom skrivelser av den 26 februari och den 3 mars 2015 begärde FFT förtydliganden gällande begäran om upplysningar och en förlängning av den tidsfrist som kommissionen beviljat genom en skrivelse av den 5 mars 2015.

| (24) | Genom en skrivelse av den 5 mars 2015 svarade kommissionen på Luxemburgs skrivelse av den 24 februari 2015. |
| --- | --- |

(24)

Genom en skrivelse av den 5 mars 2015 svarade kommissionen på Luxemburgs skrivelse av den 24 februari 2015.

| (25) | Den 23 mars 2015 (12) begärde kommissionen tilläggsupplysningar beträffande de förhandsbesked i skattefrågor som nämnts för åren 2010, 2011 och 2012, som svar på den förteckning över förhandsbesked i skattefrågor som översänts den 22 december 2014. Kommissionen bad särskilt Luxemburg att klargöra vilka förhandsbesked i skattefrågor som rörde en kassaflödesfunktion och vilka som gällde icke-integrerade eller fristående företag. Kommissionen begärde också att Luxemburg skulle förmedla ett visst antal förhandsbesked i skattefrågor rörande vissa specifika grupper av företag. |
| --- | --- |

(25)

Den 23 mars 2015 (12) begärde kommissionen tilläggsupplysningar beträffande de förhandsbesked i skattefrågor som nämnts för åren 2010, 2011 och 2012, som svar på den förteckning över förhandsbesked i skattefrågor som översänts den 22 december 2014. Kommissionen bad särskilt Luxemburg att klargöra vilka förhandsbesked i skattefrågor som rörde en kassaflödesfunktion och vilka som gällde icke-integrerade eller fristående företag. Kommissionen begärde också att Luxemburg skulle förmedla ett visst antal förhandsbesked i skattefrågor rörande vissa specifika grupper av företag.

12

| (26) | Genom skrivelse av den 24 mars 2015 svarade Luxemburg på kommissionens begäran om upplysningar av den 20 februari 2015 (13). |
| --- | --- |

(26)

Genom skrivelse av den 24 mars 2015 svarade Luxemburg på kommissionens begäran om upplysningar av den 20 februari 2015 (13).

13

| (27) | Genom skrivelse av den 31 mars 2015 svarade FFT på kommissionens begäran om upplysningar av den 20 februari 2015. Svaret innehöll bland annat Fiat-koncernens riktlinjer i fråga om internprissättning. |
| --- | --- |

(27)

Genom skrivelse av den 31 mars 2015 svarade FFT på kommissionens begäran om upplysningar av den 20 februari 2015. Svaret innehöll bland annat Fiat-koncernens riktlinjer i fråga om internprissättning.

| (28) | Luxemburg lämnade den 23 april 2015 ytterligare upplysningar om 1 900 av de förhandsbesked i skattefrågor som ingick i svaret av den 22 december 2014. Man angav att tre av förhandsbeskeden i förteckningen gällde finansiella funktioner, av vilka två antagits 2010 och en 2011. Den 23 mars 2015 anmodade kommissionen Luxemburg att uppvisa två av dessa förhandsbesked, eftersom de rörde företag som nämndes i den begäran som skickades den 23 mars 2015. |
| --- | --- |

(28)

Luxemburg lämnade den 23 april 2015 ytterligare upplysningar om 1 900 av de förhandsbesked i skattefrågor som ingick i svaret av den 22 december 2014. Man angav att tre av förhandsbeskeden i förteckningen gällde finansiella funktioner, av vilka två antagits 2010 och en 2011. Den 23 mars 2015 anmodade kommissionen Luxemburg att uppvisa två av dessa förhandsbesked, eftersom de rörde företag som nämndes i den begäran som skickades den 23 mars 2015.

| (29) | Ett möte mellan FFT, de luxemburgska myndigheterna och kommissionen ägde rum den 27 april 2015. |
| --- | --- |

(29)

Ett möte mellan FFT, de luxemburgska myndigheterna och kommissionen ägde rum den 27 april 2015.

| (30) | Den 4 juni 2015 lämnade Luxemburg de tilläggsupplysningar som kommissionen efterfrågat den 23 mars 2015, om 5 327 av de förhandsbesked i skattefrågor som Luxemburg angivit i sitt svar av den 22 december 2014. Luxemburg angav att tio andra förhandsbesked i skattefrågor gällde kassaflödesfunktioner [...]. För övrigt lämnades ett förhandsbesked i skattefrågor gällande företaget G till kommissionen den 25 juni 2015. |
| --- | --- |

(30)

Den 4 juni 2015 lämnade Luxemburg de tilläggsupplysningar som kommissionen efterfrågat den 23 mars 2015, om 5 327 av de förhandsbesked i skattefrågor som Luxemburg angivit i sitt svar av den 22 december 2014. Luxemburg angav att tio andra förhandsbesked i skattefrågor gällde kassaflödesfunktioner [...]. För övrigt lämnades ett förhandsbesked i skattefrågor gällande företaget G till kommissionen den 25 juni 2015.

| (31) | Luxemburg lämnade den 18 juni 2015 ett förhandsbesked i skattefrågor gällande företaget E (förhandsbesked från 2011). |
| --- | --- |

(31)

Luxemburg lämnade den 18 juni 2015 ett förhandsbesked i skattefrågor gällande företaget E (förhandsbesked från 2011).

| (32) | Genom en skrivelse av den 10 juli 2015 lade Luxemburg fram argument enligt vilka kommissionen, om ett negativt beslut fattas, inte bör kunna återkräva stödet retroaktivt från mottagaren, det vill säga ända från den tid när förhandsbeskedet i skattefrågor utfärdades. |
| --- | --- |

(32)

Genom en skrivelse av den 10 juli 2015 lade Luxemburg fram argument enligt vilka kommissionen, om ett negativt beslut fattas, inte bör kunna återkräva stödet retroaktivt från mottagaren, det vill säga ända från den tid när förhandsbeskedet i skattefrågor utfärdades.

| (33) | Den 15 juli 2015 hölls ett möte mellan finanschefen för Fiat Chrysler Automobiles N.V., det företag som efterträtt Fiat S.p.A., de luxemburgska myndigheterna och kommissionen. |
| --- | --- |

(33)

Den 15 juli 2015 hölls ett möte mellan finanschefen för Fiat Chrysler Automobiles N.V., det företag som efterträtt Fiat S.p.A., de luxemburgska myndigheterna och kommissionen.

2.   BESKRIVNING AV STÖDET

BESKRIVNING AV STÖDET

2.1   Beskrivning av stödmottagaren

Beskrivning av stödmottagaren

| (34) | FFT utgör en del av Fiat-koncernen. Vid tiden för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor bestod Fiat-koncernen av Fiat S.p.A., ett bolag bildat enligt italiensk rätt med säte i Turin, och alla företag som kontrollerades av Fiat S.p.A. (i detta beslut tillsammans benämnda ”Fiat” eller ”Fiat-koncernen”). Efter sammanslagningen av Fiat S.p.A med Fiat Investments N.V. den 12 oktober 2014, efterträdde Fiat Chrysler Automobiles N.V Fiat S.p.A. (14). |
| --- | --- |

(34)

FFT utgör en del av Fiat-koncernen. Vid tiden för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor bestod Fiat-koncernen av Fiat S.p.A., ett bolag bildat enligt italiensk rätt med säte i Turin, och alla företag som kontrollerades av Fiat S.p.A. (i detta beslut tillsammans benämnda ”Fiat” eller ”Fiat-koncernen”). Efter sammanslagningen av Fiat S.p.A med Fiat Investments N.V. den 12 oktober 2014, efterträdde Fiat Chrysler Automobiles N.V Fiat S.p.A. (14).

14

| (35) | Fiat bedriver industriell verksamhet och finansiella tjänster inom bilindustrin. Kommissionen hänvisar till skälen 20 och 21 i beslutet att inleda granskningsförfarandet, för en mera ingående beskrivning av Fiats verksamhet. |
| --- | --- |

(35)

Fiat bedriver industriell verksamhet och finansiella tjänster inom bilindustrin. Kommissionen hänvisar till skälen 20 och 21 i beslutet att inleda granskningsförfarandet, för en mera ingående beskrivning av Fiats verksamhet.

| (36) | FFT tillhandahåller kassaflödes- och finansieringstjänster för de företag i Fiat-koncernen som (i huvudsak) är baserade i Europa (förutom Italien): FFT driver även flera centrala kassaflödesstrukturer för koncernens företag i Förenade kungariket, Danmark, Belgien, Nederländerna, Schweiz, Österrike, Tyskland och Spanien. FFT sköter sin verksamhet i Luxemburg, där företaget har sitt huvudkontor, och två filialer, varav den ena är baserad i London (Förenade kungariket) och den andra i Madrid (Spanien). |
| --- | --- |

(36)

FFT tillhandahåller kassaflödes- och finansieringstjänster för de företag i Fiat-koncernen som (i huvudsak) är baserade i Europa (förutom Italien): FFT driver även flera centrala kassaflödesstrukturer för koncernens företag i Förenade kungariket, Danmark, Belgien, Nederländerna, Schweiz, Österrike, Tyskland och Spanien. FFT sköter sin verksamhet i Luxemburg, där företaget har sitt huvudkontor, och två filialer, varav den ena är baserad i London (Förenade kungariket) och den andra i Madrid (Spanien).

| (37) | Rapporten om internprissättning som Luxemburg lämnade till kommissionen den 15 januari 2014 innehåller de uppgifter gällande FFT som sammanfattas i skälen 38 till 51 (15). |
| --- | --- |

(37)

Rapporten om internprissättning som Luxemburg lämnade till kommissionen den 15 januari 2014 innehåller de uppgifter gällande FFT som sammanfattas i skälen 38 till 51 (15).

15

| (38) | Fiat bestämde sig för att centralisera de finansiella funktionerna och finansieringen, så att all verksamhet i fråga om finansiering, finansiering av företag, bankförbindelser, förvaltning av valutakursrisker och ränterisker, centrala kassaflödesstrukturer, transaktioner på penningmarknaden, kontanthantering, och initiering av inkasseringar och betalningar sköts av ”kassaföretagen”. |
| --- | --- |

(38)

Fiat bestämde sig för att centralisera de finansiella funktionerna och finansieringen, så att all verksamhet i fråga om finansiering, finansiering av företag, bankförbindelser, förvaltning av valutakursrisker och ränterisker, centrala kassaflödesstrukturer, transaktioner på penningmarknaden, kontanthantering, och initiering av inkasseringar och betalningar sköts av ”kassaföretagen”.

| (39) | Kassasföretagen är organiserade på följande sätt:






  — | Fiat Finance S.p.A. (nedan kallat FF) är det Italienbaserade kassaföretaget som ansvarar samordning av finansieringstransaktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Italien. |
| --- | --- | --- |

(39)

Kassasföretagen är organiserade på följande sätt:

—

Fiat Finance S.p.A. (nedan kallat FF) är det Italienbaserade kassaföretaget som ansvarar samordning av finansieringstransaktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Italien.

FF

| — | FFT fyller kassaflödesfunktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Europa (förutom Italien). |
| --- | --- |

—

FFT fyller kassaflödesfunktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Europa (förutom Italien).

| — | Fiat Finance North America, Inc. (nedan kallat FFNA) ansvarar för kassaflödesfunktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Förenta staterna. |
| --- | --- |

—

Fiat Finance North America, Inc. (nedan kallat FFNA) ansvarar för kassaflödesfunktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Förenta staterna.

FFNA

| — | Fiat Finance Canada Ltd. (nedan kallat FFC) ansvarar för kassaflödesfunktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Kanada. |
| --- | --- |

—

Fiat Finance Canada Ltd. (nedan kallat FFC) ansvarar för kassaflödesfunktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Kanada.

FFC

| — | Fiat Finanças Brasil Ltda (nedan kallat FFB) ansvarar för kassaflödesfunktionerna för Brasilienbaserade företag i Fiat-koncernen. |
| --- | --- |

—

Fiat Finanças Brasil Ltda (nedan kallat FFB) ansvarar för kassaflödesfunktionerna för Brasilienbaserade företag i Fiat-koncernen.

FFB

| (40) | De gränsöverskridande transaktionerna mellan företag inom koncernen, till vilka FFT hör, kan delas in i två huvudsakliga kategorier:






  — | Transaktioner mellan kassaföretag (intrasektoriella)






  — | T1 – lån inom företaget från FFT till FF: FFT:s finansieringskällor bygger på obligationer, bankkreditlinjer och depositioner inom företaget. |
| --- | --- | --- | --- |

(40)

De gränsöverskridande transaktionerna mellan företag inom koncernen, till vilka FFT hör, kan delas in i två huvudsakliga kategorier:

—

Transaktioner mellan kassaföretag (intrasektoriella)

—

T1 – lån inom företaget från FFT till FF: FFT:s finansieringskällor bygger på obligationer, bankkreditlinjer och depositioner inom företaget.

| — | T2 – lån inom företaget från FFNA till FFT: FFNA:s finansieringskällor bygger i huvudsak på obligationer som emitteras med garanti. |
| --- | --- |

—

T2 – lån inom företaget från FFNA till FFT: FFNA:s finansieringskällor bygger i huvudsak på obligationer som emitteras med garanti.

| — | Transaktioner mellan kassaföretagen och företagen inom Fiat-koncernen (koncerninterna transaktioner)






  — | T3 – transaktioner (lån/inlåning) mellan FFT och koncernens företag baserade i andra länder (i huvudsak europeiska). |
| --- | --- | --- |

—

Transaktioner mellan kassaföretagen och företagen inom Fiat-koncernen (koncerninterna transaktioner)

—

T3 – transaktioner (lån/inlåning) mellan FFT och koncernens företag baserade i andra länder (i huvudsak europeiska).

| — | T4 – garantier från Fiat S.p.A. (16) på de obligationer som emitteras av FFT och FFNA, bilaterala kreditlinjer och finansieringsprogram för särskilda ändamål (nämligen Billets de Trésorerie i Frankrike för FFT). |
| --- | --- |

—

T4 – garantier från Fiat S.p.A. (16) på de obligationer som emitteras av FFT och FFNA, bilaterala kreditlinjer och finansieringsprogram för särskilda ändamål (nämligen Billets de Trésorerie i Frankrike för FFT).

16

| (41) | Figuren nedan beskriver finansieringstransaktionerna (T1 till T3).

  Huvudsakliga koncerninterna gränsöverskridande transaktioner




  Medelfristiga lån
  FF
  Kortfristiga lån
  Depositioner
  FF&T
  Marknaden
  FFNA |
| --- | --- |

(41)

Figuren nedan beskriver finansieringstransaktionerna (T1 till T3).

Huvudsakliga koncerninterna gränsöverskridande transaktioner

Huvudsakliga koncerninterna gränsöverskridande transaktioner

Medelfristiga lån

FF

Kortfristiga lån

Depositioner

FF&T

Marknaden

FFNA

| (42) | Beträffande utövade funktioner är FFT involverat i marknadsfinansiering och likviditetsinvesteringar, förbindelser med aktörer på den finansiella marknaden, finansiell samordning och konsulttjänster för koncernföretagen, förvaltning av kassamedel för koncernföretagen, kort- och medelfristig koncernintern finansiering, och samordning med de andra finansieringsföretagen. |
| --- | --- |

(42)

Beträffande utövade funktioner är FFT involverat i marknadsfinansiering och likviditetsinvesteringar, förbindelser med aktörer på den finansiella marknaden, finansiell samordning och konsulttjänster för koncernföretagen, förvaltning av kassamedel för koncernföretagen, kort- och medelfristig koncernintern finansiering, och samordning med de andra finansieringsföretagen.

| (43) | Vad gäller marknadsfinansiering och likviditetsinvesteringar, anskaffar FFT kapital för att göra det tillgängligt för stöd av transaktioner och tillväxt för företagen inom koncernen, och investera kapitalet i proportion därtill. I fråga om hantering av finansiella risker följer FFT de riktlinjer som upprättats av koncernens relevanta policy (ränte- och valutarisker). FFT:s finansiering kommer från instrument såsom obligationsemissioner (genom en ”Global Medium Term Note” eller programmet ”GMTN” i vilket FFT, tillsammans med FFNA och FFC, är en emittent), tidsbundna banklån, förbindliga och oförbindliga kreditlinjer, etc. För likviditetsförvaltning placerar FFT kassaöverskottet i topprankade banker eller likviditetsfonder med hög kreditvärdighet. |
| --- | --- |

(43)

Vad gäller marknadsfinansiering och likviditetsinvesteringar, anskaffar FFT kapital för att göra det tillgängligt för stöd av transaktioner och tillväxt för företagen inom koncernen, och investera kapitalet i proportion därtill. I fråga om hantering av finansiella risker följer FFT de riktlinjer som upprättats av koncernens relevanta policy (ränte- och valutarisker). FFT:s finansiering kommer från instrument såsom obligationsemissioner (genom en ”Global Medium Term Note” eller programmet ”GMTN” i vilket FFT, tillsammans med FFNA och FFC, är en emittent), tidsbundna banklån, förbindliga och oförbindliga kreditlinjer, etc. För likviditetsförvaltning placerar FFT kassaöverskottet i topprankade banker eller likviditetsfonder med hög kreditvärdighet.

Global Medium Term Note

| (44) | FFT hanterar exponering för valutarisk främst genom att använda valutaterminskontrakt och valutasvappar. Exponeringen för valutarisk är till stor del kopplad till varaktigheten av skulder och tillgångar och till förvaltning. FFT använder främst räntesvappar (”IRS”) och FRA-avtal. |
| --- | --- |

(44)

FFT hanterar exponering för valutarisk främst genom att använda valutaterminskontrakt och valutasvappar. Exponeringen för valutarisk är till stor del kopplad till varaktigheten av skulder och tillgångar och till förvaltning. FFT använder främst räntesvappar (”IRS”) och FRA-avtal.

| (45) | Vad gäller förbindelser med aktörer på finansmarknaden, samverkar FFT i samordning med FF, med marknaderna och finansinstituten för att ge dem information och data relaterade till koncernen till stöd för dess solvens och finansiella ställning. |
| --- | --- |

(45)

Vad gäller förbindelser med aktörer på finansmarknaden, samverkar FFT i samordning med FF, med marknaderna och finansinstituten för att ge dem information och data relaterade till koncernen till stöd för dess solvens och finansiella ställning.

| (46) | Inom ramen för samordningstjänster och finansiella råd till företag inom koncernen, har FFT uppgiften att ge företagen finansiellt stöd, undersöka deras ekonomiska behov, identifiera de bästa ekonomiska lösningarna, upprätta finansiella avtal och kontrollera de finansiella produkternas prestanda beträffande koncernföretagens behov. |
| --- | --- |

(46)

Inom ramen för samordningstjänster och finansiella råd till företag inom koncernen, har FFT uppgiften att ge företagen finansiellt stöd, undersöka deras ekonomiska behov, identifiera de bästa ekonomiska lösningarna, upprätta finansiella avtal och kontrollera de finansiella produkternas prestanda beträffande koncernföretagens behov.

| (47) | Kassaflödena, finansierings- och likviditetsbehoven i koncernföretagen övervakas av FFT, för att optimera ändamålsenligheten och effektiviteten i förvaltningen av koncernens egna kapital. FFT driver centrala kassaflödesstrukturer i Förenade kungariket, Danmark, Belgien, Nederländerna, Schweiz, Österrike, Tyskland och Spanien. Saldot per land centraliseras varje dag till ett av FFT:s huvudkonton för att hantera hela den ekonomiska ställningen. Koncernföretagens konton (som finns i banker) tar emot och betalar inom ramen för sin normala verksamhet. Vid slutet av dagen uppvisar koncernföretagens kontosaldon en positiv eller negativ position. I båda fallen täcks kontosaldona automatiskt av FFT:s huvudkonto som är öppet i varje land. Sedan styrs beloppen (sätts in eller tas ut) från de olika nationella huvudkontona, genom manuell överföring, till ett enda huvudkonto. Följaktligen nollställs koncernföretagens löpande konton varje dag. Beroende på de löpande kontonas dagliga position, kommer koncernföretagens deltagare i centraliserad kassaflödesförvaltning att krediteras eller debiteras med räntor som beräknats enligt en koncernintern prissättningsstruktur. |
| --- | --- |

(47)

Kassaflödena, finansierings- och likviditetsbehoven i koncernföretagen övervakas av FFT, för att optimera ändamålsenligheten och effektiviteten i förvaltningen av koncernens egna kapital. FFT driver centrala kassaflödesstrukturer i Förenade kungariket, Danmark, Belgien, Nederländerna, Schweiz, Österrike, Tyskland och Spanien. Saldot per land centraliseras varje dag till ett av FFT:s huvudkonton för att hantera hela den ekonomiska ställningen. Koncernföretagens konton (som finns i banker) tar emot och betalar inom ramen för sin normala verksamhet. Vid slutet av dagen uppvisar koncernföretagens kontosaldon en positiv eller negativ position. I båda fallen täcks kontosaldona automatiskt av FFT:s huvudkonto som är öppet i varje land. Sedan styrs beloppen (sätts in eller tas ut) från de olika nationella huvudkontona, genom manuell överföring, till ett enda huvudkonto. Följaktligen nollställs koncernföretagens löpande konton varje dag. Beroende på de löpande kontonas dagliga position, kommer koncernföretagens deltagare i centraliserad kassaflödesförvaltning att krediteras eller debiteras med räntor som beräknats enligt en koncernintern prissättningsstruktur.

| (48) | Räntesatsen på koncerninterna lån är fastställd som summan av den vägda genomsnittliga kapitalkostnaden samt en marginal. Räntan på inlåning är fastställd till den riskfria räntan plus en marginal på kortfristiga inlåningar vid banker, såsom den definieras i koncernens policy för likviditet. |
| --- | --- |

(48)

Räntesatsen på koncerninterna lån är fastställd som summan av den vägda genomsnittliga kapitalkostnaden samt en marginal. Räntan på inlåning är fastställd till den riskfria räntan plus en marginal på kortfristiga inlåningar vid banker, såsom den definieras i koncernens policy för likviditet.

| (49) | Vad gäller den kort- och medelfristiga koncerninterna finansieringen och samordningen med de andra finansieringsföretagen, förfar FFT enligt följande: FFT tillgängliggör kapital som finansierats i stora volymer på grossistvillkor på de reglerade marknaderna (obligationsmarknaden) eller genom förhandling med kreditinstitut. Vad gäller den medelfristiga finansieringen, är överföringar återkommande mellan finansieringsföretagen för att tillmötesgå koncernföretagens finansiella förfrågningar, utan att vända sig till marknaden, när koncernens övergripande finansiella ställning är positiv. |
| --- | --- |

(49)

Vad gäller den kort- och medelfristiga koncerninterna finansieringen och samordningen med de andra finansieringsföretagen, förfar FFT enligt följande: FFT tillgängliggör kapital som finansierats i stora volymer på grossistvillkor på de reglerade marknaderna (obligationsmarknaden) eller genom förhandling med kreditinstitut. Vad gäller den medelfristiga finansieringen, är överföringar återkommande mellan finansieringsföretagen för att tillmötesgå koncernföretagens finansiella förfrågningar, utan att vända sig till marknaden, när koncernens övergripande finansiella ställning är positiv.

| (50) | De huvudsakliga risker som kassaföretagen i allmänhet möter, som understryks i rapporten om internprissättning, är de följande:






  — | Marknadsrisk: FFT utvärderar regelbundet sin exponering för ränte- och valutarisker (för att täckas fullt ut) och skyddar sig mot dessa risker genom att använda finansiella derivatinstrument, i enlighet med koncernens policy om riskhantering. De instrument som används för dessa säkringar är främst vanliga valutasvappar, valutaterminskontrakt och räntesvappar. |
| --- | --- | --- |

(50)

De huvudsakliga risker som kassaföretagen i allmänhet möter, som understryks i rapporten om internprissättning, är de följande:

—

Marknadsrisk: FFT utvärderar regelbundet sin exponering för ränte- och valutarisker (för att täckas fullt ut) och skyddar sig mot dessa risker genom att använda finansiella derivatinstrument, i enlighet med koncernens policy om riskhantering. De instrument som används för dessa säkringar är främst vanliga valutasvappar, valutaterminskontrakt och räntesvappar.

| — | Kreditrisk, relaterad till bankdepositioner eller andra kortsiktiga investeringar: rapporten om internprissättning bekräftar att denna risk mildras eftersom FFT endast förhandlar med stora finansinstitut och diversifierar tilldelningen av finansiering. Koncernens tillgångar exponeras inte för denna risk, eftersom det ligger i koncernens intresse att ge ekonomiskt stöd till alla företag inom koncernen (17): genom tiderna ska inget fall av insolvens ha inträffat inom koncernen, företagen inom koncernen registrerar inte avsättningar för osäkra fordringar för koncernens skuld. |
| --- | --- |

—

Kreditrisk, relaterad till bankdepositioner eller andra kortsiktiga investeringar: rapporten om internprissättning bekräftar att denna risk mildras eftersom FFT endast förhandlar med stora finansinstitut och diversifierar tilldelningen av finansiering. Koncernens tillgångar exponeras inte för denna risk, eftersom det ligger i koncernens intresse att ge ekonomiskt stöd till alla företag inom koncernen (17): genom tiderna ska inget fall av insolvens ha inträffat inom koncernen, företagen inom koncernen registrerar inte avsättningar för osäkra fordringar för koncernens skuld.

17

| — | Motpartsrisk, relaterad till derivattillgångar som innehas med tredje part (banker): denna risk mildras eftersom FFT endast förhandlar med stora finansinstitut och att derivattransaktionerna är fördelade bland många institut. Koncernens tillgångar exponeras inte för denna risk, av ovanstående skäl. |
| --- | --- |

—

Motpartsrisk, relaterad till derivattillgångar som innehas med tredje part (banker): denna risk mildras eftersom FFT endast förhandlar med stora finansinstitut och att derivattransaktionerna är fördelade bland många institut. Koncernens tillgångar exponeras inte för denna risk, av ovanstående skäl.

| — | Operativa risker: FFT utför sina ekonomiska transaktioner i överensstämmelse med de riktlinjer och förfaranden som Fiat S.p.A. utarbetat. Den finansiella verksamheten övervakas hela tiden och underkastas förfaranden för kontroll av riskhantering, för att undvika störningar i den dagliga processen. |
| --- | --- |

—

Operativa risker: FFT utför sina ekonomiska transaktioner i överensstämmelse med de riktlinjer och förfaranden som Fiat S.p.A. utarbetat. Den finansiella verksamheten övervakas hela tiden och underkastas förfaranden för kontroll av riskhantering, för att undvika störningar i den dagliga processen.

| (51) | FFT förvaltar ett betydande antal tillgångar, som främst är kopplade till lån mellan koncernföretagen, företagens fordringar, och i mindre grad, bankdepositioner. FFT använder datasystem, som är nödvändiga för att utföra de dagliga transaktionerna och övervaka finansmarknadernas resultat. |
| --- | --- |

(51)

FFT förvaltar ett betydande antal tillgångar, som främst är kopplade till lån mellan koncernföretagen, företagens fordringar, och i mindre grad, bankdepositioner. FFT använder datasystem, som är nödvändiga för att utföra de dagliga transaktionerna och övervaka finansmarknadernas resultat.

2.2   Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor

Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor

| (52) | Detta beslut berör FFT:s förhandsbesked om prissättning i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, som antogs av Luxemburg genom en skrivelse av den 3 september 2012, till FFT:s fördel. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkänner en metod för vinstdisposition till FFT inom Fiat-koncernen, som föreslagits av Fiat-koncernens skatterådgivare, och gör det möjligt för FFT att på årsbasis fastställa beloppet på den bolagsskatt som ska betalas till Luxemburg. |
| --- | --- |

(52)

Detta beslut berör FFT:s förhandsbesked om prissättning i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, som antogs av Luxemburg genom en skrivelse av den 3 september 2012, till FFT:s fördel. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkänner en metod för vinstdisposition till FFT inom Fiat-koncernen, som föreslagits av Fiat-koncernens skatterådgivare, och gör det möjligt för FFT att på årsbasis fastställa beloppet på den bolagsskatt som ska betalas till Luxemburg.

2.2.1   FFT:s förhandsbesked om prissättning

FFT:s förhandsbesked om prissättning

| (53) | De dokument som Luxemburg lämnat till kommissionen som utgör alla väsentliga uppgifter för att stöda det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor består av de två skrivelserna och rapporten om internprissättning som hänvisas till i skäl 9. |
| --- | --- |

(53)

De dokument som Luxemburg lämnat till kommissionen som utgör alla väsentliga uppgifter för att stöda det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor består av de två skrivelserna och rapporten om internprissättning som hänvisas till i skäl 9.

| (54) | Genom en skrivelse av den 3 september 2012, bekräftade den luxemburgska skattemyndigheten att analysen om internprissättning gjorts i enlighet med cirkuläret 164/2 av den 28 januari 2011 och överensstämmer med armlängdsprincipen. Med andra ord har den luxemburgska skattemyndigheten godtagit att skatterådgivarens internprissättningsanalys, som ingår i rapporten om internprissättning, ledde till en armlängdsersättning för de funktioner som utövas av FFT och den risk som FFT bär. FFT:s ”armlängdsersättning”, så som den inrättats i rapporten om internprissättning, är som följer: Studiet av internprissättningen fastställer en lämplig ersättning för eget kapital som exponeras för risk och eget kapital ägnat att ersätta de funktioner som företaget utövar på 2,542 miljoner euro, på vilket ett intervall på +/– 10 % förväntas. Den normala skattesatsen för företag i Luxemburg, på 28,80 %, tillämpas på nettovinsten som noterats av FFT på grundval av denna avkastning. Skrivelsen anger att det beslut som fattats av den luxemburgska skattemyndigheten är bindande under fem år (dvs. från budgetåret 2012 till budgetåret 2016) (18). |
| --- | --- |

(54)

Genom en skrivelse av den 3 september 2012, bekräftade den luxemburgska skattemyndigheten att analysen om internprissättning gjorts i enlighet med cirkuläret 164/2 av den 28 januari 2011 och överensstämmer med armlängdsprincipen. Med andra ord har den luxemburgska skattemyndigheten godtagit att skatterådgivarens internprissättningsanalys, som ingår i rapporten om internprissättning, ledde till en armlängdsersättning för de funktioner som utövas av FFT och den risk som FFT bär. FFT:s ”armlängdsersättning”, så som den inrättats i rapporten om internprissättning, är som följer: Studiet av internprissättningen fastställer en lämplig ersättning för eget kapital som exponeras för risk och eget kapital ägnat att ersätta de funktioner som företaget utövar på 2,542 miljoner euro, på vilket ett intervall på +/– 10 % förväntas. Den normala skattesatsen för företag i Luxemburg, på 28,80 %, tillämpas på nettovinsten som noterats av FFT på grundval av denna avkastning. Skrivelsen anger att det beslut som fattats av den luxemburgska skattemyndigheten är bindande under fem år (dvs. från budgetåret 2012 till budgetåret 2016) (18).

18

2.2.2   Rapport om internprissättning

Rapport om internprissättning

| (55) | Enligt rapporten om internprissättning är den metod som anses mest lämpad för att fastställa FFT:s beskattningsbara vinst inom Fiat-koncernen transactional net margin-metoden (nedan kallad TNMM). Enligt skatterådgivaren är TNMM särskilt lämplig när en part i transaktionen inte gör värdefulla och unika bidrag. Eftersom FFT enligt skatterådgivaren endast utövar finansiella tjänster är denna metod den mest lämpliga för att fastställa armlängdspriser i linje med OECD:s riktlinjer för internprissättning. Dessutom är ingen intern jämförelse möjlig eftersom FFT bara utför tjänster för företag i Fiat-koncernen, som inte mottar någon typ av liknande tjänster från tredje part. Som en följd av detta anser skatterådgivaren att det är mera lämpligt att göra en extern jämförelse genom att fastställa de nettomarginaler som skulle föreligga vid jämförbara transaktioner utförda av oberoende företag (19). |
| --- | --- |

(55)

Enligt rapporten om internprissättning är den metod som anses mest lämpad för att fastställa FFT:s beskattningsbara vinst inom Fiat-koncernen transactional net margin-metoden (nedan kallad TNMM). Enligt skatterådgivaren är TNMM särskilt lämplig när en part i transaktionen inte gör värdefulla och unika bidrag. Eftersom FFT enligt skatterådgivaren endast utövar finansiella tjänster är denna metod den mest lämpliga för att fastställa armlängdspriser i linje med OECD:s riktlinjer för internprissättning. Dessutom är ingen intern jämförelse möjlig eftersom FFT bara utför tjänster för företag i Fiat-koncernen, som inte mottar någon typ av liknande tjänster från tredje part. Som en följd av detta anser skatterådgivaren att det är mera lämpligt att göra en extern jämförelse genom att fastställa de nettomarginaler som skulle föreligga vid jämförbara transaktioner utförda av oberoende företag (19).

transactional net margin

TNMM

19

| (56) | I rapporten om internprissättning fastställer skatterådgivaren ersättningarna till FFT, som utgör den beskattningsbara vinsten i förhållande till det kapital som FFT behöver för att utöva sina funktioner och bära sina risker, med beaktande av de tillgångar som används (20). |
| --- | --- |

(56)

I rapporten om internprissättning fastställer skatterådgivaren ersättningarna till FFT, som utgör den beskattningsbara vinsten i förhållande till det kapital som FFT behöver för att utöva sina funktioner och bära sina risker, med beaktande av de tillgångar som används (20).

20

| (57) | Denna avkastning fastställs enligt följande: i) uppskattning av ”eget kapital som exponeras för risk”: ii) identifikation av FFT:s eget kapital som används för att utöva funktioner och stöda finansiella investeringar. iii) uppskattning av den förväntade avkastningen på FFT:s ”eget kapital som exponeras för risk” genom att använda prissättningsmodellen för kapitaltillgångar (CAPM) (21) och identifikation av avkastningen för att ersätta eget kapital som använts för att upprätthålla verksamheten, och iv) beräkning av den totala lönsamheten som lämnas till FFT för ersättning för riskbärandet och de funktioner som utförs, genom att kombinera steg i) till iii). |
| --- | --- |

(57)

Denna avkastning fastställs enligt följande: i) uppskattning av ”eget kapital som exponeras för risk”: ii) identifikation av FFT:s eget kapital som används för att utöva funktioner och stöda finansiella investeringar. iii) uppskattning av den förväntade avkastningen på FFT:s ”eget kapital som exponeras för risk” genom att använda prissättningsmodellen för kapitaltillgångar (CAPM) (21) och identifikation av avkastningen för att ersätta eget kapital som använts för att upprätthålla verksamheten, och iv) beräkning av den totala lönsamheten som lämnas till FFT för ersättning för riskbärandet och de funktioner som utförs, genom att kombinera steg i) till iii).

21

| (58) | Skatterådgivaren anser på grundval av den funktionella analysen i rapporten om internprissättning, att FFT bär följande risker: operativa risker, kredit- och motpartsrisker, medan skatterådgivaren anser att FFT inte bär någon valutarisk. Skatterådgivaren uppskattade, genom att analogt (22) tillämpa Basel 2-regelverket (23), FFT:s minsta kapitalkrav för att täcka följande risker: operativa risker, motpartsrisker, valuta- och kreditrisker, som följer:






  — | operativ risk: 15 %* (krediträntor på bankdepositioner – räntor på banklån), |
| --- | --- | --- |

(58)

Skatterådgivaren anser på grundval av den funktionella analysen i rapporten om internprissättning, att FFT bär följande risker: operativa risker, kredit- och motpartsrisker, medan skatterådgivaren anser att FFT inte bär någon valutarisk. Skatterådgivaren uppskattade, genom att analogt (22) tillämpa Basel 2-regelverket (23), FFT:s minsta kapitalkrav för att täcka följande risker: operativa risker, motpartsrisker, valuta- och kreditrisker, som följer:

22

23

—

operativ risk: 15 %* (krediträntor på bankdepositioner – räntor på banklån),

| — | motpartsrisk: 20 %*6 %* (framtida exponering + verkligt värde av derivatinstrument), |
| --- | --- |

—

motpartsrisk: 20 %*6 %* (framtida exponering + verkligt värde av derivatinstrument),

| — | kreditrisk: 20 %*6 %* fordringar på tredje man (årligt genomsnitt). |
| --- | --- |

—

kreditrisk: 20 %*6 %* fordringar på tredje man (årligt genomsnitt).

| (59) | Dessa beräkningar leder till vad skatterådgivaren kallar FFT:s eget kapital som exponeras för risk, som motsvarar FFT:s hypotetiska föreskrivna kapitalbaskrav enligt Basel 2-regelverket som tillämpats av skatterådgivaren, dessa sammanfattas i tabell 1.

  Tabell 1


  FFT:s minimikapitalkrav







  (i tusental euro) |
| --- | --- |
| Minimikapitalkrav | 2011 |
| Operativ risk | 938 |
| Motpartsrisk | 2 603 |
| Valutarisk | 0 |
| Kreditrisk | 24 982 |
| Minimikapitalkrav enligt Basel 2-regelverket | 28 523 |

(59)

Dessa beräkningar leder till vad skatterådgivaren kallar FFT:s eget kapital som exponeras för risk, som motsvarar FFT:s hypotetiska föreskrivna kapitalbaskrav enligt Basel 2-regelverket som tillämpats av skatterådgivaren, dessa sammanfattas i tabell 1.

Tabell 1

Tabell 1

FFT:s minimikapitalkrav

FFT:s minimikapitalkrav

(i tusental euro)

Minimikapitalkrav

2011

Operativ risk

938

Motpartsrisk

2 603

Valutarisk

0

Kreditrisk

24 982

Minimikapitalkrav enligt Basel 2-regelverket

28 523

| (60) | Gällande etapp ii): det som rapporten om internprissättning kallar ”eget kapital som används för att utöva funktioner” (24) uppskattas genom att man från FFT:s kapitalbas drar av minimikapitalkraven som följer av Basel 2-regelverket, så som de uppskattats av skatterådgivaren, och den del av FFT:s egna kapital som används för att stöda finansiella investeringar i FFNA och FFC. |
| --- | --- |

(60)

Gällande etapp ii): det som rapporten om internprissättning kallar ”eget kapital som används för att utöva funktioner” (24) uppskattas genom att man från FFT:s kapitalbas drar av minimikapitalkraven som följer av Basel 2-regelverket, så som de uppskattats av skatterådgivaren, och den del av FFT:s egna kapital som används för att stöda finansiella investeringar i FFNA och FFC.

24

| (61) | Enligt FFT:s skatterådgivare uppgick FFT:s egna kapital 2011 till 287,5 miljoner euro, varav:






  — | 28,5 miljoner euro utgör minimikapitalbaskraven enligt Basel 2-regelverket för att täcka de risker som FFT bär (”minimikapitalbas som exponeras för risk”
   (25)), |
| --- | --- | --- |

(61)

Enligt FFT:s skatterådgivare uppgick FFT:s egna kapital 2011 till 287,5 miljoner euro, varav:

—

28,5 miljoner euro utgör minimikapitalbaskraven enligt Basel 2-regelverket för att täcka de risker som FFT bär (”minimikapitalbas som exponeras för risk”
   (25)),

25

| — | 165,2 miljoner euro används för att kompensera FFT:s ägarintressen i FFNA och FFC (26) (”eget kapital som täcker finansiella investeringar i FFNA och FFC”), och |
| --- | --- |

—

165,2 miljoner euro används för att kompensera FFT:s ägarintressen i FFNA och FFC (26) (”eget kapital som täcker finansiella investeringar i FFNA och FFC”), och

26

| — | 93,7 miljoner euro utgör eget kapital som används för att utöva funktioner (”eget kapital som täcker de utövade funktionerna (27)
  ”). |
| --- | --- |

—

93,7 miljoner euro utgör eget kapital som används för att utöva funktioner (”eget kapital som täcker de utövade funktionerna (27)
  ”).

27

| (62) | Tabell 2 anger fördelningen av FFT:s totala egna kapital, så som det presenteras av skatterådgivaren i rapporten om internprissättning.

  Tabell 2


  Fördelning av FFT:s egna kapital







  (i tusental euro) |
| --- | --- |
| Fördelning av FFT:s egna kapital av skatterådgivaren | Eget kapital 2011 |
| Minimikapitalbas exponerad för risk | 28 523 |
| Kapitalbas som täcker investeringar i FFNA och FFC | 165 244 |
| Kapitalbas som täcker de utövade funktionerna | 93 710 |
| Summa eget kapital | 287 477 |

(62)

Tabell 2 anger fördelningen av FFT:s totala egna kapital, så som det presenteras av skatterådgivaren i rapporten om internprissättning.

Tabell 2

Tabell 2

Fördelning av FFT:s egna kapital

Fördelning av FFT:s egna kapital

(i tusental euro)

Fördelning av FFT:s egna kapital av skatterådgivaren

Eget kapital 2011

Minimikapitalbas exponerad för risk

28 523

Kapitalbas som täcker investeringar i FFNA och FFC

165 244

Kapitalbas som täcker de utövade funktionerna

93 710

Summa eget kapital

Summa eget kapital

287 477

287 477

| (63) | Skatterådgivaren föreslår först, vad gäller steg iii) att ersätta den del av FFT:s egna kapital som han betecknar ”minimikapitalbas som exponeras för risk”, vilket motsvarar FFT:s lagstadgade kapital så som det fastställts av skatterådgivaren i steg i) genom uppskattning av den avkastning på eget kapital som investerarna förväntar sig (”förväntad avkastning före skatt”), med hjälp prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, där:
  Förväntad avkastning före skatt = (riskfri räntesats + β × riskpremie för kapitalbas)/ (1- skattesats) |
| --- | --- |

(63)

Skatterådgivaren föreslår först, vad gäller steg iii) att ersätta den del av FFT:s egna kapital som han betecknar ”minimikapitalbas som exponeras för risk”, vilket motsvarar FFT:s lagstadgade kapital så som det fastställts av skatterådgivaren i steg i) genom uppskattning av den avkastning på eget kapital som investerarna förväntar sig (”förväntad avkastning före skatt”), med hjälp prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, där:

Förväntad avkastning före skatt = (riskfri räntesats + β × riskpremie för kapitalbas)/ (1- skattesats)

| (64) | Vid tillämpning av modellen för bedömning av kapitaltillgångar har skatterådgivaren använt följande variabler:






  — | riskfri räntesats 2,85 % (tyska statslån med tio års löptid ”Bund”, årligt genomsnitt 2011), |
| --- | --- | --- |

(64)

Vid tillämpning av modellen för bedömning av kapitaltillgångar har skatterådgivaren använt följande variabler:

—

riskfri räntesats 2,85 % (tyska statslån med tio års löptid ”Bund”, årligt genomsnitt 2011),

| — | beta (β) 0,29 uppskattat (28) på grundval av 66 jämförbara företag som utför finansiella tjänster, angivna på Damoradans webbplats (29), |
| --- | --- |

—

beta (β) 0,29 uppskattat (28) på grundval av 66 jämförbara företag som utför finansiella tjänster, angivna på Damoradans webbplats (29),

28

29

| — | riskpremie för eget kapital 5 % för Luxemburg, angivet av Damoradans webbplats (uppdaterad juli 2011), |
| --- | --- |

—

riskpremie för eget kapital 5 % för Luxemburg, angivet av Damoradans webbplats (uppdaterad juli 2011),

| — | luxemburgsk skattesats på 28,80 %. |
| --- | --- |

—

luxemburgsk skattesats på 28,80 %.

| (65) | Genom att tillämpa dessa variabler i formeln som beskrivs i skäl 63 kommer skatterådgivaren fram till en ”avkastning på eget kapital som investerarna förväntar sig för de risker som bärs” på 6,05 %. |
| --- | --- |

(65)

Genom att tillämpa dessa variabler i formeln som beskrivs i skäl 63 kommer skatterådgivaren fram till en ”avkastning på eget kapital som investerarna förväntar sig för de risker som bärs” på 6,05 %.

avkastning på eget kapital som investerarna förväntar sig för de risker som bärs

| (66) | Tabell 3 innehåller en förteckning över de företag som skatterådgivaren valt som varande jämförbara företag som agerar självständigt i finanssektorn, jämte en lista över deras beta, som använts vid betakalkylen som används i prissättningsmodellen för kapitaltillgångar.

  Tabell 3


  Förteckning över jämförbara företag som erbjuder finansiella tjänster







  Företagsnamn | Beta |
| --- | --- | --- |
| ING Groep NV (EXTAM:INGA) | 3,00 |
| UBS AG (SWX:UBSN) | 1,80 |
| Wüstenrot & Württembergische AG (XTRA:WUW) | 0,41 |
| Deutsche Börse AG (XTRA:DB1) | 1,28 |
| Oslo Bors VPS Holding ASA (OTCNO:OSLO) | 0,13 |
| London Stock Exchange Group (LSE:LSE) | 1,24 |
| Fimalac SA (ENXTPA:FIM) | 0,68 |
| International Personal FinancePlc (LSE:IPF) | 1,92 |
| GrenkeLeasing AG (XTRA:GLJ) | 0,55 |
| Mittel S.p.A (CM:MIT) | 0,93 |
| GlobeOp Financial Services SA (LSE:GO) | 0,56 |
| KBC Ancora (ENXTBR:KBCA) | 3,61 |
| Aktiv Kapital ASA (OB:AIK) | 0,25 |
| IG Group Holdings Plc (LSE:IGG) | 0,75 |
| IFG Group plc (LSE: IFP) | 1,11 |
| Conafi Prestito S.p.A. (CM:CNP) | 0,74 |
| NEOVIA Financial Plc (AIM:NEC) | 0,60 |
| H&T Group Plc (AIM:HAT) | – 0,11 |
| Hesse Newman Capital AG (XTRA:RTM) | 0,29 |
| Acta Holding ASA (OB:ACTA) | 1,70 |
| Manx Financial Group PLC (AIM:MFX) | 0,30 |
| PLUS Markets Group plc (AIM:PMK) | – 0,05 |
| Law Debenture Corp. Plc (LSE:LVVDB) | 0,95 |
| Hypoport AG (DB:HYQ) | 0,70 |
| Perrot Duval Holding SA (SWX:PEDP) | 0,16 |
| Albemarie & Bond Holdings plc (AIM:ABM) | 0,21 |
| MCB Finance Group plc (AIM:MCRB) | NA |
| Brightside Group plc (AIM:BRT) | 0,11 |
| DF Deutsche Forfait AG (DB:DE6) | 0,83 |
| Autobank AG (DB:AW2) | NA |
| Ambrian capital plc (AIM:AMBR) | 0,83 |
| Gruppo MutuiOnline S.p.A (CM:MOL) | 0,77 |
| Brightside Group plc (AIM:PKG) | 0,09 |
| OVB Holding AG (XTRA:O4B) | – 0,19 |
| Albis Leasing AG (DB:ALG) | 0,57 |
| Hellenic Exchanges SA (ATSE:EXAE) | 1,42 |
| FORIS AG (XTRA:FRS) | 0,20 |
| Creon Corporation Plc (AIM:CRO) | 2,03 |
| Investeringsselskabet Luxor A/S (CPSE:LUXOR B) | 0,50 |
| Univerma AG | NA |
| OFL AnlagenLeasing AG (DB:OFL) | 0,86 |
| Ideal GroupSA (ATSE:INTEK) | NA |
| Nøtterø SpareBank (OB:NTSG) | 0,20 |
| Apulia Prontoprestitio S.p.A. (CM:APP) | 1,07 |
| Ultimate Finance Group plc (AIM:UFG) | 0,54 |
| Dresdner Factoring AG (XTRA:D2F) | 0,42 |
| Heidelberger Beteiligungsholding AG (DB:IPO) | 0,14 |
| ABC Arbitrage SA (ENXTPA:ABCA) | 0,48 |
| Baydonhill plc (AIM:BHL) | 0,04 |
| London Capital Group Holdings plc (AIM:LCG) | 0,72 |
| Imarex ASA (OB:IMAREX) | 0,48 |
| Toscana Finanza S.p.A. (CM:TF) | 0,49 |
| Banca Finnat Euramerica S.p.A. (CM:BFE) | 0,79 |
| S&U plc (LSE:SUS) | 0,27 |
| Bolsas y Mercados Españoles SA(CATS:BME) | 0,97 |
| Banca IFIS S.p.A. (CM:IF) | 0,69 |
| Paris Orleans SA (ENXTPA:PAOR) | 0,60 |
| SNS Reaal NV (ENXTAM:SR) | 2,37 |
| Close Brothers Group plc (LSE:CBG) | 0,94 |
| Provident Fiancial plc (LSE:PFG) | 0,35 |
| Pohjola Bank plc (HLSE:POH1S) | 1,43 |
| Investec plc (LSE:INVP) | 1,73 |
| Banque Nationale de Belgique SA (ENXTBR:BNB) | 0,49 |
| Credit Suisse Group (SWX:CSGN) | 1,43 |
| Deutsche Bank AG (DB:DBK) | 1,98 |
| Schweizerische Nationalbank (SWX:SNBN) | 0,22 |
| Källa: Damodaran. |

(66)

Tabell 3 innehåller en förteckning över de företag som skatterådgivaren valt som varande jämförbara företag som agerar självständigt i finanssektorn, jämte en lista över deras beta, som använts vid betakalkylen som används i prissättningsmodellen för kapitaltillgångar.

Tabell 3

Tabell 3

Förteckning över jämförbara företag som erbjuder finansiella tjänster

Förteckning över jämförbara företag som erbjuder finansiella tjänster

Företagsnamn

Beta

ING Groep NV (EXTAM:INGA)

3,00

UBS AG (SWX:UBSN)

1,80

Wüstenrot & Württembergische AG (XTRA:WUW)

0,41

Deutsche Börse AG (XTRA:DB1)

1,28

Oslo Bors VPS Holding ASA (OTCNO:OSLO)

0,13

London Stock Exchange Group (LSE:LSE)

1,24

Fimalac SA (ENXTPA:FIM)

0,68

International Personal FinancePlc (LSE:IPF)

1,92

GrenkeLeasing AG (XTRA:GLJ)

0,55

Mittel S.p.A (CM:MIT)

0,93

GlobeOp Financial Services SA (LSE:GO)

0,56

KBC Ancora (ENXTBR:KBCA)

3,61

Aktiv Kapital ASA (OB:AIK)

0,25

IG Group Holdings Plc (LSE:IGG)

0,75

IFG Group plc (LSE: IFP)

1,11

Conafi Prestito S.p.A. (CM:CNP)

0,74

NEOVIA Financial Plc (AIM:NEC)

0,60

H&T Group Plc (AIM:HAT)

– 0,11

Hesse Newman Capital AG (XTRA:RTM)

0,29

Acta Holding ASA (OB:ACTA)

1,70

Manx Financial Group PLC (AIM:MFX)

0,30

PLUS Markets Group plc (AIM:PMK)

– 0,05

Law Debenture Corp. Plc (LSE:LVVDB)

0,95

Hypoport AG (DB:HYQ)

0,70

Perrot Duval Holding SA (SWX:PEDP)

0,16

Albemarie & Bond Holdings plc (AIM:ABM)

0,21

MCB Finance Group plc (AIM:MCRB)

NA

Brightside Group plc (AIM:BRT)

0,11

DF Deutsche Forfait AG (DB:DE6)

0,83

Autobank AG (DB:AW2)

NA

Ambrian capital plc (AIM:AMBR)

0,83

Gruppo MutuiOnline S.p.A (CM:MOL)

0,77

Brightside Group plc (AIM:PKG)

0,09

OVB Holding AG (XTRA:O4B)

– 0,19

Albis Leasing AG (DB:ALG)

0,57

Hellenic Exchanges SA (ATSE:EXAE)

1,42

FORIS AG (XTRA:FRS)

0,20

Creon Corporation Plc (AIM:CRO)

2,03

Investeringsselskabet Luxor A/S (CPSE:LUXOR B)

0,50

Univerma AG

NA

OFL AnlagenLeasing AG (DB:OFL)

0,86

Ideal GroupSA (ATSE:INTEK)

NA

Nøtterø SpareBank (OB:NTSG)

0,20

Apulia Prontoprestitio S.p.A. (CM:APP)

1,07

Ultimate Finance Group plc (AIM:UFG)

0,54

Dresdner Factoring AG (XTRA:D2F)

0,42

Heidelberger Beteiligungsholding AG (DB:IPO)

0,14

ABC Arbitrage SA (ENXTPA:ABCA)

0,48

Baydonhill plc (AIM:BHL)

0,04

London Capital Group Holdings plc (AIM:LCG)

0,72

Imarex ASA (OB:IMAREX)

0,48

Toscana Finanza S.p.A. (CM:TF)

0,49

Banca Finnat Euramerica S.p.A. (CM:BFE)

0,79

S&U plc (LSE:SUS)

0,27

Bolsas y Mercados Españoles SA(CATS:BME)

0,97

Banca IFIS S.p.A. (CM:IF)

0,69

Paris Orleans SA (ENXTPA:PAOR)

0,60

SNS Reaal NV (ENXTAM:SR)

2,37

Close Brothers Group plc (LSE:CBG)

0,94

Provident Fiancial plc (LSE:PFG)

0,35

Pohjola Bank plc (HLSE:POH1S)

1,43

Investec plc (LSE:INVP)

1,73

Banque Nationale de Belgique SA (ENXTBR:BNB)

0,49

Credit Suisse Group (SWX:CSGN)

1,43

Deutsche Bank AG (DB:DBK)

1,98

Schweizerische Nationalbank (SWX:SNBN)

0,22

Källa: Damodaran.

Källa:

| (67) | Tabell 4 visar armlängdsintervallet för de utvalda jämförbara företagens beta som skatterådgivaren kommit fram till.

  Tabell 4


  Armlängdsintervallet för de utvalda jämförbara företagens beta







  Armlängdsintervall | Beta |
| --- | --- | --- |
| Antal företag | 66 |
| MAX | 3,61 |
| 90:e percentilen | 1,79 |
| 75:e percentilen | 1,04 |
| Medianvärde | 0,64 |
| 25:e percentilen | 0,29 |
| 10:e percentilen | 0,13 |
| MIN | 0,19 |

(67)

Tabell 4 visar armlängdsintervallet för de utvalda jämförbara företagens beta som skatterådgivaren kommit fram till.

Tabell 4

Tabell 4

Armlängdsintervallet för de utvalda jämförbara företagens beta

Armlängdsintervallet för de utvalda jämförbara företagens beta

Armlängdsintervall

Beta

Antal företag

66

MAX

3,61

90:e percentilen

1,79

75:e percentilen

1,04

Medianvärde

0,64

25:e percentilen

0,29

10:e percentilen

0,13

MIN

0,19

| (68) | Sedan föreslår FFT:s skatterådgivare att ersätta den del av FFT:s kapitalbas som betecknas ”eget kapital som täcker de utövade funktionerna”, i tabell 2, som motsvarar ”eget kapital som används för att utöva funktioner” som identifieras i steg ii) genom att använda marknadsräntan tillämpad på kortfristiga insättningar (30) som enligt skatterådgivaren är lika med 0,87 %. |
| --- | --- |

(68)

Sedan föreslår FFT:s skatterådgivare att ersätta den del av FFT:s kapitalbas som betecknas ”eget kapital som täcker de utövade funktionerna”, i tabell 2, som motsvarar ”eget kapital som används för att utöva funktioner” som identifieras i steg ii) genom att använda marknadsräntan tillämpad på kortfristiga insättningar (30) som enligt skatterådgivaren är lika med 0,87 %.

30

| (69) | FFT:s skatterådgivare föreslår därefter att inte ersätta den del av FFT:s egna kapital som täcker FFT:s investeringar i FFNA och FFC, i tabell 2 betecknad ”eget kapital som täcker investeringar i FFNA och FFC”, så att denna skulle ha en nollersättning vid beskattning. |
| --- | --- |

(69)

FFT:s skatterådgivare föreslår därefter att inte ersätta den del av FFT:s egna kapital som täcker FFT:s investeringar i FFNA och FFC, i tabell 2 betecknad ”eget kapital som täcker investeringar i FFNA och FFC”, så att denna skulle ha en nollersättning vid beskattning.

| (70) | Slutligen, i steg iv) beräknar skatterådgivaren den globala ersättningen till FFT för dess finansierings- och kassaflödesverksamhet och för de risker som bärs. Denna ersättning består av följande komponenter, som härrör från steg i) till iii) ovan:






  — | En ”riskersättning” som beräknas genom att multiplicera FFT:s lagstadgade hypotetiska egna kapital, som av skatterådgivaren uppskattats till 28 500 000 euro genom analog tillämpning av Basel 2-regelverket i steg ii), med den förväntade avkastningen före skatt, som av skatterådgivaren med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar i steg iii) uppskattats till 6,05 %, och |
| --- | --- | --- |

(70)

Slutligen, i steg iv) beräknar skatterådgivaren den globala ersättningen till FFT för dess finansierings- och kassaflödesverksamhet och för de risker som bärs. Denna ersättning består av följande komponenter, som härrör från steg i) till iii) ovan:

—

En ”riskersättning” som beräknas genom att multiplicera FFT:s lagstadgade hypotetiska egna kapital, som av skatterådgivaren uppskattats till 28 500 000 euro genom analog tillämpning av Basel 2-regelverket i steg ii), med den förväntade avkastningen före skatt, som av skatterådgivaren med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar i steg iii) uppskattats till 6,05 %, och

| — | en ”funktionsersättning” som beräknas genom att multiplicera det som skatterådgivaren betecknar som FFT:s eget kapital som används för att utöva funktionerna, uppskattat i steg ii) till 93 710 000 euro, med marknadsräntan tillämpad på den kortfristiga insättningen, som FFT:s skatterådgivare i steg iii) anser vara lika med 0,87 %. |
| --- | --- |

—

en ”funktionsersättning” som beräknas genom att multiplicera det som skatterådgivaren betecknar som FFT:s eget kapital som används för att utöva funktionerna, uppskattat i steg ii) till 93 710 000 euro, med marknadsräntan tillämpad på den kortfristiga insättningen, som FFT:s skatterådgivare i steg iii) anser vara lika med 0,87 %.

| (71) | Tabell 5 visar skatterådgivarens uppskattning av den övergripande lönsamhet som bör lämnas till FFT för beskattning i Luxemburg.

  Tabell 5


  Uppskattning av FFT:s beskattningsunderlag







  (i tusental euro) |
| --- | --- |
| Avkastning på eget kapital | Vinst före skatt 2011 |
| Riskersättning | 1 726 |
| Funktionsersättning | 816 |
| Avkastning på eget kapital som täcker finansiella investeringar i FFNA och FFC (31) | 0 |
| Totala vinster före skatt | 2 542 |

(71)

Tabell 5 visar skatterådgivarens uppskattning av den övergripande lönsamhet som bör lämnas till FFT för beskattning i Luxemburg.

Tabell 5

Tabell 5

Uppskattning av FFT:s beskattningsunderlag

Uppskattning av FFT:s beskattningsunderlag

(i tusental euro)

Avkastning på eget kapital

Vinst före skatt 2011

Riskersättning

1 726

Funktionsersättning

816

Avkastning på eget kapital som täcker finansiella investeringar i FFNA och FFC (31)

31

0

Totala vinster före skatt

Totala vinster före skatt

2 542

2 542

| (72) | Det totala beloppet 2,542 miljoner euro motsvarar det belopp i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor som den luxemburgska skattemyndigheten anser utgör en armlängdsersättning (32). |
| --- | --- |

(72)

Det totala beloppet 2,542 miljoner euro motsvarar det belopp i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor som den luxemburgska skattemyndigheten anser utgör en armlängdsersättning (32).

32

| (73) | Tabell 6 sammanfattar de slutsatser som skatterådgivaren dragit till följd av stegen i) till iv) ovan, i skälen 58 till 72.

  Tabell 6


  Sammanfattande beräkning av FFT:s minimikapitalkrav och inverkan på resultatet före skatt








  Minsta kapitalkrav | FFT | |
| --- | --- | --- | --- |
| | 2011 | |
| (tusental euro) | |
| Operativ risk | 938 | a |
| Motpartsrisk | 2 603 | b |
| Valutarisk | 0 | c |
| Kreditrisk | 24 982 | d |
| Minimikapitalkrav | 28 523 | e = a + b + c + d |
| Eget kapital kompenserat av andelsränta | 165 244 | x |
| Överskottsmedel | 93 710 | f = g –e – x |
| Eget kapital | 287 477 | g |
| Indikator på nettovinst | | |
| Förväntad avkastning på eget kapital | 6,05 % | h |
| Kortfristig ränta | 0,87 % | i |
| Avkastning på eget kapital | | |
| Riskersättning | 1 726 | k = h * e |
| Funktionsersättning | 816 | j = i * f |
| Totala vinster före skatt | 2 542 | l = k + j |
| a | = | 15 %* (finansiella inkomster på bankdeposition – finansiell belastning från banklån) |
| b | = | 20 %*6 %* (framtida exponering + verkligt värde av derivatinstrument med tredje man) |
| c | = | 100 % täckt av derivatinstrument |
| d | = | 20 %*6 %* fordringar på tredje man (årligt genomsnitt). |
| h | = | uppskattad med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar |
| i | = | genomsnittligt medeltal 2011, Eonia-index |

(73)

Tabell 6 sammanfattar de slutsatser som skatterådgivaren dragit till följd av stegen i) till iv) ovan, i skälen 58 till 72.

Tabell 6

Tabell 6

Sammanfattande beräkning av FFT:s minimikapitalkrav och inverkan på resultatet före skatt

Sammanfattande beräkning av FFT:s minimikapitalkrav och inverkan på resultatet före skatt

Minsta kapitalkrav

FFT

2011

(tusental euro)

(tusental euro)

Operativ risk

938

a

Motpartsrisk

2 603

b

Valutarisk

0

c

Kreditrisk

24 982

d

Minimikapitalkrav

28 523

e = a + b + c + d

Eget kapital kompenserat av andelsränta

165 244

x

Överskottsmedel

93 710

f = g –e – x

Eget kapital

287 477

g

Indikator på nettovinst

Förväntad avkastning på eget kapital

6,05 %

h

Kortfristig ränta

0,87 %

i

Avkastning på eget kapital

Riskersättning

1 726

k = h * e

Funktionsersättning

816

j = i * f

Totala vinster före skatt

2 542

l = k + j

a

=

15 %* (finansiella inkomster på bankdeposition – finansiell belastning från banklån)

b

=

20 %*6 %* (framtida exponering + verkligt värde av derivatinstrument med tredje man)

c

=

100 % täckt av derivatinstrument

d

=

20 %*6 %* fordringar på tredje man (årligt genomsnitt).

h

=

uppskattad med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar

i

=

genomsnittligt medeltal 2011, Eonia-index

Notera: Den huvudsakliga hypotesen är avsaknad av kreditrisk/motpartsrisk på transaktioner med företagen inom koncernen.

Notera:

2.3   Beskrivning av de luxemburgska reglerna om internprissättning

Beskrivning av de luxemburgska reglerna om internprissättning

| (74) | Förhandsbeskedet i skattefrågor till FFT:s fördel utfärdades på grundval av artikel 164 tredje stycket i Luxemburgs inkomstskattelag (loi modifiée du 4 décembre 1967 concernant l'impôt sur le revenu, nedan kallad L.I.R) och cirkuläret L.I.R. no 164/2 av den 28 januari 2011 (nedan kallat cirkuläret) (33). |
| --- | --- |

(74)

Förhandsbeskedet i skattefrågor till FFT:s fördel utfärdades på grundval av artikel 164 tredje stycket i Luxemburgs inkomstskattelag (loi modifiée du 4 décembre 1967 concernant l'impôt sur le revenu, nedan kallad L.I.R) och cirkuläret L.I.R. no 164/2 av den 28 januari 2011 (nedan kallat cirkuläret) (33).

loi modifiée du 4 décembre 1967 concernant l'impôt sur le revenu

L.I.R

o

cirkuläret

33

2.3.1   Artikel 164 i Luxemburgs inkomstskattelag

Artikel 164 i Luxemburgs inkomstskattelag

| (75) | I artikel 164 tredje stycket i L.I.R. föreskrivs att den skattepliktiga inkomsten inbegriper förtäckt utdelning, och anger att förtäckt utdelning särskilt föreligger när en aktieägare, andelsägare eller intressent direkt eller indirekt av ett företag eller en organisation får fördelar som han i normalfallet inte skulle ha fått om han inte varit aktieägare, andelsägare eller intressent. Denna bestämmelse inför armlängdsprincipen i Luxemburgs skatterätt, enligt vilken transaktioner mellan företag inom samma koncern bör ersättas som om de utförts av oberoende företag som förhandlar under jämförbara förhållanden enligt principen om armlängds avstånd. |
| --- | --- |

(75)

I artikel 164 tredje stycket i L.I.R. föreskrivs att den skattepliktiga inkomsten inbegriper förtäckt utdelning, och anger att förtäckt utdelning särskilt föreligger när en aktieägare, andelsägare eller intressent direkt eller indirekt av ett företag eller en organisation får fördelar som han i normalfallet inte skulle ha fått om han inte varit aktieägare, andelsägare eller intressent. Denna bestämmelse inför armlängdsprincipen i Luxemburgs skatterätt, enligt vilken transaktioner mellan företag inom samma koncern bör ersättas som om de utförts av oberoende företag som förhandlar under jämförbara förhållanden enligt principen om armlängds avstånd.

2.3.2   Cirkulär L.I.R. nr 164/2

Cirkulär L.I.R. nr 164/2

| (76) | Artikel 164 tredje stycket i L.I.R. tydliggörs av cirkuläret, som är strukturerat på följande sätt: avdelning 1 definierar termerna ”koncernfinansieringsbolag” (34), ”koncernintern finanstransaktion” (35) och ”anknutna företag” (36). |
| --- | --- |

(76)

Artikel 164 tredje stycket i L.I.R. tydliggörs av cirkuläret, som är strukturerat på följande sätt: avdelning 1 definierar termerna ”koncernfinansieringsbolag” (34), ”koncernintern finanstransaktion” (35) och ”anknutna företag” (36).

34

35

36

| (77) | Avdelning 2 med rubriken ”Généralités”, inleder genom att beskriva de koncerninterna tjänster som cirkuläret tillämpas på. En koncernintern tjänst (inbegripet en koncernintern finanstransaktion) har tillhandahållits när ett oberoende företag under jämförbara omständigheter skulle ha varit villigt att betala ett annat oberoende företag för att utföra tjänsten, eller om företaget själv utfört tjänsten. Avsnitt 2 i cirkuläret innehåller också en beskrivning av armlängdsprincipen, så som den definieras i OECD:s riktlinjer för internprissättning, och införlivats i nationell rätt. I detta avseende anger cirkuläret att om en koncernintern tjänst tillhandahållits, liksom andra typer av koncerninterna överföringar, bör man fastställa huruvida den ersättning som tagits ut är förenlig med armlängdsprincipen, det vill säga att den motsvarar det pris som skulle ha tillämpats och godtagits av oberoende företag under jämförbara omständigheter (37). |
| --- | --- |

(77)

Avdelning 2 med rubriken ”Généralités”, inleder genom att beskriva de koncerninterna tjänster som cirkuläret tillämpas på. En koncernintern tjänst (inbegripet en koncernintern finanstransaktion) har tillhandahållits när ett oberoende företag under jämförbara omständigheter skulle ha varit villigt att betala ett annat oberoende företag för att utföra tjänsten, eller om företaget själv utfört tjänsten. Avsnitt 2 i cirkuläret innehåller också en beskrivning av armlängdsprincipen, så som den definieras i OECD:s riktlinjer för internprissättning, och införlivats i nationell rätt. I detta avseende anger cirkuläret att om en koncernintern tjänst tillhandahållits, liksom andra typer av koncerninterna överföringar, bör man fastställa huruvida den ersättning som tagits ut är förenlig med armlängdsprincipen, det vill säga att den motsvarar det pris som skulle ha tillämpats och godtagits av oberoende företag under jämförbara omständigheter (37).

Généralités

37

| (78) | Vad gäller hänvisningen till ”jämförbara omständigheter”, fastställs i cirkuläret att jämförelseanalysen bör inbegripa komponenter såsom egenskaper hos de varor eller tjänster som tillhandahållits, de uppgifter som utförs av parterna, avtalsklausulerna, parternas ekonomiska omständigheter, och de industriella och kommersiella strategier som de tillämpar (38). |
| --- | --- |

(78)

Vad gäller hänvisningen till ”jämförbara omständigheter”, fastställs i cirkuläret att jämförelseanalysen bör inbegripa komponenter såsom egenskaper hos de varor eller tjänster som tillhandahållits, de uppgifter som utförs av parterna, avtalsklausulerna, parternas ekonomiska omständigheter, och de industriella och kommersiella strategier som de tillämpar (38).

38

| (79) | I avsnitt 3 i cirkuläret förklaras hur en armlängdsersättning fastställs, särskilt i fråga om koncernfinansieringsföretag. De uppgifter som utförs av dessa företag, vilka fastställer varje företags ersättning, bör enligt cirkuläret vara jämförbara med funktionerna hos oberoende finansinstitut som omfattas av finansinspektionens övervakning (Commission de Surveillance du Secteur Financier [CSSF]). Således bör armlängdsersättningen för utförda uppgifter (med beaktande av användning av tillgångar och riskbärning) baseras på den ersättning som dessa finansinstitut skulle kräva för jämförbara kredittransaktioner (39). |
| --- | --- |

(79)

I avsnitt 3 i cirkuläret förklaras hur en armlängdsersättning fastställs, särskilt i fråga om koncernfinansieringsföretag. De uppgifter som utförs av dessa företag, vilka fastställer varje företags ersättning, bör enligt cirkuläret vara jämförbara med funktionerna hos oberoende finansinstitut som omfattas av finansinspektionens övervakning (Commission de Surveillance du Secteur Financier [CSSF]). Således bör armlängdsersättningen för utförda uppgifter (med beaktande av användning av tillgångar och riskbärning) baseras på den ersättning som dessa finansinstitut skulle kräva för jämförbara kredittransaktioner (39).

Commission de Surveillance du Secteur Financier [CSSF]

39

| (80) | Innan de beviljar lån eller förskottsmedel gör finansinstituten en riskanalys där de särskilt bedömer den finansiella risk som är knuten till transaktionen, den risk som förknippas med låntagaren, företagarrisken och den strukturella risken. Beträffande de kostnader som är knutna till beviljande av lån, bör merkostnaderna beakta bland annat merkostnader som genereras av solvenskrav, merkostnader knutna till kreditrisken, hanteringsavgifter eller merkostnader knutna till valutakursrisken (40). Kreditrisken fastställs på grundval av villkoren i låneavtalet och riskanalysens resultat. |
| --- | --- |

(80)

Innan de beviljar lån eller förskottsmedel gör finansinstituten en riskanalys där de särskilt bedömer den finansiella risk som är knuten till transaktionen, den risk som förknippas med låntagaren, företagarrisken och den strukturella risken. Beträffande de kostnader som är knutna till beviljande av lån, bör merkostnaderna beakta bland annat merkostnader som genereras av solvenskrav, merkostnader knutna till kreditrisken, hanteringsavgifter eller merkostnader knutna till valutakursrisken (40). Kreditrisken fastställs på grundval av villkoren i låneavtalet och riskanalysens resultat.

40

| (81) | Enligt cirkuläret fastställer oberoende tillhandahållare av finansiella tjänster i allmänhet sin ersättning antingen på grundval av lånebeloppet eller på det faktiska marknadsvärdet av de förvaltade tillgångarna. Liksom oberoende tillhandahållare av tjänster bör koncernfinansieringsföretag som utför koncerninterna lånetransaktioner enligt cirkuläret också göra en riskanalys före de beviljar ett lån till ett anknutet företag, och beakta andra faktorer som kan påverka fastställningen av deras internpriser (41). |
| --- | --- |

(81)

Enligt cirkuläret fastställer oberoende tillhandahållare av finansiella tjänster i allmänhet sin ersättning antingen på grundval av lånebeloppet eller på det faktiska marknadsvärdet av de förvaltade tillgångarna. Liksom oberoende tillhandahållare av tjänster bör koncernfinansieringsföretag som utför koncerninterna lånetransaktioner enligt cirkuläret också göra en riskanalys före de beviljar ett lån till ett anknutet företag, och beakta andra faktorer som kan påverka fastställningen av deras internpriser (41).

41

| (82) | Avsnitt 4 i cirkuläret föreskriver att skattemyndigheterna inte ska ge bindande anvisningar, om det berörda företaget inte har verklig närvaro i Luxemburg. Cirkuläret räknar sedan upp olika villkor som ett koncernfinansieringsbolag bör uppfylla för att anses ha verklig närvaro i landet. Företagets egna kapital bör vara tillräckligt avseende de funktioner som utövas (med tanke på de tillgångar som används och de risker som bärs), och beloppet av eget kapital bör motsvara minst 1 % av det nominella värdet av de(t) lån som beviljas eller 2 miljoner euro, utan ytterligare indikationer. |
| --- | --- |

(82)

Avsnitt 4 i cirkuläret föreskriver att skattemyndigheterna inte ska ge bindande anvisningar, om det berörda företaget inte har verklig närvaro i Luxemburg. Cirkuläret räknar sedan upp olika villkor som ett koncernfinansieringsbolag bör uppfylla för att anses ha verklig närvaro i landet. Företagets egna kapital bör vara tillräckligt avseende de funktioner som utövas (med tanke på de tillgångar som används och de risker som bärs), och beloppet av eget kapital bör motsvara minst 1 % av det nominella värdet av de(t) lån som beviljas eller 2 miljoner euro, utan ytterligare indikationer.

| (83) | Cirkuläret anger även vilken information och vilka dokument som bör lämnas för att erhålla bindande anvisningar från skattemyndigheten. Ansökan om bindande anvisningar bör bland annat innehålla en undersökning av internprissättningen i linje med OECD:s riktlinjer för internprissättning, med en heltäckande beskrivning av den föreslagna metoden, samt detaljerad information och analyser till stöd för metoden, till exempel identifiering av jämförelsefaktorer och hela skalan av förväntade resultat (42). Slutligen anger cirkuläret att ett förhandsbesked i skattefrågor i allmänhet har en giltighetstid på fem år, såvida inte företeelser och förhållanden förändras, lagstiftningen som förhandsbeskedet baseras på ändras, eller en av transaktionens centrala egenskaper ändras (43). |
| --- | --- |

(83)

Cirkuläret anger även vilken information och vilka dokument som bör lämnas för att erhålla bindande anvisningar från skattemyndigheten. Ansökan om bindande anvisningar bör bland annat innehålla en undersökning av internprissättningen i linje med OECD:s riktlinjer för internprissättning, med en heltäckande beskrivning av den föreslagna metoden, samt detaljerad information och analyser till stöd för metoden, till exempel identifiering av jämförelsefaktorer och hela skalan av förväntade resultat (42). Slutligen anger cirkuläret att ett förhandsbesked i skattefrågor i allmänhet har en giltighetstid på fem år, såvida inte företeelser och förhållanden förändras, lagstiftningen som förhandsbeskedet baseras på ändras, eller en av transaktionens centrala egenskaper ändras (43).

42

43

2.4   Beskrivning av OECD:s riktlinjer för internprissättning

Beskrivning av OECD:s riktlinjer för internprissättning

| (84) | Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (”OECD”) ger sina medlemsländer vägledning gällande skatt, som anges i dess riktlinjer för internprissättning (nedan kallade OECD:s riktlinjer för internprissättning), som utgör ett icke-bindande juridiskt dokument vilket ger vägledning gällande internprissättning (44). |
| --- | --- |

(84)

Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (”OECD”) ger sina medlemsländer vägledning gällande skatt, som anges i dess riktlinjer för internprissättning (nedan kallade OECD:s riktlinjer för internprissättning), som utgör ett icke-bindande juridiskt dokument vilket ger vägledning gällande internprissättning (44).

OECD:s riktlinjer för internprissättning

44

| (85) | Internprissättning avser de priser som tas ut vid ekonomiska transaktioner mellan olika delar av samma koncern. Multinationella företag har ett ekonomiskt incitament att tilldela så liten vinst som möjligt till områden som beskattar vinsterna hårdare, detta kan leda till höga internpriser, som inte bör godtas som bas för beräkning av beskattningsunderlaget. För att undvika detta problem bör skattemyndigheterna inte acceptera internprissättningen mellan företag inom samma koncern förutom när transaktionerna motsvarar de priser som skulle ha tagits ut av oberoende företag som förhandlar under jämförbara förhållanden enligt principen om armlängds avstånd (45). Det är detta som kallas ”armlängdsprincipen”. |
| --- | --- |

(85)

Internprissättning avser de priser som tas ut vid ekonomiska transaktioner mellan olika delar av samma koncern. Multinationella företag har ett ekonomiskt incitament att tilldela så liten vinst som möjligt till områden som beskattar vinsterna hårdare, detta kan leda till höga internpriser, som inte bör godtas som bas för beräkning av beskattningsunderlaget. För att undvika detta problem bör skattemyndigheterna inte acceptera internprissättningen mellan företag inom samma koncern förutom när transaktionerna motsvarar de priser som skulle ha tagits ut av oberoende företag som förhandlar under jämförbara förhållanden enligt principen om armlängds avstånd (45). Det är detta som kallas ”armlängdsprincipen”.

45

| (86) | Principförklaringen om armlängdsprincipen finns i artikel 9.1 i OECD:s modellavtal för beskattning som utgör basen för bilaterala skatteavtal som undertecknats av OECD:s medlemsländer och ett växande antal stater som inte är medlemmar. I artikel 9 föreskrivs att ”om det mellan två företag (i intressegemenskap), i fråga om handelsförbindelser eller finansiella förbindelser, avtalas eller föreskrivs villkor, som avviker från dem som skulle ha avtalats mellan av varandra oberoende företag, får all inkomst, som utan sådana villkor skulle ha tillkommit det ena företaget men som på grund av villkoren i fråga inte tillkommit detta företag, inräknas i detta företags inkomst och beskattas i överensstämmelse därmed”. |
| --- | --- |

(86)

Principförklaringen om armlängdsprincipen finns i artikel 9.1 i OECD:s modellavtal för beskattning som utgör basen för bilaterala skatteavtal som undertecknats av OECD:s medlemsländer och ett växande antal stater som inte är medlemmar. I artikel 9 föreskrivs att ”om det mellan två företag (i intressegemenskap), i fråga om handelsförbindelser eller finansiella förbindelser, avtalas eller föreskrivs villkor, som avviker från dem som skulle ha avtalats mellan av varandra oberoende företag, får all inkomst, som utan sådana villkor skulle ha tillkommit det ena företaget men som på grund av villkoren i fråga inte tillkommit detta företag, inräknas i detta företags inkomst och beskattas i överensstämmelse därmed”.

| (87) | OECD:s kommitté för skattefrågor antog den 27 juni 1995 den ursprungliga versionen av riktlinjerna för internprissättning (46): dessa har uppdaterats avsevärt i juli 2010 (47). Med beaktande av riktlinjernas icke-bindande karaktär, uppmuntras skattemyndigheterna i OECD:s medlemsländer endast att följa dem. I allmänhet tjänar riktlinjerna som referens, och har en klar inverkan på beskattningsmetoderna i OECD-länderna (och till och med i länder som inte är medlemmar i OECD). Dessutom har dessa riktlinjer i vissa av OECD:s medlemsstater vunnit laga kraft eller fungerar som referens vid tolkning av den nationella skattelagstiftningen. Kommissionen hänvisar i detta beslut till OECD:s riktlinjer för internprissättning, detta för att dessa riktlinjer utgör en manual som tillkommit genom diskussioner mellan sakkunniga inom ramen för OECD och klargör metoder för att möta de gemensamma utmaningar som tillämpningen av armlängdsprincipen medför i konkreta situationer. OECD:s riktlinjer för internprissättning ger skattemyndigheter och multinationella företag nyttig vägledning gällande tillämpning av armlängdsprincipen. Riktlinjerna belyser även det internationella samförstånd som råder beträffande internprissättning. |
| --- | --- |

(87)

OECD:s kommitté för skattefrågor antog den 27 juni 1995 den ursprungliga versionen av riktlinjerna för internprissättning (46): dessa har uppdaterats avsevärt i juli 2010 (47). Med beaktande av riktlinjernas icke-bindande karaktär, uppmuntras skattemyndigheterna i OECD:s medlemsländer endast att följa dem. I allmänhet tjänar riktlinjerna som referens, och har en klar inverkan på beskattningsmetoderna i OECD-länderna (och till och med i länder som inte är medlemmar i OECD). Dessutom har dessa riktlinjer i vissa av OECD:s medlemsstater vunnit laga kraft eller fungerar som referens vid tolkning av den nationella skattelagstiftningen. Kommissionen hänvisar i detta beslut till OECD:s riktlinjer för internprissättning, detta för att dessa riktlinjer utgör en manual som tillkommit genom diskussioner mellan sakkunniga inom ramen för OECD och klargör metoder för att möta de gemensamma utmaningar som tillämpningen av armlängdsprincipen medför i konkreta situationer. OECD:s riktlinjer för internprissättning ger skattemyndigheter och multinationella företag nyttig vägledning gällande tillämpning av armlängdsprincipen. Riktlinjerna belyser även det internationella samförstånd som råder beträffande internprissättning.

46

47

| (88) | OECD:s riktlinjer för internprissättning räknar upp fem metoder för att fastställa en uppskattning av marknadspriser för transaktioner och fördelning av vinst mellan företag inom en och samma koncern: i) marknadsprismetoden (Comparable Uncontrolled Price Method, nedan kallad CUP-metoden). ii) kostnadsplusmetoden (Cost Plus Method) iii) återförsäljningsprismetoden (Resale Price Method), iv) nettomarginalmetoden (Transactional Net Margin Method, nedan kallad TNMM) och v) vinstfördelningsmetoden (Transactional Profit-split Method). Riktlinjerna skiljer mellan de traditionella metoderna som grundar sig på transaktioner (dvs. de tre förstnämnda) och vinstbaserade transaktionella metoder (dvs. de två sistnämnda). Multinationella företag har rätt att tillämpa metoder som inte beskrivs i dessa principer vid fastställande av internpriser, under förutsättning att priserna är förenliga med principen om armlängds avstånd. |
| --- | --- |

(88)

OECD:s riktlinjer för internprissättning räknar upp fem metoder för att fastställa en uppskattning av marknadspriser för transaktioner och fördelning av vinst mellan företag inom en och samma koncern: i) marknadsprismetoden (Comparable Uncontrolled Price Method, nedan kallad CUP-metoden). ii) kostnadsplusmetoden (Cost Plus Method) iii) återförsäljningsprismetoden (Resale Price Method), iv) nettomarginalmetoden (Transactional Net Margin Method, nedan kallad TNMM) och v) vinstfördelningsmetoden (Transactional Profit-split Method). Riktlinjerna skiljer mellan de traditionella metoderna som grundar sig på transaktioner (dvs. de tre förstnämnda) och vinstbaserade transaktionella metoder (dvs. de två sistnämnda). Multinationella företag har rätt att tillämpa metoder som inte beskrivs i dessa principer vid fastställande av internpriser, under förutsättning att priserna är förenliga med principen om armlängds avstånd.

Comparable Uncontrolled Price Method

CUP-metoden

Cost Plus Method

Resale Price Method

Transactional Net Margin Method

TNMM

Transactional Profit-split Method

| (89) | CUP-metoden och TNMM är relevanta för detta beslut och beskrivs därför i detalj i skälen 90 till 92. |
| --- | --- |

(89)

CUP-metoden och TNMM är relevanta för detta beslut och beskrivs därför i detalj i skälen 90 till 92.

| (90) | CUP-metoden jämför det pris som tagits upp för överföring av varor eller tjänster inom ramen för en kontrollerad transaktion (transaktion mellan två företag i intressegemenskap) med det pris som skulle tas upp vid en jämförbar transaktion som skett på den öppna marknaden (transaktion mellan två oberoende parter) under jämförbara omständigheter. |
| --- | --- |

(90)

CUP-metoden jämför det pris som tagits upp för överföring av varor eller tjänster inom ramen för en kontrollerad transaktion (transaktion mellan två företag i intressegemenskap) med det pris som skulle tas upp vid en jämförbar transaktion som skett på den öppna marknaden (transaktion mellan två oberoende parter) under jämförbara omständigheter.

| (91) | TNMM är en av de ”indirekta metoderna” som används för att göra en uppskattning av armlängdspriser för transaktioner och fördelning av vinst mellan företag inom samma koncern. Metoden består i att uppskatta det möjliga vinstbeloppet i enlighet med armlängdsprincipen för en verksamhet som betraktas i sin helhet, snarare än som specifika transaktioner. Metoden har inte som syfte att fastställa priset på sålda varor, utan uppskattar de vinster som oberoende företag skulle kunna räkna med att göra genom en given verksamhet, till exempel försäljning av varor. Inom metoden väljs ett lämpligt underlag (en ”vinstnivåindikator”), såsom utgifter, omsättning, eller fasta investeringar, och på denna tillämpas en vinstnivå som observerats i jämförbara transaktioner på den fria marknaden. |
| --- | --- |

(91)

TNMM är en av de ”indirekta metoderna” som används för att göra en uppskattning av armlängdspriser för transaktioner och fördelning av vinst mellan företag inom samma koncern. Metoden består i att uppskatta det möjliga vinstbeloppet i enlighet med armlängdsprincipen för en verksamhet som betraktas i sin helhet, snarare än som specifika transaktioner. Metoden har inte som syfte att fastställa priset på sålda varor, utan uppskattar de vinster som oberoende företag skulle kunna räkna med att göra genom en given verksamhet, till exempel försäljning av varor. Inom metoden väljs ett lämpligt underlag (en ”vinstnivåindikator”), såsom utgifter, omsättning, eller fasta investeringar, och på denna tillämpas en vinstnivå som observerats i jämförbara transaktioner på den fria marknaden.

| (92) | Eftersom TNMM inte fastställer priser för individuella transaktioner, kan det hända att den skattepliktiga inkomsten hos ett företag som fastställts med hjälp av TNMM inte har någon direkt inverkan på den beskattningsbara vinsten hos ett annat företag inom samma koncern. Metoden skiljer sig således från att använda till exempel CUP-metoden, där internprissättningen fastställer priset på en specifik vara eller tjänst, vilket sedan skrivs in i den beskattningsbara inkomsten för samma belopp av det koncernföretag som säljer och det koncernföretag som köper den specifika varan eller tjänsten. |
| --- | --- |

(92)

Eftersom TNMM inte fastställer priser för individuella transaktioner, kan det hända att den skattepliktiga inkomsten hos ett företag som fastställts med hjälp av TNMM inte har någon direkt inverkan på den beskattningsbara vinsten hos ett annat företag inom samma koncern. Metoden skiljer sig således från att använda till exempel CUP-metoden, där internprissättningen fastställer priset på en specifik vara eller tjänst, vilket sedan skrivs in i den beskattningsbara inkomsten för samma belopp av det koncernföretag som säljer och det koncernföretag som köper den specifika varan eller tjänsten.

2.5   Ytterligare information som lämnats efter inledande av det formella granskningsförfarandet

Ytterligare information som lämnats efter inledande av det formella granskningsförfarandet

2.5.1   Meddelande från Luxemburg av den 3 september 2014

Meddelande från Luxemburg av den 3 september 2014

| (93) | Som svar på de frågor som ställdes i beslutet att inleda granskningsförfarandet, upplyste Luxemburg kommissionen om att det inte fanns något tak för de lån som beviljats inom Fiat-koncernen. |
| --- | --- |

(93)

Som svar på de frågor som ställdes i beslutet att inleda granskningsförfarandet, upplyste Luxemburg kommissionen om att det inte fanns något tak för de lån som beviljats inom Fiat-koncernen.

| (94) | Luxemburg uppgav även detaljerad information gällande genomsnittliga priser för FFT:s koncerninterna in-och utlåning under åren 2011 till 2013. Den räntesats som tillämpas vid koncerninterna lån som beviljats av FFT är [...]. Under slutet av 2011 motsvarade den Euribor med tillägg för en marginal på [6–9 %]. Den medelräntesats som tillämpats på saldon på löpande konton för företagen inom koncernen var 2012 och 2013 [6–9 %] respektive [6–9 %]. År 2011, 2012 och 2013 uppgick den genomsnittliga räntesatsen på koncerninterna inlåningar till [0–3 %], respektive [0–3 %] och [0–3 %] (genomsnittliga schablonbelopp). |
| --- | --- |

(94)

Luxemburg uppgav även detaljerad information gällande genomsnittliga priser för FFT:s koncerninterna in-och utlåning under åren 2011 till 2013. Den räntesats som tillämpas vid koncerninterna lån som beviljats av FFT är [...]. Under slutet av 2011 motsvarade den Euribor med tillägg för en marginal på [6–9 %]. Den medelräntesats som tillämpats på saldon på löpande konton för företagen inom koncernen var 2012 och 2013 [6–9 %] respektive [6–9 %]. År 2011, 2012 och 2013 uppgick den genomsnittliga räntesatsen på koncerninterna inlåningar till [0–3 %], respektive [0–3 %] och [0–3 %] (genomsnittliga schablonbelopp).

| (95) | Luxemburg uttryckte även åsikter om den ersättning av kapital som godkänns i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. Luxemburg angav särskilt att det kapital som investerats i ägarintressen ger ersättning i form av utdelningar, och att dessa på grund av sin natur inte är föremål för en internprissättningsanalys, eftersom ett företag tar emot dem endast i egenskap av aktieägare. Utdelningarna beaktas därför inte när man fastställer betydelsen av utövade funktioner och burna risker. |
| --- | --- |

(95)

Luxemburg uttryckte även åsikter om den ersättning av kapital som godkänns i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. Luxemburg angav särskilt att det kapital som investerats i ägarintressen ger ersättning i form av utdelningar, och att dessa på grund av sin natur inte är föremål för en internprissättningsanalys, eftersom ett företag tar emot dem endast i egenskap av aktieägare. Utdelningarna beaktas därför inte när man fastställer betydelsen av utövade funktioner och burna risker.

| (96) | Luxemburg förklarade vidare att förvärvet att FFT:s ägarintressen i sin helhet finansierades med egna medel och att detta finansieringssätt per automatik innebär att dessa medel inte längre är tillgängliga för att täcka andra risker som bärs av FFT. |
| --- | --- |

(96)

Luxemburg förklarade vidare att förvärvet att FFT:s ägarintressen i sin helhet finansierades med egna medel och att detta finansieringssätt per automatik innebär att dessa medel inte längre är tillgängliga för att täcka andra risker som bärs av FFT.

| (97) | Luxemburg hänvisade även till artikel 57 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG (48) om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut, enligt vilken kreditinstitutens icke-konsoliderade kapitalbas inte omfattar ägarandelar i andra kreditinstitut som motsvarar mer än 10 % av deras kapital. |
| --- | --- |

(97)

Luxemburg hänvisade även till artikel 57 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG (48) om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut, enligt vilken kreditinstitutens icke-konsoliderade kapitalbas inte omfattar ägarandelar i andra kreditinstitut som motsvarar mer än 10 % av deras kapital.

48

| (98) | Luxemburg hänvisade dessutom till den basmetod som definieras av Basel 2-regelverket, som föreskriver en räntesats på 15 % som ska tillämpas på medeltalet av positiva årliga intäkter under tre perioder. |
| --- | --- |

(98)

Luxemburg hänvisade dessutom till den basmetod som definieras av Basel 2-regelverket, som föreskriver en räntesats på 15 % som ska tillämpas på medeltalet av positiva årliga intäkter under tre perioder.

2.5.2   Meddelande från Luxemburg av den 24 mars 2015

Meddelande från Luxemburg av den 24 mars 2015

| (99) | Som svar på kommissionens begäran där Luxemburg uppmanades att lämna exempel på förhandsbesked i skattefrågor vars mottagare är i en liknande situation som FFT, angav Luxemburg i sin skrivelse av den 24 mars 2015 att FFT:s situation är mycket speciell. Detta beror enligt Luxemburg på att FFT är ett finansinstitut som anskaffar medel på marknaden, till skillnad från majoriteten av kreditinstituten i Luxemburg, som med en marginal lånar medel som ställs till deras förfogande av andra företag inom den koncern som de tillhör. |
| --- | --- |

(99)

Som svar på kommissionens begäran där Luxemburg uppmanades att lämna exempel på förhandsbesked i skattefrågor vars mottagare är i en liknande situation som FFT, angav Luxemburg i sin skrivelse av den 24 mars 2015 att FFT:s situation är mycket speciell. Detta beror enligt Luxemburg på att FFT är ett finansinstitut som anskaffar medel på marknaden, till skillnad från majoriteten av kreditinstituten i Luxemburg, som med en marginal lånar medel som ställs till deras förfogande av andra företag inom den koncern som de tillhör.

| (100) | Enligt den luxemburgska skattemyndigheten är situationen för varje skattskyldig tillräckligt specifik för att omöjliggöra jämförelse med andra skattskyldiga. Det är därför den nationella lagstiftningen i Luxemburg inte innehåller mer än en allmän bestämmelse som utgör ram för internprissättning (det vill säga artikel 164 L.I.R.), som låter den hantera den ekonomiska verkligheten hos varje fall med så stor precision som möjligt, oavsett om det utgör föremål för ett förhandsbesked i skattefrågor eller inte. |
| --- | --- |

(100)

Enligt den luxemburgska skattemyndigheten är situationen för varje skattskyldig tillräckligt specifik för att omöjliggöra jämförelse med andra skattskyldiga. Det är därför den nationella lagstiftningen i Luxemburg inte innehåller mer än en allmän bestämmelse som utgör ram för internprissättning (det vill säga artikel 164 L.I.R.), som låter den hantera den ekonomiska verkligheten hos varje fall med så stor precision som möjligt, oavsett om det utgör föremål för ett förhandsbesked i skattefrågor eller inte.

| (101) | Luxemburg har också överlämnat FFT:s beskattningsunderlag för perioden 2009 till 2013, på grundval av företagets skattedeklarationer (49), beskattningsunderlaget återges i tabell 7.

  Tabell 7


  FFT:s beskattningsunderlag för perioden under perioden 2009–2013







  (i euro) |
| --- | --- |
| 2009 | 2 643 424 |
| 2010 | 2 424 869 |
| 2011 | 2 600 416 |
| 2012 | 1 684 103 |
| 2013 | 2 095 969 |

(101)

Luxemburg har också överlämnat FFT:s beskattningsunderlag för perioden 2009 till 2013, på grundval av företagets skattedeklarationer (49), beskattningsunderlaget återges i tabell 7.

49

Tabell 7

Tabell 7

FFT:s beskattningsunderlag för perioden under perioden 2009–2013

FFT:s beskattningsunderlag för perioden under perioden 2009–2013

(i euro)

2009

2 643 424

2010

2 424 869

2011

2 600 416

2012

1 684 103

2013

2 095 969

| (102) | Luxemburg uppgav att det framgick ur FFT:s skattedeklaration 2013 att de farhågor som nämndes i skäl 64 i beslutet att inleda granskningsförfarandet, enligt vilka beskattningsunderlaget är fastställt i ett intervall på mellan 2 288 000 euro och 2 796 000 euro, var helt ogrundade. Det är tydligt att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor endast godtog den valda metoden och att marknadsparametrarna varierar. |
| --- | --- |

(102)

Luxemburg uppgav att det framgick ur FFT:s skattedeklaration 2013 att de farhågor som nämndes i skäl 64 i beslutet att inleda granskningsförfarandet, enligt vilka beskattningsunderlaget är fastställt i ett intervall på mellan 2 288 000 euro och 2 796 000 euro, var helt ogrundade. Det är tydligt att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor endast godtog den valda metoden och att marknadsparametrarna varierar.

| (103) | Till slut lämnade Luxemburg, på kommissionens begäran, alla förhandsbesked i skattefrågor som tidigare antagits av den luxemburgska skattemyndigheten gällande företagen i Fiat-koncernen. |
| --- | --- |

(103)

Till slut lämnade Luxemburg, på kommissionens begäran, alla förhandsbesked i skattefrågor som tidigare antagits av den luxemburgska skattemyndigheten gällande företagen i Fiat-koncernen.

| (104) | För det första, en ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, daterad den 9 december 2009 och antagen av den luxemburgska skattemyndigheten, gällde bemyndigade av FFT:s beskattningsunderlag [...]. |
| --- | --- |

(104)

För det första, en ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, daterad den 9 december 2009 och antagen av den luxemburgska skattemyndigheten, gällde bemyndigade av FFT:s beskattningsunderlag [...].

| (105) | För det andra, lämnade den luxemburgska skattemyndigheten två skrivelser daterade den 3 september 2012. Den första är det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, som baserar sig på en begäran om förhandsbesked daterad den 14 mars 2012, som anges i skäl 9. Denna ansökan om förhandsbesked lämnades på nytt och i sin helhet, till kommissionen, i Luxemburgs skrivelse av den 24 mars 2015, den innehöll den information som Luxemburg tidigare strukit över i sitt ursprungliga meddelande till kommissionen. |
| --- | --- |

(105)

För det andra, lämnade den luxemburgska skattemyndigheten två skrivelser daterade den 3 september 2012. Den första är det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, som baserar sig på en begäran om förhandsbesked daterad den 14 mars 2012, som anges i skäl 9. Denna ansökan om förhandsbesked lämnades på nytt och i sin helhet, till kommissionen, i Luxemburgs skrivelse av den 24 mars 2015, den innehöll den information som Luxemburg tidigare strukit över i sitt ursprungliga meddelande till kommissionen.

| (106) | En andra, nästan identisk, skrivelse utfärdades som svar på en parallell ansökan om förhandsbesked i skattefrågor som lämnades [...] till Luxemburgs skattemyndighet den 18 april 2012 i fråga om ett företag benämnt [F], som verkar motsvara FFT i en annan struktur av koncernens finansförvaltningsföretag. I denna andra ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, är beskrivningen av [företag F:s] funktioner identisk med den beskrivning som ges av FFT:s funktioner i ansökan från den 14 mars 2012. Denna andra struktur skiljde sig endast på så sätt att företaget inte ägde mer än en filial i Förenade kungariket, att det inte hade någon filial i Spanien och att [företaget F] inte var ägare [till någon filial]. |
| --- | --- |

(106)

En andra, nästan identisk, skrivelse utfärdades som svar på en parallell ansökan om förhandsbesked i skattefrågor som lämnades [...] till Luxemburgs skattemyndighet den 18 april 2012 i fråga om ett företag benämnt [F], som verkar motsvara FFT i en annan struktur av koncernens finansförvaltningsföretag. I denna andra ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, är beskrivningen av [företag F:s] funktioner identisk med den beskrivning som ges av FFT:s funktioner i ansökan från den 14 mars 2012. Denna andra struktur skiljde sig endast på så sätt att företaget inte ägde mer än en filial i Förenade kungariket, att det inte hade någon filial i Spanien och att [företaget F] inte var ägare [till någon filial].

| (107) | Den andra ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, underbyggd av en rapport om internprissättning, innehåller en slutsats som läggs fram på samma sätt som i FFT:s ansökan om förhandsbesked i skattefrågor (hänvisas till i skäl 54). Resultatet av internprissättningsanalysen är dock avsevärt annorlunda. [Företaget F:s] armlängdsersättning, så som den inrättats i rapporten om internprissättning, anger att undersökningen av internpriserna fastställer en lämplig ersättning grundad på i) riskkapital som uppgår till 44,6 miljoner euro och ii) kapital som ger ersättning för företagets funktioner, som uppgår till 8,8 miljoner euro, med ett intervall på +/- 10 %. |
| --- | --- |

(107)

Den andra ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, underbyggd av en rapport om internprissättning, innehåller en slutsats som läggs fram på samma sätt som i FFT:s ansökan om förhandsbesked i skattefrågor (hänvisas till i skäl 54). Resultatet av internprissättningsanalysen är dock avsevärt annorlunda. [Företaget F:s] armlängdsersättning, så som den inrättats i rapporten om internprissättning, anger att undersökningen av internpriserna fastställer en lämplig ersättning grundad på i) riskkapital som uppgår till 44,6 miljoner euro och ii) kapital som ger ersättning för företagets funktioner, som uppgår till 8,8 miljoner euro, med ett intervall på +/- 10 %.

undersökningen av internpriserna fastställer en lämplig ersättning grundad på i) riskkapital som uppgår till 44,6 miljoner euro och ii) kapital som ger ersättning för företagets funktioner, som uppgår till 8,8 miljoner euro, med ett intervall på +/- 10 %.

| (108) | De två förhandsbeskeden i skattefrågor förekom på den förteckning som Luxemburg lämnade till kommissionen den 4 juni 2015 gällande förhandsbesked i skattefrågor som täcker en kassaflödesfunktion (se skäl 29). |
| --- | --- |

(108)

De två förhandsbeskeden i skattefrågor förekom på den förteckning som Luxemburg lämnade till kommissionen den 4 juni 2015 gällande förhandsbesked i skattefrågor som täcker en kassaflödesfunktion (se skäl 29).

| (109) | För det tredje har två andra ansökningar om förhandsbesked i skattefrågor [...], godkända av den luxemburgska skattemyndigheten, också lämnats till kommissionen. Dessa ansökningar om förhandsbesked i skattefrågor är från 2002 och 2012 och rör andra aspekter av Fiat-koncernens struktur i Luxemburg. Dessa förhandsbesked i skattefrågor undersöks inte i detta beslut. |
| --- | --- |

(109)

För det tredje har två andra ansökningar om förhandsbesked i skattefrågor [...], godkända av den luxemburgska skattemyndigheten, också lämnats till kommissionen. Dessa ansökningar om förhandsbesked i skattefrågor är från 2002 och 2012 och rör andra aspekter av Fiat-koncernens struktur i Luxemburg. Dessa förhandsbesked i skattefrågor undersöks inte i detta beslut.

2.5.3   Information som Fiat avgett den 31 mars 2015

Information som Fiat avgett den 31 mars 2015

2.5.3.1   Information om företagen i Fiat-koncernen som har direkt koppling till FFT

Information om företagen i Fiat-koncernen som har direkt koppling till FFT

| (110) | Fiat påminner att FFT till 40 % tillhör Fiat S.p.A. och till 60 % FF, vilket är ett helägt dotterbolag till Fiat S.p.A (50). FFNA och FFC är helägda bolag till FFT (51). Fiat påminner även att FFT är ett av Fiat-koncernens finansieringsföretag som förtecknas i skäl 39. |
| --- | --- |

(110)

Fiat påminner att FFT till 40 % tillhör Fiat S.p.A. och till 60 % FF, vilket är ett helägt dotterbolag till Fiat S.p.A (50). FFNA och FFC är helägda bolag till FFT (51). Fiat påminner även att FFT är ett av Fiat-koncernens finansieringsföretag som förtecknas i skäl 39.

50

51

| (111) | Fiat uppgav på kommissionens begäran detaljerad finansiell information om koncernens finansieringsföretag. Koncernen har lämnat de årliga rapporterna för företagen FFT, FF, FFNA, FFC och FFB, för åren 2011 till 2013, samt en beskrivning av dessa företags funktioner. Enligt dessa uppgifter sysselsätter FF 52 personer, varav [20–30] arbetar med finansiering och [10–20] med bokföring. FFT har 14 anställda, varav en direktör, [0–10] anställda i direkt kontakt med kunder (baserade i Förenade kungariket), [0–10] anställda med ansvar för administrativa uppgifter och [0–10] personer som har hand om bokföring och kontroll. FFNA sysselsätter fem personer, medan FFC bedriver begränsad verksamhet. |
| --- | --- |

(111)

Fiat uppgav på kommissionens begäran detaljerad finansiell information om koncernens finansieringsföretag. Koncernen har lämnat de årliga rapporterna för företagen FFT, FF, FFNA, FFC och FFB, för åren 2011 till 2013, samt en beskrivning av dessa företags funktioner. Enligt dessa uppgifter sysselsätter FF 52 personer, varav [20–30] arbetar med finansiering och [10–20] med bokföring. FFT har 14 anställda, varav en direktör, [0–10] anställda i direkt kontakt med kunder (baserade i Förenade kungariket), [0–10] anställda med ansvar för administrativa uppgifter och [0–10] personer som har hand om bokföring och kontroll. FFNA sysselsätter fem personer, medan FFC bedriver begränsad verksamhet.

| (112) | Enligt de uppgifter som Fiat uppgett, är det redovisade värdet av FFT:s dotterbolag (FENA och FFC) [...]. FFT:s årliga rapport anger att FFNA och FFC förvärvats från Fiat S.p.A. och FF år 2011. Från och med 2011 upprättar Fiat, i Luxemburg, en koncernredovisning. |
| --- | --- |

(112)

Enligt de uppgifter som Fiat uppgett, är det redovisade värdet av FFT:s dotterbolag (FENA och FFC) [...]. FFT:s årliga rapport anger att FFNA och FFC förvärvats från Fiat S.p.A. och FF år 2011. Från och med 2011 upprättar Fiat, i Luxemburg, en koncernredovisning.

| (113) | FF och FFT är finansieringsföretag för euroområdet. Finansiella uppgifter för 2010–2013 på grundval av lämnade årsrapporter, presenteras i tabellerna 8 och 9 (52).

  Tabell 8


  FFT:s finansiella uppgifter under perioden 2010–2013










  (i tusental euro) |
| --- | --- |
| | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| | | | | |
| Räntor och likvärdiga inkomster | 613 561 | 650 641 | 664 707 | 736 561 |
| Varav från företag inom koncernen | 605 880 | 626 806 | 648 497 | 731 462 |
| Övriga intäkter | 72 292 | 76 910 | 29 185 | 10 125 |
| TOTALA INKOMSTER | 685 853 | 727 551 | 693 892 | 746 686 |
| | | | | |
| Driftskostnader och avskrivningar | 3 419 | 3 655 | 2 926 | 2 499 |
| Upplupen ränta och andra finansiella utgifter | 625 078 | 640 207 | 631 854 | 666 246 |
| Varav från företag inom koncernen | 59 409 | 55 520 | 38 041 | 20 268 |
| Varav obligationer | 551 229 | 574 561 | 592 099 | 643 853 |
| Provision på garantier för obligationer som betalats till Fiat S.p.A. (53) | 3 161 | 2 851 | 2 702 | 3 006 |
| Övriga utgifter | 51 709 | 78 211 | 54 702 | 72 805 |
| TOTALA UTGIFTER (exkl. bolagsskatt) | 683 367 | 724 924 | 692 185 | 745 032 |
| Vinst före bolagsskatt | 2 485 | 2 627 | 1 707 | 1 652 |
| Skatt | 748 | 776 | 491 | 508 |
| Nettointäkt | 1 737 | 1 851 | 1 217 | 1 146 |
| | | | | |
| Eget kapital | 285 625 | 287 477 | 288 693 | 289 839 |
| Belopp som ska betalas till företag inom koncernen | 4 354 692 | 2 275 578 | 1 530 146 | 1 661 930 |
| Emitterade skuldförbindelser | 7 716 844 | 7 746 301 | 9 116 345 | 11 030 180 |
| Övriga skulder (bankskulder, upplupna kostnader, etc.) | 2 470 513 | 446 444 | 144 671 | 158 865 |
| SUMMA EGET KAPITAL OCH SKULDER | 14 827 674 | 10 755 800 | 11 079 855 | 13 140 814 |
| | | | | |
| Fordringar på företag inom koncernen | 11 869 312 | 7 387 279 | 7 950 092 | 9 637 038 |
| Kontanter och värdepapper | 2 705 622 | 3 028 255 | 2 853 245 | 3 221 203 |
| Innehav i närstående företag | 0 | 165 244 | 164 244 | 165 244 |
| Andra tillgångar (anläggningstillgångar, upplupna intäkter, etc.) | 252 740 | 175 022 | 112 274 | 117 329 |
| SAMMANLAGDA TILLGÅNGAR | 14 827 674 | 10 755 800 | 11 079 855 | 13 140 814 |

(113)

FF och FFT är finansieringsföretag för euroområdet. Finansiella uppgifter för 2010–2013 på grundval av lämnade årsrapporter, presenteras i tabellerna 8 och 9 (52).

52

Tabell 8

Tabell 8

FFT:s finansiella uppgifter under perioden 2010–2013

FFT:s finansiella uppgifter under perioden 2010–2013

(i tusental euro)

2010

2011

2012

2013

Räntor och likvärdiga inkomster

613 561

650 641

664 707

736 561

Varav från företag inom koncernen

605 880

626 806

648 497

731 462

Övriga intäkter

72 292

76 910

29 185

10 125

TOTALA INKOMSTER

685 853

727 551

693 892

746 686

Driftskostnader och avskrivningar

3 419

3 655

2 926

2 499

Upplupen ränta och andra finansiella utgifter

625 078

640 207

631 854

666 246

Varav från företag inom koncernen

59 409

55 520

38 041

20 268

Varav obligationer

551 229

574 561

592 099

643 853

Provision på garantier för obligationer som betalats till Fiat S.p.A. (53)

53

3 161

2 851

2 702

3 006

Övriga utgifter

51 709

78 211

54 702

72 805

TOTALA UTGIFTER (exkl. bolagsskatt)

683 367

724 924

692 185

745 032

Vinst före bolagsskatt

2 485

2 627

1 707

1 652

Skatt

748

776

491

508

Nettointäkt

1 737

1 851

1 217

1 146

Eget kapital

285 625

287 477

288 693

289 839

Belopp som ska betalas till företag inom koncernen

4 354 692

2 275 578

1 530 146

1 661 930

Emitterade skuldförbindelser

7 716 844

7 746 301

9 116 345

11 030 180

Övriga skulder (bankskulder, upplupna kostnader, etc.)

2 470 513

446 444

144 671

158 865

SUMMA EGET KAPITAL OCH SKULDER

14 827 674

10 755 800

11 079 855

13 140 814

Fordringar på företag inom koncernen

11 869 312

7 387 279

7 950 092

9 637 038

Kontanter och värdepapper

2 705 622

3 028 255

2 853 245

3 221 203

Innehav i närstående företag

0

165 244

164 244

165 244

Andra tillgångar (anläggningstillgångar, upplupna intäkter, etc.)

252 740

175 022

112 274

117 329

SAMMANLAGDA TILLGÅNGAR

14 827 674

10 755 800

11 079 855

13 140 814

| (114) | I slutet av 2011, 2012 och 2013 ställde FFT garantier till förmån för företagen inom koncernen vid olika banker, för ett totalt belopp av 2 560 802 euro, 10 772 314 euro och 10 155 339 euro.

  Tabell 9


  FF:s finansiella uppgifter under perioden 2010–2013










  (i tusental euro) |
| --- | --- |
| | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| | | | | |
| Finansiella intäkter | 552 090 | 752 007 | 676 177 | 722 610 |
| Varav från företag inom koncernen | 528 267 | 672 225 | 655 576 | 711 218 |
| Övriga intäkter (utdelningar, vinster på derivatprodukter, växelkurs, etc.) | 29 708 | 18 962 | 18 117 | 8 935 |
| Inkomster från tjänster som tillhandahållits koncernen | 6 410 | 7 616 | 2 336 | 2 027 |
| Rörelsekostnader | 14 616 | 13 332 | 8 594 | 9 280 |
| Utgifter i samband med finansiella transaktioner | 550 331 | 729 851 | 654 763 | 706 825 |
| Varav företag inom koncernen | 523 123 | 698 009 | 625 216 | 687 712 |
| Vinst före bolagsskatt | 23 261 | 35 402 | 33 273 | 17 466 |
| Skatter | 5 968 | 10 112 | 8 822 | 6 952 |
| Nettointäkt | 17 292 | 25 290 | 24 450 | 10 514 |
| | | | | |
| Eget kapital | 271 047 | 268 610 | 268 837 | 256 053 |
| Skulder | 14 878 871 | 12 567 582 | 11 277 171 | 12 758 761 |
| | | | | |
| Finansiella tillgångar | 9 267 614 | 8 201 011 | 9 164 768 | 9 905 386 |
| Kontanter och värdepapper | 5 519 622 | 4 349 837 | 2 201 190 | 2 928 409 |
| Innehav i närstående företag | 358 362 | 264 116 | 160 833 | 160 833 |
| Andra tillgångar (anläggningstillgångar, upplupna intäkter, etc.) | 4 320 | 21 228 | 19 217 | 20 186 |
| SAMMANLAGDA TILLGÅNGAR | 15 149 918 | 12 836 192 | 11 546 008 | 13 014 814 |

(114)

I slutet av 2011, 2012 och 2013 ställde FFT garantier till förmån för företagen inom koncernen vid olika banker, för ett totalt belopp av 2 560 802 euro, 10 772 314 euro och 10 155 339 euro.

Tabell 9

Tabell 9

FF:s finansiella uppgifter under perioden 2010–2013

FF:s finansiella uppgifter under perioden 2010–2013

(i tusental euro)

2010

2011

2012

2013

Finansiella intäkter

552 090

752 007

676 177

722 610

Varav från företag inom koncernen

528 267

672 225

655 576

711 218

Övriga intäkter (utdelningar, vinster på derivatprodukter, växelkurs, etc.)

29 708

18 962

18 117

8 935

Inkomster från tjänster som tillhandahållits koncernen

6 410

7 616

2 336

2 027

Rörelsekostnader

14 616

13 332

8 594

9 280

Utgifter i samband med finansiella transaktioner

550 331

729 851

654 763

706 825

Varav företag inom koncernen

523 123

698 009

625 216

687 712

Vinst före bolagsskatt

23 261

35 402

33 273

17 466

Skatter

5 968

10 112

8 822

6 952

Nettointäkt

17 292

25 290

24 450

10 514

Eget kapital

271 047

268 610

268 837

256 053

Skulder

14 878 871

12 567 582

11 277 171

12 758 761

Finansiella tillgångar

9 267 614

8 201 011

9 164 768

9 905 386

Kontanter och värdepapper

5 519 622

4 349 837

2 201 190

2 928 409

Innehav i närstående företag

358 362

264 116

160 833

160 833

Andra tillgångar (anläggningstillgångar, upplupna intäkter, etc.)

4 320

21 228

19 217

20 186

SAMMANLAGDA TILLGÅNGAR

15 149 918

12 836 192

11 546 008

13 014 814

| (115) | I slutet av 2013 (och slutet av 2012) bestod FF:s ägarintresse i anknutna företag av andelar i FFT för 157 269 000 euro (dvs. 60 % av FFT:s aktiekapital), andelar i FFB för 2 013 000 euro, samt innehav utan bestämmande inflytande i andra koncernföretag för 725 000 euro. I slutet av 2011, var 100 % av FFT:s aktier redovisade i FF:s ägarintressen till ett belopp av 262 102 000 euro. I slutet av 2010, före försäljningen 2011 av FFNA och FFC till FFT, uppgick FF:s ägarintressen till 7 213 000 euro i FFC, 262 077 000 euro i FFT, 87 055 i FFNA och 2 013 000 i FFB, vilket ger ett totalt ägarintresse på 358 000 000 euro i helägda dotterbolag i Fiat 2010, som framgår av tabell 8. |
| --- | --- |

(115)

I slutet av 2013 (och slutet av 2012) bestod FF:s ägarintresse i anknutna företag av andelar i FFT för 157 269 000 euro (dvs. 60 % av FFT:s aktiekapital), andelar i FFB för 2 013 000 euro, samt innehav utan bestämmande inflytande i andra koncernföretag för 725 000 euro. I slutet av 2011, var 100 % av FFT:s aktier redovisade i FF:s ägarintressen till ett belopp av 262 102 000 euro. I slutet av 2010, före försäljningen 2011 av FFNA och FFC till FFT, uppgick FF:s ägarintressen till 7 213 000 euro i FFC, 262 077 000 euro i FFT, 87 055 i FFNA och 2 013 000 i FFB, vilket ger ett totalt ägarintresse på 358 000 000 euro i helägda dotterbolag i Fiat 2010, som framgår av tabell 8.

2.5.3.2   Detaljerad information om FFT:s tillgångar och skulder.

Detaljerad information om FFT:s tillgångar och skulder.

| (116) | Fiat angav namnen på de 61 motparter inom koncernen med vilka FFT genomfört transaktioner under perioden 2011–2013. Fiat lämnade genomsnittliga utestående positioner mellan FFT och dess motparter för de sex största borgenärerna och gäldenärerna för åren 2011, 2012 och 2013. Informationen för år 2013 har sammanställts i tabell 10 (kolumnen om ränta på genomsnittligt saldo har lagts till av kommissionen).

  Tabell 10


  FFT:s motparter 2013









  (i tusental euro) |
| --- | --- |
| Tillgångar | Utestående genomsnitt | Uppburen ränta | Ränta dividerad med utestående genomsnitt |
| Fiat-koncernen motpart 1 | [10 000 000 ] | [500 000 ] | [...] |
| Fiat-koncernen motpart 2 | [150 000 ] | [10 000 ] | [...] |
| Fiat-koncernen motpart 3 | [150 000 ] | [10 000 ] | [...] |
| Fiat-koncernen motpart 4 | [100 000 ] | [5 000 ] | [...] |
| Fiat-koncernen motpart 5 | [50 000 ] | [4 000 ] | [...] |
| Fiat-koncernen motpart 6 | [20 000 ] | [3 000 ] | [...] |
| Skulder | Utestående genomsnitt | Erlagd ränta | Ränta dividerad med utestående genomsnitt |
| Fiat-koncernen motpart 7 | [450 000 ] | [10 000 ] | [...] |
| Fiat-koncernen motpart 8 | [250 000 ] | [400] | [...] |
| Fiat-koncernen motpart 9 | [200 000 ] | [1 000 ] | [...] |
| Fiat-koncernen motpart 10 | [50 000 ] | [200] | [...] |
| Fiat-koncernen motpart 11 | [50 000 ] | [150] | [...] |
| Fiat-koncernen motpart 12 | [50 000 ] | [150] | [...] |

(116)

Fiat angav namnen på de 61 motparter inom koncernen med vilka FFT genomfört transaktioner under perioden 2011–2013. Fiat lämnade genomsnittliga utestående positioner mellan FFT och dess motparter för de sex största borgenärerna och gäldenärerna för åren 2011, 2012 och 2013. Informationen för år 2013 har sammanställts i tabell 10 (kolumnen om ränta på genomsnittligt saldo har lagts till av kommissionen).

Tabell 10

Tabell 10

FFT:s motparter 2013

FFT:s motparter 2013

(i tusental euro)

Tillgångar

Utestående genomsnitt

Uppburen ränta

Ränta dividerad med utestående genomsnitt

Fiat-koncernen motpart 1

[10 000 000 ]

[500 000 ]

[...]

Fiat-koncernen motpart 2

[150 000 ]

[10 000 ]

[...]

Fiat-koncernen motpart 3

[150 000 ]

[10 000 ]

[...]

Fiat-koncernen motpart 4

[100 000 ]

[5 000 ]

[...]

Fiat-koncernen motpart 5

[50 000 ]

[4 000 ]

[...]

Fiat-koncernen motpart 6

[20 000 ]

[3 000 ]

[...]

Skulder

Utestående genomsnitt

Erlagd ränta

Ränta dividerad med utestående genomsnitt

Fiat-koncernen motpart 7

[450 000 ]

[10 000 ]

[...]

Fiat-koncernen motpart 8

[250 000 ]

[400]

[...]

Fiat-koncernen motpart 9

[200 000 ]

[1 000 ]

[...]

Fiat-koncernen motpart 10

[50 000 ]

[200]

[...]

Fiat-koncernen motpart 11

[50 000 ]

[150]

[...]

Fiat-koncernen motpart 12

[50 000 ]

[150]

[...]

| (117) | Fiat angav även uppgifter gällande FFT:s emission av skuldebrev sedan 2009 enligt programmet EMTN (54), som är FFT:s huvudsakliga finansieringskälla, samt gällande sina emissionsprospekt. FFT har under denna period genomfört 14 emissioner med högst 7 års löptid. FFT har emitterat obligationer i euro, med kuponger mellan 5,75 % och 7,75 % (med undantag för en emission med 9 %) och obligationer i schweiziska franc, med kuponger mellan 4 % och 5 %. |
| --- | --- |

(117)

Fiat angav även uppgifter gällande FFT:s emission av skuldebrev sedan 2009 enligt programmet EMTN (54), som är FFT:s huvudsakliga finansieringskälla, samt gällande sina emissionsprospekt. FFT har under denna period genomfört 14 emissioner med högst 7 års löptid. FFT har emitterat obligationer i euro, med kuponger mellan 5,75 % och 7,75 % (med undantag för en emission med 9 %) och obligationer i schweiziska franc, med kuponger mellan 4 % och 5 %.

54

| (118) | Informationen från Fiat anger de koncerninterna transaktionernas löptid. Under slutet av 2013 var de avtalsenliga löptiderna för fordringar under ett år för ett fordringsbelopp på 12 613 000 euro, med ett totalt belopp av 12 858 000 euro (likvida medel och lån till företag inom koncernen presenteras i tabell 9). |
| --- | --- |

(118)

Informationen från Fiat anger de koncerninterna transaktionernas löptid. Under slutet av 2013 var de avtalsenliga löptiderna för fordringar under ett år för ett fordringsbelopp på 12 613 000 euro, med ett totalt belopp av 12 858 000 euro (likvida medel och lån till företag inom koncernen presenteras i tabell 9).

| (119) | Av de uppgifter som lämnats gällande olika koncerninterna transaktioner framgår att många transaktioner är transaktioner över natten. FFT ingår även transaktioner med olika löptid [...]. FFT beviljar koncernen lån under olika former [...]. I slutet av 2013 hade nästan alla inlåningar en löptid på [...]. Obligationerna hade olika löptid [...]. |
| --- | --- |

(119)

Av de uppgifter som lämnats gällande olika koncerninterna transaktioner framgår att många transaktioner är transaktioner över natten. FFT ingår även transaktioner med olika löptid [...]. FFT beviljar koncernen lån under olika former [...]. I slutet av 2013 hade nästan alla inlåningar en löptid på [...]. Obligationerna hade olika löptid [...].

| (120) | Fiat lämnade även det dokument om likviditet som berörs i rapporten om internprissättning och på vilket ansökan om förhandsbesked i skattefrågor stöder sig. Detta dokument innehåller interna regler som kan tillämpas på koncernens kapitalinvesteringar. [...] |
| --- | --- |

(120)

Fiat lämnade även det dokument om likviditet som berörs i rapporten om internprissättning och på vilket ansökan om förhandsbesked i skattefrågor stöder sig. Detta dokument innehåller interna regler som kan tillämpas på koncernens kapitalinvesteringar. [...]

2.5.3.3   Information rörande Fiat-koncernens policy i fråga om internprissättning

Information rörande Fiat-koncernens policy i fråga om internprissättning

| (121) | I sin skrivelse av den 20 februari 2015 bad kommissionen Fiat att förklara vilken mekanism som gör det möjligt att komma fram till ett nettoresultat som motsvarar en oförändrad andel av eget kapital under åren 2009, 2010 och 2011 (som framgår av tabell 4 i skäl 51 i beslutet att inleda granskningsförfarandet), trots avsevärd variation i tillgångar, skulder, finansiella kostnader och inkomster. |
| --- | --- |

(121)

I sin skrivelse av den 20 februari 2015 bad kommissionen Fiat att förklara vilken mekanism som gör det möjligt att komma fram till ett nettoresultat som motsvarar en oförändrad andel av eget kapital under åren 2009, 2010 och 2011 (som framgår av tabell 4 i skäl 51 i beslutet att inleda granskningsförfarandet), trots avsevärd variation i tillgångar, skulder, finansiella kostnader och inkomster.

| (122) | Som svar på begäran att förklara prissättningen av koncerninterna in- och utlån lämnade Fiat ett dokument med rubriken Transfer Pricing Policy (policy rörande internprissättning). Av dokumentet framgår att Fiat fastställer prissättningen för koncerninterna lån som beviljas av koncernens finansieringsbolag, på så sätt att finansieringsbolagen uppnår en avkastning som fastställts på förhand. |
| --- | --- |

(122)

Som svar på begäran att förklara prissättningen av koncerninterna in- och utlån lämnade Fiat ett dokument med rubriken Transfer Pricing Policy (policy rörande internprissättning). Av dokumentet framgår att Fiat fastställer prissättningen för koncerninterna lån som beviljas av koncernens finansieringsbolag, på så sätt att finansieringsbolagen uppnår en avkastning som fastställts på förhand.

Transfer Pricing Policy

| (123) | De funktioner som beskrivs som funktioner utförda av FFT och de risker som FFT bär är identiska med den beskrivning som förekommer i rapporten om internprissättning, som sammanfattas i skäl (38) till (51) med undantag för vissa uppgifter. [...] dokumentet om policy rörande internprissättning gäller kreditrisk och motpartsrisk, som i ansökan om förhandsbesked i skattefrågor beskrivs som obefintlig i fråga om koncernens tillgångar, medan dokumentet bedömer dessa risker som ”begränsade”. |
| --- | --- |

(123)

De funktioner som beskrivs som funktioner utförda av FFT och de risker som FFT bär är identiska med den beskrivning som förekommer i rapporten om internprissättning, som sammanfattas i skäl (38) till (51) med undantag för vissa uppgifter. [...] dokumentet om policy rörande internprissättning gäller kreditrisk och motpartsrisk, som i ansökan om förhandsbesked i skattefrågor beskrivs som obefintlig i fråga om koncernens tillgångar, medan dokumentet bedömer dessa risker som ”begränsade”.

begränsade

| (124) | Dokumentet rörande policy om intern prissättning förklarar att fastställningen av priser för koncerninterna transaktioner uppskattas enligt följande. [...], den uppskattar beloppet av de koncerninterna lån som ska finansieras. [...], den uppskattar en marginal att tillämpa på koncerninterna lån på denna bas, genom att dividera den nödvändiga avkastningen, plus driftskostnader, med de sammanlagda lånen som ska finansieras. Slutligen läggs denna marginal till finansieringsbolagens finansieringskostnader för att åstadkomma en uppskattning av prissättningen av koncerninterna lån. |
| --- | --- |

(124)

Dokumentet rörande policy om intern prissättning förklarar att fastställningen av priser för koncerninterna transaktioner uppskattas enligt följande. [...], den uppskattar beloppet av de koncerninterna lån som ska finansieras. [...], den uppskattar en marginal att tillämpa på koncerninterna lån på denna bas, genom att dividera den nödvändiga avkastningen, plus driftskostnader, med de sammanlagda lånen som ska finansieras. Slutligen läggs denna marginal till finansieringsbolagens finansieringskostnader för att åstadkomma en uppskattning av prissättningen av koncerninterna lån.

| (125) | Dokumentet rörande policy om intern prissättning illustrerar denna metod för prissättning av koncerninterna lån på grundval av sifferuppgifter från 2012. Vad gäller förväntad avkastning på eget kapital, uppskattas den för 2012 till [4-7 %] för FF och FFT på koncernbasis. Dokumentet innehåller uppskattningar av beta för Europeiska unionen för 2012, samt riskfria räntesatser och riskpremier för Italien och Luxemburg som presenteras separat, och uppskattar på grundval av detta följande förväntade avkastning:

  Tabell 11


  Information i det interna dokumentet rörande policy om prissättning







  Armlängdsintervall | Beta |
| --- | --- | --- |
| Antal företag | 75 |
| 75:e percentilen | 1,22 |
| Medianvärde | 0,80 |
| 25:e percentilen | 0,34 |

(125)

Dokumentet rörande policy om intern prissättning illustrerar denna metod för prissättning av koncerninterna lån på grundval av sifferuppgifter från 2012. Vad gäller förväntad avkastning på eget kapital, uppskattas den för 2012 till [4-7 %] för FF och FFT på koncernbasis. Dokumentet innehåller uppskattningar av beta för Europeiska unionen för 2012, samt riskfria räntesatser och riskpremier för Italien och Luxemburg som presenteras separat, och uppskattar på grundval av detta följande förväntade avkastning:

Tabell 11

Tabell 11

Information i det interna dokumentet rörande policy om prissättning

Information i det interna dokumentet rörande policy om prissättning

Armlängdsintervall

Beta

Antal företag

75

75:e percentilen

1,22

Medianvärde

0,80

25:e percentilen

0,34

| (i %) |
| --- |
| Avkastning på eget kapital, rörligt och förväntat (55) | Italien | Luxemburg |
| Riskfri räntesats | 1,57 | 1,57 |
| Skattesats | 31,4 | 28,8 |
| Riskpremie på eget kapital | 7,73 | 6,00 |
| Avkastning på eget kapital – 75:e percentilen | 16,09 | 12,52 |
| Avkastning på eget kapital – medianvärde | 11,27 | 8,92 |
| Avkastning på eget kapital – 25:e percentilen | 6,16 | 5,10 |

(i %)

Avkastning på eget kapital, rörligt och förväntat (55)

55

Italien

Luxemburg

Riskfri räntesats

1,57

1,57

Skattesats

31,4

28,8

Riskpremie på eget kapital

7,73

6,00

Avkastning på eget kapital – 75:e percentilen

16,09

12,52

Avkastning på eget kapital – medianvärde

11,27

8,92

Avkastning på eget kapital – 25:e percentilen

6,16

5,10

| (126) | Dokumentet skiljer dessutom mellan lån som redan förut fastställts och vars löptid bestämts på förhand, för vilka det inte är möjligt att ändra prissättningsvillkoren, och anpassningsbara koncerninterna lån med variabel ränta. [...] |
| --- | --- |

(126)

Dokumentet skiljer dessutom mellan lån som redan förut fastställts och vars löptid bestämts på förhand, för vilka det inte är möjligt att ändra prissättningsvillkoren, och anpassningsbara koncerninterna lån med variabel ränta. [...]

2.5.4   Meddelande från Luxemburg av den 10 juli 2015

Meddelande från Luxemburg av den 10 juli 2015

| (127) | I sin skrivelse av den 10 juli 2015 hävdar Luxemburg att kommissionen går emot rättssäkerhetsprincipen om den i sitt beslut att avsluta det formella granskningsförfarande kräver att de som gynnats av stödet betalar tillbaka det. Luxemburg hänvisar till kommissionens tidigare beslut gällande ordningar för skattestöd, inom ramen för vilka kommissionen medgivit att rättssäkerhetsprincipen kunde hindra återbetalning av stödet (56) och godkänt en övergångsperiod, baserat på förekomst av berättigade förväntningar (57). |
| --- | --- |

(127)

I sin skrivelse av den 10 juli 2015 hävdar Luxemburg att kommissionen går emot rättssäkerhetsprincipen om den i sitt beslut att avsluta det formella granskningsförfarande kräver att de som gynnats av stödet betalar tillbaka det. Luxemburg hänvisar till kommissionens tidigare beslut gällande ordningar för skattestöd, inom ramen för vilka kommissionen medgivit att rättssäkerhetsprincipen kunde hindra återbetalning av stödet (56) och godkänt en övergångsperiod, baserat på förekomst av berättigade förväntningar (57).

56

57

| (128) | Luxemburg hävdar vidare att, eftersom ett marknadspris (armlängdspris) vid internprissättning varken kan eller bör fastställas enligt OECD:s riktlinjer, är det inte möjligt att besluta om återkrav av ett exakt stödbelopp. Dessutom gör Luxemburg gällande att kommissionen inte, med beaktande av åtgärdens nya karaktär och i linje med tidigare beslut, bör besluta om återkrav av stödet, i enlighet med principen om skydd för berättigade förväntningar (58). |
| --- | --- |

(128)

Luxemburg hävdar vidare att, eftersom ett marknadspris (armlängdspris) vid internprissättning varken kan eller bör fastställas enligt OECD:s riktlinjer, är det inte möjligt att besluta om återkrav av ett exakt stödbelopp. Dessutom gör Luxemburg gällande att kommissionen inte, med beaktande av åtgärdens nya karaktär och i linje med tidigare beslut, bör besluta om återkrav av stödet, i enlighet med principen om skydd för berättigade förväntningar (58).

58

3   SKÄL FÖR ATT INLEDA FÖRFARANDET

SKÄL FÖR ATT INLEDA FÖRFARANDET

| (129) | Kommissionen beslutade att inleda det formella granskningsförfarandet för att den inledningsvis ansåg att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor beviljade FFT ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, som är oförenligt med den inre marknaden. |
| --- | --- |

(129)

Kommissionen beslutade att inleda det formella granskningsförfarandet för att den inledningsvis ansåg att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor beviljade FFT ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, som är oförenligt med den inre marknaden.

| (130) | Kommissionen uttryckte särskilt tvivel beträffande det omtvistade förhandsbeskedets förenlighet med armlängdsprincipen. Dessa tvivel gällde de uppgifter som beskrivs nedan i skälen 131 till 137. |
| --- | --- |

(130)

Kommissionen uttryckte särskilt tvivel beträffande det omtvistade förhandsbeskedets förenlighet med armlängdsprincipen. Dessa tvivel gällde de uppgifter som beskrivs nedan i skälen 131 till 137.

| (131) | För det första verkade förhandsbeskedet i skattefrågor godta ett beskattningsunderlag på 2,542 miljoner euro (+/– 10 %) för FFT:s verksamhet i Luxemburg som skulle variera endast litet och förbli stabilt även om FFT till exempel avsevärt utökade den aktivitet som ligger till grund för fastställandet av beskattningsunderlaget. |
| --- | --- |

(131)

För det första verkade förhandsbeskedet i skattefrågor godta ett beskattningsunderlag på 2,542 miljoner euro (+/– 10 %) för FFT:s verksamhet i Luxemburg som skulle variera endast litet och förbli stabilt även om FFT till exempel avsevärt utökade den aktivitet som ligger till grund för fastställandet av beskattningsunderlaget.

| (132) | För det andra uttryckte kommissionen tvivel beträffande den metod som valts av FFT:s skatterådgivare för att uppskatta företagets ersättning för de funktioner som utförs. Skatterådgivaren har i sin analys av internprissättningen använt den indirekta metoden, TNMM, för att beräkna denna ersättning, men kommissionen anser att direkta metoder är att föredra, särskilt CUP-metoden, i de fall där jämförbara transaktioner kan iakttas på marknaden. I detta avseende noterade kommissionen att Chrysler, det amerikanska företaget i Fiat-koncernen, direkt förlitar sig på finansiering från kapitalmarknaden för dess verksamhet, och att vissa av dessa transaktioner är jämförbara med dem som görs av FFT. |
| --- | --- |

(132)

För det andra uttryckte kommissionen tvivel beträffande den metod som valts av FFT:s skatterådgivare för att uppskatta företagets ersättning för de funktioner som utförs. Skatterådgivaren har i sin analys av internprissättningen använt den indirekta metoden, TNMM, för att beräkna denna ersättning, men kommissionen anser att direkta metoder är att föredra, särskilt CUP-metoden, i de fall där jämförbara transaktioner kan iakttas på marknaden. I detta avseende noterade kommissionen att Chrysler, det amerikanska företaget i Fiat-koncernen, direkt förlitar sig på finansiering från kapitalmarknaden för dess verksamhet, och att vissa av dessa transaktioner är jämförbara med dem som görs av FFT.

| (133) | För det tredje, vad gäller användning av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar för att uppskatta den nödvändiga avkastningen på eget kapital, uttryckte kommissionen tvivel beträffande huruvida prissättningsmodellen tillämpats korrekt av skatterådgivaren. Kommissionen påpekade att de två komponenter som fastställer FFT:s ersättning på grundval av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, det vill säga det kapitalbelopp som ersatts och den ersättningsnivå som tillämpats på detta kapitalbelopp, hade fastställts för lågt. |
| --- | --- |

(133)

För det tredje, vad gäller användning av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar för att uppskatta den nödvändiga avkastningen på eget kapital, uttryckte kommissionen tvivel beträffande huruvida prissättningsmodellen tillämpats korrekt av skatterådgivaren. Kommissionen påpekade att de två komponenter som fastställer FFT:s ersättning på grundval av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, det vill säga det kapitalbelopp som ersatts och den ersättningsnivå som tillämpats på detta kapitalbelopp, hade fastställts för lågt.

| (134) | Beträffande det kapitalbelopp som ersatts, accepterade förhandsbeskedet i skattefrågor att prissättningsmodellen för kapitaltillgångar endast tillämpades på en del av kapitalet kallad ”eget kapital som exponeras för risk”, medan det egna kapital som tillförts FFNA och FFC dragits av från det egna kapital som ska ersättas, utan någon rimlig förklaring (59). Dessutom har det framgått att beräkningen av ”eget kapital som exponeras för risk” bestod i inrättande av ett minskat underlag för beskattning, eftersom den inte innefattade koncerninterna tillgångar, återigen utan övertygande skäl. I sitt beslut att inleda förfarandet ifrågasätter kommissionen den hypotes enligt vilken det inte finns någon kreditrisk för de transaktioner som utförs med företag inom koncernen. Kommissionen hyste även tvivel beträffande beräkningen av minimikapitalkrav för motpartsrisk och kreditrisk. Särskilt valet av en relativt låg riskviktningsfaktor på 20 % för motpartsrisken var oberättigat, och inget angav vad som skulle hända ifall regelverket skulle förändras på ett betydande sätt. Skatterådgivarens rapport om internprissättning förklarar inte på vilket sätt skillnaden mellan upplupen kreditränta på bankdepositioner och upplupen kreditränta på banklån utgör en lämplig måttstock på den operativa risken, och förklarar inte heller orsaken till att en riskviktning på 15 % påförs. Den förklarar inte heller varför motpartsrisken multiplicerats med 6 % och inte med 8 %, medan de minimikapitalkrav som föreskrivs av Basel 2-regelverket för motpartsrisken, krav som rapporten om internprissättning uttryckligen hänvisar till, är 8 %. |
| --- | --- |

(134)

Beträffande det kapitalbelopp som ersatts, accepterade förhandsbeskedet i skattefrågor att prissättningsmodellen för kapitaltillgångar endast tillämpades på en del av kapitalet kallad ”eget kapital som exponeras för risk”, medan det egna kapital som tillförts FFNA och FFC dragits av från det egna kapital som ska ersättas, utan någon rimlig förklaring (59). Dessutom har det framgått att beräkningen av ”eget kapital som exponeras för risk” bestod i inrättande av ett minskat underlag för beskattning, eftersom den inte innefattade koncerninterna tillgångar, återigen utan övertygande skäl. I sitt beslut att inleda förfarandet ifrågasätter kommissionen den hypotes enligt vilken det inte finns någon kreditrisk för de transaktioner som utförs med företag inom koncernen. Kommissionen hyste även tvivel beträffande beräkningen av minimikapitalkrav för motpartsrisk och kreditrisk. Särskilt valet av en relativt låg riskviktningsfaktor på 20 % för motpartsrisken var oberättigat, och inget angav vad som skulle hända ifall regelverket skulle förändras på ett betydande sätt. Skatterådgivarens rapport om internprissättning förklarar inte på vilket sätt skillnaden mellan upplupen kreditränta på bankdepositioner och upplupen kreditränta på banklån utgör en lämplig måttstock på den operativa risken, och förklarar inte heller orsaken till att en riskviktning på 15 % påförs. Den förklarar inte heller varför motpartsrisken multiplicerats med 6 % och inte med 8 %, medan de minimikapitalkrav som föreskrivs av Basel 2-regelverket för motpartsrisken, krav som rapporten om internprissättning uttryckligen hänvisar till, är 8 %.

59

| (135) | Beträffande ersättningsnivån på detta kapital, uttryckte kommissionen tvivel gällande fastställandet av beta eftersom det verkade för lågt jämfört med andra företag som bedriver finansiell verksamhet. Kommissionen betvivlade också skatterådgivarens val av 25:e percentilen istället för medianvärdet för beräkning av beta. |
| --- | --- |

(135)

Beträffande ersättningsnivån på detta kapital, uttryckte kommissionen tvivel gällande fastställandet av beta eftersom det verkade för lågt jämfört med andra företag som bedriver finansiell verksamhet. Kommissionen betvivlade också skatterådgivarens val av 25:e percentilen istället för medianvärdet för beräkning av beta.

| (136) | För det fjärde, gällande den förväntade avkastningen på det egna kapital som anses som överskottskapital i ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, uttryckte kommissionen tvivel beträffande det faktum att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utan motivering godtog användningen av en väldigt låg räntesats på 0,87 %. |
| --- | --- |

(136)

För det fjärde, gällande den förväntade avkastningen på det egna kapital som anses som överskottskapital i ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, uttryckte kommissionen tvivel beträffande det faktum att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utan motivering godtog användningen av en väldigt låg räntesats på 0,87 %.

| (137) | Eftersom den analys av internprissättningen som godtas av förhandsbeskedet i skattefrågor inte verkade ta hänsyn till armlängdsprincipen, fann kommissionen preliminärt att detta förhandsbesked gav FFT en fördel. Det ansågs att fördelen uppnåtts varje år och upprätthållits varje gång som den skatt som beräknats på grundval av förhandsbeskedet godkänts av den luxemburgska skattemyndigheten. Enligt kommissionen har den ekonomiska fördelen beviljats på selektivt sätt eftersom den utgjorde en avvikelse från administrativ praxis genom att specifikt gynna FFT i förhållande till företag som är i en liknande situation i faktiskt och rättsligt hänseende. |
| --- | --- |

(137)

Eftersom den analys av internprissättningen som godtas av förhandsbeskedet i skattefrågor inte verkade ta hänsyn till armlängdsprincipen, fann kommissionen preliminärt att detta förhandsbesked gav FFT en fördel. Det ansågs att fördelen uppnåtts varje år och upprätthållits varje gång som den skatt som beräknats på grundval av förhandsbeskedet godkänts av den luxemburgska skattemyndigheten. Enligt kommissionen har den ekonomiska fördelen beviljats på selektivt sätt eftersom den utgjorde en avvikelse från administrativ praxis genom att specifikt gynna FFT i förhållande till företag som är i en liknande situation i faktiskt och rättsligt hänseende.

| (138) | Då alla andra villkor i artikel 107.1 i EUF-fördraget var uppfyllda, och i avsaknad av uppenbar grund för förenlighet, drog kommissionen slutsatsen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utgjorde ett statligt stöd som var oförenligt med den inre marknaden. Kommissionen har således beslutat att inleda det formella granskningsförfarandet gällande detta förhandsbesked i skattefrågor. |
| --- | --- |

(138)

Då alla andra villkor i artikel 107.1 i EUF-fördraget var uppfyllda, och i avsaknad av uppenbar grund för förenlighet, drog kommissionen slutsatsen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utgjorde ett statligt stöd som var oförenligt med den inre marknaden. Kommissionen har således beslutat att inleda det formella granskningsförfarandet gällande detta förhandsbesked i skattefrågor.

| (139) | I sitt beslut att inleda granskningsförfarandet ålade kommissionen Luxemburg, i enlighet med artikel 10.3 i förordning (EG) nr 659/1999, att lämna alla dokument, handlingar och uppgifter i anknytning till den omtvistade åtgärden för att göra det möjligt för kommissionen att ta ställning till huruvida statligt stöd föreligger, och i så fall, huruvida detta stöd är förenligt med den inre marknaden. I fall att Luxemburg inte lämnar alla efterfrågade uppgifter, uppmanade kommissionen Luxemburg att, i enlighet med artikel 6a.2 b i förordning (EG) nr 659/1999, godta att kommissionen kräver att mottagaren av stödet, dvs. FFT, lämnar de efterfrågade upplysningarna. |
| --- | --- |

(139)

I sitt beslut att inleda granskningsförfarandet ålade kommissionen Luxemburg, i enlighet med artikel 10.3 i förordning (EG) nr 659/1999, att lämna alla dokument, handlingar och uppgifter i anknytning till den omtvistade åtgärden för att göra det möjligt för kommissionen att ta ställning till huruvida statligt stöd föreligger, och i så fall, huruvida detta stöd är förenligt med den inre marknaden. I fall att Luxemburg inte lämnar alla efterfrågade uppgifter, uppmanade kommissionen Luxemburg att, i enlighet med artikel 6a.2 b i förordning (EG) nr 659/1999, godta att kommissionen kräver att mottagaren av stödet, dvs. FFT, lämnar de efterfrågade upplysningarna.

4.   SYNPUNKTER LÄMNADE AV LUXEMBURG

SYNPUNKTER LÄMNADE AV LUXEMBURG

| (140) | Luxemburg sände den 19 juli 2014 sina synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet. Luxemburg hävdar först att förfarandet är felaktigt, och sedan att kommissionen begått misstag i sak i inledningen av förfarandet. |
| --- | --- |

(140)

Luxemburg sände den 19 juli 2014 sina synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet. Luxemburg hävdar först att förfarandet är felaktigt, och sedan att kommissionen begått misstag i sak i inledningen av förfarandet.

4.1   Luxemburgs synpunkter gällande kommissionens förfarande

Luxemburgs synpunkter gällande kommissionens förfarande

| (141) | Gällande förfarandet påstår Luxemburg att det korrekta förfarandet för att utfärda ett föreläggande om att lämna ut information inte i detta fall följts, i den meningen att förordning (EG) nr 659/1999 inte tillåter att kommissionen utfärdar förelägganden i ett beslut om att inleda ett granskningsförfarande. Före utfärdandet av ett sådant föreläggande borde man ha följt förfarandet som föreskrivs i artikel 10 i förordning (EG) nr 659/1999. |
| --- | --- |

(141)

Gällande förfarandet påstår Luxemburg att det korrekta förfarandet för att utfärda ett föreläggande om att lämna ut information inte i detta fall följts, i den meningen att förordning (EG) nr 659/1999 inte tillåter att kommissionen utfärdar förelägganden i ett beslut om att inleda ett granskningsförfarande. Före utfärdandet av ett sådant föreläggande borde man ha följt förfarandet som föreskrivs i artikel 10 i förordning (EG) nr 659/1999.

| (142) | Luxemburg hävdar vidare gällande den information som efterfrågas i beslutet om att inleda ett granskningsförfarande, att kommissionen inte förklarat varför avslöjande av identiteten hos den som gynnas av stödet var nödvändigt för att granska åtgärden med hänsyn till regler om statligt stöd. Med tanke på kommissionens många läckor och oaktsamma uttalanden i offentligheten, kunde Luxemburg inte i det skedet avslöja mottagarens identitet. Dessutom angav beslutet om föreläggande inga andra särskilda uppgifter som borde ha lämnats. Enligt kommissionens förfarandehandbok bör ett föreläggande tydligt förklara vilka uppgifter som är nödvändiga inom ramen för förfarandet i fråga. |
| --- | --- |

(142)

Luxemburg hävdar vidare gällande den information som efterfrågas i beslutet om att inleda ett granskningsförfarande, att kommissionen inte förklarat varför avslöjande av identiteten hos den som gynnas av stödet var nödvändigt för att granska åtgärden med hänsyn till regler om statligt stöd. Med tanke på kommissionens många läckor och oaktsamma uttalanden i offentligheten, kunde Luxemburg inte i det skedet avslöja mottagarens identitet. Dessutom angav beslutet om föreläggande inga andra särskilda uppgifter som borde ha lämnats. Enligt kommissionens förfarandehandbok bör ett föreläggande tydligt förklara vilka uppgifter som är nödvändiga inom ramen för förfarandet i fråga.

| (143) | Luxemburg påstår även att man inte kan iaktta skyldigheten att vänta med att genomföra stödet, eftersom beslutet att inleda granskningsförfarandet inte beskriver hur och varför det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utgör ett stöd. FFT bör lämna in en skattedeklaration, och eftersom kommissionen inte i beslutet att inleda granskningsförfarandet beskriver vilken metod som skulle användas för att beräkna skattebeloppet, kommer den luxemburgska skattemyndigheten att använda den metod som fastställts för förhandsbeskedet i skattefrågor. |
| --- | --- |

(143)

Luxemburg påstår även att man inte kan iaktta skyldigheten att vänta med att genomföra stödet, eftersom beslutet att inleda granskningsförfarandet inte beskriver hur och varför det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utgör ett stöd. FFT bör lämna in en skattedeklaration, och eftersom kommissionen inte i beslutet att inleda granskningsförfarandet beskriver vilken metod som skulle användas för att beräkna skattebeloppet, kommer den luxemburgska skattemyndigheten att använda den metod som fastställts för förhandsbeskedet i skattefrågor.

| (144) | Luxemburg hävdar vidare att kommissionen agerat i strid med principerna om lojalt samarbete, opartiskhet och god förvaltningssed, särskilt genom att inte svara på Luxemburgs erbjudande om att träffas, som skulle ha gett de luxemburgska myndigheterna möjlighet att förklara den metod som användes i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. |
| --- | --- |

(144)

Luxemburg hävdar vidare att kommissionen agerat i strid med principerna om lojalt samarbete, opartiskhet och god förvaltningssed, särskilt genom att inte svara på Luxemburgs erbjudande om att träffas, som skulle ha gett de luxemburgska myndigheterna möjlighet att förklara den metod som användes i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor.

| (145) | Luxemburg bestrider kommissionens beslut att inleda ett förfarande angående FFT (med nytt ärendenummer, SA.38375) som skiljer sig från det förfarande om Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor som inleddes under ärendenummer SA.37267. Eftersom Luxemburg överklagat det föreläggande om att lämna upplysningar som antagits av kommissionen inom ramen för ärende SA.37267 inför tribunalen, kunde kommissionen på konstgjort sätt kringgå ett ogiltigförklarande av nämnda föreläggande genom att inleda ett nytt ärende. |
| --- | --- |

(145)

Luxemburg bestrider kommissionens beslut att inleda ett förfarande angående FFT (med nytt ärendenummer, SA.38375) som skiljer sig från det förfarande om Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor som inleddes under ärendenummer SA.37267. Eftersom Luxemburg överklagat det föreläggande om att lämna upplysningar som antagits av kommissionen inom ramen för ärende SA.37267 inför tribunalen, kunde kommissionen på konstgjort sätt kringgå ett ogiltigförklarande av nämnda föreläggande genom att inleda ett nytt ärende.

| (146) | Till slut hävdar Luxemburg att kommissionen överskridit sina befogenheter genom att förväxla skönsmässiga bedömningar och enkel tolkning av en bestämmelse i allmän lag. Förhandsbeskedet i skattefrågor gällande FFT har inte tillkommit genom utrymme för skönsmässig bedömning från den luxemburgska skattemyndighetens sida, utan är förenlig med artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och med cirkuläret. Enligt Luxemburg är det vid tillämpning av dessa bestämmelser oundvikligt att de bör tillämpas mot bakgrund av omständigheterna från fall till fall, för att man ska kunna komma fram till lösningar som bestämts av särskilda omständigheter och baserats på dessa. Kommissionen gör ingen skillnad mellan, å ena sidan, utrymme för skönsmässig bedömning, och å andra sidan, tolkning av bestämmelser som inbegriper abstrakta juridiska termer som bör tillämpas på det ifrågavarande ärendet. Dessutom tar kommissionen inte hänsyn till medlemsstaternas behörighet i fråga om direkt beskattning, när den sätter sig i de luxemburgska myndigheternas ställe för att tolka luxemburgsk lagstiftning. |
| --- | --- |

(146)

Till slut hävdar Luxemburg att kommissionen överskridit sina befogenheter genom att förväxla skönsmässiga bedömningar och enkel tolkning av en bestämmelse i allmän lag. Förhandsbeskedet i skattefrågor gällande FFT har inte tillkommit genom utrymme för skönsmässig bedömning från den luxemburgska skattemyndighetens sida, utan är förenlig med artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och med cirkuläret. Enligt Luxemburg är det vid tillämpning av dessa bestämmelser oundvikligt att de bör tillämpas mot bakgrund av omständigheterna från fall till fall, för att man ska kunna komma fram till lösningar som bestämts av särskilda omständigheter och baserats på dessa. Kommissionen gör ingen skillnad mellan, å ena sidan, utrymme för skönsmässig bedömning, och å andra sidan, tolkning av bestämmelser som inbegriper abstrakta juridiska termer som bör tillämpas på det ifrågavarande ärendet. Dessutom tar kommissionen inte hänsyn till medlemsstaternas behörighet i fråga om direkt beskattning, när den sätter sig i de luxemburgska myndigheternas ställe för att tolka luxemburgsk lagstiftning.

| (147) | Eftersom Luxemburgs skattemyndigheter inte givit utrymme för skönsmässig bedömning i fallet med FFT, har kommissionen enligt Luxemburg inte kunnat bevisa att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor gör avsteg från vanliga administrativa förfaranden. Luxemburg förklarar att dess administrativa åtgärder grundar sig på principerna om legalitet och jämlikhet, och ger likadan behandling till alla skattskyldiga som befinner sig i huvudsakligen samma situation. Luxemburg gör gällande att beslutet att inleda granskningsförfarandet endast undersökts mot bakgrund av OECD:s riktlinjer för internprissättning, och inte mot bakgrund av Luxemburgs administrativa praxis. |
| --- | --- |

(147)

Eftersom Luxemburgs skattemyndigheter inte givit utrymme för skönsmässig bedömning i fallet med FFT, har kommissionen enligt Luxemburg inte kunnat bevisa att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor gör avsteg från vanliga administrativa förfaranden. Luxemburg förklarar att dess administrativa åtgärder grundar sig på principerna om legalitet och jämlikhet, och ger likadan behandling till alla skattskyldiga som befinner sig i huvudsakligen samma situation. Luxemburg gör gällande att beslutet att inleda granskningsförfarandet endast undersökts mot bakgrund av OECD:s riktlinjer för internprissättning, och inte mot bakgrund av Luxemburgs administrativa praxis.

4.2   Luxemburgs synpunkter gällande sakfel i beslutet att inleda ett granskningsförfarande

Luxemburgs synpunkter gällande sakfel i beslutet att inleda ett granskningsförfarande

| (148) | Luxemburg hävdar generellt att kommissionen begått ett fel i sak när den använt principen om armlängds avstånd i OECD:s riktlinjer för internprissättning som referenssystem för att fastställa den ekonomiska fördelen, och inte nationell lagstiftning och praxis. |
| --- | --- |

(148)

Luxemburg hävdar generellt att kommissionen begått ett fel i sak när den använt principen om armlängds avstånd i OECD:s riktlinjer för internprissättning som referenssystem för att fastställa den ekonomiska fördelen, och inte nationell lagstiftning och praxis.

| (149) | Luxemburg anför dessutom att kommissionen feltolkat OECD:s riktlinjer för internprissättning. Kommissionen verkar i skäl 65 i beslutet att inleda granskningsförfarandet upprätta en rangordning för metoder för internprissättning, när den anger att det är bättre att ge direkta metoder företräde, särskilt CUP-metoden, i förhållande till indirekta metoder såsom TNMM. Kommissionen beaktar då inte det faktum att OECD:s riktlinjer för internprissättning, sedan 2010, inte längre anser att rangordning av metoder är förenligt med aktuella krav och aktuell praxis. Med hänvisning till punkt 1.13 i ovan nämnda riktlinjer, anger Luxemburg att dessa medger att ”internprissättning inte är en exakt vetenskap” och att ”valet av metod för fastställande av armlängdspriset i många fall kommer att vara oklart”. Eftersom FFT:s skatterådgivare ansett att valet av TNMM var motiverat, och tillämpat artikel 164 L.I.R., har den luxemburgska skattemyndigheten helt enkelt bekräftat dess riktighet enligt analysen. |
| --- | --- |

(149)

Luxemburg anför dessutom att kommissionen feltolkat OECD:s riktlinjer för internprissättning. Kommissionen verkar i skäl 65 i beslutet att inleda granskningsförfarandet upprätta en rangordning för metoder för internprissättning, när den anger att det är bättre att ge direkta metoder företräde, särskilt CUP-metoden, i förhållande till indirekta metoder såsom TNMM. Kommissionen beaktar då inte det faktum att OECD:s riktlinjer för internprissättning, sedan 2010, inte längre anser att rangordning av metoder är förenligt med aktuella krav och aktuell praxis. Med hänvisning till punkt 1.13 i ovan nämnda riktlinjer, anger Luxemburg att dessa medger att ”internprissättning inte är en exakt vetenskap” och att ”valet av metod för fastställande av armlängdspriset i många fall kommer att vara oklart”. Eftersom FFT:s skatterådgivare ansett att valet av TNMM var motiverat, och tillämpat artikel 164 L.I.R., har den luxemburgska skattemyndigheten helt enkelt bekräftat dess riktighet enligt analysen.

| (150) | Enligt Luxemburg erkände kommissionen att tolkningen av armlängdsprincipen varierar från en skattemyndighet till en annan och mellan skattemyndigheter och företag (60): kommissionen kan alltså inte å ena sidan tillåta att armlängdsprincipen blir föremål för skiftande tolkningar och tillämpningar, och, å andra sidan mena att det finns en enda korrekt metod enligt vilken Luxemburg borde ha tillämpat principen. |
| --- | --- |

(150)

Enligt Luxemburg erkände kommissionen att tolkningen av armlängdsprincipen varierar från en skattemyndighet till en annan och mellan skattemyndigheter och företag (60): kommissionen kan alltså inte å ena sidan tillåta att armlängdsprincipen blir föremål för skiftande tolkningar och tillämpningar, och, å andra sidan mena att det finns en enda korrekt metod enligt vilken Luxemburg borde ha tillämpat principen.

60

| (151) | Luxemburg kritiserar dessutom kommissionen för att i det aktuella fallet inte ha tillämpat nationell lagstiftning, nämligen artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och den administrativa praxis som följer på den, utan endast ha använt OECD:s riktlinjer för internprissättning som referens. Sålunda bestämmer kommissionen den beräkningsmetod som den anser vara mest lämplig, medan den luxemburgska lagstiftningen inte fastställer användning av specifika metoder för internprissättning. Kommissionen förbiser således helt Luxemburgs juridiska ram och administrativa praxis i denna fråga. Dessutom gör kommissionen, för selektivitetsanalysen, ingen jämförelse av den skattemässiga behandlingen av FFT och den skattemässiga behandlingen av andra företag som i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en liknande situation i Luxemburg. |
| --- | --- |

(151)

Luxemburg kritiserar dessutom kommissionen för att i det aktuella fallet inte ha tillämpat nationell lagstiftning, nämligen artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och den administrativa praxis som följer på den, utan endast ha använt OECD:s riktlinjer för internprissättning som referens. Sålunda bestämmer kommissionen den beräkningsmetod som den anser vara mest lämplig, medan den luxemburgska lagstiftningen inte fastställer användning av specifika metoder för internprissättning. Kommissionen förbiser således helt Luxemburgs juridiska ram och administrativa praxis i denna fråga. Dessutom gör kommissionen, för selektivitetsanalysen, ingen jämförelse av den skattemässiga behandlingen av FFT och den skattemässiga behandlingen av andra företag som i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en liknande situation i Luxemburg.

| (152) | Vad gäller det tvivel kommissionen gav uttryck för i sitt beslut att inleda granskningsförfarandet, kritiserar Luxemburg kommissionen för att den koncentrerat sig för mycket, och på ett ensidigt sätt, på Fiats påstådda skattestrategi på koncernnivå, utan att beakta att Fiat, då det handlar om en koncern, kunde ha haft andra orsaker att organisera sig på detta sätt. |
| --- | --- |

(152)

Vad gäller det tvivel kommissionen gav uttryck för i sitt beslut att inleda granskningsförfarandet, kritiserar Luxemburg kommissionen för att den koncentrerat sig för mycket, och på ett ensidigt sätt, på Fiats påstådda skattestrategi på koncernnivå, utan att beakta att Fiat, då det handlar om en koncern, kunde ha haft andra orsaker att organisera sig på detta sätt.

| (153) | För det första har den luxemburgska skattemyndigheten helt säkert inte enats om en ”fast beskattningsunderlag”, som påstås i skäl 64 i beslutet att inleda förfarandet. FFT:s beskattningsunderlag beror på mängden lån som beviljats och rapporten om internprissättning fastställer endast ett intervall med baspunkter enligt den marginal som ska uppnås. |
| --- | --- |

(153)

För det första har den luxemburgska skattemyndigheten helt säkert inte enats om en ”fast beskattningsunderlag”, som påstås i skäl 64 i beslutet att inleda förfarandet. FFT:s beskattningsunderlag beror på mängden lån som beviljats och rapporten om internprissättning fastställer endast ett intervall med baspunkter enligt den marginal som ska uppnås.

| (154) | För det andra, vad gäller beloppet av kapitalkraven och de tvivel som kommissionen gett uttryck för i detta avseende, anser Luxemburg att valet av Basel 2-regelverket är rimligt, liksom valet att utesluta ägarintressena. Luxemburg anför att det var logiskt att de finansiella ägarintressena uteslöts från kalkylerna, eftersom de är ovidkommande inom ramen för en verksamhet som är begränsad till internprissättning på koncerninterna lån. Enligt rapporten om internprissättning uppgår beloppet som finansierar andelarna till 165 244 000 euro, vilket motsvarar försäljningspriset av FFT:s ägarintressen, och således inte bör utsättas för kritik. Eftersom inkomster från ägarintressen är skattefria enligt Luxemburgs lagstiftning, är de relaterade utgifterna, såsom räntekostnader, inte heller avdragsgilla. Slutligen, eftersom ägarintressen betalas genom utdelningar från dotterföretag, vars belopp kan variera beroende på dotterföretagens resultat och deras behov i fråga om reinvestering, är konceptet med en marginal som tillämpas på detta intäktsflöde inte ekonomiskt lönsamt. |
| --- | --- |

(154)

För det andra, vad gäller beloppet av kapitalkraven och de tvivel som kommissionen gett uttryck för i detta avseende, anser Luxemburg att valet av Basel 2-regelverket är rimligt, liksom valet att utesluta ägarintressena. Luxemburg anför att det var logiskt att de finansiella ägarintressena uteslöts från kalkylerna, eftersom de är ovidkommande inom ramen för en verksamhet som är begränsad till internprissättning på koncerninterna lån. Enligt rapporten om internprissättning uppgår beloppet som finansierar andelarna till 165 244 000 euro, vilket motsvarar försäljningspriset av FFT:s ägarintressen, och således inte bör utsättas för kritik. Eftersom inkomster från ägarintressen är skattefria enligt Luxemburgs lagstiftning, är de relaterade utgifterna, såsom räntekostnader, inte heller avdragsgilla. Slutligen, eftersom ägarintressen betalas genom utdelningar från dotterföretag, vars belopp kan variera beroende på dotterföretagens resultat och deras behov i fråga om reinvestering, är konceptet med en marginal som tillämpas på detta intäktsflöde inte ekonomiskt lönsamt.

| (155) | För det tredje hävdar Luxemburg att bortlämnandet av koncerninterna skulder i beräkningen också är motiverat, eftersom FFT:s skulder backas upp av en uttrycklig säkerhet för FFT:s långivare. Med beaktande av den industriella strategin, de kommersiella intressena och anseenderisken vid möjlig konkurs, är FFT:s fallissemangsrisk väldigt liten, och det ”fria” beloppet på 93 710 000 euro är mer än tillräckligt för att täcka denna risk. |
| --- | --- |

(155)

För det tredje hävdar Luxemburg att bortlämnandet av koncerninterna skulder i beräkningen också är motiverat, eftersom FFT:s skulder backas upp av en uttrycklig säkerhet för FFT:s långivare. Med beaktande av den industriella strategin, de kommersiella intressena och anseenderisken vid möjlig konkurs, är FFT:s fallissemangsrisk väldigt liten, och det ”fria” beloppet på 93 710 000 euro är mer än tillräckligt för att täcka denna risk.

| (156) | För det fjärde kritiserar Luxemburg kommissionen för att ha ifrågasatt det sätt på vilket beta beräknades vid fastställande av riskpremien. Kalkylerna är inte helt och hållet matematiska och olika resultat kan vara berättigade, följaktligen är de resultat som uppnåtts i rapporten om internprissättning helt motiverade och hållbara. För det andra, fastän man skulle anta att de resultat som kommissionen kommer fram till skulle vara annorlunda, bör kommissionen ändå undersöka huruvida det medför en fördel till FFT i förhållande till andra företag etablerade i Luxemburg. För det tredje, till och med i en alternativ bedömning, där den riskpremie som beräknats för FFT jämförs med den ersättning som betalats till det börsnoterade företagets andelsägare, vilket ger en procentandel på 3,5 till 4 %, vilket är avsevärt längre än den riskpremie på 6,05 % som beräknats för FFT, visar jämförelsen att riskpremien på 6,05 % är helt motiverad och uppfyller kraven i artikel 164 L.I.R. |
| --- | --- |

(156)

För det fjärde kritiserar Luxemburg kommissionen för att ha ifrågasatt det sätt på vilket beta beräknades vid fastställande av riskpremien. Kalkylerna är inte helt och hållet matematiska och olika resultat kan vara berättigade, följaktligen är de resultat som uppnåtts i rapporten om internprissättning helt motiverade och hållbara. För det andra, fastän man skulle anta att de resultat som kommissionen kommer fram till skulle vara annorlunda, bör kommissionen ändå undersöka huruvida det medför en fördel till FFT i förhållande till andra företag etablerade i Luxemburg. För det tredje, till och med i en alternativ bedömning, där den riskpremie som beräknats för FFT jämförs med den ersättning som betalats till det börsnoterade företagets andelsägare, vilket ger en procentandel på 3,5 till 4 %, vilket är avsevärt längre än den riskpremie på 6,05 % som beräknats för FFT, visar jämförelsen att riskpremien på 6,05 % är helt motiverad och uppfyller kraven i artikel 164 L.I.R.

| (157) | Slutligen hävdar Luxemburg att eftersom uppförandekodgruppen (direkt beskattning av företag) uttryckligen bekräftat att Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor var förenlig med uppförandekoden och OECD:s riktlinjer, innebär principen om berättigade förväntningar att FFT borde kunna stöda sig på förhandsbeskedet i skattefrågor av den 3 september 2012 under hela dess giltighetstid, det vill säga fem år. |
| --- | --- |

(157)

Slutligen hävdar Luxemburg att eftersom uppförandekodgruppen (direkt beskattning av företag) uttryckligen bekräftat att Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor var förenlig med uppförandekoden och OECD:s riktlinjer, innebär principen om berättigade förväntningar att FFT borde kunna stöda sig på förhandsbeskedet i skattefrågor av den 3 september 2012 under hela dess giltighetstid, det vill säga fem år.

5.   SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

| (158) | FFT översände den 30 oktober 2014 sina iakttagelser gällande beslutet att inleda granskningsförfarandet. Dessa synpunkter har inkommit i två separata dokument. |
| --- | --- |

(158)

FFT översände den 30 oktober 2014 sina iakttagelser gällande beslutet att inleda granskningsförfarandet. Dessa synpunkter har inkommit i två separata dokument.

5.1   Den första uppsättningen av synpunkter från FFT

Den första uppsättningen av synpunkter från FFT

| (159) | Den första uppsättningen av synpunkter från FFT har två delar. Den första delen beskriver orsaken till att FFT anser att kommissionen felaktigt tillämpat OECD:s riktlinjer för internprissättning på FFT:s förhandsbesked om prissättning. Den andra delen beskriver på vilka punkter beslutet att inleda granskningsförfarandet inte tar hänsyn till erforderlig rättslig standard för att fastställa selektivitet i enlighet med artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(159)

Den första uppsättningen av synpunkter från FFT har två delar. Den första delen beskriver orsaken till att FFT anser att kommissionen felaktigt tillämpat OECD:s riktlinjer för internprissättning på FFT:s förhandsbesked om prissättning. Den andra delen beskriver på vilka punkter beslutet att inleda granskningsförfarandet inte tar hänsyn till erforderlig rättslig standard för att fastställa selektivitet i enlighet med artikel 107.1 i EUF-fördraget.

5.1.1   Felaktig tillämpning av OECD:s riktlinjer

Felaktig tillämpning av OECD:s riktlinjer

| (160) | För det första anger FFT att man inte kommit överens med den luxemburgska skattemyndigheten om en fastställd beskattningsbar vinst, i motsats till vad kommissionen hävdar i beslutet att inleda granskningsförfarandet. Avtalet gällde endast en metod för ersättning av de kassaflödesfunktioner som FFT fyller. Varje år sedan 2011 har FFT uppdaterat alla parametrar som används för att göra en uppskattning av eget kapital som exponeras för risk och avkastning på eget kapital, för att beräkna sitt vinstmål. Dessutom är FFT:s förhandsbesked om prissättning endast giltigt under en period på fem år, förutsatt att de omständigheter som den baseras på inte förändras, denna giltighetstid motsvarar praxis för förhandsbesked i andra medlemsstater. |
| --- | --- |

(160)

För det första anger FFT att man inte kommit överens med den luxemburgska skattemyndigheten om en fastställd beskattningsbar vinst, i motsats till vad kommissionen hävdar i beslutet att inleda granskningsförfarandet. Avtalet gällde endast en metod för ersättning av de kassaflödesfunktioner som FFT fyller. Varje år sedan 2011 har FFT uppdaterat alla parametrar som används för att göra en uppskattning av eget kapital som exponeras för risk och avkastning på eget kapital, för att beräkna sitt vinstmål. Dessutom är FFT:s förhandsbesked om prissättning endast giltigt under en period på fem år, förutsatt att de omständigheter som den baseras på inte förändras, denna giltighetstid motsvarar praxis för förhandsbesked i andra medlemsstater.

| (161) | För det andra finns det inget som hindrar att skatterådgivaren väljer TNMM, eftersom det gällande de transaktioner som utförs av FFT inte finns några interna jämförelseobjekt som skulle kunna användas vid tillämpning av CUP-metoden. Orsakerna är att i) FFT inte beviljar lån till tredje part och att ii) företagen i Fiat-koncernen inte får lån från tredje part. FFT hänvisar till punkt 2.2 i OECD:s riktlinjer för internprissättning, enligt vilken urvalsmetoden alltid syftar till att hitta den lämpligaste metoden för ett specifikt fall. FFT nämner sedan punkt 2.4 i dessa riktlinjer, enligt vilken det finns situationer där vinstbaserade transaktionella metoder lämpar sig bättre än traditionella metoder som baserar sig på transaktioner. |
| --- | --- |

(161)

För det andra finns det inget som hindrar att skatterådgivaren väljer TNMM, eftersom det gällande de transaktioner som utförs av FFT inte finns några interna jämförelseobjekt som skulle kunna användas vid tillämpning av CUP-metoden. Orsakerna är att i) FFT inte beviljar lån till tredje part och att ii) företagen i Fiat-koncernen inte får lån från tredje part. FFT hänvisar till punkt 2.2 i OECD:s riktlinjer för internprissättning, enligt vilken urvalsmetoden alltid syftar till att hitta den lämpligaste metoden för ett specifikt fall. FFT nämner sedan punkt 2.4 i dessa riktlinjer, enligt vilken det finns situationer där vinstbaserade transaktionella metoder lämpar sig bättre än traditionella metoder som baserar sig på transaktioner.

| (162) | Om skatterådgivaren hade använt prissättningen av FFT:s obligationer inom CUP-metoden för att fastställa internpriser på lån som ges till företag inom koncernen, skulle FFT ha lidit förluster eftersom man inte skulle ha kunnat täcka den likviditetskostnad som är nödvändig för koncernens ekonomiska behov. FFT utgör en mindre komplex enhet än de andra företagen inom koncernen, vars marginaler skulle kunna kontrolleras med hjälp av TNMM. Metoden används allt oftare i analyser av internprissättning, och OECD:s riktlinjer från 2010 för internprissättning fastställer ingen rangordning av metoderna. |
| --- | --- |

(162)

Om skatterådgivaren hade använt prissättningen av FFT:s obligationer inom CUP-metoden för att fastställa internpriser på lån som ges till företag inom koncernen, skulle FFT ha lidit förluster eftersom man inte skulle ha kunnat täcka den likviditetskostnad som är nödvändig för koncernens ekonomiska behov. FFT utgör en mindre komplex enhet än de andra företagen inom koncernen, vars marginaler skulle kunna kontrolleras med hjälp av TNMM. Metoden används allt oftare i analyser av internprissättning, och OECD:s riktlinjer från 2010 för internprissättning fastställer ingen rangordning av metoderna.

| (163) | Eget kapital kan ofta vara resultatet av tidigare beslut i anknytning till ett företags verksamhet och har inte nödvändigtvis någon koppling till den kapitalnivå som krävs för att bära de risker som är knutna till företagets verksamhet. |
| --- | --- |

(163)

Eget kapital kan ofta vara resultatet av tidigare beslut i anknytning till ett företags verksamhet och har inte nödvändigtvis någon koppling till den kapitalnivå som krävs för att bära de risker som är knutna till företagets verksamhet.

| (164) | Slutligen understryker FFT att OECD:s riktlinjer för internprissättning konstaterar att internprissättning inte är någon exakt vetenskap. I detta avseende hänvisar FFT till punkt 1.13 i dessa riktlinjer, närmare bestämt följande betraktelsen enligt vilken det är viktigt att inte förlora ur sikte målet att komma fram till en rimlig uppskattning av ett resultat på armlängds avstånd, på grundval av tillförlitlig information. Man bör komma ihåg att internprissättning inte är en exakt vetenskap och kräver en bedömning från både skattemyndighetens och den skattskyldiges sida. FFT anger att man icke desto mindre ansträngt sig så mycket som möjligt för att göra en uppskattning av armlängdsersättningen för verksamheten. |
| --- | --- |

(164)

Slutligen understryker FFT att OECD:s riktlinjer för internprissättning konstaterar att internprissättning inte är någon exakt vetenskap. I detta avseende hänvisar FFT till punkt 1.13 i dessa riktlinjer, närmare bestämt följande betraktelsen enligt vilken det är viktigt att inte förlora ur sikte målet att komma fram till en rimlig uppskattning av ett resultat på armlängds avstånd, på grundval av tillförlitlig information. Man bör komma ihåg att internprissättning inte är en exakt vetenskap och kräver en bedömning från både skattemyndighetens och den skattskyldiges sida. FFT anger att man icke desto mindre ansträngt sig så mycket som möjligt för att göra en uppskattning av armlängdsersättningen för verksamheten.

det är viktigt att inte förlora ur sikte målet att komma fram till en rimlig uppskattning av ett resultat på armlängds avstånd, på grundval av tillförlitlig information. Man bör komma ihåg att internprissättning inte är en exakt vetenskap och kräver en bedömning från både skattemyndighetens och den skattskyldiges sida.

| (165) | För det tredje, vad gäller FFT:s kapitaltäckning, har FFT inga bevis för att dess eget kapital är tillräckligt för att bära de risker som är kopplade till dess finansieringsverksamhet. Cirkuläret ger ingen specifik vägledning att följa för att bestämma den lämpliga nivån för eget kapital som exponeras för risk. Det är därför FFT analyserat sin kapitalbas för att bedöma hur stor del av kapitalbasen som var nödvändig för att utöva funktionerna och bära sina risker mot bakgrund av Basel 2-regelverket. Cirkuläret jämför företag som bedriver mellanliggande finansiering med oberoende finansinstitut. Cirkuläret föreskriver också att de skattskyldiga som utför finansiella koncerninterna transaktioner bör förfoga över en tillräcklig kapitalbas för att bära de risker som är anknutna till dessa transaktioner. Ägarintressen beaktas däremot inte i FFT:s förhandsbesked om prissättning, därför var det motiverat att utesluta FFT:s ägarintressen från eget kapital som exponeras för risk. För övrigt har det belopp av eget kapital som motsvarar investeringen i FFT:s dotterföretag uteslutits eftersom det innefattar investeringar utanför låneportföljen i dotterföretag som ger avkastningar i form av utdelningar. Utdelningar omfattas emellertid inte av internprissättningsanalyser, eftersom de inte beaktar betydelsen varken av de funktioner som utövas eller de risker som bärs. Ett sådant avdrag är också förenligt med Basel 2-regelverket (61) och artikel 57 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/CE (62). |
| --- | --- |

(165)

För det tredje, vad gäller FFT:s kapitaltäckning, har FFT inga bevis för att dess eget kapital är tillräckligt för att bära de risker som är kopplade till dess finansieringsverksamhet. Cirkuläret ger ingen specifik vägledning att följa för att bestämma den lämpliga nivån för eget kapital som exponeras för risk. Det är därför FFT analyserat sin kapitalbas för att bedöma hur stor del av kapitalbasen som var nödvändig för att utöva funktionerna och bära sina risker mot bakgrund av Basel 2-regelverket. Cirkuläret jämför företag som bedriver mellanliggande finansiering med oberoende finansinstitut. Cirkuläret föreskriver också att de skattskyldiga som utför finansiella koncerninterna transaktioner bör förfoga över en tillräcklig kapitalbas för att bära de risker som är anknutna till dessa transaktioner. Ägarintressen beaktas däremot inte i FFT:s förhandsbesked om prissättning, därför var det motiverat att utesluta FFT:s ägarintressen från eget kapital som exponeras för risk. För övrigt har det belopp av eget kapital som motsvarar investeringen i FFT:s dotterföretag uteslutits eftersom det innefattar investeringar utanför låneportföljen i dotterföretag som ger avkastningar i form av utdelningar. Utdelningar omfattas emellertid inte av internprissättningsanalyser, eftersom de inte beaktar betydelsen varken av de funktioner som utövas eller de risker som bärs. Ett sådant avdrag är också förenligt med Basel 2-regelverket (61) och artikel 57 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/CE (62).

61

62

| (166) | För det fjärde, med beaktande av kommissionens analys av behandlingen av koncerninterna fordringar, och det faktum att FFT:s förhandsbesked om prissättning inte beaktar andra tillgångar än de som hör till tredje part, påstår FFT att koncernens kreditvärde redan är integrerat i koncernens kostnader för finansiering från FFT. Eftersom FFT och alla anknutna koncernföretag har ett kreditvärde som motsvarar Fiat S.p.A.:s kreditvärde (63), medför lån till anknutna företag inom koncernen ingen ytterligare kreditrisk för FFT. Därför motsvarar den räntesats som FFT tar ut av de anknutna företagen inom koncernen summan av i) koncernens finansieringskostnader, plus ii) de garantiavgifter som betalas till Fiat S.p.A, iii) operativa kostnader för att tillhandahålla sina egna tjänster till andra företag i koncernen, iv) ”negative carry” som uppstår för att avsevärda summor som FFT lånat måste vara kortfristiga och med lägre ränta, för att täcka koncernens likviditetsbehov med kort varsel. v) avkastning på kapital för de risker som bärs, vilka är kopplade till FFT:s uppgifter inom förvaltning av koncernens kassaflöde. |
| --- | --- |

(166)

För det fjärde, med beaktande av kommissionens analys av behandlingen av koncerninterna fordringar, och det faktum att FFT:s förhandsbesked om prissättning inte beaktar andra tillgångar än de som hör till tredje part, påstår FFT att koncernens kreditvärde redan är integrerat i koncernens kostnader för finansiering från FFT. Eftersom FFT och alla anknutna koncernföretag har ett kreditvärde som motsvarar Fiat S.p.A.:s kreditvärde (63), medför lån till anknutna företag inom koncernen ingen ytterligare kreditrisk för FFT. Därför motsvarar den räntesats som FFT tar ut av de anknutna företagen inom koncernen summan av i) koncernens finansieringskostnader, plus ii) de garantiavgifter som betalas till Fiat S.p.A, iii) operativa kostnader för att tillhandahålla sina egna tjänster till andra företag i koncernen, iv) ”negative carry” som uppstår för att avsevärda summor som FFT lånat måste vara kortfristiga och med lägre ränta, för att täcka koncernens likviditetsbehov med kort varsel. v) avkastning på kapital för de risker som bärs, vilka är kopplade till FFT:s uppgifter inom förvaltning av koncernens kassaflöde.

63

| (167) | För det femte var det, enligt FFT, motiverat att använda koefficienten 6 % tillämpad på de riskvägda tillgångarna, eftersom den motsvarar FFT:s förståelse av Basel 2-regelverket överfört på finansinstitut som inte är banker i vissa områden i EU (till exempel Italien) av lokala tillsynsmyndigheter i enlighet med kapitalkravsdirektiven. Eftersom FFT:s exponering av tillgångar mot tredje man i huvudsak består av bankinsättningar, tillämpades 20 % riskvikt i överensstämmelse med Basel 2-regelverkets standardmetod (64). På samma sätt, vad gäller riskviktningen på 15 % tillämpad på operativ risk, hänvisar FFT kommissionen till basindikatormetoden, där en sådan koefficient, enligt punkt 649 i Basel 2-regelverket, bör tillämpas. Inom ramen för samma metod, motsvarar bruttoinkomsten räntenettot plus övriga nettointäkter, inklusive provisioner och driftskostnader men inte extraordinära poster. Eftersom FFT inte har några övriga nettointäkter, är hänvisningen till krediträntor på bankinsättningar, med skuldräntor på banklån, motiverad såsom varande den bästa uppskattningen av FFT:s operativa risk. Beträffande varje möjlig ändring av regelverket hävdar FFT att till och med inom ramen för Basel 3-regelverket (65) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (66) om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag (kapitalkravsdirektiv 4, nedan kallat CRD), är de motsvarande kriterierna fortfarande giltiga. |
| --- | --- |

(167)

För det femte var det, enligt FFT, motiverat att använda koefficienten 6 % tillämpad på de riskvägda tillgångarna, eftersom den motsvarar FFT:s förståelse av Basel 2-regelverket överfört på finansinstitut som inte är banker i vissa områden i EU (till exempel Italien) av lokala tillsynsmyndigheter i enlighet med kapitalkravsdirektiven. Eftersom FFT:s exponering av tillgångar mot tredje man i huvudsak består av bankinsättningar, tillämpades 20 % riskvikt i överensstämmelse med Basel 2-regelverkets standardmetod (64). På samma sätt, vad gäller riskviktningen på 15 % tillämpad på operativ risk, hänvisar FFT kommissionen till basindikatormetoden, där en sådan koefficient, enligt punkt 649 i Basel 2-regelverket, bör tillämpas. Inom ramen för samma metod, motsvarar bruttoinkomsten räntenettot plus övriga nettointäkter, inklusive provisioner och driftskostnader men inte extraordinära poster. Eftersom FFT inte har några övriga nettointäkter, är hänvisningen till krediträntor på bankinsättningar, med skuldräntor på banklån, motiverad såsom varande den bästa uppskattningen av FFT:s operativa risk. Beträffande varje möjlig ändring av regelverket hävdar FFT att till och med inom ramen för Basel 3-regelverket (65) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (66) om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag (kapitalkravsdirektiv 4, nedan kallat CRD), är de motsvarande kriterierna fortfarande giltiga.

64

65

66

CRD

| (168) | För det sjätte, gällande kommissionens tvivel angående det beta som använts, hävdar FFT att även om man utesluter vissa jämförelsetal (till exempel nationella banker), förblir armlängdsintervallet nästan exakt det samma. Eftersom FFT agerar som finansieringsföretag och inte kan likställas med en bank, anser FFT [skatterådgivaren] att finansieringsföretagens beta är de mest lämpliga jämförelsetalen. Dessutom hänvisar cirkuläret tydligt till tillhandahållare av finansiella tjänster. Det är därför rimligt att ta i beaktande flera företag som är verksamma i sektorn för finansiella tjänster, för att fastställa lämpligt beta. Antagandet av 25:s percentilen av armlängdsintervallet var i linje med OECD:s riktlinjer som anser att alla punkter inom armlängdsintervallet ger upphov till armlängdspriser/-vinster. Det anses att FFT bär begränsade risker eftersom företaget uteslutande arbetar för företag inom koncernen, att koncernens verksamhet är i hög grad integrerad och att det ligger i moderbolagets intresse att stöda dotterbolagens verksamhet. |
| --- | --- |

(168)

För det sjätte, gällande kommissionens tvivel angående det beta som använts, hävdar FFT att även om man utesluter vissa jämförelsetal (till exempel nationella banker), förblir armlängdsintervallet nästan exakt det samma. Eftersom FFT agerar som finansieringsföretag och inte kan likställas med en bank, anser FFT [skatterådgivaren] att finansieringsföretagens beta är de mest lämpliga jämförelsetalen. Dessutom hänvisar cirkuläret tydligt till tillhandahållare av finansiella tjänster. Det är därför rimligt att ta i beaktande flera företag som är verksamma i sektorn för finansiella tjänster, för att fastställa lämpligt beta. Antagandet av 25:s percentilen av armlängdsintervallet var i linje med OECD:s riktlinjer som anser att alla punkter inom armlängdsintervallet ger upphov till armlängdspriser/-vinster. Det anses att FFT bär begränsade risker eftersom företaget uteslutande arbetar för företag inom koncernen, att koncernens verksamhet är i hög grad integrerad och att det ligger i moderbolagets intresse att stöda dotterbolagens verksamhet.

| (169) | För det sjunde delar FFT inte kommissionens tvivel gällande det faktum att avkastningen på eget kapital, på 0,87 %, skulle vara för låg. Den överskjutande delen av det egna kapitalet, nämligen det som inte är nödvändigt för att täcka de risker som FFT bär inom ramen för sin finansieringsverksamhet, lånas antingen ut till ett annat företag inom koncernen som har behov av tilläggsfinansiering, eller används för att täcka FFT:s driftskostnader inom ramen för tillhandahållande av finansiella tjänster. Dess avkastning bör således anpassas till kortsiktiga kontantinvesteringar. |
| --- | --- |

(169)

För det sjunde delar FFT inte kommissionens tvivel gällande det faktum att avkastningen på eget kapital, på 0,87 %, skulle vara för låg. Den överskjutande delen av det egna kapitalet, nämligen det som inte är nödvändigt för att täcka de risker som FFT bär inom ramen för sin finansieringsverksamhet, lånas antingen ut till ett annat företag inom koncernen som har behov av tilläggsfinansiering, eller används för att täcka FFT:s driftskostnader inom ramen för tillhandahållande av finansiella tjänster. Dess avkastning bör således anpassas till kortsiktiga kontantinvesteringar.

5.1.2   Kommissionens selektivitetsanalys

Kommissionens selektivitetsanalys

| (170) | FFT anger att även om kommissionens analys av respekten för armlängdsprincipen var korrekt, ger beslutet att inleda granskningsförfarandet inga bevis för att FFT åtnjutit en mera gynnsam behandling än andra luxemburgska skattskyldiga som i rättsligt och faktiskt hänseende är i samma situation. Beslutet att inleda granskningsförfarandet inbegriper ingen jämförelse av FFT:s position och andra luxemburgska skattskyldigas position, såsom de 21 andra skattskyldiga vars förhandsöverenskommelser i fråga om pris granskats av kommissionen. |
| --- | --- |

(170)

FFT anger att även om kommissionens analys av respekten för armlängdsprincipen var korrekt, ger beslutet att inleda granskningsförfarandet inga bevis för att FFT åtnjutit en mera gynnsam behandling än andra luxemburgska skattskyldiga som i rättsligt och faktiskt hänseende är i samma situation. Beslutet att inleda granskningsförfarandet inbegriper ingen jämförelse av FFT:s position och andra luxemburgska skattskyldigas position, såsom de 21 andra skattskyldiga vars förhandsöverenskommelser i fråga om pris granskats av kommissionen.

| (171) | Den luxemburgska skattemyndigheten tillät FFT ingå en förhandsöverenskommelse i fråga om pris, som vilken som helst luxemburgsk skattskyldig med faktisk närvaro i Luxemburg. |
| --- | --- |

(171)

Den luxemburgska skattemyndigheten tillät FFT ingå en förhandsöverenskommelse i fråga om pris, som vilken som helst luxemburgsk skattskyldig med faktisk närvaro i Luxemburg.

| (172) | Eftersom den globala bolagsskattesatsen i Luxemburg för FFT låg på 28,8 % (för budgetåret 2011), medan bolagsskattesatsen i Italien är cirka 33 %, skulle en högre vinst ha lett till högre avdragsgilla kostnader i Italien, eftersom majoriteten av de lån som FFT beviljar går till Fiat Finance S.p.A. Följaktligen framstår det inte tydligt vilken typ av ”stöd” koncernen som helhet mottagit, om FTT deklarerat en lägre inkomst i Luxemburg och således hade rätt till lägre ränteavdrag i Italien. |
| --- | --- |

(172)

Eftersom den globala bolagsskattesatsen i Luxemburg för FFT låg på 28,8 % (för budgetåret 2011), medan bolagsskattesatsen i Italien är cirka 33 %, skulle en högre vinst ha lett till högre avdragsgilla kostnader i Italien, eftersom majoriteten av de lån som FFT beviljar går till Fiat Finance S.p.A. Följaktligen framstår det inte tydligt vilken typ av ”stöd” koncernen som helhet mottagit, om FTT deklarerat en lägre inkomst i Luxemburg och således hade rätt till lägre ränteavdrag i Italien.

5.2   Den andra uppsättningen av synpunkter från FFT

Den andra uppsättningen av synpunkter från FFT

5.2.1   Förhandsbeskedet om prissättning medför inga ”fördelar”

Förhandsbeskedet om prissättning medför inga ”fördelar”

| (173) | I den andra uppsättningen av synpunkter från FFT inleder man med att förklara betydelsen av förhandsöverenskommelser i fråga om pris: dessa betraktas som en del av det allmänna skattesystemet och godtas av det luxemburgska skattesystemet. FFT:s förhandsbesked om prissättning följer cirkulärets riktlinjer och avviker inte från det allmänna skattesystemet i Luxemburg. Löptiden för FFT:s förhandsbesked om prissättning är fem år, vilket är i linje med standardlöptid för förhandsbesked om prissättning som sluts i andra medlemsstater. |
| --- | --- |

(173)

I den andra uppsättningen av synpunkter från FFT inleder man med att förklara betydelsen av förhandsöverenskommelser i fråga om pris: dessa betraktas som en del av det allmänna skattesystemet och godtas av det luxemburgska skattesystemet. FFT:s förhandsbesked om prissättning följer cirkulärets riktlinjer och avviker inte från det allmänna skattesystemet i Luxemburg. Löptiden för FFT:s förhandsbesked om prissättning är fem år, vilket är i linje med standardlöptid för förhandsbesked om prissättning som sluts i andra medlemsstater.

| (174) | De luxemburgska bestämmelserna för internprissättning, som utgör basen för cirkuläret, utgör en del av det allmänna skattesystemet, eftersom de tillämpas mellan företag inom en koncern inom ramen för transaktioner mellan företag. De luxemburgska bestämmelserna för internprissättning avviker inte från det allmänna skattesystemet, i den meningen att de i praktiken respekterar OECD:s riktlinjer för internprissättning och syftar till att fastställa en vinst på armlängds avstånd. |
| --- | --- |

(174)

De luxemburgska bestämmelserna för internprissättning, som utgör basen för cirkuläret, utgör en del av det allmänna skattesystemet, eftersom de tillämpas mellan företag inom en koncern inom ramen för transaktioner mellan företag. De luxemburgska bestämmelserna för internprissättning avviker inte från det allmänna skattesystemet, i den meningen att de i praktiken respekterar OECD:s riktlinjer för internprissättning och syftar till att fastställa en vinst på armlängds avstånd.

| (175) | Gällande det tvivel som kommissionen i beslutet att inleda granskningsförfarandet ger uttryck för beträffande valet av metod för internprissättning, hävdar FFT att TNMM är en allmänt accepterad metod som är godkänd av OECD och förenligt med det allmänna skattesystemet i Luxemburg. Den utbredda användningen av TNMM har erkänts av kommissionen, liksom det faktum att tillämpningen av metoden kan medföra svårigheter (67). Vägledningen gällande vissa detaljerade aspekter är bristfällig, men kommissionen anser sig ha rätt att lösa kontroversiella internprissättningsfrågor baserat på sin egen vision om hur TNMM i detta fall borde tillämpas. Dessutom är FFT:s skatteförmåner anpassade efter lagstadgade vinster, vilket ytterligare bekräftar att användningen av TNMM inte gett FFT någon ekonomisk fördel. |
| --- | --- |

(175)

Gällande det tvivel som kommissionen i beslutet att inleda granskningsförfarandet ger uttryck för beträffande valet av metod för internprissättning, hävdar FFT att TNMM är en allmänt accepterad metod som är godkänd av OECD och förenligt med det allmänna skattesystemet i Luxemburg. Den utbredda användningen av TNMM har erkänts av kommissionen, liksom det faktum att tillämpningen av metoden kan medföra svårigheter (67). Vägledningen gällande vissa detaljerade aspekter är bristfällig, men kommissionen anser sig ha rätt att lösa kontroversiella internprissättningsfrågor baserat på sin egen vision om hur TNMM i detta fall borde tillämpas. Dessutom är FFT:s skatteförmåner anpassade efter lagstadgade vinster, vilket ytterligare bekräftar att användningen av TNMM inte gett FFT någon ekonomisk fördel.

67

| (176) | Enligt FFT bör skattemyndigheterna ha ett visst bedömningsutrymme vid tillämpning av TNMM, som när det gäller fastställande av skattepliktig vinst, aldrig leder till ett enda resultat, utan ger en serie av godtagbara resultat. Följaktligen bör skillnaden mellan den skattepliktiga inkomst som FFT uppnått (som godtagits av den luxemburgska skattemyndigheten) och den skattepliktiga inkomsten enligt kommissionen, inte anses som en fördel iden mening som avses i reglerna för statligt stöd. En sådan ekonomisk fördel uppkommer inte om inte åtgärden på ett flagrant sätt avviker från standardreglerna för fastställande av internpriser och går utöver skattemyndighetens bedömningsutrymme (68). I det motsatta fallet skulle det vara ett intrång från kommissionens sida, i en medlemsstats befogenheter gällande beskattning. |
| --- | --- |

(176)

Enligt FFT bör skattemyndigheterna ha ett visst bedömningsutrymme vid tillämpning av TNMM, som när det gäller fastställande av skattepliktig vinst, aldrig leder till ett enda resultat, utan ger en serie av godtagbara resultat. Följaktligen bör skillnaden mellan den skattepliktiga inkomst som FFT uppnått (som godtagits av den luxemburgska skattemyndigheten) och den skattepliktiga inkomsten enligt kommissionen, inte anses som en fördel iden mening som avses i reglerna för statligt stöd. En sådan ekonomisk fördel uppkommer inte om inte åtgärden på ett flagrant sätt avviker från standardreglerna för fastställande av internpriser och går utöver skattemyndighetens bedömningsutrymme (68). I det motsatta fallet skulle det vara ett intrång från kommissionens sida, i en medlemsstats befogenheter gällande beskattning.

68

| (177) | Slutligen påstår FFT att kommissionen när den bedömt huruvida ekonomisk fördel föreligger, borde ha beaktat den samlade effekten på koncernen. I detta hänseende åtnjuter Fiat-koncernen ingen ekonomisk fördel eftersom all ökning av beskattningsunderlaget i Luxemburg kompenseras av skatteavdrag i andra europeiska länder (huvudsakligen Italien under de senaste åren). Enligt FFT har kommissionen erkänt denna effekt i flera beslut (69). |
| --- | --- |

(177)

Slutligen påstår FFT att kommissionen när den bedömt huruvida ekonomisk fördel föreligger, borde ha beaktat den samlade effekten på koncernen. I detta hänseende åtnjuter Fiat-koncernen ingen ekonomisk fördel eftersom all ökning av beskattningsunderlaget i Luxemburg kompenseras av skatteavdrag i andra europeiska länder (huvudsakligen Italien under de senaste åren). Enligt FFT har kommissionen erkänt denna effekt i flera beslut (69).

69

5.2.2   Avsaknad av ”selektivitet”

Avsaknad av ”selektivitet”

| (178) | Enligt FFT kan det referenssystem som väljs för att bedöma selektiviteten endast inbegripa företag som är underkastade regler för internprissättning, det vill säga företag som handlar med företag som de står i intressegemenskap med. Detta erkänns i kommissionens Groepsrentebox-beslutet (70), i vilket det i fråga om finansieringsverksamhet genom lån bekräftas att besläktade företag i faktiskt och juridiskt hänseende är i en situation som inte är jämförbar med den situation i vilken icke-besläktade företag befinner sig. För att bevisa att selektivitet föreligger bör kommissionen bevisa att FFT uppnått sin förhandsöverenskommelse i fråga om pris under andra omständigheter är de som tillämpas på andra luxemburgska koncernenheter som ägnar sig åt finansiering. I cirkuläret förklaras emellertid att förhandsöverenskommelser i fråga om pris är tillgängliga för alla företag i finansgrupper. Det förekommer alltså ingen selektivitet. |
| --- | --- |

(178)

Enligt FFT kan det referenssystem som väljs för att bedöma selektiviteten endast inbegripa företag som är underkastade regler för internprissättning, det vill säga företag som handlar med företag som de står i intressegemenskap med. Detta erkänns i kommissionens Groepsrentebox-beslutet (70), i vilket det i fråga om finansieringsverksamhet genom lån bekräftas att besläktade företag i faktiskt och juridiskt hänseende är i en situation som inte är jämförbar med den situation i vilken icke-besläktade företag befinner sig. För att bevisa att selektivitet föreligger bör kommissionen bevisa att FFT uppnått sin förhandsöverenskommelse i fråga om pris under andra omständigheter är de som tillämpas på andra luxemburgska koncernenheter som ägnar sig åt finansiering. I cirkuläret förklaras emellertid att förhandsöverenskommelser i fråga om pris är tillgängliga för alla företag i finansgrupper. Det förekommer alltså ingen selektivitet.

70

| (179) | I allmänhet godtar kommissionen förhandsbesked i skattefrågor som ett sätt att ge de skattskyldiga rättssäkerhet och förutsägbarhet i fråga om deras skatterättsliga ställning. De förhandsbesked i skattefrågor som antagits av de luxemburgska skattemyndigheterna har inte bedömts skönsmässigt, eftersom de respekterar cirkulärets riktlinjer, som särskilt hänvisar till armlängdsprincipen som definieras i artikel 9 i OECD:s modell för skatteavtal och ger anvisningar och förtydliganden om minimikapitalkrav och analys av internprissättning, som bör respekteras av ett luxemburgskt företag som ägnar sig åt koncernintern finansieringsverksamhet. Således begränsas den luxemburgska skattemyndighetens bedömningsutrymme, under förutsättning att ett sådant finns, av cirkulärets anvisningar. För övrigt är det begränsade bedömningsutrymme som ges skattemyndigheten en följd av tillämpningen av OECD:s riktlinjer för internprissättning. Detta kan inte i sig medföra att ett statligt stöd föreligger. Dessutom anger FFT att dess förhandsbesked om prissättning undersöks regelbundet, med en maximal giltighetstid på fem år. |
| --- | --- |

(179)

I allmänhet godtar kommissionen förhandsbesked i skattefrågor som ett sätt att ge de skattskyldiga rättssäkerhet och förutsägbarhet i fråga om deras skatterättsliga ställning. De förhandsbesked i skattefrågor som antagits av de luxemburgska skattemyndigheterna har inte bedömts skönsmässigt, eftersom de respekterar cirkulärets riktlinjer, som särskilt hänvisar till armlängdsprincipen som definieras i artikel 9 i OECD:s modell för skatteavtal och ger anvisningar och förtydliganden om minimikapitalkrav och analys av internprissättning, som bör respekteras av ett luxemburgskt företag som ägnar sig åt koncernintern finansieringsverksamhet. Således begränsas den luxemburgska skattemyndighetens bedömningsutrymme, under förutsättning att ett sådant finns, av cirkulärets anvisningar. För övrigt är det begränsade bedömningsutrymme som ges skattemyndigheten en följd av tillämpningen av OECD:s riktlinjer för internprissättning. Detta kan inte i sig medföra att ett statligt stöd föreligger. Dessutom anger FFT att dess förhandsbesked om prissättning undersöks regelbundet, med en maximal giltighetstid på fem år.

| (180) | FFT hävdar för övrigt att kommissionen inte visat att tillämpningen av TNMM i FFT:s förhandsbesked om prissättning avvikit från andra förhandsbesked i skattefrågor som slutits av andra företag i en jämförbar situation. Enligt FFT råder det inga tvivel om att ett jämförbart företag i en liknande situation skulle ha kunnat ansöka om ett förhandsbesked i skattefrågor och fastställa sin beskattningsbara vinst med hjälp av TNMM. Eftersom FFT och jämförbara företag omfattas av samma skatteordning är det meningslöst att avgöra huruvida metoden för internprissättning som tillämpades på FFT var förenlig med OECD:s riktlinjer för internprissättning (vilket den under alla omständigheter var). |
| --- | --- |

(180)

FFT hävdar för övrigt att kommissionen inte visat att tillämpningen av TNMM i FFT:s förhandsbesked om prissättning avvikit från andra förhandsbesked i skattefrågor som slutits av andra företag i en jämförbar situation. Enligt FFT råder det inga tvivel om att ett jämförbart företag i en liknande situation skulle ha kunnat ansöka om ett förhandsbesked i skattefrågor och fastställa sin beskattningsbara vinst med hjälp av TNMM. Eftersom FFT och jämförbara företag omfattas av samma skatteordning är det meningslöst att avgöra huruvida metoden för internprissättning som tillämpades på FFT var förenlig med OECD:s riktlinjer för internprissättning (vilket den under alla omständigheter var).

5.2.3   FFT:s faktiska situation avviker väsentligt från besluten om samordningscentraler

FFT:s faktiska situation avviker väsentligt från besluten om samordningscentraler

| (181) | Enligt FFT åskådliggör beslutet att inleda granskningsförfarandet ett antal anmärkningsvärda skillnader i förhållande till tidigare beslut i vilka kommissionen ifrågasatt tillämpningen av en metod för internprissättning (nämligen kostnadsplusmetoden), som den skatteåtgärd som gett upphov till en selektiv fördel (71). I dessa beslut var systemet endast tillgängligt för skattskyldiga som uppfyllde särskilda krav, medan kommissionen i beslutet att inleda granskningsförfarandet endast ifrågasätter tillämpningen av TNMM, det vill säga det specifika fastställandet av beskattningsbar vinst, i samband med ett förfarande för förhandsbesked om prissättning som är tillgängligt för alla skattskyldiga i Luxemburg som bedriver finansieringsverksamhet med närstående parter. |
| --- | --- |

(181)

Enligt FFT åskådliggör beslutet att inleda granskningsförfarandet ett antal anmärkningsvärda skillnader i förhållande till tidigare beslut i vilka kommissionen ifrågasatt tillämpningen av en metod för internprissättning (nämligen kostnadsplusmetoden), som den skatteåtgärd som gett upphov till en selektiv fördel (71). I dessa beslut var systemet endast tillgängligt för skattskyldiga som uppfyllde särskilda krav, medan kommissionen i beslutet att inleda granskningsförfarandet endast ifrågasätter tillämpningen av TNMM, det vill säga det specifika fastställandet av beskattningsbar vinst, i samband med ett förfarande för förhandsbesked om prissättning som är tillgängligt för alla skattskyldiga i Luxemburg som bedriver finansieringsverksamhet med närstående parter.

71

| (182) | I dessa beslut kunde den inkomst som fastställts genom kostnadsplusmetoden skilja sig åtskilligt från den lagstadgade vinsten, vilket inte är fallet i fråga om FFT, vars inkomst som fastställts genom TNMM stämmer överens med räkenskapsresultatet. På samma sätt var tillämpningen av metoden för internprissättning i de tidigare besluten helt klart oförenlig med OECD:s riktlinjer för internprissättning. I detta fall bryter man inte mot dessa riktlinjer. Till skillnad från vad som konstaterats i besluten rörande samordningscentralerna, innehåller OECD:s riktlinjer för internprissättning ingen tydlig vägledning gällande internprissättning för vissa verksamheter som utövas av FFT (så som finans- och kassaflödesverksamhet). |
| --- | --- |

(182)

I dessa beslut kunde den inkomst som fastställts genom kostnadsplusmetoden skilja sig åtskilligt från den lagstadgade vinsten, vilket inte är fallet i fråga om FFT, vars inkomst som fastställts genom TNMM stämmer överens med räkenskapsresultatet. På samma sätt var tillämpningen av metoden för internprissättning i de tidigare besluten helt klart oförenlig med OECD:s riktlinjer för internprissättning. I detta fall bryter man inte mot dessa riktlinjer. Till skillnad från vad som konstaterats i besluten rörande samordningscentralerna, innehåller OECD:s riktlinjer för internprissättning ingen tydlig vägledning gällande internprissättning för vissa verksamheter som utövas av FFT (så som finans- och kassaflödesverksamhet).

| (183) | FFT påstår för övrigt att kommissionen inte heller beaktat det faktum att FFT:s förhandsbesked om prissättning baserades på en med OECD:s riktlinjer förenlig ekonomisk analys, vilket ändå visar att fastställningen av vinst inte var slumpmässig och att de luxemburgska skattemyndigheterna inte gjort skönsmässiga bedömningar. |
| --- | --- |

(183)

FFT påstår för övrigt att kommissionen inte heller beaktat det faktum att FFT:s förhandsbesked om prissättning baserades på en med OECD:s riktlinjer förenlig ekonomisk analys, vilket ändå visar att fastställningen av vinst inte var slumpmässig och att de luxemburgska skattemyndigheterna inte gjort skönsmässiga bedömningar.

6.   LUXEMBURGS SVAR PÅ BERÖRDA PARTERS SYNPUNKTER

LUXEMBURGS SVAR PÅ BERÖRDA PARTERS SYNPUNKTER

| (184) | Genom en skrivelse av den 5 januari 2015 angav Luxemburg att man helt ställer sig bakom Fiats synpunkter. |
| --- | --- |

(184)

Genom en skrivelse av den 5 januari 2015 angav Luxemburg att man helt ställer sig bakom Fiats synpunkter.

7.   BEDÖMNING AV DEN OMTVISTADE ÅTGÄRDEN

BEDÖMNING AV DEN OMTVISTADE ÅTGÄRDEN

7.1   Förekomst av stöd

Förekomst av stöd

| (185) | Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är ”stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”. |
| --- | --- |

(185)

Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är ”stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”.

| (186) | Enligt domstolens fasta praxis ska samtliga villkor i artikel 107.1 i EUF-fördraget vara uppfyllda för att en åtgärd ska anses utgöra statligt stöd (72). Det är fastslaget att för att en nationell åtgärd ska anses utgöra statligt stöd som avses i denna bestämmelse måste det för det första röra sig om en statlig åtgärd eller en åtgärd som vidtas med hjälp av statliga medel. För det andra måste denna åtgärd kunna påverka utbytet mellan medlemsstaterna. För det tredje bör den innebära en selektiv fördel för ett företag. För det fjärde måste den snedvrida, eller hota att snedvrida, konkurrensen (73). |
| --- | --- |

(186)

Enligt domstolens fasta praxis ska samtliga villkor i artikel 107.1 i EUF-fördraget vara uppfyllda för att en åtgärd ska anses utgöra statligt stöd (72). Det är fastslaget att för att en nationell åtgärd ska anses utgöra statligt stöd som avses i denna bestämmelse måste det för det första röra sig om en statlig åtgärd eller en åtgärd som vidtas med hjälp av statliga medel. För det andra måste denna åtgärd kunna påverka utbytet mellan medlemsstaterna. För det tredje bör den innebära en selektiv fördel för ett företag. För det fjärde måste den snedvrida, eller hota att snedvrida, konkurrensen (73).

72

73

| (187) | Vad gäller det första villkoret för att ett stöd ska anses föreligga, har det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utfärdats av Administration des contributions directes, som är en del av skattemyndigheten i Storhertigdömet Luxemburg. Detta förhandsbesked i skattefrågor medför den luxemburgska skattemyndighetens godkännande av en metod för fördelning av vinster till FFT inom Fiat-koncernen, som föreslagits av Fiats skatterådgivare, som binder denna skattemyndighet under en femårsperiod och på grundvalen av vilken FFT fastställer sin bolagsskatt på årsbasis. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor kan således tillskrivas Luxemburg. |
| --- | --- |

(187)

Vad gäller det första villkoret för att ett stöd ska anses föreligga, har det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utfärdats av Administration des contributions directes, som är en del av skattemyndigheten i Storhertigdömet Luxemburg. Detta förhandsbesked i skattefrågor medför den luxemburgska skattemyndighetens godkännande av en metod för fördelning av vinster till FFT inom Fiat-koncernen, som föreslagits av Fiats skatterådgivare, som binder denna skattemyndighet under en femårsperiod och på grundvalen av vilken FFT fastställer sin bolagsskatt på årsbasis. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor kan således tillskrivas Luxemburg.

Administration des contributions directes

| (188) | Beträffande finansiering av åtgärden med statliga medel: enligt domstolens praxis ska en åtgärd genom vilken de offentliga myndigheterna beviljar vissa företag en skattebefrielse som, även om den inte innebär en överföring av statliga medel, ställer mottagarna i en ekonomiskt mera fördelaktig situation än övriga skattebetalare, anses som statligt stöd (74). I avsnitt 7.2 visar kommissionen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor medför en sänkning av FFT:s skattebörda i Luxemburg genom att avvika från den skatt som FFT, i det motsatta fallet, skulle vara tvungen att betala i enlighet med det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg. Följaktligen bör det anses att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ger upphov till en förlust av statliga medel, eftersom varje minskning av FFT:s skattebörda för med sig en förlust av skatteintäkter som Luxemburg skulle ha förfogat över utan denna minskning. |
| --- | --- |

(188)

Beträffande finansiering av åtgärden med statliga medel: enligt domstolens praxis ska en åtgärd genom vilken de offentliga myndigheterna beviljar vissa företag en skattebefrielse som, även om den inte innebär en överföring av statliga medel, ställer mottagarna i en ekonomiskt mera fördelaktig situation än övriga skattebetalare, anses som statligt stöd (74). I avsnitt 7.2 visar kommissionen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor medför en sänkning av FFT:s skattebörda i Luxemburg genom att avvika från den skatt som FFT, i det motsatta fallet, skulle vara tvungen att betala i enlighet med det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg. Följaktligen bör det anses att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ger upphov till en förlust av statliga medel, eftersom varje minskning av FFT:s skattebörda för med sig en förlust av skatteintäkter som Luxemburg skulle ha förfogat över utan denna minskning.

74

| (189) | Vad gäller det andra villkoret för att ett stöd ska anses föreligga, hör FFT till Fiat-koncernen som är en enhet med närvaro på global skala, som utövar sin verksamhet i alla unionens medlemsstater, så att allt stöd till dess fördel kan påverka utbyten inom unionen. Ett stöd som ges av staten anses för övrigt snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen om det finns en risk för att det förbättrar mottagarens konkurrensposition i förhållande till andra företag med vilka det konkurrerar (75). I den mån som det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor befriar FFT från en skatteskuld som FFT normalt skulle ha tvingats betala enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg, snedvrider detta förhandsbesked konkurrensen (eller hotar att göra det), genom att stärka FFT:s och Fiat-koncernens ekonomiska ställning, på så sätt att också det fjärde villkoret för att ett stöd ska anses föreligga är uppfyllt i detta fall. |
| --- | --- |

(189)

Vad gäller det andra villkoret för att ett stöd ska anses föreligga, hör FFT till Fiat-koncernen som är en enhet med närvaro på global skala, som utövar sin verksamhet i alla unionens medlemsstater, så att allt stöd till dess fördel kan påverka utbyten inom unionen. Ett stöd som ges av staten anses för övrigt snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen om det finns en risk för att det förbättrar mottagarens konkurrensposition i förhållande till andra företag med vilka det konkurrerar (75). I den mån som det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor befriar FFT från en skatteskuld som FFT normalt skulle ha tvingats betala enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg, snedvrider detta förhandsbesked konkurrensen (eller hotar att göra det), genom att stärka FFT:s och Fiat-koncernens ekonomiska ställning, på så sätt att också det fjärde villkoret för att ett stöd ska anses föreligga är uppfyllt i detta fall.

75

| (190) | Vad gäller det andra villkoret för att ett stöd ska anses föreligga, kommer kommissionen i avsnitt 7.2 att förklara varför den anser att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ger FFT en selektiv fördel, i den mån som det medför en minskning av FFT:s skattebörda i Luxemburg genom att avvika från den skatt som FFT borde ha betalat enligt det vanliga bolagsskattesystemet, därför uppfylls samtliga villkor för att ett stöd ska anses föreligga i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(190)

Vad gäller det andra villkoret för att ett stöd ska anses föreligga, kommer kommissionen i avsnitt 7.2 att förklara varför den anser att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ger FFT en selektiv fördel, i den mån som det medför en minskning av FFT:s skattebörda i Luxemburg genom att avvika från den skatt som FFT borde ha betalat enligt det vanliga bolagsskattesystemet, därför uppfylls samtliga villkor för att ett stöd ska anses föreligga i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.2   Förekomsten av en selektiv fördel

Förekomsten av en selektiv fördel

| (191) | Det följer av fast rättspraxis att ”enligt artikel 107.1 i fördraget skall det fastställas huruvida en nationell åtgärd, inom ramen för en viss rättsordning, kan gynna ’vissa företag eller viss produktion’ i jämförelse med andra företag som i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en jämförbar situation, med hänsyn till målsättningen med rättsordningen. Om så är fallet uppfyller den berörda åtgärden selektivitetsvillkoret” (76). |
| --- | --- |

(191)

Det följer av fast rättspraxis att ”enligt artikel 107.1 i fördraget skall det fastställas huruvida en nationell åtgärd, inom ramen för en viss rättsordning, kan gynna ’vissa företag eller viss produktion’ i jämförelse med andra företag som i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en jämförbar situation, med hänsyn till målsättningen med rättsordningen. Om så är fallet uppfyller den berörda åtgärden selektivitetsvillkoret” (76).

76

| (192) | I skatteärenden har domstolen utarbetat en analys i tre steg för att avgöra huruvida en särskild skatteåtgärd är selektiv (77). I första steget identifieras den gemensamma eller normala skatteordningen som är tillämplig i medlemsstaten: ”referenssystemet”. I det andra steget fastställs huruvida en viss skatteåtgärd utgör ett undantag från det systemet, i den mån som den gör åtskillnad mellan ekonomiska aktörer som, mot bakgrund av systemets inneboende mål, är i en jämförbar situation i faktiskt och rättsligt hänseende. Om åtgärden utgör en avvikelse från referenssystemet, bör man som tredje steg fastställa huruvida åtgärden motiveras genom referenssystemets natur eller allmänna ekonomi. En skatteåtgärd som innebär undantag från det allmänna skattesystemet kan motiveras om medlemsstaten kan visa att de berörda åtgärderna är en omedelbar konsekvens av de grundläggande principerna eller riktlinjerna i medlemsstatens skattesystem (78). Om så är fallet är skatteåtgärden inte selektiv. Bevisbördan under detta tredje steg åvilar medlemsstaten. |
| --- | --- |

(192)

I skatteärenden har domstolen utarbetat en analys i tre steg för att avgöra huruvida en särskild skatteåtgärd är selektiv (77). I första steget identifieras den gemensamma eller normala skatteordningen som är tillämplig i medlemsstaten: ”referenssystemet”. I det andra steget fastställs huruvida en viss skatteåtgärd utgör ett undantag från det systemet, i den mån som den gör åtskillnad mellan ekonomiska aktörer som, mot bakgrund av systemets inneboende mål, är i en jämförbar situation i faktiskt och rättsligt hänseende. Om åtgärden utgör en avvikelse från referenssystemet, bör man som tredje steg fastställa huruvida åtgärden motiveras genom referenssystemets natur eller allmänna ekonomi. En skatteåtgärd som innebär undantag från det allmänna skattesystemet kan motiveras om medlemsstaten kan visa att de berörda åtgärderna är en omedelbar konsekvens av de grundläggande principerna eller riktlinjerna i medlemsstatens skattesystem (78). Om så är fallet är skatteåtgärden inte selektiv. Bevisbördan under detta tredje steg åvilar medlemsstaten.

77

78

7.2.1   Fastställande av referenssystem

Fastställande av referenssystem

7.2.1.1   Referenssystem som utgörs av det allmänna systemet för bolagsbeskattning i Luxemburg

Referenssystem som utgörs av det allmänna systemet för bolagsbeskattning i Luxemburg

| (193) | I regel utgörs ett referenssystem vid analys av en stödåtgärds selektiva art av enhetliga regler som, på grundval av objektiva kriterier, tillämpas på alla företag som omfattas av dess tillämpningsområde och definieras av dess syfte. |
| --- | --- |

(193)

I regel utgörs ett referenssystem vid analys av en stödåtgärds selektiva art av enhetliga regler som, på grundval av objektiva kriterier, tillämpas på alla företag som omfattas av dess tillämpningsområde och definieras av dess syfte.

| (194) | Kommissionen anser i detta fall att referenssystemet är det allmänna systemet för bolagsbeskattning i Luxemburg, vars syfte är beskattning av alla skattepliktiga företags vinst i Luxemburg (79). Luxemburgs system för bolagsbeskattning tillämpas på inhemska företag och utländska företag med hemvist i Luxemburg, inbegripet luxemburgska filialer av utländska företag. I Luxemburg anses ett företag ha hemvist i landet om det har sitt säte eller sin centrala administration i Luxemburg. Inhemska företag och utländska företag med hemvist i Luxemburg är skyldiga att betala bolagsskatt på vinster de gjort på internationell nivå, utom när ett dubbelbeskattningsavtal tillämpas. Företag utan hemvist i landet är inte skyldiga att betala bolagsskatt, utom när det gäller särskilda typer av inkomster av luxemburgskt ursprung (80). Skatt ska betalas på gjorda vinster minus avdragsgilla utgifter och förluster, som kan överföras i ny räkning på obestämd tid. |
| --- | --- |

(194)

Kommissionen anser i detta fall att referenssystemet är det allmänna systemet för bolagsbeskattning i Luxemburg, vars syfte är beskattning av alla skattepliktiga företags vinst i Luxemburg (79). Luxemburgs system för bolagsbeskattning tillämpas på inhemska företag och utländska företag med hemvist i Luxemburg, inbegripet luxemburgska filialer av utländska företag. I Luxemburg anses ett företag ha hemvist i landet om det har sitt säte eller sin centrala administration i Luxemburg. Inhemska företag och utländska företag med hemvist i Luxemburg är skyldiga att betala bolagsskatt på vinster de gjort på internationell nivå, utom när ett dubbelbeskattningsavtal tillämpas. Företag utan hemvist i landet är inte skyldiga att betala bolagsskatt, utom när det gäller särskilda typer av inkomster av luxemburgskt ursprung (80). Skatt ska betalas på gjorda vinster minus avdragsgilla utgifter och förluster, som kan överföras i ny räkning på obestämd tid.

79

80

| (195) | Den luxemburgska bolagsskatten består av en bolagsskatt på företagens vinster (”impôt sur le revenue des collectivités” eller ”IRC”), vars sats är fastställd på 21 %, och för företag som är belägna i Luxemburg stad, en kommunal bolagsskatt på vinster (”impôt commercial communal”), på 6,75 %. Dessutom tillämpas en höjning på 5 % på bolagsskatten på 21 %, för att bidra till en sysselsättningsfond (81). Sedan den 1 januari 2011, är den totala kombinerade bolagsinkomstskatten således 28,80 % (82) (83). |
| --- | --- |

(195)

Den luxemburgska bolagsskatten består av en bolagsskatt på företagens vinster (”impôt sur le revenue des collectivités” eller ”IRC”), vars sats är fastställd på 21 %, och för företag som är belägna i Luxemburg stad, en kommunal bolagsskatt på vinster (”impôt commercial communal”), på 6,75 %. Dessutom tillämpas en höjning på 5 % på bolagsskatten på 21 %, för att bidra till en sysselsättningsfond (81). Sedan den 1 januari 2011, är den totala kombinerade bolagsinkomstskatten således 28,80 % (82) (83).

impôt sur le revenue des collectivités

IRC

impôt commercial communal

81

82

83

| (196) | Beräkningen av skattepliktig vinst för bolagsskatten i Luxemburg grundar sig i princip på den skattskyldiges redovisning, med förbehåll för justeringar som Luxemburgs skattelagstiftning kräver, vilka i allmänhet har att göra med undantag från skatteplikt för utdelningar eller kapitalvinster, återföring av icke avdragsgilla utgifter (84), korrigeringar av skatteresultat av transaktioner som inte utförts på armlängds avstånd, och tillämpning av olika avskrivningsregler vid redovisning och beskattning. |
| --- | --- |

(196)

Beräkningen av skattepliktig vinst för bolagsskatten i Luxemburg grundar sig i princip på den skattskyldiges redovisning, med förbehåll för justeringar som Luxemburgs skattelagstiftning kräver, vilka i allmänhet har att göra med undantag från skatteplikt för utdelningar eller kapitalvinster, återföring av icke avdragsgilla utgifter (84), korrigeringar av skatteresultat av transaktioner som inte utförts på armlängds avstånd, och tillämpning av olika avskrivningsregler vid redovisning och beskattning.

84

| (197) | Medan beräkningen av skattepliktig vinst när det är frågan om icke-anknutna eller inhemska fristående företag som utför transaktioner på marknaden är relativt enkel, eftersom den baseras på skillnaden mellan inkomster och utgifter på en konkurrensutsatt marknad, kräver beräkningen av skattepliktig vinst i fråga om anknutna koncernföretag som FFT, att proxydata används. Fristående icke-anknutna företag kan använda sina redovisade vinster som utgångspunkt för att fastställa skattebasen som tillämpas på bolagsskatten, eftersom dessa vinster beror på priser som dikteras av marknaden för insatsvaror och de produkter och tjänster som företaget säljer. Ett anknutet företag som utför transaktioner med företag inom samma koncern måste däremot göra en uppskattning av de priser som tas ut för de koncerninterna transaktionerna, för att fastställa sina skattepliktiga vinster för skatteändamål, eftersom den uppskattningen görs av samma företag som kontrollerar koncernen, istället för att dikteras av marknaden. |
| --- | --- |

(197)

Medan beräkningen av skattepliktig vinst när det är frågan om icke-anknutna eller inhemska fristående företag som utför transaktioner på marknaden är relativt enkel, eftersom den baseras på skillnaden mellan inkomster och utgifter på en konkurrensutsatt marknad, kräver beräkningen av skattepliktig vinst i fråga om anknutna koncernföretag som FFT, att proxydata används. Fristående icke-anknutna företag kan använda sina redovisade vinster som utgångspunkt för att fastställa skattebasen som tillämpas på bolagsskatten, eftersom dessa vinster beror på priser som dikteras av marknaden för insatsvaror och de produkter och tjänster som företaget säljer. Ett anknutet företag som utför transaktioner med företag inom samma koncern måste däremot göra en uppskattning av de priser som tas ut för de koncerninterna transaktionerna, för att fastställa sina skattepliktiga vinster för skatteändamål, eftersom den uppskattningen görs av samma företag som kontrollerar koncernen, istället för att dikteras av marknaden.

| (198) | Denna skillnad i beräkning av skattepliktig vinst hos icke-anknutna företag, det vill säga företag som inte hör till en koncern och sålunda är fristående, och anknutna företag, det vill säga företag som hör till en koncern, har emellertid ingen inverkan på syftet med systemet för bolagsskatt i Luxemburg, som är att beskatta vinster som görs av alla företag med hemvist i Luxemburg, oavsett om de är anknutna eller icke-anknutna. IRC berör de enheter i Luxemburg som omfattas av bolagsskatten och inkluderar varje ekonomisk enhet som kan omfattas direkt av bolagsskatten. Varken företagets form eller dess struktur (koncern eller inte) utgör ett avgörande kriterium vad gäller beskattning av företag i Luxemburg. Även om man kan anta att finansieringsbeslut fattas enligt det bästa intresset för koncernen som helhet, påförs bolagsskatten i Luxemburg individuella enheter, inte koncerner, och det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor gäller endast FFT:s skattepliktiga vinst, på så sätt att varje minskning av skatteintäkterna individuellt baseras på det företagets resultat. Även om Luxemburgs skattelag innehåller särskilda bestämmelser som är tillämpliga på koncerner (till exempel skattemässig gemenskap (85)), är dessa ämnade att jämställa icke-anknutna företag och ekonomiska enheter som strukturerats i form av koncerner, men inte att behandla koncerner på ett mera gynnsamt sätt (86). |
| --- | --- |

(198)

Denna skillnad i beräkning av skattepliktig vinst hos icke-anknutna företag, det vill säga företag som inte hör till en koncern och sålunda är fristående, och anknutna företag, det vill säga företag som hör till en koncern, har emellertid ingen inverkan på syftet med systemet för bolagsskatt i Luxemburg, som är att beskatta vinster som görs av alla företag med hemvist i Luxemburg, oavsett om de är anknutna eller icke-anknutna. IRC berör de enheter i Luxemburg som omfattas av bolagsskatten och inkluderar varje ekonomisk enhet som kan omfattas direkt av bolagsskatten. Varken företagets form eller dess struktur (koncern eller inte) utgör ett avgörande kriterium vad gäller beskattning av företag i Luxemburg. Även om man kan anta att finansieringsbeslut fattas enligt det bästa intresset för koncernen som helhet, påförs bolagsskatten i Luxemburg individuella enheter, inte koncerner, och det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor gäller endast FFT:s skattepliktiga vinst, på så sätt att varje minskning av skatteintäkterna individuellt baseras på det företagets resultat. Även om Luxemburgs skattelag innehåller särskilda bestämmelser som är tillämpliga på koncerner (till exempel skattemässig gemenskap (85)), är dessa ämnade att jämställa icke-anknutna företag och ekonomiska enheter som strukturerats i form av koncerner, men inte att behandla koncerner på ett mera gynnsamt sätt (86).

85

86

| (199) | Det faktum att skattepliktig vinst med nödvändighet beräknas på olika sätt för anknutna företag och icke-anknutna företag saknar relevans för fastställandet av referenssystem för selektivitetsanalysen i detta fall. Eftersom de vinster som görs av alla företag med hemvist i Luxemburg beskattas på samma sätt, enligt Luxemburgs bolagsskattesystem, utan att åtskillnad görs mellan anknutna och icke-anknutna företag, bör det antas att de två typerna av företag är i liknande situation i faktiskt och juridiskt hänseende, mot bakgrund av skattesystemets inneboende syfte (87). Eftersom målet med det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor är att fastställa FFT:s skattepliktiga vinst för uttag av skatt under Luxemburgs allmänna bolagsskattesystem, är det detta system som utgör det referenssystem mot bakgrund av vilket förhandsbeskedet bör undersökas för att avgöra huruvida FFT dragit nytta av en selektiv fördel. |
| --- | --- |

(199)

Det faktum att skattepliktig vinst med nödvändighet beräknas på olika sätt för anknutna företag och icke-anknutna företag saknar relevans för fastställandet av referenssystem för selektivitetsanalysen i detta fall. Eftersom de vinster som görs av alla företag med hemvist i Luxemburg beskattas på samma sätt, enligt Luxemburgs bolagsskattesystem, utan att åtskillnad görs mellan anknutna och icke-anknutna företag, bör det antas att de två typerna av företag är i liknande situation i faktiskt och juridiskt hänseende, mot bakgrund av skattesystemets inneboende syfte (87). Eftersom målet med det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor är att fastställa FFT:s skattepliktiga vinst för uttag av skatt under Luxemburgs allmänna bolagsskattesystem, är det detta system som utgör det referenssystem mot bakgrund av vilket förhandsbeskedet bör undersökas för att avgöra huruvida FFT dragit nytta av en selektiv fördel.

87

| (200) | Slutligen, för att ge ett svar på de olika argument som FFT lägger fram för att stöda sitt påstående att koncernföretag och fristående företag inte hör till samma referenssystem, understryker kommissionen följande. |
| --- | --- |

(200)

Slutligen, för att ge ett svar på de olika argument som FFT lägger fram för att stöda sitt påstående att koncernföretag och fristående företag inte hör till samma referenssystem, understryker kommissionen följande.

| (201) | Enligt FFT borde det referenssystem som används för att bedöma selektiviteten i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor inte inbegripa andra företag än sådana som omfattas av regler i fråga om internprissättning, det vill säga sådana företag som endast förhandlar med anknutna företag (88), så för att visa selektiviteten i denna åtgärd bör kommissionen visa att FFT uppnått ett förhandsbesked i skattefrågor under andra villkor än de som tillämpas på andra företag som tillhör en koncern som verkar i Luxemburg och bedriver finansieringsverksamhet (89). FFT anser att denna tolkning bekräftas av kommissionens beslut rörande stödordningen Groepsrentebox och skattesystemet för räntebetalningar för koncerner i Ungern (90). |
| --- | --- |

(201)

Enligt FFT borde det referenssystem som används för att bedöma selektiviteten i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor inte inbegripa andra företag än sådana som omfattas av regler i fråga om internprissättning, det vill säga sådana företag som endast förhandlar med anknutna företag (88), så för att visa selektiviteten i denna åtgärd bör kommissionen visa att FFT uppnått ett förhandsbesked i skattefrågor under andra villkor än de som tillämpas på andra företag som tillhör en koncern som verkar i Luxemburg och bedriver finansieringsverksamhet (89). FFT anser att denna tolkning bekräftas av kommissionens beslut rörande stödordningen Groepsrentebox och skattesystemet för räntebetalningar för koncerner i Ungern (90).

88

89

90

| (202) | Inledningsvis påpekar kommissionen att den inte är bunden av sin beslutspraxis. Varje potentiell stödåtgärd bör granskas enskilt mot bakgrund av de objektiva kriterier som anges i artikel 107.1 i EUF-fördraget, så även om det visas att motsatt beslutspraxis finns, kan detta inte påverka giltigheten av de slutsatser som dras i detta beslut (91). |
| --- | --- |

(202)

Inledningsvis påpekar kommissionen att den inte är bunden av sin beslutspraxis. Varje potentiell stödåtgärd bör granskas enskilt mot bakgrund av de objektiva kriterier som anges i artikel 107.1 i EUF-fördraget, så även om det visas att motsatt beslutspraxis finns, kan detta inte påverka giltigheten av de slutsatser som dras i detta beslut (91).

91

| (203) | I motsats till vad FFT påstår, bekräftar inget av dessa beslut att referenssystemet måste begränsas till anknutna företag när en skatteåtgärd gynnar ett företag av denna typ. I de båda fallen är syftet med skatteåtgärden som utgör föremål för kommissionens beslut inte jämförbart med det aktuella fallet, och de slutsatser som kan dras av dessa två beslut är inte tillämpliga på det aktuella ärendet. |
| --- | --- |

(203)

I motsats till vad FFT påstår, bekräftar inget av dessa beslut att referenssystemet måste begränsas till anknutna företag när en skatteåtgärd gynnar ett företag av denna typ. I de båda fallen är syftet med skatteåtgärden som utgör föremål för kommissionens beslut inte jämförbart med det aktuella fallet, och de slutsatser som kan dras av dessa två beslut är inte tillämpliga på det aktuella ärendet.

| (204) | Stödordningen Groepsrentebox inrättades av de nederländska myndigheterna för att minska skillnaden i skattemässig behandling mellan finansiering genom aktieköp och finansiering genom lån i koncernsammanhang, och på så vis minska arbitrage mellan dessa två former av koncernintern finansiering (92). Kommissionen noterade i det slutliga beslutet att, med beaktande av syftet med åtgärden, vilket var att minska skillnaden i skattemässig behandling mellan finansiering genom aktieköp och finansiering genom lån i koncernsammanhang, och på så vis minska arbitrage mellan dessa två former av koncernintern finansiering, att ”arbitrage mellan finansiering genom aktieköp och finansiering genom lån är möjligt endast för koncernbolag [och inte för fristående företag]” (93). Det var mot bakgrund av denna observation och mot bakgrund av stödordningens syfte, vilket var att ”minska incitamenten till arbitrage mellan finansiering som sker i form av kapitaltillskott respektive lån, och härvidlag uppnå skatteneutralitet” (94), som kommissionen ansåg att referenssystemet i det fallet endast inbegrep företag som omfattas av bolagsskatt och ägnar sig åt koncerninterna finansiella transaktioner (95). |
| --- | --- |

(204)

Stödordningen Groepsrentebox inrättades av de nederländska myndigheterna för att minska skillnaden i skattemässig behandling mellan finansiering genom aktieköp och finansiering genom lån i koncernsammanhang, och på så vis minska arbitrage mellan dessa två former av koncernintern finansiering (92). Kommissionen noterade i det slutliga beslutet att, med beaktande av syftet med åtgärden, vilket var att minska skillnaden i skattemässig behandling mellan finansiering genom aktieköp och finansiering genom lån i koncernsammanhang, och på så vis minska arbitrage mellan dessa två former av koncernintern finansiering, att ”arbitrage mellan finansiering genom aktieköp och finansiering genom lån är möjligt endast för koncernbolag [och inte för fristående företag]” (93). Det var mot bakgrund av denna observation och mot bakgrund av stödordningens syfte, vilket var att ”minska incitamenten till arbitrage mellan finansiering som sker i form av kapitaltillskott respektive lån, och härvidlag uppnå skatteneutralitet” (94), som kommissionen ansåg att referenssystemet i det fallet endast inbegrep företag som omfattas av bolagsskatt och ägnar sig åt koncerninterna finansiella transaktioner (95).

92

93

94

95

| (205) | Syftet med det omtvistade förhandsbeslutet i skattefrågor, består för sin del i att fastställa FFT:s beskattningsunderlag som används för att beräkna FFT:s skattebörda enligt bolagsskatten för luxemburgska företag. För det första, medan den målsättning som låg till grund för Groepsrentebox-beslutet kan anses vara giltigt endast inom ett koncernsammanhang (såsom det faktum att fristående företag inte berörs av frågan om arbitrage mellan olika former av finansiering), är fastställandet av beskattningsunderlaget för beräkning av skattebördan varje år för beskattning av företag lika relevant och tillämpligt på såväl företag som är del av en koncern såväl som fristående företag. |
| --- | --- |

(205)

Syftet med det omtvistade förhandsbeslutet i skattefrågor, består för sin del i att fastställa FFT:s beskattningsunderlag som används för att beräkna FFT:s skattebörda enligt bolagsskatten för luxemburgska företag. För det första, medan den målsättning som låg till grund för Groepsrentebox-beslutet kan anses vara giltigt endast inom ett koncernsammanhang (såsom det faktum att fristående företag inte berörs av frågan om arbitrage mellan olika former av finansiering), är fastställandet av beskattningsunderlaget för beräkning av skattebördan varje år för beskattning av företag lika relevant och tillämpligt på såväl företag som är del av en koncern såväl som fristående företag.

| (206) | För det andra är FFT verksamt som finansieringsbolag och tillhandahåller tjänster endast för andra företag inom Fiat-koncernen. De transaktioner som FFT utför kunde emellertid utföras i andra sammanhang än i koncernsammanhang. Cirkuläret jämför denna typ av koncerninterna finansiella transaktioner med transaktioner som utförs av oberoende finansinstitut (96) och kräver att ersättningen för dessa finansiella tjänster står i proportion till antingen lånets belopp eller det verkliga värdet av de förvaltade tillgångarna, det vill säga stämmer överens med den ersättning som skulle tas ut av ett oberoende finansinstitut. Cirkuläret medger således att transaktionerna, även när de utförs i ett koncernsammanhang, är direkt jämförbara med normala transaktioner som utförs på marknaden. |
| --- | --- |

(206)

För det andra är FFT verksamt som finansieringsbolag och tillhandahåller tjänster endast för andra företag inom Fiat-koncernen. De transaktioner som FFT utför kunde emellertid utföras i andra sammanhang än i koncernsammanhang. Cirkuläret jämför denna typ av koncerninterna finansiella transaktioner med transaktioner som utförs av oberoende finansinstitut (96) och kräver att ersättningen för dessa finansiella tjänster står i proportion till antingen lånets belopp eller det verkliga värdet av de förvaltade tillgångarna, det vill säga stämmer överens med den ersättning som skulle tas ut av ett oberoende finansinstitut. Cirkuläret medger således att transaktionerna, även när de utförs i ett koncernsammanhang, är direkt jämförbara med normala transaktioner som utförs på marknaden.

96

| (207) | Dessa egenskaper hos det aktuella fallet bekräftar ytterligare att kommissionens iakttagelse i Groepsrentebox-beslutet – nämligen att anknutna företag inte är i en rättsligt och faktiskt jämförbar situation som icke-anknutna företag i fråga om finansieringsverksamhet genom lån – inte kan generaliseras för situationer där syftet med ett förhandsbesked i skattefrågor är att fastställa beskattningsunderlag för att skatt ska kunna uppbäras av dessa företag. Cirkulärets utlåtande om jämförbarheten av transaktioner speglar de principer som armlängdsprincipen vilar på, enligt vilka kommersiella och finansiella förbindelser mellan anknutna företag inte bör avvika från de förbindelser som skulle skapas mellan oberoende företag (97). Bestämmelserna om internprissättning finns till för att jämföra transaktioner mellan företag i intressegemenskap/inom samma koncern med transaktioner mellan oberoende företag, och korrigera varje avvikelse. Med beaktande av dessa omständigheter anför FFT felaktigt Groepsrentebox-beslutet som stöd för sin argumentation. |
| --- | --- |

(207)

Dessa egenskaper hos det aktuella fallet bekräftar ytterligare att kommissionens iakttagelse i Groepsrentebox-beslutet – nämligen att anknutna företag inte är i en rättsligt och faktiskt jämförbar situation som icke-anknutna företag i fråga om finansieringsverksamhet genom lån – inte kan generaliseras för situationer där syftet med ett förhandsbesked i skattefrågor är att fastställa beskattningsunderlag för att skatt ska kunna uppbäras av dessa företag. Cirkulärets utlåtande om jämförbarheten av transaktioner speglar de principer som armlängdsprincipen vilar på, enligt vilka kommersiella och finansiella förbindelser mellan anknutna företag inte bör avvika från de förbindelser som skulle skapas mellan oberoende företag (97). Bestämmelserna om internprissättning finns till för att jämföra transaktioner mellan företag i intressegemenskap/inom samma koncern med transaktioner mellan oberoende företag, och korrigera varje avvikelse. Med beaktande av dessa omständigheter anför FFT felaktigt Groepsrentebox-beslutet som stöd för sin argumentation.

97

| (208) | Samma slutsats gäller beslutet om skattesystem för räntebetalningar för koncerner i Ungern, som FFT också stöder sig på. Detta beslut gällde en ordning vars syfte var minskning av arbitrage (i förbindelser mellan ungerska företag), genom att föra beskattningen av koncerninterna räntor och beskattningen av koncerninterna utdelningar närmare varandra och på så vis stärka skattesystemets neutralitet ur teknisk synvinkel (98). Målsättningen, som var minskning av arbitrage, var något som kommissionen då ansåg främst föreligger i koncerninterna förbindelser, och den är olik den målsättning som ligger till grund för situationen i det aktuella fallet, vilket är att fastställa FFT:s beskattningsunderlag som tillämpas på bolagsskatten. Den sistnämnda målsättningen gör ingen åtskillnad på FFT som koncernenhet och vilken som helst annan (fristående) enhet som vänder sig till den luxemburgska skattemyndigheten för att få sitt beskattningsunderlag fastställt. Det medges att fastställandet av beskattningsunderlaget i FFT:s fall är mera komplext, eftersom det inbegriper tillämpning av regler för internprissättning och av armlängdsprincipen, medan den skattepliktiga inkomsten för ett oberoende företag i princip skulle motsvara den redovisade inkomsten, med förbehåll för möjliga justeringar baserade på skattelagen. Syftet med lagstiftningen om bolagsbeskattning och med förhandsbesked i skattefrågor, är att uppbära skatt av alla företag som omfattas av skatten i Luxemburg, vilken tillämpas oberoende av om den skattskyldige är en del av en koncern eller inte. |
| --- | --- |

(208)

Samma slutsats gäller beslutet om skattesystem för räntebetalningar för koncerner i Ungern, som FFT också stöder sig på. Detta beslut gällde en ordning vars syfte var minskning av arbitrage (i förbindelser mellan ungerska företag), genom att föra beskattningen av koncerninterna räntor och beskattningen av koncerninterna utdelningar närmare varandra och på så vis stärka skattesystemets neutralitet ur teknisk synvinkel (98). Målsättningen, som var minskning av arbitrage, var något som kommissionen då ansåg främst föreligger i koncerninterna förbindelser, och den är olik den målsättning som ligger till grund för situationen i det aktuella fallet, vilket är att fastställa FFT:s beskattningsunderlag som tillämpas på bolagsskatten. Den sistnämnda målsättningen gör ingen åtskillnad på FFT som koncernenhet och vilken som helst annan (fristående) enhet som vänder sig till den luxemburgska skattemyndigheten för att få sitt beskattningsunderlag fastställt. Det medges att fastställandet av beskattningsunderlaget i FFT:s fall är mera komplext, eftersom det inbegriper tillämpning av regler för internprissättning och av armlängdsprincipen, medan den skattepliktiga inkomsten för ett oberoende företag i princip skulle motsvara den redovisade inkomsten, med förbehåll för möjliga justeringar baserade på skattelagen. Syftet med lagstiftningen om bolagsbeskattning och med förhandsbesked i skattefrågor, är att uppbära skatt av alla företag som omfattas av skatten i Luxemburg, vilken tillämpas oberoende av om den skattskyldige är en del av en koncern eller inte.

skattesystem för räntebetalningar för koncerner i Ungern

98

| (209) | Kommissionen drar slutsatsen att det referenssystem mot bakgrund av vilket det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor bör undersökas är det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg som bygger på regler gällande bolagsbeskattning i Luxemburg (l'impôt sur le revenu des collectivités, IRC), som beskrivs i skälen 193 till 208. Detta referenssystem består särskilt av en konsekvent uppsättning regler som tillämpas på grundval av objektiva kriterier för beskattning av vinster som gjorts av oberoende företag, för vilka den skattepliktiga vinsten vanligtvis sammanfaller med den redovisade vinsten (med förbehåll för vissa justeringar baserade på skattelagen), och på koncernbolag som använder internpriser för fördelning av vinster. Med tanke på referenssystemets inneboende syfte, bör de två företagstyperna – icke-anknutna och anknutna företag – betraktas som varande i en liknande situation i faktiskt och juridiskt hänseende. |
| --- | --- |

(209)

Kommissionen drar slutsatsen att det referenssystem mot bakgrund av vilket det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor bör undersökas är det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg som bygger på regler gällande bolagsbeskattning i Luxemburg (l'impôt sur le revenu des collectivités, IRC), som beskrivs i skälen 193 till 208. Detta referenssystem består särskilt av en konsekvent uppsättning regler som tillämpas på grundval av objektiva kriterier för beskattning av vinster som gjorts av oberoende företag, för vilka den skattepliktiga vinsten vanligtvis sammanfaller med den redovisade vinsten (med förbehåll för vissa justeringar baserade på skattelagen), och på koncernbolag som använder internpriser för fördelning av vinster. Med tanke på referenssystemets inneboende syfte, bör de två företagstyperna – icke-anknutna och anknutna företag – betraktas som varande i en liknande situation i faktiskt och juridiskt hänseende.

l'impôt sur le revenu des collectivités, IRC

7.2.1.2   Artikel 164 tredje stycket i L.I.R., cirkuläret och/eller administrativ praxis inom området, utgör inget lämpligt referenssystem.

Artikel 164 tredje stycket i L.I.R., cirkuläret och/eller administrativ praxis inom området, utgör inget lämpligt referenssystem.

| (210) | Luxemburg anser att referenssystemet endast borde omfatta koncernbolag, som omfattas av artikel 164 tredje stycket i L.I.R. (99), medan FFT verkar gå ett steg längre genom att anse att referenssystemet borde bygga på cirkuläret och endast inbegripa koncernföretag som bedriver finansieringsverksamhet (100). Enligt dessa åsikter borde man, för att kunna avgöra huruvida åtgärden var selektiv, bevisa att FFT åtnjutit en annorlunda behandling än den som givits till andra koncernföretag som bedriver finansieringsverksamhet, som är i en i faktiskt och rättsligt hänseende liknande situation som FFT, enligt målsättningarna i artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och/eller cirkuläret. Följaktligen borde kommissionen ha jämfört det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor med de tidigare avtalen om prissättning från 21 andra skattskyldiga, som lämnats till kommissionen (se skäl 8) (101). Enligt Luxemburg och FFT har ingen selektiv fördel beviljats genom förhandsbeskedet i skattefrågor, eftersom behandlingen av FFT är förenlig med artikel 164 tredje stycket i L.I.R., cirkuläret och administrativ praxis på området. |
| --- | --- |

(210)

Luxemburg anser att referenssystemet endast borde omfatta koncernbolag, som omfattas av artikel 164 tredje stycket i L.I.R. (99), medan FFT verkar gå ett steg längre genom att anse att referenssystemet borde bygga på cirkuläret och endast inbegripa koncernföretag som bedriver finansieringsverksamhet (100). Enligt dessa åsikter borde man, för att kunna avgöra huruvida åtgärden var selektiv, bevisa att FFT åtnjutit en annorlunda behandling än den som givits till andra koncernföretag som bedriver finansieringsverksamhet, som är i en i faktiskt och rättsligt hänseende liknande situation som FFT, enligt målsättningarna i artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och/eller cirkuläret. Följaktligen borde kommissionen ha jämfört det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor med de tidigare avtalen om prissättning från 21 andra skattskyldiga, som lämnats till kommissionen (se skäl 8) (101). Enligt Luxemburg och FFT har ingen selektiv fördel beviljats genom förhandsbeskedet i skattefrågor, eftersom behandlingen av FFT är förenlig med artikel 164 tredje stycket i L.I.R., cirkuläret och administrativ praxis på området.

99

100

101

| (211) | Kommissionen förkastar detta resonemang. |
| --- | --- |

(211)

Kommissionen förkastar detta resonemang.

| (212) | Som förklaras i skäl 198, är syftet med bolagsskattesystemet i Luxemburg att beskatta vinster av alla företag som omfattas av dess beskattningsbehörighet, vare sig det handlar om anknutna eller icke-anknutna företag. Som förklaras i skäl 194, tas bolagsskatten i Luxemburg ut på världsomspännande vinster som gjorts av inhemska företag och utländska företag med hemvist i Luxemburg (utom när ett dubbelbeskattningsavtal tillämpas), inklusive luxemburgska grenar av utländska företag, medan företag som inte har hemvist i Luxemburg endast beskattas på specifika slag av vinster med ursprung i Luxemburg. |
| --- | --- |

(212)

Som förklaras i skäl 198, är syftet med bolagsskattesystemet i Luxemburg att beskatta vinster av alla företag som omfattas av dess beskattningsbehörighet, vare sig det handlar om anknutna eller icke-anknutna företag. Som förklaras i skäl 194, tas bolagsskatten i Luxemburg ut på världsomspännande vinster som gjorts av inhemska företag och utländska företag med hemvist i Luxemburg (utom när ett dubbelbeskattningsavtal tillämpas), inklusive luxemburgska grenar av utländska företag, medan företag som inte har hemvist i Luxemburg endast beskattas på specifika slag av vinster med ursprung i Luxemburg.

| (213) | Genom att som Luxemburg och FFT anse att referenssystemet endast inbegriper koncernföretag, eftersom endast dessa behöver falla tillbaka på armlängdsprincipen för att fastställa sitt beskattningsunderlag, inställer sig en konstlad åtskillnad mellan företag, baserad på deras företagsstruktur vid fastställning av deras skattepliktiga inkomst, en åtskillnad som det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg inte känner igen vid beskattning av vinster gjorda av de företag som omfattas av dess behörighet. |
| --- | --- |

(213)

Genom att som Luxemburg och FFT anse att referenssystemet endast inbegriper koncernföretag, eftersom endast dessa behöver falla tillbaka på armlängdsprincipen för att fastställa sitt beskattningsunderlag, inställer sig en konstlad åtskillnad mellan företag, baserad på deras företagsstruktur vid fastställning av deras skattepliktiga inkomst, en åtskillnad som det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg inte känner igen vid beskattning av vinster gjorda av de företag som omfattas av dess behörighet.

| (214) | Den åtskillnad som FFT gör mellan koncerner och fristående företag på grundval av den verksamhet som bedrivs av den berörda koncernenheten, när det påstås att referenssystemet endast inbegriper företag som tillämpar cirkuläret, stämmer inte överens med syftet hos bolagsskattesystemet i Luxemburg. Om det stämmer att FFT:s verksamhet nästan uteslutande berör koncerninterna transaktioner (102), kunde de finansiella transaktioner som FFT utför lika gärna kunna utföras utanför koncernen, av oberoende finansinstitut, liksom anges i cirkuläret. Vid uppbörd av bolagsskatt i Luxemburg bör FFT därför jämföras med vilken som helst annan typ av företag, anknutet eller icke-anknutet, som bedriver ekonomisk verksamhet, eftersom de oberoende finansinstitutens vinst enligt Luxemburgs lagstiftning om bolagsskatt omfattas av samma regler för bolagsbeskattning som de vinster som genereras i koncerninterna transaktioner och beräknas på grundval av armlängdsprincipen. Som en följd av detta förkastar kommissionen FFT:s argument enligt vilket referenssystemet inte borde inkludera andra än koncernens företag som utför finanstransaktioner för koncernen. |
| --- | --- |

(214)

Den åtskillnad som FFT gör mellan koncerner och fristående företag på grundval av den verksamhet som bedrivs av den berörda koncernenheten, när det påstås att referenssystemet endast inbegriper företag som tillämpar cirkuläret, stämmer inte överens med syftet hos bolagsskattesystemet i Luxemburg. Om det stämmer att FFT:s verksamhet nästan uteslutande berör koncerninterna transaktioner (102), kunde de finansiella transaktioner som FFT utför lika gärna kunna utföras utanför koncernen, av oberoende finansinstitut, liksom anges i cirkuläret. Vid uppbörd av bolagsskatt i Luxemburg bör FFT därför jämföras med vilken som helst annan typ av företag, anknutet eller icke-anknutet, som bedriver ekonomisk verksamhet, eftersom de oberoende finansinstitutens vinst enligt Luxemburgs lagstiftning om bolagsskatt omfattas av samma regler för bolagsbeskattning som de vinster som genereras i koncerninterna transaktioner och beräknas på grundval av armlängdsprincipen. Som en följd av detta förkastar kommissionen FFT:s argument enligt vilket referenssystemet inte borde inkludera andra än koncernens företag som utför finanstransaktioner för koncernen.

102

| (215) | Kommissionen slår följaktligen fast att det referenssystem mot bakgrund av vilket det omtvistade förhandsbeskedet bör undersökas är det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg som beskrivs i skäl 193 till 208, och att bolagsskatten uppbärs av företag inom en koncern och av självständiga företag, oavsett vilken verksamhet företagen bedriver. |
| --- | --- |

(215)

Kommissionen slår följaktligen fast att det referenssystem mot bakgrund av vilket det omtvistade förhandsbeskedet bör undersökas är det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg som beskrivs i skäl 193 till 208, och att bolagsskatten uppbärs av företag inom en koncern och av självständiga företag, oavsett vilken verksamhet företagen bedriver.

7.2.2   Selektiv fördel som en konsekvens av en avvikelse från det allmänna systemet för bolagsbeskattning i Luxemburg

Selektiv fördel som en konsekvens av en avvikelse från det allmänna systemet för bolagsbeskattning i Luxemburg

| (216) | Eftersom det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg anses vara det referenssystem mot bakgrund av vilket det omtvistade förhandsbeskedet bör undersökas, bör man avgöra huruvida beskedet utgör en avvikelse från detta referenssystem och därmed medför ojämlik behandling av företag som i faktiskt och juridiskt hänseende är i en liknande situation. |
| --- | --- |

(216)

Eftersom det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg anses vara det referenssystem mot bakgrund av vilket det omtvistade förhandsbeskedet bör undersökas, bör man avgöra huruvida beskedet utgör en avvikelse från detta referenssystem och därmed medför ojämlik behandling av företag som i faktiskt och juridiskt hänseende är i en liknande situation.

| (217) | I selektivitetsanalysens andra steg sammanfaller i allmänhet frågan om huruvida en skatteåtgärd utgör en avvikelse från referenssystemet med konstaterandet att mottagaren fått en fördel genom denna åtgärd. När en skatteåtgärd resulterar i en omotiverad minskning av skattesbördan för en mottagare som annars skulle ha betalat en högre skatt enligt referenssystemet, utgör denna minskning faktiskt samtidigt den fördel som getts via skatteåtgärden och en avvikelse från referenssystemet. |
| --- | --- |

(217)

I selektivitetsanalysens andra steg sammanfaller i allmänhet frågan om huruvida en skatteåtgärd utgör en avvikelse från referenssystemet med konstaterandet att mottagaren fått en fördel genom denna åtgärd. När en skatteåtgärd resulterar i en omotiverad minskning av skattesbördan för en mottagare som annars skulle ha betalat en högre skatt enligt referenssystemet, utgör denna minskning faktiskt samtidigt den fördel som getts via skatteåtgärden och en avvikelse från referenssystemet.

| (218) | Vid en individuell skatteåtgärd, till skillnad från en skatteordning tillåter identifikation av fördelen, enligt domstolen, i princip att det antas att den är selektiv (103). I det aktuella fallet utgörs den individuella stödåtgärden av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, vilket godkänner en metod för beräkning av FFT:s skattepliktiga vinster i Luxemburg, för de funktioner som FFT fyller inom FFT-koncernen, vinster som sedan beskattas enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg. |
| --- | --- |

(218)

Vid en individuell skatteåtgärd, till skillnad från en skatteordning tillåter identifikation av fördelen, enligt domstolen, i princip att det antas att den är selektiv (103). I det aktuella fallet utgörs den individuella stödåtgärden av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, vilket godkänner en metod för beräkning av FFT:s skattepliktiga vinster i Luxemburg, för de funktioner som FFT fyller inom FFT-koncernen, vinster som sedan beskattas enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg.

103

7.2.2.1   Selektiv fördel som tillkommit genom avvikelse från armlängdsprincipen

Selektiv fördel som tillkommit genom avvikelse från armlängdsprincipen

| (219) | I princip är målet för ett förhandsbesked i skattefrågor att på förhand fastställa tillämpningen av det allmänna skattesystemet på ett särskilt fall, med beaktande av en rad företeelser och förhållanden som utmärker detta fall, för en given tidsperiod, och detta under förutsättning att dessa företeelser och förhållanden inte ändras under förhandsbeskedets tillämpningstid. Ett förhandsbesked i skattefrågor som bygger på en bedömningsmetod som utan motivering avviker från normal tillämpning av det allmänna skattesystemet ska anses ge mottagaren en selektiv fördel, när denna selektiva behandling leder till minskning av mottagarens skatteskuld i den berörda medlemsstaten jämfört med företag som i faktiskt och rättsligt hänseende är i en liknande situation. |
| --- | --- |

(219)

I princip är målet för ett förhandsbesked i skattefrågor att på förhand fastställa tillämpningen av det allmänna skattesystemet på ett särskilt fall, med beaktande av en rad företeelser och förhållanden som utmärker detta fall, för en given tidsperiod, och detta under förutsättning att dessa företeelser och förhållanden inte ändras under förhandsbeskedets tillämpningstid. Ett förhandsbesked i skattefrågor som bygger på en bedömningsmetod som utan motivering avviker från normal tillämpning av det allmänna skattesystemet ska anses ge mottagaren en selektiv fördel, när denna selektiva behandling leder till minskning av mottagarens skatteskuld i den berörda medlemsstaten jämfört med företag som i faktiskt och rättsligt hänseende är i en liknande situation.

| (220) | Med fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget avses en ekonomisk fördel som ett företag inte skulle ha fått under normala marknadsförhållanden, det vill säga utan statligt ingripande (104). En fördel föreligger när företagets ekonomiska situation har förbättrats till följd av ett statligt ingripande (105). En sådan förbättring visas genom att jämföra företagets ekonomiska situation som det omtvistade stödet resulterat i, med företagets ekonomiska situation utan det aktuella stödet (106). En fördel kan bestå i beviljande av positiva ekonomiska fördelar samt i minskning av de kostnader som i normalfallet ingår i ett företags budget (107). |
| --- | --- |

(220)

Med fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget avses en ekonomisk fördel som ett företag inte skulle ha fått under normala marknadsförhållanden, det vill säga utan statligt ingripande (104). En fördel föreligger när företagets ekonomiska situation har förbättrats till följd av ett statligt ingripande (105). En sådan förbättring visas genom att jämföra företagets ekonomiska situation som det omtvistade stödet resulterat i, med företagets ekonomiska situation utan det aktuella stödet (106). En fördel kan bestå i beviljande av positiva ekonomiska fördelar samt i minskning av de kostnader som i normalfallet ingår i ett företags budget (107).

104

105

106

107

| (221) | Som förklarats i skäl 52 ff. har Luxemburg genom att anta det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkänt en metod för fastställande av FFT:s skattepliktiga vinst i Luxemburg, som föreslogs av FFT:s skatterådgivare i rapporten om internprissättning, vilken låter FFT på årsbasis beräkna bolagsskatten som ska betalas till Luxemburg för beskedets hela tillämpningstid. I rapporten om internprissättning som godtagits genom förhandsbeskedet i skattefrågor fastställs – i brist på transaktioner som dikteras av marknaden, vilket skulle vara fallet för ett icke-anknutet oberoende företag – den vinst som ska tilldelas detta företag inom Fiat-koncernen, vilket tar sig uttryck i den prissättning för transaktioner som företaget genomför med de andra företagen inom koncernen. |
| --- | --- |

(221)

Som förklarats i skäl 52 ff. har Luxemburg genom att anta det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkänt en metod för fastställande av FFT:s skattepliktiga vinst i Luxemburg, som föreslogs av FFT:s skatterådgivare i rapporten om internprissättning, vilken låter FFT på årsbasis beräkna bolagsskatten som ska betalas till Luxemburg för beskedets hela tillämpningstid. I rapporten om internprissättning som godtagits genom förhandsbeskedet i skattefrågor fastställs – i brist på transaktioner som dikteras av marknaden, vilket skulle vara fallet för ett icke-anknutet oberoende företag – den vinst som ska tilldelas detta företag inom Fiat-koncernen, vilket tar sig uttryck i den prissättning för transaktioner som företaget genomför med de andra företagen inom koncernen.

| (222) | Domstolen har redan konstaterat att en minskning av beskattningsunderlaget som är en konsekvens av en skatteåtgärd som låter en skattskyldig, i koncerninterna transaktioner, använda internpriser som inte liknar de priser som skulle tas ut under fri konkurrens mellan oberoende företag som förhandlar under jämförbara omständigheter i enlighet med armlängdsprincipen, ger den skattskyldige en selektiv fördel i och med att den skatt han måste betala enligt det vanliga skattesystemet är mindre än skatten för oberoende företag som beräknar sitt beskattningsunderlag på grundval av sin resultaträkning (108). |
| --- | --- |

(222)

Domstolen har redan konstaterat att en minskning av beskattningsunderlaget som är en konsekvens av en skatteåtgärd som låter en skattskyldig, i koncerninterna transaktioner, använda internpriser som inte liknar de priser som skulle tas ut under fri konkurrens mellan oberoende företag som förhandlar under jämförbara omständigheter i enlighet med armlängdsprincipen, ger den skattskyldige en selektiv fördel i och med att den skatt han måste betala enligt det vanliga skattesystemet är mindre än skatten för oberoende företag som beräknar sitt beskattningsunderlag på grundval av sin resultaträkning (108).

108

| (223) | I sin dom om den skatteordning som Belgien tillämpat på samordningscentrum (109), undersökte domstolen ett överklagande av ett kommissionsbeslut som fastslog att den metod som använts för att fastställa beskattningsbar inkomst inom skatteordningen ifråga gav samordningscentrumen en selektiv fördel (110). Enligt det systemet fastställdes den skattepliktiga vinsten till ett schablonbelopp som motsvarade en procentandel av det totala beloppet av utgifter och kostnader för driften från vilka personalkostnader och finansiella kostnader undantogs. Domstolen fastslog följande: ”För att undersöka huruvida fastställelsen av skattepliktiga inkomster, sådan den föreskrivs i systemet för samordningscentrumen, gynnar dessa skall – i likhet med vad kommissionen föreslog i punkt 95 i sitt förslag till avgörande – nämnda system jämföras med det gemenskapsrättsliga system som baseras på skillnaden mellan inkomster och utgifter för ett företag som bedriver sin verksamhet där det råder fri konkurrens”. Vidare fastslog domstolen följande: ”Ett uteslutande av [kostnaderna för anställda och de finansiella kostnader som uppkommer inom finansförvaltning och finansiering] från de kostnader som används för fastställandet av den skattepliktiga inkomsten för dessa centrum leder alltså inte till internpriser som ligger nära de priser som skulle ha tillämpats vid fri konkurrens”, vilket domstolen ansåg ”medföra en fördel för [samordningscentrumen]” (111). |
| --- | --- |

(223)

I sin dom om den skatteordning som Belgien tillämpat på samordningscentrum (109), undersökte domstolen ett överklagande av ett kommissionsbeslut som fastslog att den metod som använts för att fastställa beskattningsbar inkomst inom skatteordningen ifråga gav samordningscentrumen en selektiv fördel (110). Enligt det systemet fastställdes den skattepliktiga vinsten till ett schablonbelopp som motsvarade en procentandel av det totala beloppet av utgifter och kostnader för driften från vilka personalkostnader och finansiella kostnader undantogs. Domstolen fastslog följande: ”För att undersöka huruvida fastställelsen av skattepliktiga inkomster, sådan den föreskrivs i systemet för samordningscentrumen, gynnar dessa skall – i likhet med vad kommissionen föreslog i punkt 95 i sitt förslag till avgörande – nämnda system jämföras med det gemenskapsrättsliga system som baseras på skillnaden mellan inkomster och utgifter för ett företag som bedriver sin verksamhet där det råder fri konkurrens”. Vidare fastslog domstolen följande: ”Ett uteslutande av [kostnaderna för anställda och de finansiella kostnader som uppkommer inom finansförvaltning och finansiering] från de kostnader som används för fastställandet av den skattepliktiga inkomsten för dessa centrum leder alltså inte till internpriser som ligger nära de priser som skulle ha tillämpats vid fri konkurrens”, vilket domstolen ansåg ”medföra en fördel för [samordningscentrumen]” (111).

109

110

111

| (224) | Domstolen medgav följaktligen att en skatteåtgärd som leder till att ett företag som hör till en koncern tar upp internpriser som inte speglar de priser som skulle tas upp under omständigheter där fri konkurrens råder, det vill säga priser som förhandlats fram av oberoende företag under jämförbara omständigheter i enlighet med armlängdsprincipen, ger detta företag en fördel i den mån som den resulterar i en minskning av beskattningsunderlaget och således företagets skatteskulder, i tillämpningen av det vanliga bolagsskattesystemet. |
| --- | --- |

(224)

Domstolen medgav följaktligen att en skatteåtgärd som leder till att ett företag som hör till en koncern tar upp internpriser som inte speglar de priser som skulle tas upp under omständigheter där fri konkurrens råder, det vill säga priser som förhandlats fram av oberoende företag under jämförbara omständigheter i enlighet med armlängdsprincipen, ger detta företag en fördel i den mån som den resulterar i en minskning av beskattningsunderlaget och således företagets skatteskulder, i tillämpningen av det vanliga bolagsskattesystemet.

| (225) | Principen enligt vilken transaktioner mellan företag inom samma koncern bör ersättas som om de utförts av oberoende företag som förhandlar under jämförbara omständigheter under fri konkurrens, kallas i allmänhet armlängdsprincipen. I sin dom gällande belgiska samordningscentraler godkände domstolen armlängdsprincipen som referenskriterium för att avgöra huruvida ett koncernföretag åtnjuter en fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget till följd av en skatteåtgärd som fastställer dess internpriser och således dess beskattningsunderlag. |
| --- | --- |

(225)

Principen enligt vilken transaktioner mellan företag inom samma koncern bör ersättas som om de utförts av oberoende företag som förhandlar under jämförbara omständigheter under fri konkurrens, kallas i allmänhet armlängdsprincipen. I sin dom gällande belgiska samordningscentraler godkände domstolen armlängdsprincipen som referenskriterium för att avgöra huruvida ett koncernföretag åtnjuter en fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget till följd av en skatteåtgärd som fastställer dess internpriser och således dess beskattningsunderlag.

| (226) | Syftet med armlängdsprincipen är att säkerställa att transaktioner mellan företag inom samma koncern för skatteändamål behandlas med beaktande av det vinstbelopp som skulle ha uppnåtts om samma transaktioner utförts av oberoende företag. I annat fall skulle företag inom koncernen åtnjuta gynnsam behandling enligt det allmänna bolagsskattesystemet när det gäller fastställande av beskattningsbar inkomst, i motsats till oberoende företag, vilket leder till ojämlik behandling av företag som i faktiskt och juridiskt hänseende är i en liknande situation, mot bakgrund av syftet med ett sådant system, som är att beskatta inkomster i alla företag som omfattas av dess skattejurisdiktion. |
| --- | --- |

(226)

Syftet med armlängdsprincipen är att säkerställa att transaktioner mellan företag inom samma koncern för skatteändamål behandlas med beaktande av det vinstbelopp som skulle ha uppnåtts om samma transaktioner utförts av oberoende företag. I annat fall skulle företag inom koncernen åtnjuta gynnsam behandling enligt det allmänna bolagsskattesystemet när det gäller fastställande av beskattningsbar inkomst, i motsats till oberoende företag, vilket leder till ojämlik behandling av företag som i faktiskt och juridiskt hänseende är i en liknande situation, mot bakgrund av syftet med ett sådant system, som är att beskatta inkomster i alla företag som omfattas av dess skattejurisdiktion.

| (227) | För att undersöka huruvida Luxemburg beviljat FFT en selektiv fördel, bör kommissionen kontrollera huruvida den metod som godtogs av den luxemburgska skattemyndigheten genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor för fastställande av FFT:s beskattningsbara inkomst i Luxemburg avviker från en metodologi som leder till en tillförlitlig uppskattning av en marknadsbaserad inkomst och således avviker från armlängdsprincipen. I den mån som den metodologi som Luxemburg godtog genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor leder till en minskning av FFT:s skatteskuld vid tillämpning av det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till icke-integrerade företag vars beskattningsbara vinst fastställs av marknaden, kommer detta förhandsbesked i skattefrågor anses ge FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(227)

För att undersöka huruvida Luxemburg beviljat FFT en selektiv fördel, bör kommissionen kontrollera huruvida den metod som godtogs av den luxemburgska skattemyndigheten genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor för fastställande av FFT:s beskattningsbara inkomst i Luxemburg avviker från en metodologi som leder till en tillförlitlig uppskattning av en marknadsbaserad inkomst och således avviker från armlängdsprincipen. I den mån som den metodologi som Luxemburg godtog genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor leder till en minskning av FFT:s skatteskuld vid tillämpning av det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till icke-integrerade företag vars beskattningsbara vinst fastställs av marknaden, kommer detta förhandsbesked i skattefrågor anses ge FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

| (228) | Armlängdsprincipen utgör med nödvändighet en del av kommissionens bedömning i enlighet med artikel 107.1 i EUF-fördraget, av skatteåtgärder som beviljats till företag inom koncernen, oberoende av om en medlemsstat har införlivat denna princip i den nationella rättsordningen. Principen tillämpas för att bestämma huruvida ett koncernföretags skattepliktiga vinst för beräkning av bolagsbeskattning beräknats genom en metod som ligger marknadsförhållandena nära, på så sätt att detta företag inte ges en mera gynnsam behandling under det allmänna bolagsskattesystemet, än den som ges till icke-anknutna företag vars skattepliktiga vinst fastställs av marknaden. För att undvika all tvetydighet: armlängdsprincipen som kommissionen tillämpar inom ramen för sin bedömning av statligt stöd är inte densamma som framgår av artikel 9 i OECD:s modellavtal, som utgör ett icke-bindande instrument. Det är frågan om en allmän princip om jämlikhet gällande beskattning, som faller inom tillämpningsområdet för artikel 107.1 i EUF-fördraget, som binder medlemsstaterna och inte utesluter nationella skatteregler (112). |
| --- | --- |

(228)

Armlängdsprincipen utgör med nödvändighet en del av kommissionens bedömning i enlighet med artikel 107.1 i EUF-fördraget, av skatteåtgärder som beviljats till företag inom koncernen, oberoende av om en medlemsstat har införlivat denna princip i den nationella rättsordningen. Principen tillämpas för att bestämma huruvida ett koncernföretags skattepliktiga vinst för beräkning av bolagsbeskattning beräknats genom en metod som ligger marknadsförhållandena nära, på så sätt att detta företag inte ges en mera gynnsam behandling under det allmänna bolagsskattesystemet, än den som ges till icke-anknutna företag vars skattepliktiga vinst fastställs av marknaden. För att undvika all tvetydighet: armlängdsprincipen som kommissionen tillämpar inom ramen för sin bedömning av statligt stöd är inte densamma som framgår av artikel 9 i OECD:s modellavtal, som utgör ett icke-bindande instrument. Det är frågan om en allmän princip om jämlikhet gällande beskattning, som faller inom tillämpningsområdet för artikel 107.1 i EUF-fördraget, som binder medlemsstaterna och inte utesluter nationella skatteregler (112).

112

| (229) | Som svar på Luxemburgs påstående enligt vilket kommissionen, genom att inleda granskningen, sätter sig i de luxemburgska myndigheternas ställe för att tolka luxemburgsk lagstiftning (113), påminner kommissionen att den inte undersöker huruvida det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor tar hänsyn till armlängdsprincipen så som den definieras i artikel 164 tredje stycket i L.I.R. eller i cirkuläret, utan försöker avgöra huruvida den luxemburgska skattemyndigheten gett FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, genom att anta ett förhandsbesked i skattefrågor som godkänner en vinstfördelning som avviker från det vinstbelopp som skulle ha beskattats vid tillämpningen av det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg om samma transaktioner utförts av oberoende företag som förhandlat under jämförbara omständigheter i enlighet med armlängdsprincipen. |
| --- | --- |

(229)

Som svar på Luxemburgs påstående enligt vilket kommissionen, genom att inleda granskningen, sätter sig i de luxemburgska myndigheternas ställe för att tolka luxemburgsk lagstiftning (113), påminner kommissionen att den inte undersöker huruvida det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor tar hänsyn till armlängdsprincipen så som den definieras i artikel 164 tredje stycket i L.I.R. eller i cirkuläret, utan försöker avgöra huruvida den luxemburgska skattemyndigheten gett FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, genom att anta ett förhandsbesked i skattefrågor som godkänner en vinstfördelning som avviker från det vinstbelopp som skulle ha beskattats vid tillämpningen av det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg om samma transaktioner utförts av oberoende företag som förhandlat under jämförbara omständigheter i enlighet med armlängdsprincipen.

113

| (230) | Som svar på Luxemburgs och FFT:s argument enligt vilket kommissionens granskning av det internprissättningsavtal som godkänts av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor med nödvändighet borde begränsas eftersom internprissättning inte är en exakt vetenskap, påpekar kommissionen att internprisernas komponent ”närmevärde” bör betraktas mot bakgrund av sitt syfte. Även om det erkänns i punkt 1.13 i OECD:s riktlinjer för internprissättning, att internprissättning inte är en exakt vetenskap, förklaras det på samma ställe att det är viktigt att inte förlora ur sikte målet att komma fram till en rimlig uppskattning av ett resultat på armlängds avstånd, på grundval av tillförlitlig information. Syftet med OECD:s riktlinjer för internprissättning är att, för skattemyndigheter och multinationella företag, definiera de metoder som är mest lämpade för att uppskatta armlängdspriser för gränsöverskridande transaktioner utförda av anknutna företag för skatteändamål. Detta skulle inte kunna ske om det faktum att internprissättningen till sin natur är ungefärlig kunde användas för att bortse från den konsensus om lämpliga internprissättningsmetoder som dessa riktlinjer står för. Det faktum att armlängdsprincipen till sin natur är ungefärlig kan således inte åberopas för att motivera en analys av internprissättning, som antingen är osammanhängande med avseende på metod, eller stöder sig på ett olämpligt urval av element för jämförelse. |
| --- | --- |

(230)

Som svar på Luxemburgs och FFT:s argument enligt vilket kommissionens granskning av det internprissättningsavtal som godkänts av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor med nödvändighet borde begränsas eftersom internprissättning inte är en exakt vetenskap, påpekar kommissionen att internprisernas komponent ”närmevärde” bör betraktas mot bakgrund av sitt syfte. Även om det erkänns i punkt 1.13 i OECD:s riktlinjer för internprissättning, att internprissättning inte är en exakt vetenskap, förklaras det på samma ställe att det är viktigt att inte förlora ur sikte målet att komma fram till en rimlig uppskattning av ett resultat på armlängds avstånd, på grundval av tillförlitlig information. Syftet med OECD:s riktlinjer för internprissättning är att, för skattemyndigheter och multinationella företag, definiera de metoder som är mest lämpade för att uppskatta armlängdspriser för gränsöverskridande transaktioner utförda av anknutna företag för skatteändamål. Detta skulle inte kunna ske om det faktum att internprissättningen till sin natur är ungefärlig kunde användas för att bortse från den konsensus om lämpliga internprissättningsmetoder som dessa riktlinjer står för. Det faktum att armlängdsprincipen till sin natur är ungefärlig kan således inte åberopas för att motivera en analys av internprissättning, som antingen är osammanhängande med avseende på metod, eller stöder sig på ett olämpligt urval av element för jämförelse.

| (231) | Om det kan visas att den metod som godtagits av den luxemburgska skattemyndigheten genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor för att fastställa FFT:s skattepliktiga vinst i Luxemburg avviker från en metodologi som leder till en tillförlitlig uppskattning av en marknadsbaserad inkomst och således avviker från armlängdsprincipen, kommer det att anses att förhandsbeskedet í skattefrågor ger FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget i den mån som detta leder till en sänkning av FFT:s skatteskuld vid tillämpningen av det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till icke-integrerade företag vars beskattningsunderlag avgörs av de vinster de gör under normala marknadsförhållanden. |
| --- | --- |

(231)

Om det kan visas att den metod som godtagits av den luxemburgska skattemyndigheten genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor för att fastställa FFT:s skattepliktiga vinst i Luxemburg avviker från en metodologi som leder till en tillförlitlig uppskattning av en marknadsbaserad inkomst och således avviker från armlängdsprincipen, kommer det att anses att förhandsbeskedet í skattefrågor ger FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget i den mån som detta leder till en sänkning av FFT:s skatteskuld vid tillämpningen av det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till icke-integrerade företag vars beskattningsunderlag avgörs av de vinster de gör under normala marknadsförhållanden.

7.2.2.2   Inledande synpunkt: tvivel gällande förekomsten av ett fast beskattningsunderlag.

Inledande synpunkt: tvivel gällande förekomsten av ett fast beskattningsunderlag.

| (232) | Det första tvivel som kommissionen gav uttryck för i beslutet att inleda granskningsförfarandet gällde det faktum att FFT:s beskattningsunderlag, sådan den godtagits av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, verkade utgöra ett fastställt intervall. Dessutom visar de dokument som lämnats under den formella granskningen att FFT:s beskattningsunderlag fastställts till 2 miljoner euro per år, före det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor antagits. Även om FFT enligt cirkuläret ska förnya sin tidigare ansökan om förhandsbesked i skattefrågor på grundval av en rapport om internprissättning, har den rapport om internprissättning som utarbetats för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor lett till ett resultat som i fråga om beskattningsunderlaget är praktiskt taget identiskt med den klumpsumma som godkänts tidigare. |
| --- | --- |

(232)

Det första tvivel som kommissionen gav uttryck för i beslutet att inleda granskningsförfarandet gällde det faktum att FFT:s beskattningsunderlag, sådan den godtagits av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, verkade utgöra ett fastställt intervall. Dessutom visar de dokument som lämnats under den formella granskningen att FFT:s beskattningsunderlag fastställts till 2 miljoner euro per år, före det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor antagits. Även om FFT enligt cirkuläret ska förnya sin tidigare ansökan om förhandsbesked i skattefrågor på grundval av en rapport om internprissättning, har den rapport om internprissättning som utarbetats för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor lett till ett resultat som i fråga om beskattningsunderlaget är praktiskt taget identiskt med den klumpsumma som godkänts tidigare.

| (233) | Mot bakgrund av de förtydliganden som Luxemburg lämnat under det administrativa förfarandet, som förklarat att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkände en metodologi och inte ett fastställt intervall (114), samt uppgifter som visar att FFT:s beskattningsunderlag 2012 och 2013 var lägre än den nedre delen av det intervall som påstås ha godkänts av förhandsbeskedet i skattefrågor (115), anser kommissionen att detta tvivel har skingrats. |
| --- | --- |

(233)

Mot bakgrund av de förtydliganden som Luxemburg lämnat under det administrativa förfarandet, som förklarat att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkände en metodologi och inte ett fastställt intervall (114), samt uppgifter som visar att FFT:s beskattningsunderlag 2012 och 2013 var lägre än den nedre delen av det intervall som påstås ha godkänts av förhandsbeskedet i skattefrågor (115), anser kommissionen att detta tvivel har skingrats.

114

115

7.2.2.3   Metodologiska val, parametrar och anpassningar som ligger till grund för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor

Metodologiska val, parametrar och anpassningar som ligger till grund för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor

| (234) | Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godtar en metod för att fastställa en vinstfördelning som gynnar FFT, som baseras på en internprissättningsanalys som utförts av FFT:s skatterådgivare, som beräknar en ersättning för de koncerninterna finansierings- och kassaflödesfunktioner som FFT fyller och de risker som bärs. |
| --- | --- |

(234)

Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godtar en metod för att fastställa en vinstfördelning som gynnar FFT, som baseras på en internprissättningsanalys som utförts av FFT:s skatterådgivare, som beräknar en ersättning för de koncerninterna finansierings- och kassaflödesfunktioner som FFT fyller och de risker som bärs.

| (235) | Flera metodologiska val ligger till grund för denna analys av internprissättningen: i) beslutet att tillämpa TNMM för att uppskatta FFT:s skattepliktiga vinst i Luxemburg, ii) valet av kapital som vinstnivåindikator i tillämpningen av TNMM, iii) valet av Basel 2-regelverket för beräkning av kapital, och iv) valet av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar baserad på aktiekursen, för att fastställa den nödvändiga avkastningen på detta kapital. |
| --- | --- |

(235)

Flera metodologiska val ligger till grund för denna analys av internprissättningen: i) beslutet att tillämpa TNMM för att uppskatta FFT:s skattepliktiga vinst i Luxemburg, ii) valet av kapital som vinstnivåindikator i tillämpningen av TNMM, iii) valet av Basel 2-regelverket för beräkning av kapital, och iv) valet av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar baserad på aktiekursen, för att fastställa den nödvändiga avkastningen på detta kapital.

| (236) | Som förklaras i de följande avsnitten, i skälen 241 till 301, görs val i) mellan de fem metoder som beskrivs och diskuteras i detalj i OECD:s riktlinjer. OECD:s riktlinjer behandlar även val ii) av en vinstnivåindikator att använda i tillämpning av TNMM. Följande metodval, iii) och iv), omfattas dock inte av OECD:s riktlinjer. |
| --- | --- |

(236)

Som förklaras i de följande avsnitten, i skälen 241 till 301, görs val i) mellan de fem metoder som beskrivs och diskuteras i detalj i OECD:s riktlinjer. OECD:s riktlinjer behandlar även val ii) av en vinstnivåindikator att använda i tillämpning av TNMM. Följande metodval, iii) och iv), omfattas dock inte av OECD:s riktlinjer.

| (237) | FFT:s skatterådgivare går sedan vidare till att välja flera parametrar, det vill säga faktiska siffror, som ska användas för att göra en uppskattning av det kapitalbelopp som ska ersättas [val iii)] och nivån på avkastningskravet på detta kapital [val iv)]. Vad gäller det kapitalbelopp som ska ersättas, väljer skatterådgivaren parametrar för riskviktningen och för minimikapitalkraven för att göra en uppskattning av FFT:s hypotetiska lagstadgade kapitalbas. Vad gäller nivån på nödvändiga avkastningen som tillämpas på detta kapital, väljer skatterådgivaren parametrar för en riskfri räntesats, ett beta och en marknadspremie, vilka krävs för att använda prissättningsmodellen för kapitaltillgångar (116). |
| --- | --- |

(237)

FFT:s skatterådgivare går sedan vidare till att välja flera parametrar, det vill säga faktiska siffror, som ska användas för att göra en uppskattning av det kapitalbelopp som ska ersättas [val iii)] och nivån på avkastningskravet på detta kapital [val iv)]. Vad gäller det kapitalbelopp som ska ersättas, väljer skatterådgivaren parametrar för riskviktningen och för minimikapitalkraven för att göra en uppskattning av FFT:s hypotetiska lagstadgade kapitalbas. Vad gäller nivån på nödvändiga avkastningen som tillämpas på detta kapital, väljer skatterådgivaren parametrar för en riskfri räntesats, ett beta och en marknadspremie, vilka krävs för att använda prissättningsmodellen för kapitaltillgångar (116).

116

| (238) | Slutligen väljer FFT:s skatterådgivare att inte beakta storleken på FFT:s eget kapital vid beräkningen av en armlängdsersättning: han drar av FFT:s ägarintresse i FFNA och FFC från FFT:s eget kapital och beräknar på det återstående beloppet en ersättning för de fyllda funktionerna (117). Dessa val verkar emellertid inte vara ett val av parametrar. De verkar snarare utgöra justeringar av den metod som ska användas för att fastställa vinstfördelningen för FFT: justeringar som inte motsvarar några allmänt tillämpade metoder. |
| --- | --- |

(238)

Slutligen väljer FFT:s skatterådgivare att inte beakta storleken på FFT:s eget kapital vid beräkningen av en armlängdsersättning: han drar av FFT:s ägarintresse i FFNA och FFC från FFT:s eget kapital och beräknar på det återstående beloppet en ersättning för de fyllda funktionerna (117). Dessa val verkar emellertid inte vara ett val av parametrar. De verkar snarare utgöra justeringar av den metod som ska användas för att fastställa vinstfördelningen för FFT: justeringar som inte motsvarar några allmänt tillämpade metoder.

117

| (239) | På grundval av dessa metodologiska val, val av parametrar för tillämpning av dessa val och [...] justeringar, kommer skatterådgivaren fram till en ersättningsnivå för FFT:s koncerninterna finans- och kassaflödesverksamhet, som godtas av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor såsom varande i överensstämmelse med cirkuläret och armlängdsprincipen. |
| --- | --- |

(239)

På grundval av dessa metodologiska val, val av parametrar för tillämpning av dessa val och [...] justeringar, kommer skatterådgivaren fram till en ersättningsnivå för FFT:s koncerninterna finans- och kassaflödesverksamhet, som godtas av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor såsom varande i överensstämmelse med cirkuläret och armlängdsprincipen.

| (240) | I följande avsnitt, skälen 241 till 301, förklarar kommissionen varför den anser att flera av dessa metodologiska val, val av parametrar och [...] justeringar resulterar i en minskning av FFT:s skattebörda i tillämpningen av Luxemburgs allmänna bolagsskattesystem, i förhållande till icke-anknutna företag vars skattepliktiga vinst bestäms av de transaktioner som de utför under marknadsvillkor, och således att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, genom att godta dessa val och justeringar, innebär en selektiv fördel för FFT i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, eftersom det avviker från armlängdsprincipen. |
| --- | --- |

(240)

I följande avsnitt, skälen 241 till 301, förklarar kommissionen varför den anser att flera av dessa metodologiska val, val av parametrar och [...] justeringar resulterar i en minskning av FFT:s skattebörda i tillämpningen av Luxemburgs allmänna bolagsskattesystem, i förhållande till icke-anknutna företag vars skattepliktiga vinst bestäms av de transaktioner som de utför under marknadsvillkor, och således att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, genom att godta dessa val och justeringar, innebär en selektiv fördel för FFT i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, eftersom det avviker från armlängdsprincipen.

7.2.2.4   Valet av TNMM och den funktionella analys som ingår i rapporten om internprissättning

Valet av TNMM och den funktionella analys som ingår i rapporten om internprissättning

| (241) | Vad gäller val i), har den ersättning för de funktioner som fylls och de risker som bärs, som godtas av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, uppskattats av FFT:s skatterådgivare med hjälp av TNMM (118). Valet görs bland de fem metoder som beskrivs och undersöks i detalj i OECD:s riktlinjer för internprissättning. I allmänhet kräver dessa principer att man väljer den metod som är mest lämpad för att uppskatta ett armlängdspris, i samband med internprissättning (119). |
| --- | --- |

(241)

Vad gäller val i), har den ersättning för de funktioner som fylls och de risker som bärs, som godtas av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, uppskattats av FFT:s skatterådgivare med hjälp av TNMM (118). Valet görs bland de fem metoder som beskrivs och undersöks i detalj i OECD:s riktlinjer för internprissättning. I allmänhet kräver dessa principer att man väljer den metod som är mest lämpad för att uppskatta ett armlängdspris, i samband med internprissättning (119).

118

119

| (242) | Tillämpning av en metod kräver dessutom att en eller flera parametrar används, för att metoden ska kunna leda till ett faktiskt resultat. Valet av metod och av parametrar kan inte göras på ett godtyckligt sätt. Att låta den skattskyldige göra valet enligt eget gottfinnande skulle gynna integrerade gränsöverskridande koncerner, i förhållande till företag som utför transaktioner på marknaden: de förstnämnda skulle kunna välja metoder och parametrar för fastställning av priser för koncerninterna transaktioner vid beräkning av beskattningsunderlaget, medan de sistnämnda utför transaktioner under marknadsförhållanden och saknar möjlighet att justera sitt beskattningsunderlag. Dessa val måste därför vägledas av målsättningen, det vill säga att komma fram till ett armlängdspris för koncerninterna transaktioner. |
| --- | --- |

(242)

Tillämpning av en metod kräver dessutom att en eller flera parametrar används, för att metoden ska kunna leda till ett faktiskt resultat. Valet av metod och av parametrar kan inte göras på ett godtyckligt sätt. Att låta den skattskyldige göra valet enligt eget gottfinnande skulle gynna integrerade gränsöverskridande koncerner, i förhållande till företag som utför transaktioner på marknaden: de förstnämnda skulle kunna välja metoder och parametrar för fastställning av priser för koncerninterna transaktioner vid beräkning av beskattningsunderlaget, medan de sistnämnda utför transaktioner under marknadsförhållanden och saknar möjlighet att justera sitt beskattningsunderlag. Dessa val måste därför vägledas av målsättningen, det vill säga att komma fram till ett armlängdspris för koncerninterna transaktioner.

| (243) | Vid uppskattning av ett armlängdspris för internprissättning, ger valet av den ”nästbästa” metoden dock inte automatiskt upphov till en fördel för integrerade gränsöverskridande koncerner. När en sådan metod valts, och används med en uppsättning överdrivet försiktiga parametrar, kan den beräknade avkastningen icke desto mindre leda till ett resultat som, i detta specifika fall, motsvarar ett marknadsbaserat resultat, eller resultera i en överdriven skattebörda, i ett sådant fall skulle ett förhandsbesked i skattefrågor som godtar denna ”nästbästa” metod inte medföra någon fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(243)

Vid uppskattning av ett armlängdspris för internprissättning, ger valet av den ”nästbästa” metoden dock inte automatiskt upphov till en fördel för integrerade gränsöverskridande koncerner. När en sådan metod valts, och används med en uppsättning överdrivet försiktiga parametrar, kan den beräknade avkastningen icke desto mindre leda till ett resultat som, i detta specifika fall, motsvarar ett marknadsbaserat resultat, eller resultera i en överdriven skattebörda, i ett sådant fall skulle ett förhandsbesked i skattefrågor som godtar denna ”nästbästa” metod inte medföra någon fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

| (244) | Även om den mest lämpade metoden väljs men används med överdrivet gynnsamma parametrar, kan den avkastning som uppnås med denna metod underskatta den skattskyldiges skattebörda, och således ge denne en fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(244)

Även om den mest lämpade metoden väljs men används med överdrivet gynnsamma parametrar, kan den avkastning som uppnås med denna metod underskatta den skattskyldiges skattebörda, och således ge denne en fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

| (245) | I beslutet att inleda granskningsförfarandet uttrycker kommissionen sina tvivel beträffande det faktum att TNMM möjligen inte utgör den bäst lämpade metoden för att fastställa en armlängdsersättning, och således FFT:s skattepliktiga vinst. I jämförelse med de fyra andra metoderna som beskrivs i OECD:s riktlinjer för internprissättning, är CUP-metoden mera direkt och skulle, om den tillämpades, ge en mera pålitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat. |
| --- | --- |

(245)

I beslutet att inleda granskningsförfarandet uttrycker kommissionen sina tvivel beträffande det faktum att TNMM möjligen inte utgör den bäst lämpade metoden för att fastställa en armlängdsersättning, och således FFT:s skattepliktiga vinst. I jämförelse med de fyra andra metoderna som beskrivs i OECD:s riktlinjer för internprissättning, är CUP-metoden mera direkt och skulle, om den tillämpades, ge en mera pålitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat.

| (246) | Mot bakgrund av de uppgifter som lämnats under det formella granskningsförfarandet, godtar kommissionen FFT:s argument enligt vilket CUP-metoden inte är den lämpligaste i FFT:s fall. Det framgår i dessa uppgifter att FFT utför transaktioner med Fiat-koncernens olika motparter och att den ränta som tillämpas, form och löptid på de lån som beviljas och de obligationer som emitteras av FFT, varierar, även om transaktionernas förmånsrätt inte verkar skilja sig åt. Eftersom det vid användning av CUP-metoden för internprissättning skulle vara nödvändigt att hitta jämförbara transaktioner för varje enskilt lån som beviljats av FFT, verkar skatterådgivarens tillämpning av TNMM, för uppskattning av en armlängdsersättning för de funktioner som FFT utövar och de risker som bärs, vara lämplig. |
| --- | --- |

(246)

Mot bakgrund av de uppgifter som lämnats under det formella granskningsförfarandet, godtar kommissionen FFT:s argument enligt vilket CUP-metoden inte är den lämpligaste i FFT:s fall. Det framgår i dessa uppgifter att FFT utför transaktioner med Fiat-koncernens olika motparter och att den ränta som tillämpas, form och löptid på de lån som beviljas och de obligationer som emitteras av FFT, varierar, även om transaktionernas förmånsrätt inte verkar skilja sig åt. Eftersom det vid användning av CUP-metoden för internprissättning skulle vara nödvändigt att hitta jämförbara transaktioner för varje enskilt lån som beviljats av FFT, verkar skatterådgivarens tillämpning av TNMM, för uppskattning av en armlängdsersättning för de funktioner som FFT utövar och de risker som bärs, vara lämplig.

| (247) | Kommissionen medgav dessutom att internprissättningsanalysen gällande FFT baseras på en avkastning på eget kapital som utgör en godtagbar resultatindikator för finanssektorn, och att de funktioner som FFT utövar kan jämföras med de funktioner som utövas av finansinstitut. Den komplexa strukturen av FFT:s tillgångar och skulder bekräftar att FFT:s funktion inbegriper löptidstransformering och förmedlingsverksamhet, eftersom företaget vänder sig till externa investerare för att tillgodose koncernens finansieringsbehov (120). Kommissionen anser således att tillämpningen av TNMM för internprissättning utgör ett lämpligt val. |
| --- | --- |

(247)

Kommissionen medgav dessutom att internprissättningsanalysen gällande FFT baseras på en avkastning på eget kapital som utgör en godtagbar resultatindikator för finanssektorn, och att de funktioner som FFT utövar kan jämföras med de funktioner som utövas av finansinstitut. Den komplexa strukturen av FFT:s tillgångar och skulder bekräftar att FFT:s funktion inbegriper löptidstransformering och förmedlingsverksamhet, eftersom företaget vänder sig till externa investerare för att tillgodose koncernens finansieringsbehov (120). Kommissionen anser således att tillämpningen av TNMM för internprissättning utgör ett lämpligt val.

120

7.2.2.5   Kapitalbelopp som ska ersättas

Kapitalbelopp som ska ersättas

| (248) | Även om kommissionen bedömer att skatterådgivarens användning av TNMM är lämplig i FFT:s fall, anser den att flera av de metodologiska valen, valen av parametrar och justeringar [...] som skatterådgivaren gjort vid tillämpningen av metoden, inte passar för beräkningen av FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg. |
| --- | --- |

(248)

Även om kommissionen bedömer att skatterådgivarens användning av TNMM är lämplig i FFT:s fall, anser den att flera av de metodologiska valen, valen av parametrar och justeringar [...] som skatterådgivaren gjort vid tillämpningen av metoden, inte passar för beräkningen av FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg.

7.2.2.6   Användning av FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital som vinstnivåindikator

Användning av FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital som vinstnivåindikator

| (249) | Kommissionen anser inte att det lagstadgade kapital som skatterådgivaren valt utgör en lämplig indikator på vinstnivån vid tillämpningen av TNMM för att göra en uppskattning av en armlängdsersättning för de funktioner som utförs av FFT. Kommissionen anser snarare att eftersom skatterådgivaren valt TNMM, kopplad till avkastning på eget kapital uppskattat med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, bör man använda det redovisade egna kapitalet som vinstnivåindikator mot vilken en avkastning på eget kapital tillämpas för att beräkna ersättningen, om man eftersträvar en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat. |
| --- | --- |

(249)

Kommissionen anser inte att det lagstadgade kapital som skatterådgivaren valt utgör en lämplig indikator på vinstnivån vid tillämpningen av TNMM för att göra en uppskattning av en armlängdsersättning för de funktioner som utförs av FFT. Kommissionen anser snarare att eftersom skatterådgivaren valt TNMM, kopplad till avkastning på eget kapital uppskattat med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, bör man använda det redovisade egna kapitalet som vinstnivåindikator mot vilken en avkastning på eget kapital tillämpas för att beräkna ersättningen, om man eftersträvar en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat.

| (250) | För att se till att FFT:s beskattningsunderlag speglar en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat som är förenligt med armlängdsprincipen, borde den metod som används för att komma fram till en armlängdsersättning för de funktioner företaget utövar vara metodologiskt sammanhängande ur ett redovisningsperspektiv, vilket inte är fallet med de val som gjorts av skatterådgivaren. |
| --- | --- |

(250)

För att se till att FFT:s beskattningsunderlag speglar en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat som är förenligt med armlängdsprincipen, borde den metod som används för att komma fram till en armlängdsersättning för de funktioner företaget utövar vara metodologiskt sammanhängande ur ett redovisningsperspektiv, vilket inte är fallet med de val som gjorts av skatterådgivaren.

| (251) | Rapporten om internprissättning anger att FFT:s uppskattade beskattningsunderlag består av två komponenter: en ”riskersättning” och en ”funktionsersättning” (121). Skatterådgivaren bestämmer den första komponenten, FFT:s riskersättning, genom att multiplicera ett uppskattat kapitalbelopp som ska ersättas (vilket skatterådgivaren uppskattar genom att beräkna FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital genom att analogt använda Basel 2-regelverket (122)) med ett uppskattat avkastningskrav på detta kapital, vilket skatterådgivaren beräknar med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar. |
| --- | --- |

(251)

Rapporten om internprissättning anger att FFT:s uppskattade beskattningsunderlag består av två komponenter: en ”riskersättning” och en ”funktionsersättning” (121). Skatterådgivaren bestämmer den första komponenten, FFT:s riskersättning, genom att multiplicera ett uppskattat kapitalbelopp som ska ersättas (vilket skatterådgivaren uppskattar genom att beräkna FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital genom att analogt använda Basel 2-regelverket (122)) med ett uppskattat avkastningskrav på detta kapital, vilket skatterådgivaren beräknar med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar.

121

122

| (252) | Den uppskattning som erhålls genom prissättningsmodellen för kapitaltillgångar är en teoretisk erforderlig avkastning på riskkapitalinvesteringar, och det beta som används i den beräkningen baseras på variation på avkastning på företags aktiepriser (eller avkastningar på eget kapital) (123). Således ger prissättningsmodellen för kapitaltillgångar en avkastning på eget kapital, snarare än en avkastning på andra typer av kapital, såsom ett lagstadgat eget kapital, som fastställs genom analog tillämpning av Basel 2-regelverket (124). |
| --- | --- |

(252)

Den uppskattning som erhålls genom prissättningsmodellen för kapitaltillgångar är en teoretisk erforderlig avkastning på riskkapitalinvesteringar, och det beta som används i den beräkningen baseras på variation på avkastning på företags aktiepriser (eller avkastningar på eget kapital) (123). Således ger prissättningsmodellen för kapitaltillgångar en avkastning på eget kapital, snarare än en avkastning på andra typer av kapital, såsom ett lagstadgat eget kapital, som fastställs genom analog tillämpning av Basel 2-regelverket (124).

123

124

| (253) | En avkastning på eget kapital är en lönsamhetsfaktor. Eget kapital ersätts genom ett företags nettovinster, det vill säga inkomst minus alla utgifter i samband med utövandet av verksamheten och minus alla finansiella kostnader som betalats till fordringsägare. Nettovinsten är alltså den vinst som lämnas till företaget för ersättningar till innehavare av andelar: den utgör en avkastning på eget kapital antingen genom fördelning, eller ökning av företagets värde. Med tanke på konsekvens, bör avkastningen på eget kapital motsvara nettovinsten i räkenskapsmässiga termer som lämnas till aktieägarna efter att alla andra utgifter har betalats, dividerat med andelarnas värde i räkenskapsmässiga termer (dvs. eget kapital) som denna vinst ersätter. |
| --- | --- |

(253)

En avkastning på eget kapital är en lönsamhetsfaktor. Eget kapital ersätts genom ett företags nettovinster, det vill säga inkomst minus alla utgifter i samband med utövandet av verksamheten och minus alla finansiella kostnader som betalats till fordringsägare. Nettovinsten är alltså den vinst som lämnas till företaget för ersättningar till innehavare av andelar: den utgör en avkastning på eget kapital antingen genom fördelning, eller ökning av företagets värde. Med tanke på konsekvens, bör avkastningen på eget kapital motsvara nettovinsten i räkenskapsmässiga termer som lämnas till aktieägarna efter att alla andra utgifter har betalats, dividerat med andelarnas värde i räkenskapsmässiga termer (dvs. eget kapital) som denna vinst ersätter.

| (254) | Det är däremot inte konsekvent att ta i beaktande företagets redovisade nettovinst för att ersätta lagstadgat kapital. Det lagstadgade kapitalet är en uppskattning, gjord av ett regleringsorgan, av en minsta kapitaliseringsnivå som bör upprätthållas av en bank eller annat kreditinstitut, det utgör inte i sig en rätt till samma andel av den reglerade enhetens vinster. Finansinstitut måste för övrigt inneha denna kapitalnivå hela tiden, i praktiken betyder detta att de innehar mer än det lagstadgade kapitalet som en buffert för att undvika brott mot det lägsta kapitalkravet i händelse av förluster, vilket då minskar deras tillgängliga egna kapital. Allt eget kapital som överstiger minimikapitalkravet bör ersättas på identiskt sätt, ur investerarnas synvinkel. |
| --- | --- |

(254)

Det är däremot inte konsekvent att ta i beaktande företagets redovisade nettovinst för att ersätta lagstadgat kapital. Det lagstadgade kapitalet är en uppskattning, gjord av ett regleringsorgan, av en minsta kapitaliseringsnivå som bör upprätthållas av en bank eller annat kreditinstitut, det utgör inte i sig en rätt till samma andel av den reglerade enhetens vinster. Finansinstitut måste för övrigt inneha denna kapitalnivå hela tiden, i praktiken betyder detta att de innehar mer än det lagstadgade kapitalet som en buffert för att undvika brott mot det lägsta kapitalkravet i händelse av förluster, vilket då minskar deras tillgängliga egna kapital. Allt eget kapital som överstiger minimikapitalkravet bör ersättas på identiskt sätt, ur investerarnas synvinkel.

| (255) | För att säkerställa en sammanhängande metod ur redovisningssynpunkt, och således en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat, borde FFT:s skatterådgivare ha tillämpat en avkastning på eget kapital beräknad med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar på FFT:s redovisade egna kapital. De horisontella pilarna i nedanstående tabell visar vilka tillvägagångssätt som skulle vara sammanhängande ur metodologisk synpunkt. den diagonala pilen visar det tillvägagångssätt som FFT:s skatterådgivare tillämpat:



  Avkastningsåtgärder
  Kapitalbaser
  Avkastning på eget kapital = vinst / IFRS-kapital
  Uppskattad av FFT med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar varvid β bygger på ett urval av 66 företag
  IFRS-kapital
  Tillgängligt i FFT:s balansräkning
  Riskjusterad avkastning på kapital = vinst / lagstadgat eget kapital
  Inga uppskattningar har lämnats
  Lagstadgat eget kapital enl. Basel II
  En uppskattning – inkorrekt – av detta kapital har lämnats av FFT |
| --- | --- |

(255)

För att säkerställa en sammanhängande metod ur redovisningssynpunkt, och således en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat, borde FFT:s skatterådgivare ha tillämpat en avkastning på eget kapital beräknad med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar på FFT:s redovisade egna kapital. De horisontella pilarna i nedanstående tabell visar vilka tillvägagångssätt som skulle vara sammanhängande ur metodologisk synpunkt. den diagonala pilen visar det tillvägagångssätt som FFT:s skatterådgivare tillämpat:

Avkastningsåtgärder

Kapitalbaser

Avkastning på eget kapital = vinst / IFRS-kapital

Uppskattad av FFT med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar varvid β bygger på ett urval av 66 företag

IFRS-kapital

Tillgängligt i FFT:s balansräkning

Riskjusterad avkastning på kapital = vinst / lagstadgat eget kapital

Inga uppskattningar har lämnats

Lagstadgat eget kapital enl. Basel II

En uppskattning – inkorrekt – av detta kapital har lämnats av FFT

| (256) | Genom att använda en inkonsekvent metod som består i att tillämpa en avkastning på eget kapital på FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital, kommer skatterådgivaren fram till en uppskattad ersättningsnivå för de funktioner som utövas och de risker som bärs av FFT; en ersättningsnivå som inte utgör en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat. Dess brist på sammanhang har faktiskt en avsevärd inverkan på FFT:s skattepliktiga ersättning i Luxemburg. År 2011 uppgick FFT:s redovisade egna kapital till 287,5 miljoner euro, men skatterådgivaren använder FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital – 28,5 miljoner euro – som vinstnivåindikator vid tillämpningen av TNMM. Genom att tillämpa den uppskattade avkastningen på eget kapital som skatterådgivaren kommer fram till genom att använda prissättningsmodellen för kapitaltillgångar på hypotetiskt lagstadgat eget kapital istället för på redovisat eget kapital, blir FFT:s skattepliktiga ersättning i Luxemburg tio gånger mindre (125). Skatterådgivarens val av metod medför, med andra ord, en minskning av FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg, i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag vars skattepliktiga vinst fastställs av marknadsvillkoren. |
| --- | --- |

(256)

Genom att använda en inkonsekvent metod som består i att tillämpa en avkastning på eget kapital på FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital, kommer skatterådgivaren fram till en uppskattad ersättningsnivå för de funktioner som utövas och de risker som bärs av FFT; en ersättningsnivå som inte utgör en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat. Dess brist på sammanhang har faktiskt en avsevärd inverkan på FFT:s skattepliktiga ersättning i Luxemburg. År 2011 uppgick FFT:s redovisade egna kapital till 287,5 miljoner euro, men skatterådgivaren använder FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital – 28,5 miljoner euro – som vinstnivåindikator vid tillämpningen av TNMM. Genom att tillämpa den uppskattade avkastningen på eget kapital som skatterådgivaren kommer fram till genom att använda prissättningsmodellen för kapitaltillgångar på hypotetiskt lagstadgat eget kapital istället för på redovisat eget kapital, blir FFT:s skattepliktiga ersättning i Luxemburg tio gånger mindre (125). Skatterådgivarens val av metod medför, med andra ord, en minskning av FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg, i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag vars skattepliktiga vinst fastställs av marknadsvillkoren.

125

| (257) | Eftersom FFT:s eget kapital är observerbart och prissättningsmodellen för kapitaltillgångar ger en uppskattning av avkastningen på eget kapital, borde skatterådgivaren vid tillämpning av TNMM ha använt FFT:s redovisade kapital istället för ett hypotetiskt lagstadgat eget kapital, för att fastställa FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg i enlighet med armlängdsprincipen. |
| --- | --- |

(257)

Eftersom FFT:s eget kapital är observerbart och prissättningsmodellen för kapitaltillgångar ger en uppskattning av avkastningen på eget kapital, borde skatterådgivaren vid tillämpning av TNMM ha använt FFT:s redovisade kapital istället för ett hypotetiskt lagstadgat eget kapital, för att fastställa FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg i enlighet med armlängdsprincipen.

| (258) | Kommissionen avvisar i detta hänseende FFT:s argument enligt vilket man inte bör beakta sin faktiska kapitalnivå för att fastställa internpriser, eftersom denna nivå är resultatet av tidigare beslut (126). Detta argument ger intrycket att nivån på FFT:s redovisade egna kapital skulle vara för högt av historiska orsaker, och att den därför inte bör ersättas. Detta argument är emellertid inte förenligt med marknadens krav, eftersom en icke-optimal nivå av eget kapital inte är gångbar på en konkurrensutsatt marknad. I själva verket blir det dyrare för företag att ersätta eget kapital än fordringar. Om ett företag som verkar under fri konkurrens vore överkapitaliserat av historiska orsaker, som FFT påstår, skulle det återbetala överskottskapitalet till sina andelsägare (t.ex. genom återköp eller fördelning av aktier), eftersom detta kapital skulle kunna användas mera effektivt i andra investeringsprojekt. Vid beräkning av beskattningsunderlaget för företag som är verksamma under fri konkurrens, ska dessa företag ersätta i sin helhet det kapital som tillhandahållits av andelsägare, på en nivå som kan anses vara förenlig med marknadskraven. |
| --- | --- |

(258)

Kommissionen avvisar i detta hänseende FFT:s argument enligt vilket man inte bör beakta sin faktiska kapitalnivå för att fastställa internpriser, eftersom denna nivå är resultatet av tidigare beslut (126). Detta argument ger intrycket att nivån på FFT:s redovisade egna kapital skulle vara för högt av historiska orsaker, och att den därför inte bör ersättas. Detta argument är emellertid inte förenligt med marknadens krav, eftersom en icke-optimal nivå av eget kapital inte är gångbar på en konkurrensutsatt marknad. I själva verket blir det dyrare för företag att ersätta eget kapital än fordringar. Om ett företag som verkar under fri konkurrens vore överkapitaliserat av historiska orsaker, som FFT påstår, skulle det återbetala överskottskapitalet till sina andelsägare (t.ex. genom återköp eller fördelning av aktier), eftersom detta kapital skulle kunna användas mera effektivt i andra investeringsprojekt. Vid beräkning av beskattningsunderlaget för företag som är verksamma under fri konkurrens, ska dessa företag ersätta i sin helhet det kapital som tillhandahållits av andelsägare, på en nivå som kan anses vara förenlig med marknadskraven.

126

| (259) | OECD:s riktlinjer för internprissättning anger för sin del att avkastningen på kapital kan vara en god indikator på vinstnivån, vid tillämpning av TNMM på kapitalintensiv finansverksamhet (127). Dessa riktlinjer hänvisar även till ”sysselsatt kapital” som möjlig vinstnivåindikator vid tillämpning av TNMM (128). Även om begreppet ”sysselsatt kapital” inte definieras närmare i OECD:s riktlinjer, verkar det inte motsvara någon benämning för lagstadgat eget kapital som används i regelverken Basel 2 eller Basel 3, eller i något av införandedirektiven. |
| --- | --- |

(259)

OECD:s riktlinjer för internprissättning anger för sin del att avkastningen på kapital kan vara en god indikator på vinstnivån, vid tillämpning av TNMM på kapitalintensiv finansverksamhet (127). Dessa riktlinjer hänvisar även till ”sysselsatt kapital” som möjlig vinstnivåindikator vid tillämpning av TNMM (128). Även om begreppet ”sysselsatt kapital” inte definieras närmare i OECD:s riktlinjer, verkar det inte motsvara någon benämning för lagstadgat eget kapital som används i regelverken Basel 2 eller Basel 3, eller i något av införandedirektiven.

127

128

| (260) | Inte heller cirkuläret ger någon närmare definition av de kapital som bör användas som vinstnivåindikator när TNMM tillämpas (129). Det skiljer mellan två möjliga underlag för ersättning av finans- och finansförvaltningsfunktioner, nämligen värdet på beviljade krediter och volymen av förvaltade tillgångar (130). Genom att välja TNMM med hypotetiskt lagstadgat eget kapital som underlag, väljer FFT inte en avkastning direkt baserad på värdet av beviljade lån, medan de förvaltade tillgångarna hänför sig till tillgångar som innehas i tredje mans namn (t.ex. fondförvaltare), vilket i princip inte är en av FFT:s funktioner. |
| --- | --- |

(260)

Inte heller cirkuläret ger någon närmare definition av de kapital som bör användas som vinstnivåindikator när TNMM tillämpas (129). Det skiljer mellan två möjliga underlag för ersättning av finans- och finansförvaltningsfunktioner, nämligen värdet på beviljade krediter och volymen av förvaltade tillgångar (130). Genom att välja TNMM med hypotetiskt lagstadgat eget kapital som underlag, väljer FFT inte en avkastning direkt baserad på värdet av beviljade lån, medan de förvaltade tillgångarna hänför sig till tillgångar som innehas i tredje mans namn (t.ex. fondförvaltare), vilket i princip inte är en av FFT:s funktioner.

129

130

| (261) | Även om eget redovisat kapital är allmänt använt inom finanssektorn som underlag för beräkning av ett företags lönsamhet, godkänner kommissionen att en annan kapitalbas i princip skulle kunna användas för att tillämpa TNMM för internprissättning, under förutsättning att den metod, som används för att komma fram till en ersättning för koncerninterna transaktioner, är sammanhängande. I FFT:s särskilda fall, anser kommissionen emellertid att det val som i detta hänseende gjordes av skatterådgivaren, det vill säga att ta FFT:s hypotetiska lagstadgade egna kapital, var olämpligt för att nå en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat, av orsaker som läggs fram nedan. |
| --- | --- |

(261)

Även om eget redovisat kapital är allmänt använt inom finanssektorn som underlag för beräkning av ett företags lönsamhet, godkänner kommissionen att en annan kapitalbas i princip skulle kunna användas för att tillämpa TNMM för internprissättning, under förutsättning att den metod, som används för att komma fram till en ersättning för koncerninterna transaktioner, är sammanhängande. I FFT:s särskilda fall, anser kommissionen emellertid att det val som i detta hänseende gjordes av skatterådgivaren, det vill säga att ta FFT:s hypotetiska lagstadgade egna kapital, var olämpligt för att nå en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat, av orsaker som läggs fram nedan.

| (262) | För det första, eftersom FFT inte är en reglerad finansenhet som Basel 2-regelverket är tillämpligt på, är tillämpningen av regelverket för att fastställa det hypotetiska lagstadgade kapitalet svår att verifiera, när det används endast för skatteändamål. Basel 2-regelverket definierar erforderligt lagstadgat kapital som en del av institutets tillgångar, viktat av den underliggande risken i varje sådan tillgång. Riskviktningen på varje tillgång som görs för detta regleringssyfte beror i synnerhet på motpartens kreditvärdighet, men också på andra kriterier som bedöms enskilt för varje tillgång. Det ansvar som åvilar administrationen, att kontrollera riskviktning på enskilda tillgångar, ligger utanför dess tillsynsram när denna viktning tjänar till att beräkna beskattningsunderlaget för att fastställa internpriser, istället för minimikapitalkrav. Det är således inte troligt att de resultat som uppnåtts vid slutet av detta budgetår lätt skulle kunna verifieras av skattemyndigheten och anses som en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat som är förenligt med armlängdsprincipen. |
| --- | --- |

(262)

För det första, eftersom FFT inte är en reglerad finansenhet som Basel 2-regelverket är tillämpligt på, är tillämpningen av regelverket för att fastställa det hypotetiska lagstadgade kapitalet svår att verifiera, när det används endast för skatteändamål. Basel 2-regelverket definierar erforderligt lagstadgat kapital som en del av institutets tillgångar, viktat av den underliggande risken i varje sådan tillgång. Riskviktningen på varje tillgång som görs för detta regleringssyfte beror i synnerhet på motpartens kreditvärdighet, men också på andra kriterier som bedöms enskilt för varje tillgång. Det ansvar som åvilar administrationen, att kontrollera riskviktning på enskilda tillgångar, ligger utanför dess tillsynsram när denna viktning tjänar till att beräkna beskattningsunderlaget för att fastställa internpriser, istället för minimikapitalkrav. Det är således inte troligt att de resultat som uppnåtts vid slutet av detta budgetår lätt skulle kunna verifieras av skattemyndigheten och anses som en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat som är förenligt med armlängdsprincipen.

| (263) | För det andra, eftersom avkastning på lagstadgat minimikapital inte är en allmänt använd resultatindikator inom finanssektorn, är medeltalen för avkastning på lagstadgat minimikapital inte allmänt analyserade och tillgängliga (131). Följaktligen ger ett resultat som uppnåtts tack vare denna kapitalbas helt säkert en mindre tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat kapital, än om man använt det redovisade egna kapitalet som vinstnivåindikator på vilken tillämpas en avkastning på eget kapital som är förenlig med sektorns normer. |
| --- | --- |

(263)

För det andra, eftersom avkastning på lagstadgat minimikapital inte är en allmänt använd resultatindikator inom finanssektorn, är medeltalen för avkastning på lagstadgat minimikapital inte allmänt analyserade och tillgängliga (131). Följaktligen ger ett resultat som uppnåtts tack vare denna kapitalbas helt säkert en mindre tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat kapital, än om man använt det redovisade egna kapitalet som vinstnivåindikator på vilken tillämpas en avkastning på eget kapital som är förenlig med sektorns normer.

131

| (264) | För det tredje är de 66 jämförbara företag som skatterådgivaren valt för att göra en uppskattning på avkastningen av eget kapital genom prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, tydligt olämpliga för en uppskattning av genomsnittligt lagstadgat eget kapital inom sektorn, eller av den erforderliga avkastningen på eget kapital. I själva verket är flera av dessa företag inte reglerade enheter som omfattas av Basel-regelverken (såsom börser). Följaktligen skulle dessa företag inte kunna uppskatta sina lagstadgade kapitalkrav och det skulle vara omöjligt att, endast på grundval av offentliggjord information, uppskatta lagstadgade minimikapitalkrav för enskilda oreglerade institut. |
| --- | --- |

(264)

För det tredje är de 66 jämförbara företag som skatterådgivaren valt för att göra en uppskattning på avkastningen av eget kapital genom prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, tydligt olämpliga för en uppskattning av genomsnittligt lagstadgat eget kapital inom sektorn, eller av den erforderliga avkastningen på eget kapital. I själva verket är flera av dessa företag inte reglerade enheter som omfattas av Basel-regelverken (såsom börser). Följaktligen skulle dessa företag inte kunna uppskatta sina lagstadgade kapitalkrav och det skulle vara omöjligt att, endast på grundval av offentliggjord information, uppskatta lagstadgade minimikapitalkrav för enskilda oreglerade institut.

| (265) | Om man i det aktuella fallet använt det redovisade egna kapitalet som vinstnivåindikator, skulle skatterådgivaren inte ha behövt beräkna en särskild ”funktionsersättning”, den andra komponenten i FFT:s uppskattade beskattningsunderlag i Luxemburg, som i sig inte verkar vila på någon solid metod, vilket förklarats i skäl 80 i beslutet att inleda granskningsförfarandet. Det som FFT:s skatterådgivare kallar ”eget kapital som används för att utöva funktioner” verkar inte motsvara någon av de vanliga komponenterna i eget kapital som används i beräkning av krav på avkastning inom ramen för en marknadsutvärdering. Detta begrepp definieras inte i rapporten om internprissättning, och inget tyder på att en sådan risk, med utgångspunkt i den benämning som skatterådgivaren använder, inte skulle täckas av någon av övriga kategorier av lagstadgat kapital, till exempel kapital som ska täcka operativa risker, och särskilt processrelaterade risker, om FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital skulle ha uppskattats korrekt av skatterådgivaren, vilket inte är fallet. Andra tvivel gällande indelningen av kapitalet i två åtskilda komponenter där olika avkastningsnivåer, så låga som noll, tillämpas, beskrivs nedan, i skälen 277 till 289. |
| --- | --- |

(265)

Om man i det aktuella fallet använt det redovisade egna kapitalet som vinstnivåindikator, skulle skatterådgivaren inte ha behövt beräkna en särskild ”funktionsersättning”, den andra komponenten i FFT:s uppskattade beskattningsunderlag i Luxemburg, som i sig inte verkar vila på någon solid metod, vilket förklarats i skäl 80 i beslutet att inleda granskningsförfarandet. Det som FFT:s skatterådgivare kallar ”eget kapital som används för att utöva funktioner” verkar inte motsvara någon av de vanliga komponenterna i eget kapital som används i beräkning av krav på avkastning inom ramen för en marknadsutvärdering. Detta begrepp definieras inte i rapporten om internprissättning, och inget tyder på att en sådan risk, med utgångspunkt i den benämning som skatterådgivaren använder, inte skulle täckas av någon av övriga kategorier av lagstadgat kapital, till exempel kapital som ska täcka operativa risker, och särskilt processrelaterade risker, om FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital skulle ha uppskattats korrekt av skatterådgivaren, vilket inte är fallet. Andra tvivel gällande indelningen av kapitalet i två åtskilda komponenter där olika avkastningsnivåer, så låga som noll, tillämpas, beskrivs nedan, i skälen 277 till 289.

| (266) | Kommissionen fastslår således att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor avviker från ett marknadsbaserat resultat i enlighet med armlängdsprincipen, eftersom det godtar skatterådgivarens metodval, det vill säga att ta FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital som vinstnivåindikator vid tillämpning av TNMM, och att på detta tillämpa en avkastning på eget kapital som uppskattats på grundval av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, för att uppnå en komponent av FFT:s skattepliktiga vinst i Luxemburg. Eftersom detta metodval medför en minskning av FFT:s skatt enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsförhållanden (132), bör det antas att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor medför en selektiv fördel för FFT i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(266)

Kommissionen fastslår således att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor avviker från ett marknadsbaserat resultat i enlighet med armlängdsprincipen, eftersom det godtar skatterådgivarens metodval, det vill säga att ta FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital som vinstnivåindikator vid tillämpning av TNMM, och att på detta tillämpa en avkastning på eget kapital som uppskattats på grundval av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, för att uppnå en komponent av FFT:s skattepliktiga vinst i Luxemburg. Eftersom detta metodval medför en minskning av FFT:s skatt enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsförhållanden (132), bör det antas att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor medför en selektiv fördel för FFT i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

132

7.2.2.7   Inkonsekvent tillämpning av Basel 2-regelverket för att beräkna kapital

Inkonsekvent tillämpning av Basel 2-regelverket för att beräkna kapital

| (267) | Utan att det påverkar kommissionens invändningar mot användningen av FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital vid tillämpningen av TNMM, anser kommissionen dessutom att det inkonsekventa sätt på vilket skatterådgivaren analogt tillämpat Basel 2-regelverket för att komma fram till denna hypotetiska nivå av lagstadgat kapital, ger FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, eftersom det också leder till en minskning av FFT:s skatt under det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg, i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsvillkor. |
| --- | --- |

(267)

Utan att det påverkar kommissionens invändningar mot användningen av FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital vid tillämpningen av TNMM, anser kommissionen dessutom att det inkonsekventa sätt på vilket skatterådgivaren analogt tillämpat Basel 2-regelverket för att komma fram till denna hypotetiska nivå av lagstadgat kapital, ger FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, eftersom det också leder till en minskning av FFT:s skatt under det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg, i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsvillkor.

| (268) | En korrekt tillämpning av Basel 2-regelverket kräver först en uppskattning av FFT:s riskvägda tillgångar, och därefter att en adekvat lagstadgad kapitaltäckningskvot tillämpas på denna uppskattning. FFT:s skatterådgivare underskattar de två komponenterna i rapporten om internprissättning. |
| --- | --- |

(268)

En korrekt tillämpning av Basel 2-regelverket kräver först en uppskattning av FFT:s riskvägda tillgångar, och därefter att en adekvat lagstadgad kapitaltäckningskvot tillämpas på denna uppskattning. FFT:s skatterådgivare underskattar de två komponenterna i rapporten om internprissättning.

| (269) | För det första har FFT:s riskvägda tillgångar inte beräknats korrekt, eftersom skatterådgivaren tilldelar de koncerninterna tillgångarna en riskvikt på 0 % (133). Som tydligt framgår i skäl 123 är de koncerninterna lånen, som utgör majoriteten av FFT:s tillgångar, inte utan risk, i motsats till vad Luxemburg och FFT påstår, och inget tyder på att dessa lån medför mindre risk än de lån som beviljas av banker. Med beaktande av det faktum att Fiats interna dokument om policy i fråga om internprissättning beskriver kreditrisken och motpartsrisken som ”begränsade” snarare än obefintliga, är en nollriskviktning också helt klart olämplig. FFT:s hypotetiska riskvägda tillgångar har inte beräknats korrekt, eftersom riskviktningen på 20 % för tredje mans tillgångar aldrig bekräftats, av varken sig Luxemburg eller FFT. |
| --- | --- |

(269)

För det första har FFT:s riskvägda tillgångar inte beräknats korrekt, eftersom skatterådgivaren tilldelar de koncerninterna tillgångarna en riskvikt på 0 % (133). Som tydligt framgår i skäl 123 är de koncerninterna lånen, som utgör majoriteten av FFT:s tillgångar, inte utan risk, i motsats till vad Luxemburg och FFT påstår, och inget tyder på att dessa lån medför mindre risk än de lån som beviljas av banker. Med beaktande av det faktum att Fiats interna dokument om policy i fråga om internprissättning beskriver kreditrisken och motpartsrisken som ”begränsade” snarare än obefintliga, är en nollriskviktning också helt klart olämplig. FFT:s hypotetiska riskvägda tillgångar har inte beräknats korrekt, eftersom riskviktningen på 20 % för tredje mans tillgångar aldrig bekräftats, av varken sig Luxemburg eller FFT.

133

| (270) | Om den genomsnittliga europeiska riskviktningen på bankers tillgångar på 36 % år 2010 hade tillämpats som relevant jämförelsegrund (134) (vilken var tillgänglig när det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utfärdades) för FFT:s samlade tillgångar på 14 827 674 000 euro, för att visa vilken den korrekta nivån på FFT:s hypotetiska riskvägda tillgångar skulle ha kunnat vara, skulle FFT:s hypotetiska riskvägda tillgångar ha legat på omkring 5 338 000 000 euro. Om det kapitaltäckningskrav på 8 % som föreskrivs av Basel-regelverket hade använts som minimikapitaltäckningsnivå, skulle FFT förfoga över en hypotetisk minsta nivå av lagstadgat eget kapital enligt Basel 2 på cirka 427 miljoner euro, snarare än det minimikapital som av FFT:s skatterådgivare i rapporten om internprissättning uppskattas till 28,5 miljoner. |
| --- | --- |

(270)

Om den genomsnittliga europeiska riskviktningen på bankers tillgångar på 36 % år 2010 hade tillämpats som relevant jämförelsegrund (134) (vilken var tillgänglig när det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utfärdades) för FFT:s samlade tillgångar på 14 827 674 000 euro, för att visa vilken den korrekta nivån på FFT:s hypotetiska riskvägda tillgångar skulle ha kunnat vara, skulle FFT:s hypotetiska riskvägda tillgångar ha legat på omkring 5 338 000 000 euro. Om det kapitaltäckningskrav på 8 % som föreskrivs av Basel-regelverket hade använts som minimikapitaltäckningsnivå, skulle FFT förfoga över en hypotetisk minsta nivå av lagstadgat eget kapital enligt Basel 2 på cirka 427 miljoner euro, snarare än det minimikapital som av FFT:s skatterådgivare i rapporten om internprissättning uppskattas till 28,5 miljoner.

134

| (271) | För det andra står skatterådgivarens beräkning av FFT:s kredit- och motpartsrisk som utförs genom analog tillämpning av Basel 2-regelverket (135), (på basen av vilket det krävs att banker har kapitalreserver i proportion till sina riskvägda tillgångar) i strid med detta regelverk. För att fastställa FFT:s risksumma i internprissättningsanalysen, använder skatterådgivaren ett kapitaltäckningskrav på 6 % i beräkningen av dessa risker, medan det korrekta kapitaltäckningskravet som anges i regelverket är 8 %. |
| --- | --- |

(271)

För det andra står skatterådgivarens beräkning av FFT:s kredit- och motpartsrisk som utförs genom analog tillämpning av Basel 2-regelverket (135), (på basen av vilket det krävs att banker har kapitalreserver i proportion till sina riskvägda tillgångar) i strid med detta regelverk. För att fastställa FFT:s risksumma i internprissättningsanalysen, använder skatterådgivaren ett kapitaltäckningskrav på 6 % i beräkningen av dessa risker, medan det korrekta kapitaltäckningskravet som anges i regelverket är 8 %.

135

| (272) | Som svar på det tvivel som kommissionen uttryckt på denna punkt i beslutet att inleda granskningsförfarandet (136), motiverar FFT kapitaltäckningskravet 6 % med hänvisning till införlivandet i Italien av kravet för finansinstitut som inte är banker (137). FFT lämnade dock inga ytterligare hänvisningar till detta införlivande, och förklarade inte heller varför ett införlivande gjort av den italienska lagstiftaren skulle vara tillämpligt på Luxemburg eller användas som referens. |
| --- | --- |

(272)

Som svar på det tvivel som kommissionen uttryckt på denna punkt i beslutet att inleda granskningsförfarandet (136), motiverar FFT kapitaltäckningskravet 6 % med hänvisning till införlivandet i Italien av kravet för finansinstitut som inte är banker (137). FFT lämnade dock inga ytterligare hänvisningar till detta införlivande, och förklarade inte heller varför ett införlivande gjort av den italienska lagstiftaren skulle vara tillämpligt på Luxemburg eller användas som referens.

136

137

| (273) | Medan hälften av kravet på 8 % enligt Basel 2-regelverket kunde bestå av eget kapital i kategori 2, verkar FFT inte ha något kategori-2-kapital som kunde ha använts i rättsligt föreskrivna sammanhang, om kravet hade tillämpats. I avsaknad av andra godtagbara former av tillgängligt kapital, skulle det ha varit nödvändigt att täcka dessa 8 % med eget kapital. |
| --- | --- |

(273)

Medan hälften av kravet på 8 % enligt Basel 2-regelverket kunde bestå av eget kapital i kategori 2, verkar FFT inte ha något kategori-2-kapital som kunde ha använts i rättsligt föreskrivna sammanhang, om kravet hade tillämpats. I avsaknad av andra godtagbara former av tillgängligt kapital, skulle det ha varit nödvändigt att täcka dessa 8 % med eget kapital.

| (274) | Kommissionen står därför fast vid sin åsikt enligt vilken det kapitaltäckningskrav på 8 % som föreskrivs av Basel-regelverket är 8 % och att skatterådgivarens användning av 6 % vilken godtagits av den luxemburgska skattemyndigheten ifrågasätter det beslut som formuleras i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, nämligen att den påföljande vinstfördelningen till FFT speglar en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat som är förenligt med armlängdsprincipen. |
| --- | --- |

(274)

Kommissionen står därför fast vid sin åsikt enligt vilken det kapitaltäckningskrav på 8 % som föreskrivs av Basel-regelverket är 8 % och att skatterådgivarens användning av 6 % vilken godtagits av den luxemburgska skattemyndigheten ifrågasätter det beslut som formuleras i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, nämligen att den påföljande vinstfördelningen till FFT speglar en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat som är förenligt med armlängdsprincipen.

| (275) | Slutligen, vad gäller skatterådgivarens beräkning av den operativa risken: även om kommissionen godkänner användningen av siffran 15 % baserad på de förtydliganden som FFT (138) och Luxemburg (139) lämnat, verkar det underlag som denna 15 % marginal tillämpas på, inte motsvara en korrekt uppskattning av FFT:s årliga bruttoinkomst. FFT:s skatterådgivare tillämpar denna procentenhet på nettoinkomsten från bankinsättningar och lån (140), vilket inte är förenligt med den metod som Luxemburg lagt fram (141), medan all koncernintern verksamhet ignoreras i beräkningen av årlig bruttoinkomst. Lån och inlåningar i banker utgör emellertid bara en liten del av FFT tillgångar och skulder. |
| --- | --- |

(275)

Slutligen, vad gäller skatterådgivarens beräkning av den operativa risken: även om kommissionen godkänner användningen av siffran 15 % baserad på de förtydliganden som FFT (138) och Luxemburg (139) lämnat, verkar det underlag som denna 15 % marginal tillämpas på, inte motsvara en korrekt uppskattning av FFT:s årliga bruttoinkomst. FFT:s skatterådgivare tillämpar denna procentenhet på nettoinkomsten från bankinsättningar och lån (140), vilket inte är förenligt med den metod som Luxemburg lagt fram (141), medan all koncernintern verksamhet ignoreras i beräkningen av årlig bruttoinkomst. Lån och inlåningar i banker utgör emellertid bara en liten del av FFT tillgångar och skulder.

138

139

140

141

bruttoinkomst

| (276) | Sammanfattningsvis fastslår kommissionen att även om FFT:s hypotetiska lagstadgade minimikapital hade kunnat godkännas som vinstnivåindikator vid tillämpningen av TNMM, har skatterådgivaren underskattat detta egna kapital genom att tillämpa en godtycklig och svag riskviktningsfaktor på tillgångarna (genom att utesluta merparten av tillgångarna i riskviktningen), genom att tillämpa ett kapitaltäckningskrav som är lägre än det minimum som föreskrivs i Basel 2-regelverket och underlåta att inkludera den inkomst som genereras av koncernens tillgångar och skulder i FFT:s årliga bruttoinkomst. Följaktligen drar kommissionen slutsatsen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, när det godtar dessa val, avviker från ett marknadsbaserat resultat som överensstämmer med armlängdsprincipen. Eftersom dessa val medför en minskning av FFT:s skatt enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsförhållanden, bör det antas att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor medför en selektiv fördel för FFT i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(276)

Sammanfattningsvis fastslår kommissionen att även om FFT:s hypotetiska lagstadgade minimikapital hade kunnat godkännas som vinstnivåindikator vid tillämpningen av TNMM, har skatterådgivaren underskattat detta egna kapital genom att tillämpa en godtycklig och svag riskviktningsfaktor på tillgångarna (genom att utesluta merparten av tillgångarna i riskviktningen), genom att tillämpa ett kapitaltäckningskrav som är lägre än det minimum som föreskrivs i Basel 2-regelverket och underlåta att inkludera den inkomst som genereras av koncernens tillgångar och skulder i FFT:s årliga bruttoinkomst. Följaktligen drar kommissionen slutsatsen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, när det godtar dessa val, avviker från ett marknadsbaserat resultat som överensstämmer med armlängdsprincipen. Eftersom dessa val medför en minskning av FFT:s skatt enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsförhållanden, bör det antas att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor medför en selektiv fördel för FFT i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.2.2.8   Olämpliga avdrag som gjorts från eget kapital som ska ersättas

Olämpliga avdrag som gjorts från eget kapital som ska ersättas

| (277) | Förutom att underskatta FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital, gör skatterådgivaren flera avdrag från FFT:s återstående kapital, som avviker från ett marknadsbaserat resultat. Som framgår i tabell 2, för att komma fram till ett belopp som skatterådgivaren benämner ”eget kapital som täcker de utövade funktionerna”, minskas FFT:s återstående kapital minus dess underskattade hypotetiska lagstadgade kapital, med det belopp som skatterådgivaren kallar ”eget kapital som täcker investeringar i FFNA och FFC”. Om FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital hade uppskattats korrekt, är det troligt att det egna kapitalet inte befunnits vara högre än det lagstadgade kapitalet (142). Således skulle ingen av dessa två komponenter i eget kapital ha varit tillämplig. |
| --- | --- |

(277)

Förutom att underskatta FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital, gör skatterådgivaren flera avdrag från FFT:s återstående kapital, som avviker från ett marknadsbaserat resultat. Som framgår i tabell 2, för att komma fram till ett belopp som skatterådgivaren benämner ”eget kapital som täcker de utövade funktionerna”, minskas FFT:s återstående kapital minus dess underskattade hypotetiska lagstadgade kapital, med det belopp som skatterådgivaren kallar ”eget kapital som täcker investeringar i FFNA och FFC”. Om FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital hade uppskattats korrekt, är det troligt att det egna kapitalet inte befunnits vara högre än det lagstadgade kapitalet (142). Således skulle ingen av dessa två komponenter i eget kapital ha varit tillämplig.

142

| (278) | Trots denna iakttagelse anser kommissionen att skatterådgivarens beslut att isolera den komponent av det egna kapitalet som kallas ”eget kapital som täcker investeringar i FFNA och FFC” och tilldela den en noll-avkastning för att uppskatta FFT:s beskattningsunderlag var olämpligt (143), eftersom det leder till en minskning av FFT:s skatt med beaktande av det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg, i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsvillkor. |
| --- | --- |

(278)

Trots denna iakttagelse anser kommissionen att skatterådgivarens beslut att isolera den komponent av det egna kapitalet som kallas ”eget kapital som täcker investeringar i FFNA och FFC” och tilldela den en noll-avkastning för att uppskatta FFT:s beskattningsunderlag var olämpligt (143), eftersom det leder till en minskning av FFT:s skatt med beaktande av det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg, i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsvillkor.

143

| (279) | Preliminärt framstår det inte med tydlighet huruvida skatterådgivarens val att skilja på de två komponenterna i eget kapital är en föregiven tillämpning av Basel 2-regelverket eller om skatterådgivarens avdrag av ägarintressena i FFNA och FFC var en tillfällig justering, ägarintressen som skatterådgivaren skulle ha dragit av från FFT:s egna kapital för att beräkna FFT:s beskattningsunderlag, om han korrekt hade valt FFT:s redovisade egna kapital som vinstnivåindikator vid tillämpningen av TNMM. Som förklaras i skäl 238, är orsaken att skatterådgivaren inte verkar stödja sig på någon metodologi som allmänt används, när har delar upp FFT:s eget kapital i tre komponenter (144). |
| --- | --- |

(279)

Preliminärt framstår det inte med tydlighet huruvida skatterådgivarens val att skilja på de två komponenterna i eget kapital är en föregiven tillämpning av Basel 2-regelverket eller om skatterådgivarens avdrag av ägarintressena i FFNA och FFC var en tillfällig justering, ägarintressen som skatterådgivaren skulle ha dragit av från FFT:s egna kapital för att beräkna FFT:s beskattningsunderlag, om han korrekt hade valt FFT:s redovisade egna kapital som vinstnivåindikator vid tillämpningen av TNMM. Som förklaras i skäl 238, är orsaken att skatterådgivaren inte verkar stödja sig på någon metodologi som allmänt används, när har delar upp FFT:s eget kapital i tre komponenter (144).

144

| (280) | Under alla omständigheter, av de orsaker som läggs fram i skälen 281 till 290, är skatterådgivarens val att tilldela den del av FFT:s kapital som benämns ”eget kapital som täcker investeringar i FFNA och FFC” en nollersättning, olämpligt. Eftersom detta val i praktiken leder till ett omotiverat avdrag från det kapital som ska ersättas, och således från FFT:s beskattningsunderlag, kan en metodologi för internprissättning som baseras på detta val inte anses leda till en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat som är förenligt med armlängdsprincipen. |
| --- | --- |

(280)

Under alla omständigheter, av de orsaker som läggs fram i skälen 281 till 290, är skatterådgivarens val att tilldela den del av FFT:s kapital som benämns ”eget kapital som täcker investeringar i FFNA och FFC” en nollersättning, olämpligt. Eftersom detta val i praktiken leder till ett omotiverat avdrag från det kapital som ska ersättas, och således från FFT:s beskattningsunderlag, kan en metodologi för internprissättning som baseras på detta val inte anses leda till en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat som är förenligt med armlängdsprincipen.

| (281) | För det första är Luxemburgs argument i fråga om avdragsrätten för ägarintressen i andra kreditinstitut enligt Basel 2-regelverket inte tillämpliga i FFT:s fall (145). Detta inte bara för att FFT, som anges i skäl 262, inte är ett reglerat institut, utan också för att de punkter i regelverket, till vilka Luxemburg och FFT hänvisar, tillämpas på icke-konsoliderade enheter, medan FFNA och FFC är konsoliderade enheter. Som förklaras i skäl 112 avger FFT sammanställd redovisning till Luxemburg. I princip skulle det konsoliderade egna kapitalet vara större än kapitalet i FFT:s icke-konsoliderade redovisningar, före några avdrag för ägarintressen görs. Om Luxemburg och Fiat hade tillämpat lagstadgade avdrag, skulle den uppskattning av eget kapital på vilken avkastningen på eget kapital tillämpas vara högre, och således skulle FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg också vara högre. |
| --- | --- |

(281)

För det första är Luxemburgs argument i fråga om avdragsrätten för ägarintressen i andra kreditinstitut enligt Basel 2-regelverket inte tillämpliga i FFT:s fall (145). Detta inte bara för att FFT, som anges i skäl 262, inte är ett reglerat institut, utan också för att de punkter i regelverket, till vilka Luxemburg och FFT hänvisar, tillämpas på icke-konsoliderade enheter, medan FFNA och FFC är konsoliderade enheter. Som förklaras i skäl 112 avger FFT sammanställd redovisning till Luxemburg. I princip skulle det konsoliderade egna kapitalet vara större än kapitalet i FFT:s icke-konsoliderade redovisningar, före några avdrag för ägarintressen görs. Om Luxemburg och Fiat hade tillämpat lagstadgade avdrag, skulle den uppskattning av eget kapital på vilken avkastningen på eget kapital tillämpas vara högre, och således skulle FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg också vara högre.

145

| (282) | För det andra, och mera allmänt i fråga om avdrag från det egna kapitalet inom ramen för Basel 2-regelverket och i samband med bedömning av FFT:s redovisade kapital, kan Luxemburgs argument att FFT:s förvärv av ägarintressen helt och hållet finansierades med egna medel (146), det vill säga ett finansieringssätt som automatiskt skulle innebär att detta kapital inte längre är tillgängligt för att täcka de risker som bärs, inte godtas av kommissionen. Finansieringskällor, vare sig det handlar om eget kapital eller skulder på balansräkningens passivsida, hänförs inte till en identifierbar tillgång, om inte specifika rättsliga bestämmelser binder skulderna till en specifik tillgång eller grupp av tillgångar (vilket är fallet med t.ex. säkerställda obligationer). Om inga särskilda fordringar är bundna till företagets skulder, bidrar det egna kapitalet och skulderna till finansiering av företagets tillgångar. I fall av insolvens, skulle dessa medel vara tillgängliga för att absorbera förluster från FFT:s tillgångar, i motsats till Luxemburgs argument som nämns ovan. Det faktum att de belopp som dragits av från FFT:s eget kapital som nämns i rapporten om internprissättning motsvarar inköpspriset för FFNA och FFC (147) påverkar inte det faktum att finansieringskällorna inte i princip kan tilldelas specifika tillgångar, vilket skulle vara sant för vilket som helst ägarandelsbelopp. FFT:s egna kapital är tillgängligt för att stöda FFT:s solvens och bör ersättas i sin helhet enligt de risker som hör samman med FFT:s tillgångar. |
| --- | --- |

(282)

För det andra, och mera allmänt i fråga om avdrag från det egna kapitalet inom ramen för Basel 2-regelverket och i samband med bedömning av FFT:s redovisade kapital, kan Luxemburgs argument att FFT:s förvärv av ägarintressen helt och hållet finansierades med egna medel (146), det vill säga ett finansieringssätt som automatiskt skulle innebär att detta kapital inte längre är tillgängligt för att täcka de risker som bärs, inte godtas av kommissionen. Finansieringskällor, vare sig det handlar om eget kapital eller skulder på balansräkningens passivsida, hänförs inte till en identifierbar tillgång, om inte specifika rättsliga bestämmelser binder skulderna till en specifik tillgång eller grupp av tillgångar (vilket är fallet med t.ex. säkerställda obligationer). Om inga särskilda fordringar är bundna till företagets skulder, bidrar det egna kapitalet och skulderna till finansiering av företagets tillgångar. I fall av insolvens, skulle dessa medel vara tillgängliga för att absorbera förluster från FFT:s tillgångar, i motsats till Luxemburgs argument som nämns ovan. Det faktum att de belopp som dragits av från FFT:s eget kapital som nämns i rapporten om internprissättning motsvarar inköpspriset för FFNA och FFC (147) påverkar inte det faktum att finansieringskällorna inte i princip kan tilldelas specifika tillgångar, vilket skulle vara sant för vilket som helst ägarandelsbelopp. FFT:s egna kapital är tillgängligt för att stöda FFT:s solvens och bör ersättas i sin helhet enligt de risker som hör samman med FFT:s tillgångar.

146

147

| (283) | FFT:s årliga rapporter verkar inte bekräfta Luxemburgs påstående att dessa förvärv finansierades genom egna medel, om detta påstående innebär att koncernen försåg FFT med ytterligare egna medel för köpet av FFNA och FFC. Nivån på FFT:s egna kapital (det vill säga aktiekapital och reserver) uppgick år 2010, alltså före förvärvet, till 286 000 000 euro och har bibehållits till 287 000 000 euro 2011, efter förvärvet. |
| --- | --- |

(283)

FFT:s årliga rapporter verkar inte bekräfta Luxemburgs påstående att dessa förvärv finansierades genom egna medel, om detta påstående innebär att koncernen försåg FFT med ytterligare egna medel för köpet av FFNA och FFC. Nivån på FFT:s egna kapital (det vill säga aktiekapital och reserver) uppgick år 2010, alltså före förvärvet, till 286 000 000 euro och har bibehållits till 287 000 000 euro 2011, efter förvärvet.

| (284) | Luxemburg gör även gällande att utgifter från ägarintressen inte är skattemässigt avdragsgilla i Luxemburg, och att utdelningar inte är skattepliktiga (148). Eftersom ägarintressena i FFNA och FFC ger ersättning i form av utdelning, bör de inte beskattas och beaktas i bedömningen av utövade funktioner och riskbärning (149). Detta argument bör också förkastas, liksom FFT:s snarlika argument (150). Kommissionen konstaterar i detta hänseende att FFNA och FFC inte har betalat någon utdelning under det omtvistade förhandsbeskedets tillämpningstid. Om en av dem hade gjort det, skulle detta dock inte på något sätt ha förändrat beräkningen av FFT:s beskattningsbara ersättning, eftersom denna ersättning fastställts av skatterådgivaren med hjälp av TNMM tillämpad på det egna kapitalet. TNMM är en transaktionell vinstbaserad metod som tillämpas på det egna kapitalet för de kassaflödesfunktioner som FFT utför. Om skatterådgivaren istället hade använt CUP-metoden för att fastställa internpriserna, skulle de enskilda transaktionerna eller ersättningsflödena såsom enskilda lån, eller i FFT:s fall, betalning av utdelningar, ha varit relevanta i uträkningen av FFT:s beskattningsbara ersättning. CUP-metoden består i att fastställa priset på enskilda transaktioner, medan TNMM syftar på att göra en uppskattning av lönsamheten hos en verksamhet. Av de orsaker som anges i skäl 161, ansåg FFT:s skatterådgivare att TNMM var en mera lämplig metod i FFT:s fall. Genom att lyfta fram relevansen hos vissa typer av ersättningar som betalas för vissa av FFT:s tillgångar (utdelningar), försöker Luxemburg och FFT kombinera CUP- och TNMM för att beräkna FFT:s beskattningsbara ersättning, utan att i rapporten om internprissättning ge några motiveringar till denna hybridmetod. Med beaktande av det faktum att skatterådgivaren i rapporten gett en motivering till användningen av TNMM, ger användningen av denna kombination inte en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat. |
| --- | --- |

(284)

Luxemburg gör även gällande att utgifter från ägarintressen inte är skattemässigt avdragsgilla i Luxemburg, och att utdelningar inte är skattepliktiga (148). Eftersom ägarintressena i FFNA och FFC ger ersättning i form av utdelning, bör de inte beskattas och beaktas i bedömningen av utövade funktioner och riskbärning (149). Detta argument bör också förkastas, liksom FFT:s snarlika argument (150). Kommissionen konstaterar i detta hänseende att FFNA och FFC inte har betalat någon utdelning under det omtvistade förhandsbeskedets tillämpningstid. Om en av dem hade gjort det, skulle detta dock inte på något sätt ha förändrat beräkningen av FFT:s beskattningsbara ersättning, eftersom denna ersättning fastställts av skatterådgivaren med hjälp av TNMM tillämpad på det egna kapitalet. TNMM är en transaktionell vinstbaserad metod som tillämpas på det egna kapitalet för de kassaflödesfunktioner som FFT utför. Om skatterådgivaren istället hade använt CUP-metoden för att fastställa internpriserna, skulle de enskilda transaktionerna eller ersättningsflödena såsom enskilda lån, eller i FFT:s fall, betalning av utdelningar, ha varit relevanta i uträkningen av FFT:s beskattningsbara ersättning. CUP-metoden består i att fastställa priset på enskilda transaktioner, medan TNMM syftar på att göra en uppskattning av lönsamheten hos en verksamhet. Av de orsaker som anges i skäl 161, ansåg FFT:s skatterådgivare att TNMM var en mera lämplig metod i FFT:s fall. Genom att lyfta fram relevansen hos vissa typer av ersättningar som betalas för vissa av FFT:s tillgångar (utdelningar), försöker Luxemburg och FFT kombinera CUP- och TNMM för att beräkna FFT:s beskattningsbara ersättning, utan att i rapporten om internprissättning ge några motiveringar till denna hybridmetod. Med beaktande av det faktum att skatterådgivaren i rapporten gett en motivering till användningen av TNMM, ger användningen av denna kombination inte en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat.

148

149

150

| (285) | För det tredje, vid tillämpningen av TNMM baserad på eget kapital, bör en uppskattning av detta kapital säkerställa att FFT kapitaliseras korrekt enligt sektorns normer. Detta framgår också av det tillvägagångssätt som förespråkas i cirkuläret, som anser att de funktioner som utövas av koncerninterna finansföretag i huvudsak är jämförbara med oberoende finansinstituts funktioner. |
| --- | --- |

(285)

För det tredje, vid tillämpningen av TNMM baserad på eget kapital, bör en uppskattning av detta kapital säkerställa att FFT kapitaliseras korrekt enligt sektorns normer. Detta framgår också av det tillvägagångssätt som förespråkas i cirkuläret, som anser att de funktioner som utövas av koncerninterna finansföretag i huvudsak är jämförbara med oberoende finansinstituts funktioner.

| (286) | I slutet av 2011, vilket är det referensdatum som anges i rapporten om internprissättning, var den genomsnittliga bruttosoliditeten (definierat som förhållandet mellan eget kapital i kategori 1 och den totala exponeringen (151)), enligt europeiska bankmyndigheten 2,9 % för den övervakade grupp 1 (större europeiska banker) och 3,3 % för den övervakade gruppen 2 bestående av mindre europeiska banker. Tillämpning av en bruttosoliditetsgrad (eget kapital/totala tillgångar) i linje med sektorns normer (och det nya Basel 3-regelverket) visar att FFT:s IFRS-egna kapital inte överstiger marknaderna. På grundval av denna beräkning uppgick FFT:s bruttosoliditetsgrad till [2-3 %] (152), [...]. Med andra ord, [...] tillåter FFT:s nivå av eget kapital inga avdrag, varken från uppskattat överskottskapital eller från andra ägarintressen, eftersom sådana avdrag skulle ändra FFT:s nivå av eget kapital [...]. |
| --- | --- |

(286)

I slutet av 2011, vilket är det referensdatum som anges i rapporten om internprissättning, var den genomsnittliga bruttosoliditeten (definierat som förhållandet mellan eget kapital i kategori 1 och den totala exponeringen (151)), enligt europeiska bankmyndigheten 2,9 % för den övervakade grupp 1 (större europeiska banker) och 3,3 % för den övervakade gruppen 2 bestående av mindre europeiska banker. Tillämpning av en bruttosoliditetsgrad (eget kapital/totala tillgångar) i linje med sektorns normer (och det nya Basel 3-regelverket) visar att FFT:s IFRS-egna kapital inte överstiger marknaderna. På grundval av denna beräkning uppgick FFT:s bruttosoliditetsgrad till [2-3 %] (152), [...]. Med andra ord, [...] tillåter FFT:s nivå av eget kapital inga avdrag, varken från uppskattat överskottskapital eller från andra ägarintressen, eftersom sådana avdrag skulle ändra FFT:s nivå av eget kapital [...].

151

152

| (287) | Följaktligen tillät FFT:s kapitaliseringsnivå ingen minskning av varken eget kapital eller hypotetiskt lagstadgat kapital för skatteändamål (153), [...]. Det tvivel som uttrycktes i skäl 80 i beslutet att inleda granskningsförfarandet gällande den sänkta ersättningen för överskottskapital är irrelevant, eftersom det inte finns något utrymme för en differentierad ersättning. |
| --- | --- |

(287)

Följaktligen tillät FFT:s kapitaliseringsnivå ingen minskning av varken eget kapital eller hypotetiskt lagstadgat kapital för skatteändamål (153), [...]. Det tvivel som uttrycktes i skäl 80 i beslutet att inleda granskningsförfarandet gällande den sänkta ersättningen för överskottskapital är irrelevant, eftersom det inte finns något utrymme för en differentierad ersättning.

153

| (288) | För det fjärde, det inkonsekventa i att från FFT:s egna kapital dra av FFT:s ägarintressen i FFNA och FFC för att beräkna en uppskattning av de kapital som ska ersättas inom internprissättningsanalysen, är uppenbart när samma metod tillämpas på FF:s räkenskaper. Enligt Fiats interna dokument rörande policy om intern prissättning (154), följer FFT:s och FF:s ersättningar samma metod för att fastställa priser för lån, men dokumentet beskriver tillämpningen av denna metod endast för att göra en uppskattning av FFT:s beskattningsunderlag. Om FF:s eget kapital som ska ersättas 2010 uppskattades genom samma metod som FFT använde i sin rapport om internprissättning, när FFT innehade ägarintressen i FFNA och FFC, skulle denna uppskattning ha visat att FF:s uppskattade tillgångar var negativa (155). I slutet av 2010 uppgick FF:s eget kapital till 271 miljoner euro, medan det totala värdet av ägarintressena som borde ha dragits av från detta egna kapital, om samma metod som den som godkändes i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor hade tillämpats, skulle ha uppgått till 358 miljoner euro. FF:s eget kapital som ska ersättas skulle därför haft ett underskott på 87 miljoner. Eftersom värdet av ägarintressena var högre än FF:s sammanlagda egna kapital, skulle en beräkning gjord genom samma metod som användes i rapporten om internprissättning för att beräkna FFT beskattningsunderlag, ha resulterat i underskott av eget kapital, vilket är fallet för insolventa företag. Eftersom FF inte vid den tidpunkten var insolvent, tyder detta faktum i sig dock på att avdrag för ägarintressen från FFT:s egna kapital inte verkar vara den rätta metoden för att beräkna en uppskattning på det kapital som ska ersättas för att fastställa FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg. |
| --- | --- |

(288)

För det fjärde, det inkonsekventa i att från FFT:s egna kapital dra av FFT:s ägarintressen i FFNA och FFC för att beräkna en uppskattning av de kapital som ska ersättas inom internprissättningsanalysen, är uppenbart när samma metod tillämpas på FF:s räkenskaper. Enligt Fiats interna dokument rörande policy om intern prissättning (154), följer FFT:s och FF:s ersättningar samma metod för att fastställa priser för lån, men dokumentet beskriver tillämpningen av denna metod endast för att göra en uppskattning av FFT:s beskattningsunderlag. Om FF:s eget kapital som ska ersättas 2010 uppskattades genom samma metod som FFT använde i sin rapport om internprissättning, när FFT innehade ägarintressen i FFNA och FFC, skulle denna uppskattning ha visat att FF:s uppskattade tillgångar var negativa (155). I slutet av 2010 uppgick FF:s eget kapital till 271 miljoner euro, medan det totala värdet av ägarintressena som borde ha dragits av från detta egna kapital, om samma metod som den som godkändes i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor hade tillämpats, skulle ha uppgått till 358 miljoner euro. FF:s eget kapital som ska ersättas skulle därför haft ett underskott på 87 miljoner. Eftersom värdet av ägarintressena var högre än FF:s sammanlagda egna kapital, skulle en beräkning gjord genom samma metod som användes i rapporten om internprissättning för att beräkna FFT beskattningsunderlag, ha resulterat i underskott av eget kapital, vilket är fallet för insolventa företag. Eftersom FF inte vid den tidpunkten var insolvent, tyder detta faktum i sig dock på att avdrag för ägarintressen från FFT:s egna kapital inte verkar vara den rätta metoden för att beräkna en uppskattning på det kapital som ska ersättas för att fastställa FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg.

154

155

| (289) | Detta inkonsekventa resultat skulle även uppstå om FFT förvärvar nya ägarintressen under det omtvistade förhandsbeskedets tillämpningstid. Genom att godkänna ett metodologiskt felaktigt avdrag för ägarintresse, skulle det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor faktiskt kunna resultera i att FFT inte beskattas i Luxemburg, under förutsättning att värdet på de ägarintressen som senast förvärvats leder till att FFT:s kapital som ska ersättas minskas till noll eller rentav ett negativt belopp. I detta fall skulle FFT:s koncerninterna finansieringsfunktioner kunna förbli de samma, men skatten skulle vara mycket lägre, rentav obefintlig, om den metod som godkänns i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor hade tillämpats |
| --- | --- |

(289)

Detta inkonsekventa resultat skulle även uppstå om FFT förvärvar nya ägarintressen under det omtvistade förhandsbeskedets tillämpningstid. Genom att godkänna ett metodologiskt felaktigt avdrag för ägarintresse, skulle det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor faktiskt kunna resultera i att FFT inte beskattas i Luxemburg, under förutsättning att värdet på de ägarintressen som senast förvärvats leder till att FFT:s kapital som ska ersättas minskas till noll eller rentav ett negativt belopp. I detta fall skulle FFT:s koncerninterna finansieringsfunktioner kunna förbli de samma, men skatten skulle vara mycket lägre, rentav obefintlig, om den metod som godkänns i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor hade tillämpats

| (290) | Om FFT:s skatterådgivare hade tillämpat Basel 2-regelverket korrekt för att fastställa internpriser, skulle dessa avdrag inte ha varit möjliga med tanke på FFT:s nuvarande kapitaltäckningsgrad. Eftersom FFT inte är en reglerad enhet, finns ingen information att tillgå gällande de hypotetiska riskvägda tillgångarna, som skulle ha godkänts av en tillsynsmyndighet för finansinstitut. Detta hypotetiska lagstadgade kapital skulle inte tillåta att FFT innehar ägarintressen, om ägarintressenas värde måste dras av från det egna kapitalet (156). |
| --- | --- |

(290)

Om FFT:s skatterådgivare hade tillämpat Basel 2-regelverket korrekt för att fastställa internpriser, skulle dessa avdrag inte ha varit möjliga med tanke på FFT:s nuvarande kapitaltäckningsgrad. Eftersom FFT inte är en reglerad enhet, finns ingen information att tillgå gällande de hypotetiska riskvägda tillgångarna, som skulle ha godkänts av en tillsynsmyndighet för finansinstitut. Detta hypotetiska lagstadgade kapital skulle inte tillåta att FFT innehar ägarintressen, om ägarintressenas värde måste dras av från det egna kapitalet (156).

156

| (291) | Mot bakgrund av dessa iakttagelser, slår kommissionen fast att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor avviker från armlängdsprincipen, eftersom det godtar skatterådgivarens förslag att tillämpa en avkastning uppskattad med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, på det hypotetiska lagstadgade kapitalet – eftersom detta hypotetiska lagstadgade kapital underskattats på grund av en feltolkning av Basel 2 och olämpliga avdrag. Eftersom denna avvikelse medför en minskning av FFT:s beskattningsunderlag enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsförhållanden, bör det antas att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor medför en selektiv fördel för FFT i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(291)

Mot bakgrund av dessa iakttagelser, slår kommissionen fast att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor avviker från armlängdsprincipen, eftersom det godtar skatterådgivarens förslag att tillämpa en avkastning uppskattad med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, på det hypotetiska lagstadgade kapitalet – eftersom detta hypotetiska lagstadgade kapital underskattats på grund av en feltolkning av Basel 2 och olämpliga avdrag. Eftersom denna avvikelse medför en minskning av FFT:s beskattningsunderlag enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till skattemässigt icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsförhållanden, bör det antas att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor medför en selektiv fördel för FFT i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.2.2.9   Avkastningskrav tillämpat på det kapital som ska ersättas

Avkastningskrav tillämpat på det kapital som ska ersättas

| (292) | Utöver sin slutsats om det inkonsekventa sätt på vilket skatterådgivaren vid tillämpningen av TNMM kommer fram till det uppskattade beloppet av kapital som ska ersättas, anser kommissionen att det sätt på vilket FFT:s skatterådgivare kommer fram till det uppskattade beloppet av erforderlig avkastning som ska tillämpas på denna kapitalbas inte medför ett tillförlitligt närmevärde av ett marknadsbaserat resultat som är förenligt med armlängdsprincipen, av orsaker som läggs fram i skäl 293 till 300. |
| --- | --- |

(292)

Utöver sin slutsats om det inkonsekventa sätt på vilket skatterådgivaren vid tillämpningen av TNMM kommer fram till det uppskattade beloppet av kapital som ska ersättas, anser kommissionen att det sätt på vilket FFT:s skatterådgivare kommer fram till det uppskattade beloppet av erforderlig avkastning som ska tillämpas på denna kapitalbas inte medför ett tillförlitligt närmevärde av ett marknadsbaserat resultat som är förenligt med armlängdsprincipen, av orsaker som läggs fram i skäl 293 till 300.

| (293) | För det första verkar det beta på 0,29 som valts av skatterådgivaren för användning i prissättningsmodellen för kapitaltillgångar stå i strid med beta i de företag inom finanssektorn som anses som relevanta jämförelseobjekt i internprissättningsanalysen och som borde ha valts som referensparametrar för den uppskattade erforderliga avkastningsnivån. Betanivån i dessa företag tenderar att vara mycket hög (se tabell 3), ofta många gånger högre än genomsnittligt beta på marknaden, som är 1. Kommissionen hänvisar, till exempel, till beta för delindex Stoxx 50 Bank som för perioden 31 december 2009 till 31 december 2011 uppgick till 1,36 (157), och det faktum att nästan alla banker inom detta delindex har ett beta över 1. |
| --- | --- |

(293)

För det första verkar det beta på 0,29 som valts av skatterådgivaren för användning i prissättningsmodellen för kapitaltillgångar stå i strid med beta i de företag inom finanssektorn som anses som relevanta jämförelseobjekt i internprissättningsanalysen och som borde ha valts som referensparametrar för den uppskattade erforderliga avkastningsnivån. Betanivån i dessa företag tenderar att vara mycket hög (se tabell 3), ofta många gånger högre än genomsnittligt beta på marknaden, som är 1. Kommissionen hänvisar, till exempel, till beta för delindex Stoxx 50 Bank som för perioden 31 december 2009 till 31 december 2011 uppgick till 1,36 (157), och det faktum att nästan alla banker inom detta delindex har ett beta över 1.

157

| (294) | För det andra finns det bland de 66 företagen i förteckningen i tabell 3 företag som är verksamma i helt andra sektorer än FFT, förteckningen innefattar till och med två centralbanker: Banque Nationale de Belgique och Schweizerische Nationalbank Många av företagen i förteckningen bedriver specialiserad finansverksamhet, såsom leasing eller factoring, eller är fondbörser snarare än banker (158), medan många europeiska banker som i princip deltar i grossisthandelns finansverksamhet inte inkluderats i urvalet. De jämförelseobjekt som skatterådgivaren valt för beräkning av beta är alltså inte lämpliga för att få beräkningen att resultera i ett tillförlitligt närmevärde för ett marknadsbaserat resultat. |
| --- | --- |

(294)

För det andra finns det bland de 66 företagen i förteckningen i tabell 3 företag som är verksamma i helt andra sektorer än FFT, förteckningen innefattar till och med två centralbanker: Banque Nationale de Belgique och Schweizerische Nationalbank Många av företagen i förteckningen bedriver specialiserad finansverksamhet, såsom leasing eller factoring, eller är fondbörser snarare än banker (158), medan många europeiska banker som i princip deltar i grossisthandelns finansverksamhet inte inkluderats i urvalet. De jämförelseobjekt som skatterådgivaren valt för beräkning av beta är alltså inte lämpliga för att få beräkningen att resultera i ett tillförlitligt närmevärde för ett marknadsbaserat resultat.

158

| (295) | För det tredje, oavsett huruvida jämförelseföretagen i skatterådgivarens stickprov är lämpliga, använder internprissättningsanalysen inte medianvärdet för beräkning av beta, utan den 25:e percentilen, utan några motiveringar. Genom att förfara på detta sätt bibehåller FFT ett relativt lågt beta på 0,29, medan medianvärdet skulle ha lett till ett beta på 0,64 (159). Punkt 3.57 i OECD:s riktlinjer för internprissättning anger att ju fler problem det finns gällande jämförbarhet, desto mera bör armlängdsintervallet ta hänsyn till stickprovets centrala tendens. |
| --- | --- |

(295)

För det tredje, oavsett huruvida jämförelseföretagen i skatterådgivarens stickprov är lämpliga, använder internprissättningsanalysen inte medianvärdet för beräkning av beta, utan den 25:e percentilen, utan några motiveringar. Genom att förfara på detta sätt bibehåller FFT ett relativt lågt beta på 0,29, medan medianvärdet skulle ha lett till ett beta på 0,64 (159). Punkt 3.57 i OECD:s riktlinjer för internprissättning anger att ju fler problem det finns gällande jämförbarhet, desto mera bör armlängdsintervallet ta hänsyn till stickprovets centrala tendens.

159

| (296) | Kommissionen påpekar i detta avseende att beta representerar den icke-diversifierbara risken för kapitalavkastning. I detta sammanhang skulle bankers låneportföljer i princip vara mera diversifierade än FFT:s portfölj, vars exponering är koncentrerad på bilföretagen i Fiat-koncernen. Av denna orsak kan det anses att FFT:s skatterådgivare för fastställande av beta borde ha valt en högre punkt i förteckningen över jämförbara företag, utan tvekan över medianvärden, hellre än den 25:e percentilen. |
| --- | --- |

(296)

Kommissionen påpekar i detta avseende att beta representerar den icke-diversifierbara risken för kapitalavkastning. I detta sammanhang skulle bankers låneportföljer i princip vara mera diversifierade än FFT:s portfölj, vars exponering är koncentrerad på bilföretagen i Fiat-koncernen. Av denna orsak kan det anses att FFT:s skatterådgivare för fastställande av beta borde ha valt en högre punkt i förteckningen över jämförbara företag, utan tvekan över medianvärden, hellre än den 25:e percentilen.

| (297) | Cirkuläret hänvisar i själva verket till motpartsrisken, och i synnerhet till sektorsrisken, som i detta fall förstärks av att FFT är koncentrerat till en enda sektor, när det fastställer en lämplig ersättning. Även om cirkuläret inte specifikt anger hur dessa risker bör vägas in i en faktisk beräkning av ersättningen, är metoden som valts av FFT:s skatterådgivare, där risker för koncerninterna lån (till skillnad från fordringar på tredje part) inte har någon riskvikt och därför inte heller medför något kapitalkrav eller någon ersättning, inte förenlig med cirkuläret. Därför kan övervägandena gällande den minskade risken för FFT:s verksamheter inte godkännas. |
| --- | --- |

(297)

Cirkuläret hänvisar i själva verket till motpartsrisken, och i synnerhet till sektorsrisken, som i detta fall förstärks av att FFT är koncentrerat till en enda sektor, när det fastställer en lämplig ersättning. Även om cirkuläret inte specifikt anger hur dessa risker bör vägas in i en faktisk beräkning av ersättningen, är metoden som valts av FFT:s skatterådgivare, där risker för koncerninterna lån (till skillnad från fordringar på tredje part) inte har någon riskvikt och därför inte heller medför något kapitalkrav eller någon ersättning, inte förenlig med cirkuläret. Därför kan övervägandena gällande den minskade risken för FFT:s verksamheter inte godkännas.

| (298) | Dessutom understryker Fiats interna dokument rörande policy om intern prissättning en viktig funktion som inte framgår i rapporten om internprissättning. Som anges i skäl 123 utför FFT inte endast de funktioner som framgår i rapporten, utan tillhandahåller även garantier för företagen i Fiat-koncernen. År 2013 uppgick dessa garantier till 10 miljoner euro (160). Dokumentet rörande policy om internprissättning medger dessutom att de koncerninterna lånen medför en viss motpartsrisk och kreditrisk (161), i motsats till vad som anges i rapporten om internprissättning. [...] |
| --- | --- |

(298)

Dessutom understryker Fiats interna dokument rörande policy om intern prissättning en viktig funktion som inte framgår i rapporten om internprissättning. Som anges i skäl 123 utför FFT inte endast de funktioner som framgår i rapporten, utan tillhandahåller även garantier för företagen i Fiat-koncernen. År 2013 uppgick dessa garantier till 10 miljoner euro (160). Dokumentet rörande policy om internprissättning medger dessutom att de koncerninterna lånen medför en viss motpartsrisk och kreditrisk (161), i motsats till vad som anges i rapporten om internprissättning. [...]

160

161

| (299) | Beträffande de garantier som Fiat S.p.A. ställt för FFT, som åberopas i Luxemburgs synpunkter (162): dessa garantier täcker FFT:s skulder, inte dess tillgångar. De gagnar därför innehavarna av de garanterade obligationer som utfärdats, men minskar inte risken för FFT:s tillgångar. Vinsten i form av finansieringskostnader som genererats av garantin på de obligationer som utfärdats av Fiat S.p.A vidarebefordras till koncernföretagen genom den prissättningsmekanism som beskrivs i skäl 124. Priserna på företagslånen beräknas genom att på finansieringsföretagens finansieringskostnader tillämpa en marginal, som speglar den vinst som eventuellt genererats av moderbolagets garanti. |
| --- | --- |

(299)

Beträffande de garantier som Fiat S.p.A. ställt för FFT, som åberopas i Luxemburgs synpunkter (162): dessa garantier täcker FFT:s skulder, inte dess tillgångar. De gagnar därför innehavarna av de garanterade obligationer som utfärdats, men minskar inte risken för FFT:s tillgångar. Vinsten i form av finansieringskostnader som genererats av garantin på de obligationer som utfärdats av Fiat S.p.A vidarebefordras till koncernföretagen genom den prissättningsmekanism som beskrivs i skäl 124. Priserna på företagslånen beräknas genom att på finansieringsföretagens finansieringskostnader tillämpa en marginal, som speglar den vinst som eventuellt genererats av moderbolagets garanti.

162

| (300) | Mot bakgrund av dessa iakttagelser, anser kommissionen att varken de implicita eller de explicita garantierna kännbart minskar den risk som FFT bär vid utövande av sina funktioner. Den risken är högre än den som framställs i rapporten om internprissättning, på grund av att det finns garantier som getts till koncernföretagen, vilka leder till ett avsevärt åtagande utanför balansräkningen, och det är därför ett beta högre än 25:e percentilen borde ha valts. |
| --- | --- |

(300)

Mot bakgrund av dessa iakttagelser, anser kommissionen att varken de implicita eller de explicita garantierna kännbart minskar den risk som FFT bär vid utövande av sina funktioner. Den risken är högre än den som framställs i rapporten om internprissättning, på grund av att det finns garantier som getts till koncernföretagen, vilka leder till ett avsevärt åtagande utanför balansräkningen, och det är därför ett beta högre än 25:e percentilen borde ha valts.

| (301) | Slutligen anser kommissionen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, när det godtar skatterådgivarens val av ett beta på 0,29 vid tillämpningen av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar för att fastställa avkastningen på eget kapital som tillämpas på FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital, medför en tilldelning av vinster till FFT, som avviker från marknadsvillkoren och armlängdsprincipen. Eftersom denna avvikelse medför en minskning av FFT:s beskattningsunderlag enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsförhållanden, bör det antas att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor medför en selektiv fördel för FFT i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(301)

Slutligen anser kommissionen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, när det godtar skatterådgivarens val av ett beta på 0,29 vid tillämpningen av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar för att fastställa avkastningen på eget kapital som tillämpas på FFT:s hypotetiska lagstadgade kapital, medför en tilldelning av vinster till FFT, som avviker från marknadsvillkoren och armlängdsprincipen. Eftersom denna avvikelse medför en minskning av FFT:s beskattningsunderlag enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg i förhållande till icke-anknutna företag som utför transaktioner under marknadsförhållanden, bör det antas att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor medför en selektiv fördel för FFT i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.2.2.10   Slutsats om det kapitalbelopp som ska ersättas och nivå på erforderlig avkastning på detta kapital

Slutsats om det kapitalbelopp som ska ersättas och nivå på erforderlig avkastning på detta kapital

| (302) | Eftersom skatterådgivaren valt TNMM i internprissättningsanalysen, och mot bakgrund av iakttagelserna ovan, anser kommissionen att för att FFT ska få en lämplig marknadsbaserad och med armlängdsprincipen förenlig ersättning för de finans- och kassaflödesfunktioner som det fyller inom Fiat-koncernen, bör ersättningen fastställas på grundval av FFT:s redovisade egna kapital och specifika företeelser och omständigheter. |
| --- | --- |

(302)

Eftersom skatterådgivaren valt TNMM i internprissättningsanalysen, och mot bakgrund av iakttagelserna ovan, anser kommissionen att för att FFT ska få en lämplig marknadsbaserad och med armlängdsprincipen förenlig ersättning för de finans- och kassaflödesfunktioner som det fyller inom Fiat-koncernen, bör ersättningen fastställas på grundval av FFT:s redovisade egna kapital och specifika företeelser och omständigheter.

| (303) | Kommissionen godtar 2012 som referensår för bedömning av FFT:s beskattningsunderlag. Kommissionen har heller inga invändningar mot att en databas för jämförelsetransaktioner används för att uppskatta armlängdsavkastning, men behåller, som uttrycks i skäl 294, sina invändningar gällande ett lämpligt val av jämförelsetransaktioner. |
| --- | --- |

(303)

Kommissionen godtar 2012 som referensår för bedömning av FFT:s beskattningsunderlag. Kommissionen har heller inga invändningar mot att en databas för jämförelsetransaktioner används för att uppskatta armlängdsavkastning, men behåller, som uttrycks i skäl 294, sina invändningar gällande ett lämpligt val av jämförelsetransaktioner.

| (304) | Analysen i avsnitt 7.2.2.9 tyder på att de risker som FFT bär, som ska beaktas i beräkningen av en armlängdsersättning, är högre än de risker som läggs fram i rapporten om internprissättning, och att den avkastning före skatt på 6,05 % (och motsvarande 4,3 % efter skatt) som beräknats av skatterådgivaren via TNMM, som godtas av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, ligger långt under den erforderliga avkastningen på kapital i finanssektorn som länge legat på minst 10 %, vilket bekräftar kommissionens slutsats enligt vilken de jämförelsetransaktioner som skatterådgivaren valt inte var lämpliga. |
| --- | --- |

(304)

Analysen i avsnitt 7.2.2.9 tyder på att de risker som FFT bär, som ska beaktas i beräkningen av en armlängdsersättning, är högre än de risker som läggs fram i rapporten om internprissättning, och att den avkastning före skatt på 6,05 % (och motsvarande 4,3 % efter skatt) som beräknats av skatterådgivaren via TNMM, som godtas av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, ligger långt under den erforderliga avkastningen på kapital i finanssektorn som länge legat på minst 10 %, vilket bekräftar kommissionens slutsats enligt vilken de jämförelsetransaktioner som skatterådgivaren valt inte var lämpliga.

| (305) | En jämförelse av den lönsamhet som deklarerats av FF och av FFT (Fiats finansieringsbolag för euroområdet), ger vid handen att skillnaden i vinst mellan FF och FFT, trots likheterna i tillgångarnas struktur, funktioner och inkomster, förklaras av avsikten att sänka den lönsamhetsnivå som deklarerats i Luxemburg. Baserat på FF:s och FFT:s (163) resultaträkningar och struktur hos tillgångar och skulder, har de två företagen stora likheter vad gäller balansräkningar och struktur på tillgångar. Beloppen av deras ränteintäkter och utgifter är också jämförbara. FF är FFT:s huvudsakliga motpart, FFT använder sig av marknaden för att skaffa finansieringskällor och överför en del av finansieringen till FF, som i sin tur lånar ut till Fiat-koncernens italienska företag. [...] |
| --- | --- |

(305)

En jämförelse av den lönsamhet som deklarerats av FF och av FFT (Fiats finansieringsbolag för euroområdet), ger vid handen att skillnaden i vinst mellan FF och FFT, trots likheterna i tillgångarnas struktur, funktioner och inkomster, förklaras av avsikten att sänka den lönsamhetsnivå som deklarerats i Luxemburg. Baserat på FF:s och FFT:s (163) resultaträkningar och struktur hos tillgångar och skulder, har de två företagen stora likheter vad gäller balansräkningar och struktur på tillgångar. Beloppen av deras ränteintäkter och utgifter är också jämförbara. FF är FFT:s huvudsakliga motpart, FFT använder sig av marknaden för att skaffa finansieringskällor och överför en del av finansieringen till FF, som i sin tur lånar ut till Fiat-koncernens italienska företag. [...]

163

| (306) | Fiats dokument rörande policy om intern prissättning verkar ha som mål att ersätta de två företagen med liknande avkastningar (164). Den faktiska avkastningen på registrerat beskattningsbart eget kapital är dock mycket högre för FF än för FFT. På grundval av siffrorna i tabellerna i skäl 113 och 114, presenterar nedanstående tabeller avkastning på eget kapital, beräknad för FF och FFT.









  FF | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nettovinst (tusental euro) | 17 292 | 25 290 | 24 450 | 10 514 |
| Eget kapital (tusental euro) | 271 047 | 268 610 | 268 837 | 256 053 |
| Avkastning på eget kapital (%) | 6,4 | 9,4 | 9,1 | 4,1 |

(306)

Fiats dokument rörande policy om intern prissättning verkar ha som mål att ersätta de två företagen med liknande avkastningar (164). Den faktiska avkastningen på registrerat beskattningsbart eget kapital är dock mycket högre för FF än för FFT. På grundval av siffrorna i tabellerna i skäl 113 och 114, presenterar nedanstående tabeller avkastning på eget kapital, beräknad för FF och FFT.

164

FF

2010

2011

2012

2013

Nettovinst (tusental euro)

17 292

25 290

24 450

10 514

Eget kapital (tusental euro)

271 047

268 610

268 837

256 053

Avkastning på eget kapital (%)

6,4

9,4

9,1

4,1

| FFT | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nettovinst (tusental euro) | 1 737 | 1 851 | 1 217 | 1 146 |
| Eget kapital (tusental euro) | 285 625 | 287 477 | 288 693 | 289 839 |
| Avkastning på eget kapital (%) | 0,6 | 0,6 | 0,4 | 0,4 |

FFT

2010

2011

2012

2013

Nettovinst (tusental euro)

1 737

1 851

1 217

1 146

Eget kapital (tusental euro)

285 625

287 477

288 693

289 839

Avkastning på eget kapital (%)

0,6

0,6

0,4

0,4

| (307) | Som framgår i tabellerna i skäl 306, var den genomsnittliga avkastningen på eget kapital 7,2 % för FF och 0,5 % för FFT för perioden 2010–2013, något som återigen bekräftar att valet av jämförbara företag i rapporten om internprissättning, och den avkastning på eget kapital som följer på det, inte var lämpligt. |
| --- | --- |

(307)

Som framgår i tabellerna i skäl 306, var den genomsnittliga avkastningen på eget kapital 7,2 % för FF och 0,5 % för FFT för perioden 2010–2013, något som återigen bekräftar att valet av jämförbara företag i rapporten om internprissättning, och den avkastning på eget kapital som följer på det, inte var lämpligt.

| (308) | För att fastställa en avkastning på eget kapital att tillämpa på FFT:s redovisade egna kapital, verkar aggregerade statistiska uppgifter från banksektorn vara mera ändamålsenliga är de 66 finansföretagen, varav merparten verkar bedriva specifik finansiell verksamhet. Den första lösningen skulle i varje fall göra det möjligt att bättre närma sig en central trend. |
| --- | --- |

(308)

För att fastställa en avkastning på eget kapital att tillämpa på FFT:s redovisade egna kapital, verkar aggregerade statistiska uppgifter från banksektorn vara mera ändamålsenliga är de 66 finansföretagen, varav merparten verkar bedriva specifik finansiell verksamhet. Den första lösningen skulle i varje fall göra det möjligt att bättre närma sig en central trend.

| (309) | Som anges i skäl 304 är avkastningskravet på eget kapital för europeiska banker för närvarande cirka 10 %, en nivå som upprätthållits till och med under den ekonomiska krisen. Uppgifter från tiden för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor bekräftar denna nivå på avkastningskravet på eget kapital. Enligt publikationen från 2011 från Banken för internationell betalningsutjämning har finansföretag under i ett längre tidsperspektiv tenderat att uppnå avkastningar på eget kapital på omkring 11–12 % (165). Dessutom visade en studie gjord av ECB under 2011 att på den genomsnittliga kapitaliseringsnivån i stickprovet [bestående av 54 internationella banker] är avkastningskravet på eget kapital cirka 10,3 % (166). Värderingsrapporter i värdepapper från 2011 bekräftar också denna nivå. Till exempel har Deutsche Bank har en målsättning för priset på andelar, som speglar en avkastning på eget kapital på över tio men nära tio och en kapitalkostnad som Deutsche Bank hoppas ska hållas över 10 % under den nuvarande perioden (167), medan en värderingsrapport i värdepapper från den 19 mars 2015, gjord av Morgan Stanley och Oliver Wyman, fastställer avkastningsmålet till 10–12 %. |
| --- | --- |

(309)

Som anges i skäl 304 är avkastningskravet på eget kapital för europeiska banker för närvarande cirka 10 %, en nivå som upprätthållits till och med under den ekonomiska krisen. Uppgifter från tiden för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor bekräftar denna nivå på avkastningskravet på eget kapital. Enligt publikationen från 2011 från Banken för internationell betalningsutjämning har finansföretag under i ett längre tidsperspektiv tenderat att uppnå avkastningar på eget kapital på omkring 11–12 % (165). Dessutom visade en studie gjord av ECB under 2011 att på den genomsnittliga kapitaliseringsnivån i stickprovet [bestående av 54 internationella banker] är avkastningskravet på eget kapital cirka 10,3 % (166). Värderingsrapporter i värdepapper från 2011 bekräftar också denna nivå. Till exempel har Deutsche Bank har en målsättning för priset på andelar, som speglar en avkastning på eget kapital på över tio men nära tio och en kapitalkostnad som Deutsche Bank hoppas ska hållas över 10 % under den nuvarande perioden (167), medan en värderingsrapport i värdepapper från den 19 mars 2015, gjord av Morgan Stanley och Oliver Wyman, fastställer avkastningsmålet till 10–12 %.

165

166

167

| (310) | Kommissionen påpekar även att en avkastning på armlängds avstånd inte bör vara lägre än skillnaden mellan företagets inkomster och utgifter. Om ersättning för lån som tillhandahållits, eller insättningar som mottagits av FFT skulle behöva justeras och FFT:s ersättning skulle vara högre än en ersättning som beräknats genom internprissättning, måste den rapporterade vinsten i sin helhet beskattas, eftersom en tredje part inte skulle godkänna att minska sin ersättning om ingen av dess motparter skulle göra en väl underbyggd begäran att få en högre ersättning på sina insättningar eller en väl underbyggd begäran att betala en lägre ersättning för sina emottagna lån. |
| --- | --- |

(310)

Kommissionen påpekar även att en avkastning på armlängds avstånd inte bör vara lägre än skillnaden mellan företagets inkomster och utgifter. Om ersättning för lån som tillhandahållits, eller insättningar som mottagits av FFT skulle behöva justeras och FFT:s ersättning skulle vara högre än en ersättning som beräknats genom internprissättning, måste den rapporterade vinsten i sin helhet beskattas, eftersom en tredje part inte skulle godkänna att minska sin ersättning om ingen av dess motparter skulle göra en väl underbyggd begäran att få en högre ersättning på sina insättningar eller en väl underbyggd begäran att betala en lägre ersättning för sina emottagna lån.

| (311) | Kommissionen anser därför att, om TNMM används för internprissättningsändamål för att beräkna en lämplig ersättning till FFT för de funktioner företaget fyller inom Fiat-koncernen, motsvarar den korrekta uppskattningen av FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg åtminstone 10 % efter skatt, tillämpat på hela beloppet av FFT:s redovisade egna kapital, vilket anses vara i stora drag i linje med den bruttosoliditetsgrad som motsvarar genomsnittet inom sektorn. Ett beskattningsunderlag som beräknats på denna bas skulle leda till en vinstfördelning som speglar förhållandena på marknaden och är förenlig med armlängdsprincipen, eftersom det rör sig om en vinstnivå som oberoende företag skulle kunna förvänta sig på marknaden, så att ett förhandsbesked i skattefrågor som godtar denna bas för att fastställa FFT:s skatt enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg, inte skulle medföra någon selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(311)

Kommissionen anser därför att, om TNMM används för internprissättningsändamål för att beräkna en lämplig ersättning till FFT för de funktioner företaget fyller inom Fiat-koncernen, motsvarar den korrekta uppskattningen av FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg åtminstone 10 % efter skatt, tillämpat på hela beloppet av FFT:s redovisade egna kapital, vilket anses vara i stora drag i linje med den bruttosoliditetsgrad som motsvarar genomsnittet inom sektorn. Ett beskattningsunderlag som beräknats på denna bas skulle leda till en vinstfördelning som speglar förhållandena på marknaden och är förenlig med armlängdsprincipen, eftersom det rör sig om en vinstnivå som oberoende företag skulle kunna förvänta sig på marknaden, så att ett förhandsbesked i skattefrågor som godtar denna bas för att fastställa FFT:s skatt enligt det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg, inte skulle medföra någon selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.2.3   
  ”Fördelar för koncernen”

”Fördelar för koncernen”

| (312) | I sina kommentarer om beslutet att inleda granskningsförfarandet lägger FFT fram ett påstående enligt vilket kommissionen borde beakta åtgärdens ”inverkan på koncernen”, nämligen att Fiat-koncernen inte gynnats eftersom varje ökning av beskattningsunderlaget i Luxemburg i sin helhet skulle kompenseras av ökade skatteavdrag i andra medlemsstater (168). Enligt FFT har kommissionen erkänt denna effekt i flera beslut (169). |
| --- | --- |

(312)

I sina kommentarer om beslutet att inleda granskningsförfarandet lägger FFT fram ett påstående enligt vilket kommissionen borde beakta åtgärdens ”inverkan på koncernen”, nämligen att Fiat-koncernen inte gynnats eftersom varje ökning av beskattningsunderlaget i Luxemburg i sin helhet skulle kompenseras av ökade skatteavdrag i andra medlemsstater (168). Enligt FFT har kommissionen erkänt denna effekt i flera beslut (169).

168

169

| (313) | Inledningsvis påpekar kommissionen att den inte är bunden av sin beslutspraxis och att varje åtgärd bör granskas enskilt utgående från omständigheterna i det enskilda fallet, enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget (170). FFT:s hänvisning till beslutet om ordningen för skatteavdrag för koncerninterna räntebetalningar i Ungern, i vilken kommissionen medgett en sådan ”inverkan på koncernen”, bygger på en felaktig tolkning av beslutet. I detta beslut förkastade kommissionen Ungerns argument enligt vilket en bedömning av huruvida en fördel förelåg borde ske på koncernnivå, och fastslog att fördelen skulle undersökas inom den enskilda enheten. |
| --- | --- |

(313)

Inledningsvis påpekar kommissionen att den inte är bunden av sin beslutspraxis och att varje åtgärd bör granskas enskilt utgående från omständigheterna i det enskilda fallet, enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget (170). FFT:s hänvisning till beslutet om ordningen för skatteavdrag för koncerninterna räntebetalningar i Ungern, i vilken kommissionen medgett en sådan ”inverkan på koncernen”, bygger på en felaktig tolkning av beslutet. I detta beslut förkastade kommissionen Ungerns argument enligt vilket en bedömning av huruvida en fördel förelåg borde ske på koncernnivå, och fastslog att fördelen skulle undersökas inom den enskilda enheten.

170

inverkan på koncernen

| (314) | Detta beslut undersöker huruvida Luxemburg, genom att utfärda det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, gett FFT en selektiv fördel genom att minska dess skatt i denna medlemsstat. Bedömningen av huruvida detta förhandsbesked i skattefrågor givit upphov till en fördel bör gälla behandlingen av det enskilda företaget i den ifrågavarande medlemsstaten, nämligen FFT och Luxemburg, och bör inte beakta möjligheten att åtgärden har en möjligen neutral inverkan på andra företag inom Fiat-koncernen som en konsekvens av den behandling de fått i andra medlemsstater (171). Den omständigheten i sig att en åtgärd som utgörs av ett undantag kompenseras av en höjning av en specifik kostnad av annat slag, utan samband med den tidigare åtgärden, kan inte under några omständigheter, enligt domstolens rättspraxis (172), medföra att undantaget inte ska anses utgöra statligt stöd. Med andra ord kan en fördel som en medlemsstat givit ett företag inte kompenseras genom en nackdel som drabbar ett annat företag, ens när båda företagen tillhör samma koncern. |
| --- | --- |

(314)

Detta beslut undersöker huruvida Luxemburg, genom att utfärda det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, gett FFT en selektiv fördel genom att minska dess skatt i denna medlemsstat. Bedömningen av huruvida detta förhandsbesked i skattefrågor givit upphov till en fördel bör gälla behandlingen av det enskilda företaget i den ifrågavarande medlemsstaten, nämligen FFT och Luxemburg, och bör inte beakta möjligheten att åtgärden har en möjligen neutral inverkan på andra företag inom Fiat-koncernen som en konsekvens av den behandling de fått i andra medlemsstater (171). Den omständigheten i sig att en åtgärd som utgörs av ett undantag kompenseras av en höjning av en specifik kostnad av annat slag, utan samband med den tidigare åtgärden, kan inte under några omständigheter, enligt domstolens rättspraxis (172), medföra att undantaget inte ska anses utgöra statligt stöd. Med andra ord kan en fördel som en medlemsstat givit ett företag inte kompenseras genom en nackdel som drabbar ett annat företag, ens när båda företagen tillhör samma koncern.

171

172

7.2.4   Understödjande resonemang: Selektiv fördel till följd av avvikelse från artikel 164 L.I.R. och/eller cirkuläret

Understödjande resonemang: Selektiv fördel till följd av avvikelse från artikel 164 L.I.R. och/eller cirkuläret

| (315) | Luxemburg och FFT har gjort gällande att artikel 164 L.I.R. eller cirkuläret utgör det referenssystem mot bakgrund av vilket man bör fastställa huruvida en selektiv fördel föreligger som en konsekvens av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. Luxemburg har också gjort gällande att den luxemburgska skattemyndigheten helt enkelt tolkat bestämmelserna och att inget, i FFT:s fall, tyder på att skattemyndigheten avvikit från allmänt tillämpliga bestämmelser, om kommissionen undersökt dessa (173). |
| --- | --- |

(315)

Luxemburg och FFT har gjort gällande att artikel 164 L.I.R. eller cirkuläret utgör det referenssystem mot bakgrund av vilket man bör fastställa huruvida en selektiv fördel föreligger som en konsekvens av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. Luxemburg har också gjort gällande att den luxemburgska skattemyndigheten helt enkelt tolkat bestämmelserna och att inget, i FFT:s fall, tyder på att skattemyndigheten avvikit från allmänt tillämpliga bestämmelser, om kommissionen undersökt dessa (173).

173

| (316) | Som anges i skälen 210 till 215, delar kommissionen inte Luxemburgs och FFT:s uppfattning gällande det tillämpliga referenssystemet. Som ett understödjande resonemang, fastslår kommissionen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor beviljar FFT en selektiv fördel också inom ramen för det mera begränsade referenssystemet som består av koncernföretag som tillämpar internprisen och som omfattas av artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och cirkuläret. Denna bestämmelse inför armlängdsprincipen i Luxemburgs skatterätt, enligt vilken transaktioner mellan företag inom samma koncern bör ersättas som om de utförts av oberoende företag som förhandlar under jämförbara förhållanden där fri konkurrens råder. Avsnitt 2 i cirkuläret innehåller särskilt en beskrivning av armlängdsprincipen, såsom den definieras i OECD:s riktlinjer för internprissättning, och införlivats i nationell rätt (174). |
| --- | --- |

(316)

Som anges i skälen 210 till 215, delar kommissionen inte Luxemburgs och FFT:s uppfattning gällande det tillämpliga referenssystemet. Som ett understödjande resonemang, fastslår kommissionen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor beviljar FFT en selektiv fördel också inom ramen för det mera begränsade referenssystemet som består av koncernföretag som tillämpar internprisen och som omfattas av artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och cirkuläret. Denna bestämmelse inför armlängdsprincipen i Luxemburgs skatterätt, enligt vilken transaktioner mellan företag inom samma koncern bör ersättas som om de utförts av oberoende företag som förhandlar under jämförbara förhållanden där fri konkurrens råder. Avsnitt 2 i cirkuläret innehåller särskilt en beskrivning av armlängdsprincipen, såsom den definieras i OECD:s riktlinjer för internprissättning, och införlivats i nationell rätt (174).

174

| (317) | Med beaktande av att kommissionen redan visat i avsnitt 7.2.2 att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkänner ett visst antal metodologiska val, val av parametrar för tillämpning av dessa metoder och ad hoc-justeringar som gjorts av FFT:s skatterådgivare för internprissättningsändamål, som inte kan anses resultera i ett tillförlitligt närmevärde för ett marknadsbaserat resultat, och som leder till en minskning av FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg, kommissionen kan också dra slutsatsen att detta förhandsbesked i skattefrågor beviljar FFT en selektiv fördel också inom ramen för det mera begränsade referenssystemet som består av artikel 164 tredje stycket i L.I.R. eller cirkuläret, eftersom det medför en minskning av FFT:s skatt i jämförelse med en situation där armlängdsprincipen, som stadgats i denna bestämmelse, tillämpats korrekt. |
| --- | --- |

(317)

Med beaktande av att kommissionen redan visat i avsnitt 7.2.2 att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkänner ett visst antal metodologiska val, val av parametrar för tillämpning av dessa metoder och ad hoc-justeringar som gjorts av FFT:s skatterådgivare för internprissättningsändamål, som inte kan anses resultera i ett tillförlitligt närmevärde för ett marknadsbaserat resultat, och som leder till en minskning av FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg, kommissionen kan också dra slutsatsen att detta förhandsbesked i skattefrågor beviljar FFT en selektiv fördel också inom ramen för det mera begränsade referenssystemet som består av artikel 164 tredje stycket i L.I.R. eller cirkuläret, eftersom det medför en minskning av FFT:s skatt i jämförelse med en situation där armlängdsprincipen, som stadgats i denna bestämmelse, tillämpats korrekt.

7.2.5   Kommissionen har inte identifierat någon på cirkuläret baserad, sammanhängande praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, som skulle kunna utgöra ett lämpligt referenssystem

Kommissionen har inte identifierat någon på cirkuläret baserad, sammanhängande praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, som skulle kunna utgöra ett lämpligt referenssystem

| (318) | FFT har också hävdat att kommissionen för att visa att en selektiv behandling föreligger till följd av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, borde jämföra detta förhandsbesked med den luxemburgska skattemyndighetens praxis på grundval av cirkuläret, och särskilt med de andra förhandsbesked som tilldelats andra finans- och kassaföretag, som Luxemburg lämnat till kommissionen som representativt urval av dess praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor (175). |
| --- | --- |

(318)

FFT har också hävdat att kommissionen för att visa att en selektiv behandling föreligger till följd av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, borde jämföra detta förhandsbesked med den luxemburgska skattemyndighetens praxis på grundval av cirkuläret, och särskilt med de andra förhandsbesked som tilldelats andra finans- och kassaföretag, som Luxemburg lämnat till kommissionen som representativt urval av dess praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor (175).

175

| (319) | Kommissionen håller inte med om detta resonemang, eftersom det skulle betyda att det referenssystem mot bakgrund av vilket det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor bör undersökas skulle vara Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor baserad på cirkuläret som gäller andra finans- och finansförvaltningsföretag. Skattemyndigheten har redan visat varför det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg utgör den referensram som behövs för selektivitetsanalysen (176). |
| --- | --- |

(319)

Kommissionen håller inte med om detta resonemang, eftersom det skulle betyda att det referenssystem mot bakgrund av vilket det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor bör undersökas skulle vara Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor baserad på cirkuläret som gäller andra finans- och finansförvaltningsföretag. Skattemyndigheten har redan visat varför det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg utgör den referensram som behövs för selektivitetsanalysen (176).

176

| (320) | Kommissionen såsom ytterligare ett understödjande resonemang, varför Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, som bygger på cirkuläret, utgör ett lämpligt referenssystem för att avgöra huruvida det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ger FFT en selektiv fördel. Detta förklaras i första hand genom det faktum att cirkuläret är avfattat i alltför allmänna ordalag och således inte möjliggör identifikation av objektiva kriterier som är tillämpliga på alla finans- och kassaföretag som ansöker om förhandsbesked i skattefrågor för internprissättning. Kommissionens studie av de förhandsbesked som Luxemburg lämnat visar också att det inte finns några sammanhängande regler som allmänt tillämpas på grundval av objektiva kriterier, mot bakgrund av vilka det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor skulle kunna granskas för att avgöra huruvida FFT som en följd av detta förhandsbesked åtnjutit en selektiv fördel. |
| --- | --- |

(320)

Kommissionen såsom ytterligare ett understödjande resonemang, varför Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, som bygger på cirkuläret, utgör ett lämpligt referenssystem för att avgöra huruvida det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ger FFT en selektiv fördel. Detta förklaras i första hand genom det faktum att cirkuläret är avfattat i alltför allmänna ordalag och således inte möjliggör identifikation av objektiva kriterier som är tillämpliga på alla finans- och kassaföretag som ansöker om förhandsbesked i skattefrågor för internprissättning. Kommissionens studie av de förhandsbesked som Luxemburg lämnat visar också att det inte finns några sammanhängande regler som allmänt tillämpas på grundval av objektiva kriterier, mot bakgrund av vilka det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor skulle kunna granskas för att avgöra huruvida FFT som en följd av detta förhandsbesked åtnjutit en selektiv fördel.

7.2.5.1   Cirkuläret är avfattat på ett alltför allmänt sätt, för att det ska kunna utgöra ett lämpligt referenssystem.

Cirkuläret är avfattat på ett alltför allmänt sätt, för att det ska kunna utgöra ett lämpligt referenssystem.

| (321) | Ett referenssystem består, som anges i skäl 193, av en konsekvent uppsättning regler som – på grundval av objektiva kriterier – gäller generellt för alla företag som omfattas av systemets tillämpningsområde, som definieras av dess syfte. Kommissionen anser att cirkuläret i fråga om finans- och kassaföretag inom koncerner inte kan utgöra ett sådant system, med tanke på avsaknaden av objektiva kriterier som möjliggör en konsekvent tillämpning av armlängdsprincipen på koncerninterna finanstransaktioner. |
| --- | --- |

(321)

Ett referenssystem består, som anges i skäl 193, av en konsekvent uppsättning regler som – på grundval av objektiva kriterier – gäller generellt för alla företag som omfattas av systemets tillämpningsområde, som definieras av dess syfte. Kommissionen anser att cirkuläret i fråga om finans- och kassaföretag inom koncerner inte kan utgöra ett sådant system, med tanke på avsaknaden av objektiva kriterier som möjliggör en konsekvent tillämpning av armlängdsprincipen på koncerninterna finanstransaktioner.

| (322) | Cirkuläret är formulerat i generella termer och de faktorer som skattemyndigheten bör beakta vid tillämpning av armlängdsprincipen beskrivs kortfattat. Dessa faktorer inbegriper att företagen bör göra en riskanalys och fastställa de tilläggskostnader som är knutna till beviljandet av ett lån, dvs. kostnader som läggs till baskostnaden, vilket i sin tur kräver att en kreditriskanalys görs. Cirkuläret förklarare vidare att ett koncernfinansieringsföretag bör förfoga över tillräckligt eget kapital för att kunna bära de risker som är förknippade med dess verksamhet, och att man på grundval av företeelser och omständigheter i varje enskilt fall bör bedöma vilka risker som bärs och huruvida koncernfinansieringsföretaget har tillräckligt eget kapital för att bära dessa risker (177). |
| --- | --- |

(322)

Cirkuläret är formulerat i generella termer och de faktorer som skattemyndigheten bör beakta vid tillämpning av armlängdsprincipen beskrivs kortfattat. Dessa faktorer inbegriper att företagen bör göra en riskanalys och fastställa de tilläggskostnader som är knutna till beviljandet av ett lån, dvs. kostnader som läggs till baskostnaden, vilket i sin tur kräver att en kreditriskanalys görs. Cirkuläret förklarare vidare att ett koncernfinansieringsföretag bör förfoga över tillräckligt eget kapital för att kunna bära de risker som är förknippade med dess verksamhet, och att man på grundval av företeelser och omständigheter i varje enskilt fall bör bedöma vilka risker som bärs och huruvida koncernfinansieringsföretaget har tillräckligt eget kapital för att bära dessa risker (177).

177

| (323) | Cirkuläret ger emellertid ingen information om hur den förväntade avkastningen på eget kapital ska uppskattas, huruvida användning av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar är godtagbar och, om så är fallet, hur man gör för att fastställa prissättningsmodellens relevanta komponenter. Cirkuläret innehåller heller inte mycket information om det egna kapital som ska tas i beaktande, förutom att det måste vara tillräckligt för att kunna bära riskerna. |
| --- | --- |

(323)

Cirkuläret ger emellertid ingen information om hur den förväntade avkastningen på eget kapital ska uppskattas, huruvida användning av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar är godtagbar och, om så är fallet, hur man gör för att fastställa prissättningsmodellens relevanta komponenter. Cirkuläret innehåller heller inte mycket information om det egna kapital som ska tas i beaktande, förutom att det måste vara tillräckligt för att kunna bära riskerna.

| (324) | I sina synpunkter om beslutet att inleda granskningsförfarandet, anger Luxemburg att förhandsbeskedet i skattefrågor grundar sig på ett begränsat utrymme för skönsmässig bedömning som ges av artikel 164 tredje stycket i L.I.R. vilken stadgar armlängdsprincipen i Luxemburgs skattelag (178), men också förklarar att normerna i fråga om beskattning bör tolkas i ljuset av omständigheterna i varje enskilt fall, vilket per definition kräver ett beaktande av egenskaperna hos de verksamheter som bedrivs av den skattskyldige och det sammanhang i vilket verksamheterna bedrivs (179). Luxemburg medger således å ena sidan, att bestämmelserna bör tolkas mot bakgrund av omständigheterna i varje enskilt fall, men å andra sidan, att bestämmelserna inte förklarar hur de allmänna kriterier som läggs fram i cirkuläret omsätts i en konkret bedömning av FFT:s skattesituation, och inte heller hur en konsekvent behandling av alla skattebetalare säkerställs vid tillämpning av cirkuläret. Det är därför inte förvånande att FFT:s rapport om internprissättning, med undantag för en hänvisning till cirkuläret i början av texten, inte innehåller några referenser till de kriterier som cirkuläret fastställer, och inte heller förklarar hur cirkuläret tillämpas i FFT:s speciella fall. |
| --- | --- |

(324)

I sina synpunkter om beslutet att inleda granskningsförfarandet, anger Luxemburg att förhandsbeskedet i skattefrågor grundar sig på ett begränsat utrymme för skönsmässig bedömning som ges av artikel 164 tredje stycket i L.I.R. vilken stadgar armlängdsprincipen i Luxemburgs skattelag (178), men också förklarar att normerna i fråga om beskattning bör tolkas i ljuset av omständigheterna i varje enskilt fall, vilket per definition kräver ett beaktande av egenskaperna hos de verksamheter som bedrivs av den skattskyldige och det sammanhang i vilket verksamheterna bedrivs (179). Luxemburg medger således å ena sidan, att bestämmelserna bör tolkas mot bakgrund av omständigheterna i varje enskilt fall, men å andra sidan, att bestämmelserna inte förklarar hur de allmänna kriterier som läggs fram i cirkuläret omsätts i en konkret bedömning av FFT:s skattesituation, och inte heller hur en konsekvent behandling av alla skattebetalare säkerställs vid tillämpning av cirkuläret. Det är därför inte förvånande att FFT:s rapport om internprissättning, med undantag för en hänvisning till cirkuläret i början av texten, inte innehåller några referenser till de kriterier som cirkuläret fastställer, och inte heller förklarar hur cirkuläret tillämpas i FFT:s speciella fall.

178

179

| (325) | Genom att dra slutsatsen att internprissättningsanalysen genomförts i enlighet med cirkuläret 164/2 av den 28 januari 2011 med hänsyn till armlängdsprincipen, stödde sig den luxemburgska skattemyndigheten följaktligen inte på något objektivt kriterium som fastställts i cirkuläret, eftersom detta dokument inte innehåller detaljerade och objektiva kriterier som skulle kunna möjliggöra en sammanhängande tillämpning av armlängdsprincipen på koncerninterna finanstransaktioner. |
| --- | --- |

(325)

Genom att dra slutsatsen att internprissättningsanalysen genomförts i enlighet med cirkuläret 164/2 av den 28 januari 2011 med hänsyn till armlängdsprincipen, stödde sig den luxemburgska skattemyndigheten följaktligen inte på något objektivt kriterium som fastställts i cirkuläret, eftersom detta dokument inte innehåller detaljerade och objektiva kriterier som skulle kunna möjliggöra en sammanhängande tillämpning av armlängdsprincipen på koncerninterna finanstransaktioner.

7.2.5.2   Luxemburgs praxis för förhandsbesked i skattefrågor är för inkonsekvent för att det ska kunna utgöra ett lämpligt referenssystem.

Luxemburgs praxis för förhandsbesked i skattefrågor är för inkonsekvent för att det ska kunna utgöra ett lämpligt referenssystem.

| (326) | Utöver cirkulärets allmänna natur, har kommissionen undersökt de förhandsbesked i skattefrågor som Luxemburg lämnat, och konstaterat att också Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor i anknytning till finans- och kassaföretag uppvisar avsaknad av en enhetlig uppsättning regler som skulle vara allmänt tillämpliga för alla skattskyldiga som på grundval av objektiva kriterier är i en liknande situation. |
| --- | --- |

(326)

Utöver cirkulärets allmänna natur, har kommissionen undersökt de förhandsbesked i skattefrågor som Luxemburg lämnat, och konstaterat att också Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor i anknytning till finans- och kassaföretag uppvisar avsaknad av en enhetlig uppsättning regler som skulle vara allmänt tillämpliga för alla skattskyldiga som på grundval av objektiva kriterier är i en liknande situation.

| (327) | Av de 21 förhandsbesked i skattefrågor som inledningsvis lämnades, samtidigt som FFT:s förhandsbesked om prissättning, berör endast två finansieringsverksamheter som godkändes på grundval av cirkuläret och åtföljs av en rapport om internprissättning:






  — | Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2013 (nr 2) (180) gäller tillämpning av cirkuläret på mellanliggande finansiering [...] |
| --- | --- | --- |

(327)

Av de 21 förhandsbesked i skattefrågor som inledningsvis lämnades, samtidigt som FFT:s förhandsbesked om prissättning, berör endast två finansieringsverksamheter som godkändes på grundval av cirkuläret och åtföljs av en rapport om internprissättning:

—

Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2013 (nr 2) (180) gäller tillämpning av cirkuläret på mellanliggande finansiering [...]

180

| — | Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2013 (nr 4) gäller också analysen av tillämpningen av armlängdsprincipen enligt cirkuläret, på koncernfinansieringsverksamhet. [...] |
| --- | --- |

—

Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2013 (nr 4) gäller också analysen av tillämpningen av armlängdsprincipen enligt cirkuläret, på koncernfinansieringsverksamhet. [...]

| (328) | En snabb läsning av dessa två förhandsbesked i skattefrågor och en jämförelse med det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor avslöjar bristen på samstämmighet i den behandling som ges finansieringsföretag i enlighet med cirkuläret, och i den granskning av skattepliktig vinst som gjorts av den luxemburgska skattemyndigheten. Oberoende av huruvida de två förhandsbeskeden i skattefrågor korrekt tillämpar CUP-metoden, erkänner de uttryckligen att denna metod under alla omständigheter är den mest lämpade för transaktioner inom mellanliggande finansiering, baserat på den funktionella analysen och tillgången på jämförelseobjekt, vilka inbegriper bland annat banker. Detta är också i linje med cirkuläret, som anser att de funktioner som utövas av koncerninterna finansföretag i huvudsak är jämförbara med oberoende finansinstituts funktioner. I motsats till hur man gått till väga med dessa två förhandsbesked, har CUP-metoden inte tillämpats på det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, eftersom FFT:s skatterådgivare ansett TNMM vara den mest lämpade, med motiveringen att ”TNMM verkar rimlig” (181). |
| --- | --- |

(328)

En snabb läsning av dessa två förhandsbesked i skattefrågor och en jämförelse med det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor avslöjar bristen på samstämmighet i den behandling som ges finansieringsföretag i enlighet med cirkuläret, och i den granskning av skattepliktig vinst som gjorts av den luxemburgska skattemyndigheten. Oberoende av huruvida de två förhandsbeskeden i skattefrågor korrekt tillämpar CUP-metoden, erkänner de uttryckligen att denna metod under alla omständigheter är den mest lämpade för transaktioner inom mellanliggande finansiering, baserat på den funktionella analysen och tillgången på jämförelseobjekt, vilka inbegriper bland annat banker. Detta är också i linje med cirkuläret, som anser att de funktioner som utövas av koncerninterna finansföretag i huvudsak är jämförbara med oberoende finansinstituts funktioner. I motsats till hur man gått till väga med dessa två förhandsbesked, har CUP-metoden inte tillämpats på det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, eftersom FFT:s skatterådgivare ansett TNMM vara den mest lämpade, med motiveringen att ”TNMM verkar rimlig” (181).

181

| (329) | Tre andra förhandsbesked i skattefrågor som lämnats av Luxemburg gäller också koncernintern finansieringsverksamhet grundad på cirkuläret, men åtföljs inte av en rapport om internprissättning som ger motiveringar till ansökan:






  — | Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2012 (nr 1) gäller finansieringsverksamhet [...]. |
| --- | --- | --- |

(329)

Tre andra förhandsbesked i skattefrågor som lämnats av Luxemburg gäller också koncernintern finansieringsverksamhet grundad på cirkuläret, men åtföljs inte av en rapport om internprissättning som ger motiveringar till ansökan:

—

Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2012 (nr 1) gäller finansieringsverksamhet [...].

| — | Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2012 (nr 5) gäller finansieringsverksamhet [...]. |
| --- | --- |

—

Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2012 (nr 5) gäller finansieringsverksamhet [...].

| — | Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2013 (nr 22) gäller särskilt en finansieringsverksamhet [...]. |
| --- | --- |

—

Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2013 (nr 22) gäller särskilt en finansieringsverksamhet [...].

| (330) | Beträffande en jämförelse mellan förhandsbeskeden no 1, 5 och 22 med det omtvistade förhandsbeskedet, finns det en uppenbar skillnad i den luxemburgska skattemyndighetens behandling av förhandsbeskeden: i motsats till det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, åtföljdes ansökningarna för förhandsbeskeden 1, 5 och 22 inte av en rapport om internprissättning, fastän detta uttryckligen krävs enligt cirkuläret (182). |
| --- | --- |

(330)

Beträffande en jämförelse mellan förhandsbeskeden no 1, 5 och 22 med det omtvistade förhandsbeskedet, finns det en uppenbar skillnad i den luxemburgska skattemyndighetens behandling av förhandsbeskeden: i motsats till det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, åtföljdes ansökningarna för förhandsbeskeden 1, 5 och 22 inte av en rapport om internprissättning, fastän detta uttryckligen krävs enligt cirkuläret (182).

182

| (331) | Två andra förhandsbesked i skattefrågor som Luxemburg lämnat till kommissionen rör finansieringsverksamhet, men grundar sig inte på cirkuläret.






  — | Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2012 (nr 6) gäller en omstrukturering av ett företag [...]. Det innehåller bl.a. ett lån med indexerad ränta [...]. |
| --- | --- | --- |

(331)

Två andra förhandsbesked i skattefrågor som Luxemburg lämnat till kommissionen rör finansieringsverksamhet, men grundar sig inte på cirkuläret.

—

Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2012 (nr 6) gäller en omstrukturering av ett företag [...]. Det innehåller bl.a. ett lån med indexerad ränta [...].

| — | Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2012 (nr 21) gäller förvärv av [...]. |
| --- | --- |

—

Ett förhandsbesked i skattefrågor från [...] 2012 (nr 21) gäller förvärv av [...].

| (332) | Slutligen undersökte kommissionen de två förhandsbesked i skattefrågor som lämnats av Luxemburg, bland de 13 förhandsbesked som berörde en kassaflödesfunktion, som identifierats i förteckningen över 5 323 förhandsbesked som landet lämnat den 22 december 2014 (183). Dessa två förhandsbesked i skattefrågor baseras på cirkuläret.






  — | Ett förhandsbesked i skattefrågor gällande företag E:s kassaflödesfunktion består av mötesnoteringar som lämnats av företagets skatterådgivare, undertecknade den [...] av företrädare för den luxemburgska skattemyndigheten. [...] |
| --- | --- | --- |

(332)

Slutligen undersökte kommissionen de två förhandsbesked i skattefrågor som lämnats av Luxemburg, bland de 13 förhandsbesked som berörde en kassaflödesfunktion, som identifierats i förteckningen över 5 323 förhandsbesked som landet lämnat den 22 december 2014 (183). Dessa två förhandsbesked i skattefrågor baseras på cirkuläret.

183

—

Ett förhandsbesked i skattefrågor gällande företag E:s kassaflödesfunktion består av mötesnoteringar som lämnats av företagets skatterådgivare, undertecknade den [...] av företrädare för den luxemburgska skattemyndigheten. [...]

| — | Ett förhandsbesked i skattefrågor gällande företag G:s kassaflödesfunktion är daterat den [...], och beviljar en ansökan som företaget lämnat in samma dag. [...] |
| --- | --- |

—

Ett förhandsbesked i skattefrågor gällande företag G:s kassaflödesfunktion är daterat den [...], och beviljar en ansökan som företaget lämnat in samma dag. [...]

| (333) | Kommissionen noterar att inget av dessa två förhandsbesked, till skillnad från det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, tillämpar varken TNMM eller prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, och inget av dem verkar fastställa företagets skattepliktiga vinst som hypotetiskt lagstadgat eget kapital. Dessutom, även om företaget G:s ansökan om förhandsbesked i skattefrågor hänvisar till en rapport om internprissättning som ska lämnas i ett senare skede, verkar det som att denna rapport aldrig lämnats till den luxemburgska skattemyndigheten (184). Slutligen, även om företaget G:s förhandsbesked i skattefrågor inte tydligt anger marginalens nivå, eller vad marginalen tillämpas på, skiljer det sig från det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, för enligt ansökan om förhandsbesked skulle marginalen baseras på tillgångar och utgöra tillägg till en avkastning på eget kapital. Sammanfattningsvis verkar den skattemässiga behandling som getts dessa två företag för deras kassaflödesfunktioner inte motsvara någon strategi eller metod som stämmer överens med det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. |
| --- | --- |

(333)

Kommissionen noterar att inget av dessa två förhandsbesked, till skillnad från det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, tillämpar varken TNMM eller prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, och inget av dem verkar fastställa företagets skattepliktiga vinst som hypotetiskt lagstadgat eget kapital. Dessutom, även om företaget G:s ansökan om förhandsbesked i skattefrågor hänvisar till en rapport om internprissättning som ska lämnas i ett senare skede, verkar det som att denna rapport aldrig lämnats till den luxemburgska skattemyndigheten (184). Slutligen, även om företaget G:s förhandsbesked i skattefrågor inte tydligt anger marginalens nivå, eller vad marginalen tillämpas på, skiljer det sig från det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, för enligt ansökan om förhandsbesked skulle marginalen baseras på tillgångar och utgöra tillägg till en avkastning på eget kapital. Sammanfattningsvis verkar den skattemässiga behandling som getts dessa två företag för deras kassaflödesfunktioner inte motsvara någon strategi eller metod som stämmer överens med det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor.

184

| (334) | Luxemburg gör gällande att FFT inte är jämförbart med andra finansieringsföretag, eftersom det anskaffar kapital på marknaden, medan de andra finansieringsföretagen i allmänhet uppnår finansiering inom koncernen. Luxemburg hävdar även att FFT inte kan jämföras med något annat skattskyldigt företag i Luxemburg, man hävdar att situationen för varje skattskyldig är tillräckligt specifik för att omöjliggöra jämförelse med andra skattskyldiga (185). |
| --- | --- |

(334)

Luxemburg gör gällande att FFT inte är jämförbart med andra finansieringsföretag, eftersom det anskaffar kapital på marknaden, medan de andra finansieringsföretagen i allmänhet uppnår finansiering inom koncernen. Luxemburg hävdar även att FFT inte kan jämföras med något annat skattskyldigt företag i Luxemburg, man hävdar att situationen för varje skattskyldig är tillräckligt specifik för att omöjliggöra jämförelse med andra skattskyldiga (185).

185

| (335) | Kommissionen samtycker inte med dessa påståenden, och framhåller att avsaknaden av enhetliga regler som vanligtvis tillämpas på finans- och kassaföretag som på grundval av objektiva kriterier lämnat in en ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, mycket tydligt framgår genom det faktum att det finns ett förhandsbesked i skattefrågor till [företag F:s] fördel. [Företag F:s] förhandsbesked i skattefrågor, som antagits samma dag som det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor och gäller samma funktioner som detta ([företag F] täcker industrisegmentet [...] i en annan struktur av koncernfinansieringsföretag), kommer fram till en slutsats som skiljer sig åt väsentligt beträffande företagens respektive beskattningsunderlag, utan att det ges någon relevant motivering till en sådan skillnad i behandling. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkänner ett beskattningsunderlag på ungefär 2,5 miljoner euro, medan förhandsbeskedet till [företag F:s] fördel godtar en ersättning för liknande finans- och kassaflödesverksamhet, vilket resulterar i ett beskattningsunderlag på [...] euro. Denna skillnad i behandling av praktiskt taget identiska företag, utan något uppenbart skäl, visar ytterligare att Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, som grundar sig på cirkulärets allmänna ordalag, inte utgör ett lämpligt referenssystem för selektivitetsanalysen. |
| --- | --- |

(335)

Kommissionen samtycker inte med dessa påståenden, och framhåller att avsaknaden av enhetliga regler som vanligtvis tillämpas på finans- och kassaföretag som på grundval av objektiva kriterier lämnat in en ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, mycket tydligt framgår genom det faktum att det finns ett förhandsbesked i skattefrågor till [företag F:s] fördel. [Företag F:s] förhandsbesked i skattefrågor, som antagits samma dag som det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor och gäller samma funktioner som detta ([företag F] täcker industrisegmentet [...] i en annan struktur av koncernfinansieringsföretag), kommer fram till en slutsats som skiljer sig åt väsentligt beträffande företagens respektive beskattningsunderlag, utan att det ges någon relevant motivering till en sådan skillnad i behandling. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkänner ett beskattningsunderlag på ungefär 2,5 miljoner euro, medan förhandsbeskedet till [företag F:s] fördel godtar en ersättning för liknande finans- och kassaflödesverksamhet, vilket resulterar i ett beskattningsunderlag på [...] euro. Denna skillnad i behandling av praktiskt taget identiska företag, utan något uppenbart skäl, visar ytterligare att Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, som grundar sig på cirkulärets allmänna ordalag, inte utgör ett lämpligt referenssystem för selektivitetsanalysen.

| (336) | I granskningen av Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor identifieras inga enhetliga regler som på grundval av objektiva kriterier gäller generellt för alla företag som omfattas av systemets tillämpningsområde, som definieras av dess syfte. Denna praxis kan alltså inte utgöra den ram mot bakgrund av vilken det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor granskas för att avgöra huruvida FFT erhållit en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(336)

I granskningen av Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor identifieras inga enhetliga regler som på grundval av objektiva kriterier gäller generellt för alla företag som omfattas av systemets tillämpningsområde, som definieras av dess syfte. Denna praxis kan alltså inte utgöra den ram mot bakgrund av vilken det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor granskas för att avgöra huruvida FFT erhållit en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.2.6   Berättigande på grund av skattesystemets art eller allmänna ekonomi

Berättigande på grund av skattesystemets art eller allmänna ekonomi

| (337) | Varken Luxemburg eller FFT har angett ett enda skäl som skulle motivera den selektiva behandling som FFT åtnjuter som en följd av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. Kommissionen påminner att det åvilar medlemsstaten att tillhandahålla sådana motiveringar |
| --- | --- |

(337)

Varken Luxemburg eller FFT har angett ett enda skäl som skulle motivera den selektiva behandling som FFT åtnjuter som en följd av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. Kommissionen påminner att det åvilar medlemsstaten att tillhandahålla sådana motiveringar

| (338) | Kommissionen har inte kunnat hitta några skäl som motiverar förmånsbehandlingen av FFT som följer på det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, skäl som skulle kunna anses vara en direkt följd av grundläggande eller vägledande principer i referenssystemet eller som är en följd av systemets inneboende mekanismer som är nödvändiga för dess funktion och effektivitet (186), vare sig referenssystemet utgörs av det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg eller, som framhålls av Luxemburg och Fiat, av artikel 164 L.I.R. och cirkuläret. |
| --- | --- |

(338)

Kommissionen har inte kunnat hitta några skäl som motiverar förmånsbehandlingen av FFT som följer på det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, skäl som skulle kunna anses vara en direkt följd av grundläggande eller vägledande principer i referenssystemet eller som är en följd av systemets inneboende mekanismer som är nödvändiga för dess funktion och effektivitet (186), vare sig referenssystemet utgörs av det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg eller, som framhålls av Luxemburg och Fiat, av artikel 164 L.I.R. och cirkuläret.

186

7.2.7   Slutsatser om förekomsten av en selektiv fördel

Slutsatser om förekomsten av en selektiv fördel

| (339) | Kommissionen fastslår att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, i och med att det godkänner en metod som gör det möjligt att komma fram till en fördelning av vinster till FFT inom Fiat-koncernen, som avviker från ett marknadsresultat som är förenligt med armlängdsprincipen och medför en minskning av FFT:s skattebörda under det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg, i jämförelse med skattesbördan hos icke-anknutna företag som är skattskyldiga i landet, som utför transaktioner under marknadsvillkor, ger FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(339)

Kommissionen fastslår att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, i och med att det godkänner en metod som gör det möjligt att komma fram till en fördelning av vinster till FFT inom Fiat-koncernen, som avviker från ett marknadsresultat som är förenligt med armlängdsprincipen och medför en minskning av FFT:s skattebörda under det allmänna bolagsskattesystemet i Luxemburg, i jämförelse med skattesbördan hos icke-anknutna företag som är skattskyldiga i landet, som utför transaktioner under marknadsvillkor, ger FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

| (340) | Som understödjande resonemang fastslår kommissionen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, när det godkänner en metod som gör det möjligt att komma fram till en fördelning av vinster till fördel för FFT inom Fiat-koncernen, som avviker från ett marknadsresultat som är förenligt med armlängdsprincipen och medför en minskning av FFT:s skattebörda enligt artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och cirkuläret, i jämförelse med skattebördan hos icke-anknutna företag som är skattskyldiga i Luxemburg, ger FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(340)

Som understödjande resonemang fastslår kommissionen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, när det godkänner en metod som gör det möjligt att komma fram till en fördelning av vinster till fördel för FFT inom Fiat-koncernen, som avviker från ett marknadsresultat som är förenligt med armlängdsprincipen och medför en minskning av FFT:s skattebörda enligt artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och cirkuläret, i jämförelse med skattebördan hos icke-anknutna företag som är skattskyldiga i Luxemburg, ger FFT en selektiv fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.3   Mottagare av det omtvistade stödet

Mottagare av det omtvistade stödet

| (341) | Kommissionen anser att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ger FFT en selektiv ekonomisk fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, eftersom det minskar FFT:s skattepliktiga vinst i jämfört med oberoende företag vars skattepliktiga vinst fastställs på grundval av transaktioner som utförts under normala marknadsförhållanden. Kommissionen understryker emellertid att FFT är en del av en multinationell koncern, Fiat Chrysler Automobiles (”FCA”), och att dess funktion i koncernen består i att tillhandahålla finansierings- och kassatjänster för andra företag i Fiat-koncernen, och avkastningen av denna verksamhet är föremål för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. |
| --- | --- |

(341)

Kommissionen anser att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ger FFT en selektiv ekonomisk fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, eftersom det minskar FFT:s skattepliktiga vinst i jämfört med oberoende företag vars skattepliktiga vinst fastställs på grundval av transaktioner som utförts under normala marknadsförhållanden. Kommissionen understryker emellertid att FFT är en del av en multinationell koncern, Fiat Chrysler Automobiles (”FCA”), och att dess funktion i koncernen består i att tillhandahålla finansierings- och kassatjänster för andra företag i Fiat-koncernen, och avkastningen av denna verksamhet är föremål för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor.

| (342) | Flera separata juridiska personer kan anses utgöra en enda ekonomisk enhet vid tillämpningen av reglerna för statligt stöd. Denna ekonomiska enhet betraktas då som det företag som tar emot stödåtgärden. Domstolen har tidigare fastslagit att ”begreppet företag placerat i ett konkurrensrättsligt sammanhang måste förstås som en ekonomisk enhet [...] även om enheten i juridisk mening består av flera fysiska eller juridiska personer” (187). För att bestämma huruvida flera enheter utgör en ekonomisk enhet, undersöker domstolen förekomsten av en kontrollerande andel eller om det finns funktionella, ekonomiska eller organiska kopplingar (188). FFT ägs av Fiat S.p.A. (idag Fiat Chrysler Automobiles, NV) och av FF, som i sin tur är ett helägt bolag till Fiat S.p.A. (189). FFT kontrolleras alltså till 100 % av Fiat S.p.A., som i sin tur kontrollerar Fiat-koncernen (190). |
| --- | --- |

(342)

Flera separata juridiska personer kan anses utgöra en enda ekonomisk enhet vid tillämpningen av reglerna för statligt stöd. Denna ekonomiska enhet betraktas då som det företag som tar emot stödåtgärden. Domstolen har tidigare fastslagit att ”begreppet företag placerat i ett konkurrensrättsligt sammanhang måste förstås som en ekonomisk enhet [...] även om enheten i juridisk mening består av flera fysiska eller juridiska personer” (187). För att bestämma huruvida flera enheter utgör en ekonomisk enhet, undersöker domstolen förekomsten av en kontrollerande andel eller om det finns funktionella, ekonomiska eller organiska kopplingar (188). FFT ägs av Fiat S.p.A. (idag Fiat Chrysler Automobiles, NV) och av FF, som i sin tur är ett helägt bolag till Fiat S.p.A. (189). FFT kontrolleras alltså till 100 % av Fiat S.p.A., som i sin tur kontrollerar Fiat-koncernen (190).

187

188

189

190

| (343) | Dessutom var det Fiat-koncernen som fattade beslutet att etablera FFT i Luxemburg, och således drar denna koncern nytta av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, eftersom koncernen, som anges i skäl 52, fastställer den vinst som ska tilldelas FFT inom koncernen för de finans- och kassatjänster som företaget tillhandahåller företagen inom koncernen. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor är tros allt ett beslut som godtar en internprissättningsmetod för transaktioner inom Fiat-koncernen, och all gynnsam skattemässig behandling som den luxemburgska skattemyndigheten beviljar FFT gynnar således Fiat-koncernen i sin helhet genom att bevilja tilläggsresurser inte bara för FFT utan för hela koncernen. Med andra ord, som anges i skäl 221, när internprissättning krävs för att bestämma priset på produkter och tjänster som tillhandahålls bland olika juridiska enheter inom en och samma koncern, har internprissättningsmekanismen, genom sin natur, effekter på mer än ett företag inom koncernen (en höjning av priserna i ett företag sänker vinsten inom ett annat). |
| --- | --- |

(343)

Dessutom var det Fiat-koncernen som fattade beslutet att etablera FFT i Luxemburg, och således drar denna koncern nytta av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, eftersom koncernen, som anges i skäl 52, fastställer den vinst som ska tilldelas FFT inom koncernen för de finans- och kassatjänster som företaget tillhandahåller företagen inom koncernen. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor är tros allt ett beslut som godtar en internprissättningsmetod för transaktioner inom Fiat-koncernen, och all gynnsam skattemässig behandling som den luxemburgska skattemyndigheten beviljar FFT gynnar således Fiat-koncernen i sin helhet genom att bevilja tilläggsresurser inte bara för FFT utan för hela koncernen. Med andra ord, som anges i skäl 221, när internprissättning krävs för att bestämma priset på produkter och tjänster som tillhandahålls bland olika juridiska enheter inom en och samma koncern, har internprissättningsmekanismen, genom sin natur, effekter på mer än ett företag inom koncernen (en höjning av priserna i ett företag sänker vinsten inom ett annat).

| (344) | Följaktligen, trots det faktum att koncernen är organiserad i olika juridiska personer, måste dessa företag i internprissättningssammanhang betraktas som en enda koncern som gagnas av den omtvistade stödåtgärden (191). |
| --- | --- |

(344)

Följaktligen, trots det faktum att koncernen är organiserad i olika juridiska personer, måste dessa företag i internprissättningssammanhang betraktas som en enda koncern som gagnas av den omtvistade stödåtgärden (191).

191

| (345) | Det skattebelopp som betalas av FFT i Luxemburg påverkar priserna på de koncerninterna lån som FFT beviljar företagen inom Fiat-koncernen, eftersom priserna baseras på en vägd genomsnittlig kapitalkostnad och en marginal (192), på så sätt att minskningar av FFT:s skattebörda med nödvändighet sänker priserna för FFT:s koncerninterna lån. En minskning av FFT:s skattebörda i Luxemburg är till fördel inte bara för FFT, utan för alla företag inom koncernen som tar emot finansiering från FFT, och således Fiat-koncernen. |
| --- | --- |

(345)

Det skattebelopp som betalas av FFT i Luxemburg påverkar priserna på de koncerninterna lån som FFT beviljar företagen inom Fiat-koncernen, eftersom priserna baseras på en vägd genomsnittlig kapitalkostnad och en marginal (192), på så sätt att minskningar av FFT:s skattebörda med nödvändighet sänker priserna för FFT:s koncerninterna lån. En minskning av FFT:s skattebörda i Luxemburg är till fördel inte bara för FFT, utan för alla företag inom koncernen som tar emot finansiering från FFT, och således Fiat-koncernen.

192

7.4   Slutsatser om förekomsten av ett stöd

Slutsatser om förekomsten av ett stöd

| (346) | Mot bakgrund av det som tidigare nämnts, drar kommissionen slutsatsen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor som Luxemburg beviljat FFT ger FFT och Fiat-koncernen en selektiv fördel som ska tillskrivas staten, som finansierats med statliga medel, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och kan påverka handeln inom unionen. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utgör därför ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(346)

Mot bakgrund av det som tidigare nämnts, drar kommissionen slutsatsen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor som Luxemburg beviljat FFT ger FFT och Fiat-koncernen en selektiv fördel som ska tillskrivas staten, som finansierats med statliga medel, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och kan påverka handeln inom unionen. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utgör därför ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

| (347) | Eftersom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ger upphov till en minskning av de utgifter som FFT normalt borde ha inom ramen för sin löpande verksamhet, bör det anses att det beviljar ett driftsstöd till FFT och Fiat-koncernen. |
| --- | --- |

(347)

Eftersom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ger upphov till en minskning av de utgifter som FFT normalt borde ha inom ramen för sin löpande verksamhet, bör det anses att det beviljar ett driftsstöd till FFT och Fiat-koncernen.

8.   STÖDETS OFÖRENLIGHET MED DEN INRE MARKNADEN

STÖDETS OFÖRENLIGHET MED DEN INRE MARKNADEN

| (348) | Ett statligt stöd anses vara förenligt med den inre marknaden om det faller inom en av de kategorier som förtecknas i artikel 107.2 i EUF-fördraget (193). Det kan även anses vara förenligt med den inre marknaden om kommissionen fastslagit att det faller inom en av de kategorier som förtecknas i artikel 107.3 i EUF-fördraget. Det åligger emellertid den medlemsstat som beviljar stödet att visa att det beviljade stödet är förenligt med den inre marknaden på grundval av artikel 107.2 och 107.3 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(348)

Ett statligt stöd anses vara förenligt med den inre marknaden om det faller inom en av de kategorier som förtecknas i artikel 107.2 i EUF-fördraget (193). Det kan även anses vara förenligt med den inre marknaden om kommissionen fastslagit att det faller inom en av de kategorier som förtecknas i artikel 107.3 i EUF-fördraget. Det åligger emellertid den medlemsstat som beviljar stödet att visa att det beviljade stödet är förenligt med den inre marknaden på grundval av artikel 107.2 och 107.3 i EUF-fördraget.

193

| (349) | Luxemburg har inte åberopat något av undantagen i de bestämmelser som nämns i skäl 345 för att fastställa förenligheten hos det stöd som beviljats FFT och Fiat-koncernen genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. |
| --- | --- |

(349)

Luxemburg har inte åberopat något av undantagen i de bestämmelser som nämns i skäl 345 för att fastställa förenligheten hos det stöd som beviljats FFT och Fiat-koncernen genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor.

| (350) | Som anges i skäl 347 bör det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor betraktas som beviljande ett driftsstöd till FFT och Fiat-koncernen. Ett sådant stöd skulle i normalfallet inte kunna betraktas som förenligt med den inre marknaden, på grundval av artikel 107.3 c i EUF-fördraget, eftersom det inte gynnar utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, och eftersom skatteincitamenten inte är tidsbegränsade, degressiva eller står i proportion till vad som krävs för att uppväga en viss ekonomisk nackdel hos de berörda regionerna. |
| --- | --- |

(350)

Som anges i skäl 347 bör det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor betraktas som beviljande ett driftsstöd till FFT och Fiat-koncernen. Ett sådant stöd skulle i normalfallet inte kunna betraktas som förenligt med den inre marknaden, på grundval av artikel 107.3 c i EUF-fördraget, eftersom det inte gynnar utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, och eftersom skatteincitamenten inte är tidsbegränsade, degressiva eller står i proportion till vad som krävs för att uppväga en viss ekonomisk nackdel hos de berörda regionerna.

| (351) | Därav följer att det statliga stöd som Luxemburg beviljat FFT och Fiat-koncernen genom det omtvistade förhandsbeskedet om skattfrågor är oförenligt med den inre marknaden. |
| --- | --- |

(351)

Därav följer att det statliga stöd som Luxemburg beviljat FFT och Fiat-koncernen genom det omtvistade förhandsbeskedet om skattfrågor är oförenligt med den inre marknaden.

9.   STÖDETS OLAGLIGA KARAKTÄR

STÖDETS OLAGLIGA KARAKTÄR

| (352) | Enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget ska medlemsstaterna informera kommissionen om varje beviljande av stöd (anmälningsskyldighet), och de kan inte tillämpa de föreslagna stödåtgärderna förrän kommissionen har fattat ett slutgiltigt beslut i fråga om dem (genomförandeförbud). |
| --- | --- |

(352)

Enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget ska medlemsstaterna informera kommissionen om varje beviljande av stöd (anmälningsskyldighet), och de kan inte tillämpa de föreslagna stödåtgärderna förrän kommissionen har fattat ett slutgiltigt beslut i fråga om dem (genomförandeförbud).

| (353) | Kommissionen påpekar att Luxemburg inte anmält antagandet av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor och inte heller respekterat bestämmelsen om genomförandeförbud i artikel 108.3 i EUF-fördraget. Således utgör det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, i enlighet med artikel 1 f i rådets förordning (EU) 2015/1589 (194), ett olagligt statligt stöd som genomförts i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(353)

Kommissionen påpekar att Luxemburg inte anmält antagandet av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor och inte heller respekterat bestämmelsen om genomförandeförbud i artikel 108.3 i EUF-fördraget. Således utgör det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, i enlighet med artikel 1 f i rådets förordning (EU) 2015/1589 (194), ett olagligt statligt stöd som genomförts i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget.

194

10.   ÅTERKRAV

ÅTERKRAV

| (354) | Artikel 16.1 i förordning (EU) 2015/1589 ålägger kommissionen att besluta om återkrav av stöd som är olagliga och oförenliga med den inre marknaden. Denna bestämmelse föreskriver också att den berörda medlemsstaten vidtar alla nödvändiga åtgärder för att återkräva det olagliga, och med den inre marknaden oförenliga, stödet. I artikel 16.2 i ovan nämnda förordning fastställs att stödet ska återkrävas med ränta från det datum då det olagliga stödet stod till stödmottagarens förfogande till det datum då det har återbetalats. Kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (195) beskriver i detalj metoder för att beräkna räntor som ska återbetalas. I artikel 16.3 i förordning (EU) 2015/1589 anges att ”återkravet [ska] verkställas utan dröjsmål och enligt den berörda medlemsstatens förfaranden enligt nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa kommissionens beslut”. |
| --- | --- |

(354)

Artikel 16.1 i förordning (EU) 2015/1589 ålägger kommissionen att besluta om återkrav av stöd som är olagliga och oförenliga med den inre marknaden. Denna bestämmelse föreskriver också att den berörda medlemsstaten vidtar alla nödvändiga åtgärder för att återkräva det olagliga, och med den inre marknaden oförenliga, stödet. I artikel 16.2 i ovan nämnda förordning fastställs att stödet ska återkrävas med ränta från det datum då det olagliga stödet stod till stödmottagarens förfogande till det datum då det har återbetalats. Kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (195) beskriver i detalj metoder för att beräkna räntor som ska återbetalas. I artikel 16.3 i förordning (EU) 2015/1589 anges att ”återkravet [ska] verkställas utan dröjsmål och enligt den berörda medlemsstatens förfaranden enligt nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa kommissionens beslut”.

195

10.1   Berättigade förväntningar och rättssäkerhet

Berättigade förväntningar och rättssäkerhet

| (355) | Artikel 16.1 i förordning (EU) 2015/1589 föreskriver även att kommissionen inte återkräver stödet om återkravet strider mot en allmän rättsprincip. |
| --- | --- |

(355)

Artikel 16.1 i förordning (EU) 2015/1589 föreskriver även att kommissionen inte återkräver stödet om återkravet strider mot en allmän rättsprincip.

| (356) | Luxemburg hävdar, för det första, att ett beslut som konstaterar att ett stöd föreligger inte kan träda i kraft innan det berörda förhandsbeskedets giltighetstid utgått, i detta fall före beskattningsåret 2016. Enligt Luxemburg har uppförandekodgruppen och OECD:s forum om skadlig praxis på skatteområdet bägge försäkrat Luxemburg om det faktum att dess praxis för förhandsbesked i skattefrågor baserat på cirkuläret var förenligt med uppförandekoden och OECD:s riktlinjer. Luxemburg gör därför gällande att det uttryckligen bekräftats vid rådets möte den 27 maj 2011 att Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, med hänsyn till cirkuläret, inte bör granskas enligt uppförandekoden (196). |
| --- | --- |

(356)

Luxemburg hävdar, för det första, att ett beslut som konstaterar att ett stöd föreligger inte kan träda i kraft innan det berörda förhandsbeskedets giltighetstid utgått, i detta fall före beskattningsåret 2016. Enligt Luxemburg har uppförandekodgruppen och OECD:s forum om skadlig praxis på skatteområdet bägge försäkrat Luxemburg om det faktum att dess praxis för förhandsbesked i skattefrågor baserat på cirkuläret var förenligt med uppförandekoden och OECD:s riktlinjer. Luxemburg gör därför gällande att det uttryckligen bekräftats vid rådets möte den 27 maj 2011 att Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, med hänsyn till cirkuläret, inte bör granskas enligt uppförandekoden (196).

196

| (357) | Enligt fast rättspraxis kan en medlemsstat, vars myndigheter har beviljat stöd i strid med förfarandereglerna i artikel 108.3 i EUF-fördraget, inte åberopa att stödmottagarna har berättigade förväntningar, som skäl för att undandra sig skyldigheten att vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa ett beslut av kommissionen, genom vilket staten åläggs att återkräva stödet. Att medge en sådan möjlighet skulle faktiskt vara att tömma artiklarna 107 och 108 på all ändamålsenlig verkan, om de nationella myndigheterna på så sätt skulle kunna stödja sig på sitt eget olagliga beteende för att förhindra det effektiva genomförandet av de beslut kommissionen har fattat i kraft av EUF-fördragets artiklar (197). Således åligger det inte den berörda medlemsstaten, utan företaget som mottagit stödet, att åberopa exceptionella omständigheter som skulle ha kunnat ligga till grund för dess berättigade förväntningar, för att undandra sig återbetalningen av ett olagligt stöd (198). Eftersom FFT inte åberopat något sådant argument i de synpunkter som lämnats till kommissionen, anser kommissionen att Luxemburgs påstående avseende principen om berättigade förväntningar inte kan godtas för detta beslut. |
| --- | --- |

(357)

Enligt fast rättspraxis kan en medlemsstat, vars myndigheter har beviljat stöd i strid med förfarandereglerna i artikel 108.3 i EUF-fördraget, inte åberopa att stödmottagarna har berättigade förväntningar, som skäl för att undandra sig skyldigheten att vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa ett beslut av kommissionen, genom vilket staten åläggs att återkräva stödet. Att medge en sådan möjlighet skulle faktiskt vara att tömma artiklarna 107 och 108 på all ändamålsenlig verkan, om de nationella myndigheterna på så sätt skulle kunna stödja sig på sitt eget olagliga beteende för att förhindra det effektiva genomförandet av de beslut kommissionen har fattat i kraft av EUF-fördragets artiklar (197). Således åligger det inte den berörda medlemsstaten, utan företaget som mottagit stödet, att åberopa exceptionella omständigheter som skulle ha kunnat ligga till grund för dess berättigade förväntningar, för att undandra sig återbetalningen av ett olagligt stöd (198). Eftersom FFT inte åberopat något sådant argument i de synpunkter som lämnats till kommissionen, anser kommissionen att Luxemburgs påstående avseende principen om berättigade förväntningar inte kan godtas för detta beslut.

197

198

| (358) | För att ett argument som åberopar berättigade förväntningar ska kunna godtas, bör dessa förväntningar har tillkommit på grund av en tidigare åtgärd från kommissionen, i form av tydliga försäkringar (199). Enligt Luxemburg utgör den överenskommelse som nåtts vid uppförandekodgruppens möte om att det inte är nödvändigt att utvärdera den luxemburgska skatteåtgärden gällande företag som ägnar sig åt koncentintern finansieringsverksamhet mot bakgrund av uppförandekoden, en tydlig försäkran som ger upphov till berättigade förväntningar. Kommissionen påminner att uppförandekoden som antagits av Ekofinrådet (200) är ett juridiskt icke-bindande instrument som syftar till att ge medlemsstaterna ett forum för åtgärder som har, eller kan ha, en avsevärd effekt på var inom unionen ekonomisk verksamhet förläggs. Uppförandekoden och reglerna om statligt stöd eftersträvar olika mål. Medan uppförandekoden syftar till att motverka illojal skattekonkurrens, har reglerna om statligt stöd som mål att korrigera den snedvridning av konkurrensen som uppkommit på grund av att medlemsstater gett vissa företag en mera gynnsam behandling, särskilt i form av skattelättnader. Medan uppförandekodgruppen har ett visst bedömningsutrymme, har kommissionen inte något utrymme för skönsmässig bedömning för att avgöra om åtgärden faller under begreppet statligt stöd, då begreppet är objektivt. Således kan en överenskommelse som nåtts i uppförandekodgruppen varken binda eller begränsa kommissionen i utövandet av dess befogenheter som den tilldelas i EUF-fördraget på området statligt stöd (201). |
| --- | --- |

(358)

För att ett argument som åberopar berättigade förväntningar ska kunna godtas, bör dessa förväntningar har tillkommit på grund av en tidigare åtgärd från kommissionen, i form av tydliga försäkringar (199). Enligt Luxemburg utgör den överenskommelse som nåtts vid uppförandekodgruppens möte om att det inte är nödvändigt att utvärdera den luxemburgska skatteåtgärden gällande företag som ägnar sig åt koncentintern finansieringsverksamhet mot bakgrund av uppförandekoden, en tydlig försäkran som ger upphov till berättigade förväntningar. Kommissionen påminner att uppförandekoden som antagits av Ekofinrådet (200) är ett juridiskt icke-bindande instrument som syftar till att ge medlemsstaterna ett forum för åtgärder som har, eller kan ha, en avsevärd effekt på var inom unionen ekonomisk verksamhet förläggs. Uppförandekoden och reglerna om statligt stöd eftersträvar olika mål. Medan uppförandekoden syftar till att motverka illojal skattekonkurrens, har reglerna om statligt stöd som mål att korrigera den snedvridning av konkurrensen som uppkommit på grund av att medlemsstater gett vissa företag en mera gynnsam behandling, särskilt i form av skattelättnader. Medan uppförandekodgruppen har ett visst bedömningsutrymme, har kommissionen inte något utrymme för skönsmässig bedömning för att avgöra om åtgärden faller under begreppet statligt stöd, då begreppet är objektivt. Således kan en överenskommelse som nåtts i uppförandekodgruppen varken binda eller begränsa kommissionen i utövandet av dess befogenheter som den tilldelas i EUF-fördraget på området statligt stöd (201).

199

200

201

| (359) | Samma resonemang gäller överenskommelser som uppnåtts i OECD:s forum om skadlig praxis på skatteområdet. Vid sitt möte den 6 december 2011 har OECD:s forum enats om följande: ”[...] de tio påföljande skatteordningarna behövde inte undersökas ytterligare [...] Luxemburg – förhandsskatteanalys för koncernintern finansiering”. OCDE är inte en av unionens institutioner och unionen är inte medlem i organisationen (202). Dess slutsatser, som är av icke-bindande karaktär, kan inte binda unionens institutioner. OECD:s forum, långt ifrån att ge en precis försäkran, avhöll sig från att i detalj undersöka den luxemburgska skatteanalysen av koncernintern finansieringsverksamhet. Det är således omöjligt att på grundval av detta citat dra någon slutsats eller härledning beträffande tillämpningen av reglerna för statligt stöd på det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. |
| --- | --- |

(359)

Samma resonemang gäller överenskommelser som uppnåtts i OECD:s forum om skadlig praxis på skatteområdet. Vid sitt möte den 6 december 2011 har OECD:s forum enats om följande: ”[...] de tio påföljande skatteordningarna behövde inte undersökas ytterligare [...] Luxemburg – förhandsskatteanalys för koncernintern finansiering”. OCDE är inte en av unionens institutioner och unionen är inte medlem i organisationen (202). Dess slutsatser, som är av icke-bindande karaktär, kan inte binda unionens institutioner. OECD:s forum, långt ifrån att ge en precis försäkran, avhöll sig från att i detalj undersöka den luxemburgska skatteanalysen av koncernintern finansieringsverksamhet. Det är således omöjligt att på grundval av detta citat dra någon slutsats eller härledning beträffande tillämpningen av reglerna för statligt stöd på det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor.

202

| (360) | I andra hand påstår Luxemburg att kommissionen åsidosatt rättssäkerhetsprincipen. Luxemburg hänvisar till kommissionens tidigare beslutspraxis enligt vilken kommissionen godkände att begränsa återkravet på grundval av denna princip. |
| --- | --- |

(360)

I andra hand påstår Luxemburg att kommissionen åsidosatt rättssäkerhetsprincipen. Luxemburg hänvisar till kommissionens tidigare beslutspraxis enligt vilken kommissionen godkände att begränsa återkravet på grundval av denna princip.

| (361) | Det finns emellertid ingen tidigare beslutspraxis som skulle ha kunnat skapa osäkerhet gällande det faktum att förhandsbesked i skattefrågor kan leda till beviljande av statligt stöd. I det beslut som Luxemburg hänvisar till begränsade kommissionen återkravet på grund av osäkerhet som tillkommit genom ett tidigare kommissionsbeslut. I detta ärende hänvisar meddelandet om direkt beskattning av företag däremot uttryckligen till förhandsbesked d om skattefrågor och de omständigheter under vilka de ska anses innebära beviljande av statligt stöd. |
| --- | --- |

(361)

Det finns emellertid ingen tidigare beslutspraxis som skulle ha kunnat skapa osäkerhet gällande det faktum att förhandsbesked i skattefrågor kan leda till beviljande av statligt stöd. I det beslut som Luxemburg hänvisar till begränsade kommissionen återkravet på grund av osäkerhet som tillkommit genom ett tidigare kommissionsbeslut. I detta ärende hänvisar meddelandet om direkt beskattning av företag däremot uttryckligen till förhandsbesked d om skattefrågor och de omständigheter under vilka de ska anses innebära beviljande av statligt stöd.

| (362) | Vad gäller Luxemburgs argument att stödbeloppet inte kan fastställas exakt, bland annat på grund av att strategin är så ny, och att återkrav således bör uteslutas, påpekar kommissionen att den i sin tidigare beslutspraxis tillämpat armlängdsprincipen, särskilt vad gäller åtgärder som antagits av Luxemburg, och drar slutsatsen att ett åsidosättande av denna princip kan utgöra ett statligt stöd (203). Denna slutsats har för övrigt bekräftats av domstolen (204). Kommissionens tillvägagångssätt gällande det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor är således ingenting nytt. Medlemsstaterna kan inte vara omedvetna om att ett avtal som slutits mellan en skattemyndighet och ett företag, vilket ger företaget en gynnsam behandling som består i att på ett konstlat sätt minska dess beskattningsunderlag, eftersom den internprissättning som tillämpats inte ger en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat, leder till brott mot reglerna om statligt stöd, och bör anmälas till kommissionen i fall av tvivel. |
| --- | --- |

(362)

Vad gäller Luxemburgs argument att stödbeloppet inte kan fastställas exakt, bland annat på grund av att strategin är så ny, och att återkrav således bör uteslutas, påpekar kommissionen att den i sin tidigare beslutspraxis tillämpat armlängdsprincipen, särskilt vad gäller åtgärder som antagits av Luxemburg, och drar slutsatsen att ett åsidosättande av denna princip kan utgöra ett statligt stöd (203). Denna slutsats har för övrigt bekräftats av domstolen (204). Kommissionens tillvägagångssätt gällande det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor är således ingenting nytt. Medlemsstaterna kan inte vara omedvetna om att ett avtal som slutits mellan en skattemyndighet och ett företag, vilket ger företaget en gynnsam behandling som består i att på ett konstlat sätt minska dess beskattningsunderlag, eftersom den internprissättning som tillämpats inte ger en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsbaserat resultat, leder till brott mot reglerna om statligt stöd, och bör anmälas till kommissionen i fall av tvivel.

203

204

| (363) | Vad gäller den påstådda svårigheten att fastställa stödbeloppet som skäl för att inte besluta om återkrav, har domstolen tidigare fastställt (205) att kommissionen inte är skyldig att exakt kvantifiera det stöd som ska återkrävas. Unionsrätten föreskriver helt enkelt att det stöd som olagligen beviljats återkrävs för att återställa den tidigare situationen, och att återbetalningen görs i överensstämmelse med nationell lagstiftning (206). Följaktligen kan kommissionen nöja sig med att fastställa skyldigheten att återbetala stöden i fråga och överlåta åt de nationella myndigheterna att ombesörja beräkningen av de exakta stödbelopp som ska återbetalas (207). |
| --- | --- |

(363)

Vad gäller den påstådda svårigheten att fastställa stödbeloppet som skäl för att inte besluta om återkrav, har domstolen tidigare fastställt (205) att kommissionen inte är skyldig att exakt kvantifiera det stöd som ska återkrävas. Unionsrätten föreskriver helt enkelt att det stöd som olagligen beviljats återkrävs för att återställa den tidigare situationen, och att återbetalningen görs i överensstämmelse med nationell lagstiftning (206). Följaktligen kan kommissionen nöja sig med att fastställa skyldigheten att återbetala stöden i fråga och överlåta åt de nationella myndigheterna att ombesörja beräkningen av de exakta stödbelopp som ska återbetalas (207).

205

206

207

| (364) | Därmed kan kommissionen dra slutsatsen att påståendena avseende principerna om berättigade förväntningar och rättssäkerhet som åberopats av Luxemburg är utan grund när det gäller återkrav av det stöd som olagligen beviljats FFT genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. |
| --- | --- |

(364)

Därmed kan kommissionen dra slutsatsen att påståendena avseende principerna om berättigade förväntningar och rättssäkerhet som åberopats av Luxemburg är utan grund när det gäller återkrav av det stöd som olagligen beviljats FFT genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor.

10.2   Återkravsmetod

Återkravsmetod

| (365) | Enligt EUF-fördraget och domstolens fasta rättspraxis har kommissionen när den anser att stödet är oförenligt med den inre marknaden rätt att besluta att den berörda staten måste upphöra med eller ändra sitt stöd. Domstolen har dessutom vid upprepade tillfällen slagit fast att syftet med den skyldighet som ställts på staten att inställa stöd, som av kommissionen betraktats som oförenliga med den inre marknaden, är att återställa den tidigare rådande situationen. I detta sammanhang har domstolen förklarat att detta mål är uppnått så snart mottagaren har återbetalat de belopp som har beviljats som olagligt stöd, varigenom stödmottagaren förlorar de fördelar han åtnjöt på marknaden i förhållande till sina konkurrenter och den situation som förelåg före utbetalningen av stödet är återställd. |
| --- | --- |

(365)

Enligt EUF-fördraget och domstolens fasta rättspraxis har kommissionen när den anser att stödet är oförenligt med den inre marknaden rätt att besluta att den berörda staten måste upphöra med eller ändra sitt stöd. Domstolen har dessutom vid upprepade tillfällen slagit fast att syftet med den skyldighet som ställts på staten att inställa stöd, som av kommissionen betraktats som oförenliga med den inre marknaden, är att återställa den tidigare rådande situationen. I detta sammanhang har domstolen förklarat att detta mål är uppnått så snart mottagaren har återbetalat de belopp som har beviljats som olagligt stöd, varigenom stödmottagaren förlorar de fördelar han åtnjöt på marknaden i förhållande till sina konkurrenter och den situation som förelåg före utbetalningen av stödet är återställd.

| (366) | Ifall ett olagligt statligt stöd sker i form av en skatteåtgärd, anger meddelandet om direkt beskattning (208) i punkt 35 att det belopp som ska återkrävas beräknas på grundval av en jämförelse mellan den skatt som faktiskt betalats och den skatt som skulle ha betalats enligt den generellt tillämpliga regeln. För att komma fram till det skattebelopp som borde ha betalats om de allmänt tillämpliga reglerna följts, det vill säga om armlängdsprincipen hade tillämpats korrekt vid fastställning av FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg, den luxemburgska skattemyndigheten bör ändra den beräkningsmetod som FFT använts i samband med TNMM på grundval av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, nämligen i) det belopp av eget kapital som ersatts och ii) den ersättningsnivå som tillämpats på detta erforderliga egna kapital, i linje med den bedömning som presenterats i skäl 311 ovan. |
| --- | --- |

(366)

Ifall ett olagligt statligt stöd sker i form av en skatteåtgärd, anger meddelandet om direkt beskattning (208) i punkt 35 att det belopp som ska återkrävas beräknas på grundval av en jämförelse mellan den skatt som faktiskt betalats och den skatt som skulle ha betalats enligt den generellt tillämpliga regeln. För att komma fram till det skattebelopp som borde ha betalats om de allmänt tillämpliga reglerna följts, det vill säga om armlängdsprincipen hade tillämpats korrekt vid fastställning av FFT:s beskattningsunderlag i Luxemburg, den luxemburgska skattemyndigheten bör ändra den beräkningsmetod som FFT använts i samband med TNMM på grundval av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, nämligen i) det belopp av eget kapital som ersatts och ii) den ersättningsnivå som tillämpats på detta erforderliga egna kapital, i linje med den bedömning som presenterats i skäl 311 ovan.

208

| (367) | Det finns ingen unionsrättslig bestämmelse i vilken det föreskrivs att kommissionen ska fastställa det exakta stödbelopp som ska återbetalas när den förordnar om att ett stöd som har förklarats vara oförenligt med den inre marknaden ska återbetalas. Det är tillräckligt att kommissionens beslut innehåller anvisningar som gör det möjligt för beslutets adressat att själv utan alltför stora svårigheter fastställa detta belopp (209). |
| --- | --- |

(367)

Det finns ingen unionsrättslig bestämmelse i vilken det föreskrivs att kommissionen ska fastställa det exakta stödbelopp som ska återbetalas när den förordnar om att ett stöd som har förklarats vara oförenligt med den inre marknaden ska återbetalas. Det är tillräckligt att kommissionens beslut innehåller anvisningar som gör det möjligt för beslutets adressat att själv utan alltför stora svårigheter fastställa detta belopp (209).

209

| (368) | Kommissionen föreslog, i avsnitt 7.2.2.10 och i synnerhet i skäl 311, en metod för att undanröja den selektiva fördel som beviljats FFT genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor (210), om Luxemburg bibehåller TNMM för att fastställa FFT:s beskattningsunderlag. Kommissionen är dock medveten om att andra metoder för fastställande av internpriser också kan leda till en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsresultat som är förenligt med armlängdsprincipen. Om Luxemburg, före sista datum för genomförande av detta beslut, skulle föreslå en metod för återkrav som använder en annan metod för internprissättning, skulle kommissionen vara redo att godta denna metod under förutsättning att den leder till ett tillförlitligt närmevärde för ett marknadsbaserat resultat, och att den, vilken metod som än väljs, inte upprepar de val och justeringar som gjorts av FFT:s skatterådgivare i rapporten om internprissättning, vilka kommissionen anser avviker från armlängdsprincipen. |
| --- | --- |

(368)

Kommissionen föreslog, i avsnitt 7.2.2.10 och i synnerhet i skäl 311, en metod för att undanröja den selektiva fördel som beviljats FFT genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor (210), om Luxemburg bibehåller TNMM för att fastställa FFT:s beskattningsunderlag. Kommissionen är dock medveten om att andra metoder för fastställande av internpriser också kan leda till en tillförlitlig uppskattning av ett marknadsresultat som är förenligt med armlängdsprincipen. Om Luxemburg, före sista datum för genomförande av detta beslut, skulle föreslå en metod för återkrav som använder en annan metod för internprissättning, skulle kommissionen vara redo att godta denna metod under förutsättning att den leder till ett tillförlitligt närmevärde för ett marknadsbaserat resultat, och att den, vilken metod som än väljs, inte upprepar de val och justeringar som gjorts av FFT:s skatterådgivare i rapporten om internprissättning, vilka kommissionen anser avviker från armlängdsprincipen.

210

| (369) | Kommissionen ser i synnerhet ingen orsak till att justeringar bör göras på FFT:s redovisade kapital för beräkningen av beloppet av eget kapital som ska ersättas. Dessutom, angående den uppskattade armlängdsersättningen på detta kapital, även om användning av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar verkar onödigt betungande, verkar det inte finnas något som hindrar att den används vid internprissättning, så länge den inte används för att tydligt avvika från ett marknadsbaserat resultat, vilket speglas i en observerbar avkastning på eget kapital för jämförbara företag. |
| --- | --- |

(369)

Kommissionen ser i synnerhet ingen orsak till att justeringar bör göras på FFT:s redovisade kapital för beräkningen av beloppet av eget kapital som ska ersättas. Dessutom, angående den uppskattade armlängdsersättningen på detta kapital, även om användning av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar verkar onödigt betungande, verkar det inte finnas något som hindrar att den används vid internprissättning, så länge den inte används för att tydligt avvika från ett marknadsbaserat resultat, vilket speglas i en observerbar avkastning på eget kapital för jämförbara företag.

10.3   Företag som stödet ska återkrävas från

Företag som stödet ska återkrävas från

| (370) | Mot bakgrund av synpunkterna i skäl 341 till 345, anser kommissionen att Luxemburg av FFT bör återkräva det olagliga och med inre marknaden oförenliga stöd som beviljats genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. Om FFT inte kan återbetala det totala stödbeloppet som erhållits genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, bör Luxemburg återkräva det resterande beloppet från Fiat Chrysler Automobiles N.V., som efterträtt Fiat S.p.A., eftersom denna enhet kontrollerar Fiat-koncernen, för att återställa den konkurrenssituation som tidigare rådde på marknaden. |
| --- | --- |

(370)

Mot bakgrund av synpunkterna i skäl 341 till 345, anser kommissionen att Luxemburg av FFT bör återkräva det olagliga och med inre marknaden oförenliga stöd som beviljats genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. Om FFT inte kan återbetala det totala stödbeloppet som erhållits genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, bör Luxemburg återkräva det resterande beloppet från Fiat Chrysler Automobiles N.V., som efterträtt Fiat S.p.A., eftersom denna enhet kontrollerar Fiat-koncernen, för att återställa den konkurrenssituation som tidigare rådde på marknaden.

11.   SLUTSATS

SLUTSATS

| (371) | Kommissionen konstaterar att Luxemburg genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor olagligen beviljat FFT och Fiat-koncernen ett statligt stöd i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget, att detta stöd inte är förenligt med den inre marknaden och att Luxemburg följaktligen, i enlighet med artikel 16 i förordning (EU) 2015/1589, ska återkräva stödet från FFT, och om FFT inte återbetalar hela stödbeloppet, ska det stödbelopp som inte betalats återkrävas från Fiat Chrysler Automobiles N.V. |
| --- | --- |

(371)

Kommissionen konstaterar att Luxemburg genom det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor olagligen beviljat FFT och Fiat-koncernen ett statligt stöd i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget, att detta stöd inte är förenligt med den inre marknaden och att Luxemburg följaktligen, i enlighet med artikel 16 i förordning (EU) 2015/1589, ska återkräva stödet från FFT, och om FFT inte återbetalar hela stödbeloppet, ska det stödbelopp som inte betalats återkrävas från Fiat Chrysler Automobiles N.V.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det förhandsbesked i skattefrågor som Luxemburg antagit den 3 september 2012 till förmån för Fiat Finance and Trade Ltd, och enligt vilket detta företag får fastställa sitt beskattningsunderlag på årsbasis för en period på fem år, utgör ett stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, som är oförenligt med den inre marknaden och har genomförts olagligt av Luxemburg i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget.

Artikel 2

1.   Luxemburg ska återkräva det oförenliga och olagliga stöd som åsyftas i artikel 1 från Fiat Finance and Trade Ltd.

2.   Belopp som inte kan återkrävas från Fiat Finance and Trade Ltd enligt det återkrav som beskrivs i punkt 1 ska återkrävas från Fiat Chrysler Automobiles N.V.

3.   De belopp som ska återkrävas ska innefatta ränta från och med den dag då de ställdes till stödmottagarnas förfogande till och med den dag de har återbetalats.

4.   Räntan ska beräknas som kapitaliserad ränta enligt kapitel V i förordning (EG) nr 794/2004.

Artikel 3

1.   Det återkrav av stöd som avses i artikel 1 ska genomföras omedelbart och effektivt.

2.   Luxemburg ska säkerställa att detta beslut genomförs inom fyra månader efter den dag då detta beslut har delgivits.

Artikel 4

1.   Luxemburg lämnar, senast två månader efter delgivningen av detta beslut, uppgifter gällande den metod som använts för att beräkna stödets exakta belopp.

2.   Luxemburg ska hålla kommissionen underrättad om utvecklingen vad gäller de nationella åtgärder som har vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att det återkrav som avses i artikel 1 har slutförts. Luxemburg ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att följa detta beslut.

Artikel 5

Detta beslut riktar sig till Storhertigdömet Luxemburg.

Utfärdat i Bryssel den 21 oktober 2015.

På kommissionens vägnar

Margrethe VESTAGER

Ledamot av kommissionen

---

(1)  Med verkan från och med den 1 december 2009 har artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget ersatts av artikel 107 respektive 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Innehållet i bestämmelserna är dock i sak oförändrat. I detta beslut bör hänvisningar till artiklarna 107 och 108 i EUF-fördraget i förekommande fall förstås som hänvisningar till artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget. Genom EUF-fördraget infördes också vissa terminologiska förändringar, så t.ex. ersattes ”gemenskapen” av ”unionen” och ”gemensamma marknaden” av ”inre marknaden”. I detta beslut används EUF-fördragets terminologi.

1

(2)  
  EUT C 369, 17.10.2014, s. 37.

2

(3)  Referens HT.4020 – Pratiques en matière de ruling fiscal (Praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor).

3

ruling

(4)  De luxemburgska myndigheterna använder i sina skrivelser termen ”förhandsbeslut” (décision anticipative) och inte ”förhandsbesked i skattefrågor” (ruling fiscal). Dessa två uttryck syftar emellertid på samma typ av förfarande, som ger den skattskyldige en viss förutsebarhet beträffande hur bolagsskattelagen kommer att tillämpas under vissa givna förhållanden. I detta beslut används termen ”förhandsbesked i skattefrågor”, med samma innebörd som ”förhandsbeslut”.

4

décision anticipative

ruling fiscal

(5)  Under ärendenummer SA.37267 (2013/CP) – Pratiques en matière de ruling fiscal – LU.

5

(6)  De luxemburgska myndigheterna hade strukit över precisa uppgifter, särskilt namn på företag och filialer.

6

(*1)  Vissa delar av denna text har dolts, för att inte sprida konfidentiella uppgifter. Dessa delar har markerats med hakparenteser.

*1

(7)  I frågan om kommissionens undersökning gällande FFT, inledde kommissionen ett nytt ärende och registrerade påminnelsen av den 7 april 2014 och all påföljande kommunikation under ärende SA.38375 (2014/CP) – Luxemburg – Påstått stöd till FFT.

7

(8)  Rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EGT L 83, 27.3.1999, s. 1). Förordning (EG) nr 659/1999 har upphävts av rådets förordning (EU) 2015/1589 av den 13 juli 2015 om genomförandebestämmelser för artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT L 248, 24.9.2015, s. 9), med verkan från och med den 14 oktober 2015. Alla förfaranderelaterade åtgärder under förfarandet har vidtagits i enlighet med förordning (EG) nr 659/1999. Alla hänvisningar till förordning (EG) nr 659/1999 ska förstås som hänvisningar till förordning (EU) 2015/1589 och ska läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga II i den senare.

8

(9)  Se fotnot 2.

9

(10)  Se fotnot 2.

10

(11)  Se skäl 16.

11

(12)  Se fotnot 5.

12

(13)  Skrivelsen av den 24 mars 2015 översändes till kommissionen den 24 mars 2015, och sedan på nytt den 26 mars 2015.

13

(14)  Se Fiat Chrysler Automobiles årsrapport om verksamheten 2014. I detta beslut kan hänvisningar till Fiat S.p.A. läsas som hänvisningar till Fiat Chrysler Automobiles N.V., och omvänt.

14

(15)  Rapporten gällande internprissättning hänvisar ibland till FFT och ibland till ”FF&T”, och syftar då på samma enhet.

15

(16)  Beskrivningen av de funktioner som utövas av Fiat S.p.A. som ingår i den version av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor som lämnats av Luxemburg, som beskrivs i beslutet att inleda granskningsförfarandet, var delvis överstrukna. Av Fiat S.p.A. har lagts till i denna beskrivning, på grundval av den opublicerade versionen av förhandsbeskedet i skattefrågor som lämnats av Luxemburg den 24 mars 2014.

16

(17)  Rapporten om internprissättning innefattar ingen motivering till detta påstående.

17

(18)  Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor upphör dock om de företeelser och förhållanden som beskrivs i ansökan visar sig vara ofullständiga eller felaktiga, om de centrala delarna i de faktiska transaktionerna avviker från beskrivningen i begäran om upplysningar eller om förhandsöverenskommelsen om prissättning inte längre står i överensstämmelse med nationell eller internationell rätt.

18

(19)  Skälen 44 till 46 i beslutet att inleda granskningsförfarandet ger en mera fördjupad förklaring till skatterådgivarens motiveringar till valet av denna metod för att fastställa FFT:s skattepliktiga vinst.

19

(20)  Se skäl 51.

20

(21)  Prissättningsmodellen för kapitaltillgångar används för att uppskatta en teoretisk avkastning på tillgångarna, närmare bestämt det egna kapitalet. Skälen 39 och 42 i beslutet att inleda granskningsförfarandet ger en mera detaljerad beskrivning av modellen.

21

(22)  Då FFT inte är en reglerad enhet, har skatterådgivarens tolkning av Basel 2-regelverket i fråga om antagandet av det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor varken bestridits eller validerats av en tillsynsmyndighet för finansinstitut.

22

(23)  Baselkommittén för banktillsyn, internationell konvergens avseende kapitalmätning och kapitalstandarder – ett reviderat regelverk, juni 2004 (nedan kallat Basel 2-regelverket).

23

Basel 2-regelverket

(24)  
  ”Eget kapital som används för att utöva funktioner” verkar inte motsvara någon särskilt definierad regleringskategori för kapital.

24

(25)  Termerna ”eget kapital som exponeras för risk”, ”minimikapitalkrav”, ”minimikapitalkrav enligt Basel 2-regelverket”, ”minimikapitalbas som exponeras för risk” och ”minimikapitalbas” används utan åtskillnad i rapporten om internprissättning men syftar på samma begrepp, nämligen FFT:s hypotetiska lagstadgade kapitalbas, så som skatterådgivaren uppskattat den genom analog tillämpning av Basel 2-regelverket.

25

(26)  Från FFT:s kapitalbas har dragits av värdet på ägarintressena i FFNA och FFC, eftersom avkastningarna på dessa består av utdelningar.

26

(27)  
  ”Eget kapital som täcker de utövade funktionerna” är en annan benämning som skatterådgivaren använder för att beteckna ”eget kapital som används för att utöva funktioner”, ett uttryck som skatterådgivaren infört i rapporten.

27

(28)  Skatterådgivaren använde den 25:te betapercentilen vid tillämpning av modellen för bedömning av kapitaltillgångar, eftersom skatterådgivaren ansåg att FFT bar begränsade risker.

28

(29)  Uppgifter som sammanställts av A. Damoradan, tillgängliga på adressen: http://pages.stern.nyu.edu/~adamodar/

29

(30)  Årligt genomsnitt 2011 EONIA-index (Euro OverNight Index Average).

30

(31)  Med ägarintresse avses en investering i ett företags aktier (eget kapital).

31

(32)  Skäl 54.

32

(33)  Finns på följande adress: http://www.impotsdirects.public.lu/legislation/legi11/Circulaire_L_I_R__n___164-2_du_28_janvier_2011.pdf

33

(34)  
  ”[K]oncernfinansieringsbolag” bör förstås som enheter som i huvudsak utövar koncerninterna finansiella transaktioner, förutom innehav av andelar (cirkuläret, s. 1).

34

(35)  
  ”[K]oncernintern finanstransaktion” bör förstås som verksamhet som består i beviljande av lån eller förskottering av medel till anknutna företag, som refinansieras genom medel och finansiella instrument såsom publik emission, privata lån, penningförskott eller banklån (cirkuläret, s. 1).

35

(36)  Två företag är ”anknutna” när ett av företagen deltar direkt eller indirekt i det andra företagets förvaltning, kontroll eller kapital, eller när samma personer deltar direkt eller indirekt i de två företagens förvaltning, kontroll eller kapital (cirkuläret, s. 1).

36

(37)  Cirkulär, s. 2.

37

(38)  
  Ibid.

38

Ibid

(39)  
  Ibid.

39

Ibid

(40)  Cirkulär, s. 3.

40

(41)  Cirkulär, s. 4.

41

(42)  Cirkulär, s. 7.

42

(43)  Cirkulär, s. 5–8.

43

(44)  Skattemyndigheterna i länder som är medlemmar i OECD uppmuntras att följa dessa riktlinjer. I allmänhet tjänar riktlinjerna som referens, och har en klar inverkan på beskattningsmetoderna i OECD-länderna (och till och med i länder som inte är medlemmar i OECD).

44

(45)  Skattemyndigheter och lagstiftare känner till detta problem, och skattelagstiftningen tillåter i allmänhet att skatteförvaltningen korrigerar integrerade företags deklarationer som inte korrekt tillämpar internprissättningen, genom att ersätta internprissättningen med priser som motsvarar en uppskattning av de priser som skulle godtas av oberoende företag vid förhandling i en jämförbar situation enligt principen om armslängds avstånd.

45

(46)  
  OECD Transfer Pricing Guidelines for Multinational enterprises and Tax administration, antagna i juli 1995.

46

OECD Transfer Pricing Guidelines for Multinational enterprises and Tax administratio

(47)  
  OECD Transfer Pricing Guidelines for Multinational enterprises and Tax administration, antagna i juli 2010.

47

OECD Transfer Pricing Guidelines for Multinational enterprises and Tax administration

(48)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG av den 14 juni 2006 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (EUT L 177, 30.6.2006, s. 1).

48

(49)  Dessa värden angavs av Luxemburg bland de upplysningar som lämnades den 24 mars 2015. Värdena i anknytning till beskattningsunderlaget är inte helt identiska med de skattepliktiga vinster som deklarerats i räkenskaperna.

49

(50)  Se skäl 21 i inledningsbeslutet.

50

(51)  Se skäl 24 i inledningsbeslutet.

51

(52)  Se skäl 51 i beslutet att inleda granskningsförfarandet, för finansiella uppgifter i anknytning till FFT för perioden 2009-2011 som presenteras i rapporten i fråga om internprissättning. I tabell 8 hänvisas till den terminologi som används i den årliga rapporten och i de uppgifter som angavs av Fiat den 31 mars 2015, terminologi som eventuellt inte exakt överensstämmer med den som används av skatterådgivaren i rapporten i fråga om internprissättning.

52

(53)  Luxemburg angav att garantiavgiften 2011–2013 betalats till Fiat S.p.A.; för 2010 fanns dessa uppgifter inte med i den årliga rapporten.

53

(*2)  Siffror som är omgivna av en hakparentes bör läsas med prefixet ”ungefär”. Dessa siffror avrundas till en multipel av 50, 500, 5 000, 500 000 eller 5 000 000.

*2

(54)  
  ”Euro Medium Term Note” – Europeiskt program för emittering av medelfristiga värdepapper.

54

(55)  Avkastning på eget kapital.

55

(56)  Kommissionens beslut 2014/200/EU av den 17 juli 2013 om den stödordning SA.21233 C/11 (f.d. NN/11, f.d. CP 137/06) som Spanien har genomfört – Skatteordning tillämplig för vissa finansiella leasingavtal, även känd som ”tax lease”-systemet (EUT L 114, 16.4.2014, s. 1).

56

(57)  Kommissionens beslut 2008/283/EG av den 13 november 2007 om den stödordning som Belgien har genomfört till förmån för samordningscenter som är etablerade i Belgien och om ändring av beslut 2003/757/EG (EUT L 90, 2.4.2008, s. 7).

57

(58)  Kommissionens beslut 2006/621/EG av den 2 augusti 2004 om det statliga stöd som Frankrike genomfört till förmån för France Télécom (EUT L 257, 20.9.2006, s. 11).

58

(59)  Detta förklaras i rapporten om internprissättning med det faktum att investeringarna i FFNA och FFC ersätts med utdelningar.

59

(60)  Luxemburg hänvisar till ett meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén av den 4 juni 2014 om arbetet i det gemensamma forumet för internprissättning i EU från juli 2012 till januari 2014 (COM(2014) 315 final).

60

(61)  Följande avsnitt citeras: 49 (xv). Det har fastställts att följande avdrag bör göras från det egna kapitalet, för att beräkna den riskvägda kapitaltäckningskvoten: Dessa avdrag kommer att bestå av: [...] investeringar i dotterbolag som bedriver bank- och finansverksamheter som inte är konsoliderade i nationella system. Normal praxis kommer att vara att konsolidera dotterbolagen för att bedöma bankkoncerners kapitaltäckning. Om denna praxis inte följs, är det viktigt att göra ett avdrag för att undvika dubbelt utnyttjande av samma kapital i olika delar av koncernen. Avdragen för sådana investeringar kommer att göras enligt punkt 37 ovan. De tillgångar som motsvarar ägarintressen i dotterbolag vars kapital dragits av från moderbolagets kapital, ska inte räknas med i de totala tillgångarna vid beräkning av kvoten.

61

(62)  I artikel 57 föreskrivs att kreditinstitutens icke-konsoliderade kapitalbas inte omfattar ”l) Sådana ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut som motsvarar mer än 10 % av deras kapital”.

62

(63)  Orsaken till detta är koncernföretagens höga grad av integration, och Fiats historiska stöd till sina dotterbolag. Enligt FFT använder kreditvärderingsinstitut koncernredovisningen för att bedöma Fiat S.p.A.:s kreditbetyg.

63

(64)  FFT arbetar endast med stora finansiella institut inom euroområdet, främst där ”alternativ 1” (alternativet som tillåter referens till staten istället för till bankens kreditbetyg), har validerats av de nationella tillsynsmyndigheterna. Dessutom beviljar kapitalkravsdirektivet en riskviktning på 0 % för stater som emitterar obligationer i sin egen valuta oavsett kreditvärde (Bilaga VI, avdelning 1, punkt 1.2.4). Enligt FFT:s [och skatterådgivarens] tolkning av Basel 2-regelverket och CRD-reglerna, skulle en riskvikt som är ett pinnhål lägre än den som är tillämplig på den stat i vilken banken är verksam kunna tillämpas på de berörda bankerna. En sådan tillämpning av Basel 2-regelverket leder till valet av en riskvikt på 20 % för FFT:s exponeringar mot banker. Detta resonemang tillämpas samtidigt på FFT:s kreditrisker och motpartsrisker gentemot bankerna.

64

(65)  Baselkommittén för banktillsyn, internationellt regelverk för banksektorn (Basel 3).

65

(66)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).

66

(67)  FFT stöder detta argument genom att hänvisa till punkt 5.3.2. i kommissionens meddelande av den 23 oktober 2011 om beskattning av företag på den inre marknaden (COM(2001) 582 final).

67

(68)  I detta sammanhang hänvisar FFT till kommissionens beslut om Umicore [kommissionens beslut av den 26 maj 2010 om statligt stöd som beviljats Umicore S.A., C 76/2003 (ex NN 68/2003)], där kommissionen bekräftar att en skattemässig förmån bör vara ”oproportionerlig” för att undersökas mot bakgrund av bestämmelserna om statligt stöd.

68

(69)  Särskilt kommissionens beslut av den 28 oktober 2009 om det statliga stöd C 10/07 (f.d. NN 13/07) som Ungern genomfört för skatteavdrag för koncerninterna räntebetalningar (”beslutet om skattesystem för räntebetalningar för koncerner i Ungern”).

69

(70)  Kommissionens beslut 2009/809/EG av den 8 juli 2009 om stödordningen Groepsrentebox C 4/07 (f.d. N 465/06) som Nederländerna har för avsikt att genomföra (EUT L 288, 4.11.2009, s. 26) (”Groepsrentebox-beslutet”).

70

(71)  Kommissionens beslut 2004/77/EG av den 24 juni 2003 om den stödordning som Belgien har genomfört i form av ruling som tillämpas på amerikanska försäljningsbolag (EUT L 23, 28.1.2004, s. 14). Kommissionens beslut 2003/755/EG av den 17 februari 2003 om den stödordning som Belgien har genomfört till förmån för samordningscenter som är etablerade i Belgien (EUT L 282, 30.10.2003, s. 25). Kommissionens beslut 2003/501/EG av den 16 oktober 2002 om statlig stödordning C 49/2001 (ex NN 46/2000) – Samordningscentraler – genomförda i Luxemburg (EUT L 170, 9.7.2003, s. 20). Kommissionens beslut 2004/76/EG av den 13 maj 2003 om den stödordning som Frankrike har genomfört till förmån för samordningscentralerna och logistikcentrumen (EUT L 23, 28.1.2004, s. 1). Kommissionens beslut 2003/512/EG av den 5 september 2002 om den stödordning som Tyskland har genomfört till förmån för kontroll- och samordningscenter (EUT L 177, 16.7.2003, s. 17).

71

(72)  Se dom av den 2 september 2010 i mål C-399/08, Kommissionen mot Deutsche Post, ECLI:EU:C:2010:481, punkt 38 och där angiven rättspraxis.

72

(73)  Se dom av den 2 september 2010 i mål C-399/08, Kommissionen mot Deutsche Post, ECLI:EU:C:2010:481, punkt 39 och där angiven rättspraxis.

73

(74)  Se dom av den 15 november 2011 i de förenade målen C-106/09 P och C-107/09 P, Kommissionen mot Gibraltars regering och Förenade kungariket, ECLI:EU:C:2011:732, punkt 72 och där angiven rättspraxis.

74

(75)  Se dom av den 17 september 1980 i målet 730/79, Philip Morris, ECLI:EU:C:1980:209, punkt 11, och dom av den 15 juni 2000, i de förenade målen T-298/97, T-312/97 etc., Alzetta, ECLI:EU:T:2000:151, punkt 80.

75

(76)  Se dom av den 3 mars 2005 i målet C-172/03, Heiser, ECLI:EU:C:2005:130, punkt 40.

76

(77)  Se dom av den 8 september 2011 i förenade målen C-78/08-C-80/08, Paint Graphos m.fl. ECLI:EU:C:2011:550.

77

(78)  Se dom av den 8 september 2011 i förenade målen C-78/08-C-80/08, Paint Graphos m.fl. ECLI:EU:C:2011:550, punkt 65.

78

(79)  Se även dom av den 8 september 2011 i förenade målen C-78/08–C-80/08, Paint Graphos m.fl. ECLI:EU:C:2011:550, punkt 50.

79

(80)  Till denna kategori hör inkomster hänförliga till ett fast driftsställe i Luxemburg, inkomst från professionella tjänster som tillhandahålls i landet, utdelningar, ränta från delägarlån och ränta från obligationer, om betalningsombudet är staten, en fysisk person bosatt i Luxemburg eller ett företag med hemvist i Luxemburg, samt realisationsvinster från försäljning av andelar på 10 % eller mera i företag med hemvist i landet (med undantag för riskkapitalfonder).

80

(81)  2012 Solidaritetspåslaget ändrades från 5 % till 7 % fr.o.m. beskattningsåret 2013.

81

(82)  I och med de ändringar som infördes för beskattningsåret 2013 steg den sammanlagda inkomstskattesatsen från 28,80 % till 29,22 % för Luxemburg stad.

82

(83)  Dessutom omfattas företag i Luxemburg av en årlig nettoförmögenhetsskatt, som uppgår till 0,5 % av företagets världsomspännande nettoförmögenhet den 1 januari varje år.

83

(84)  Exempelvis ränteutgifter på tillgångar som genererar icke-skattepliktig inkomst eller närvaroarvoden, som inte är för företagets löpande verksamhet.

84

(85)  Systemet med skattekonsolidering tillämpas om ett visst antal villkor uppfylls: moderbolaget innehar, direkt eller indirekt, ett ägarintresse på minst 95 % i dotterbolagets kapital, sedan början av det bokföringsår under loppet av vilket ansökan om tillämpning av systemet för skattekonsolidering görs, dotterbolaget är en kapitalassociation med hemvist i Luxemburg och som är skattskyldigt i Luxemburg. Moderbolaget är också en kapitalassociation med hemvist i Luxemburg, som är skattskyldig i Luxemburg, eller en filial till ett företag som inte har hemvist i Luxemburg men som i det område där det är etablerat omfattas av en skatt som är jämförbar med bolagsskatten i Luxemburg, ansökan om skattekonsolidering avser minst fem budgetår.

85

(86)  Ett anknutet företag kan kompensera förluster som gjorts i vissa av dess anläggningar, med vinster som gjorts i andra. Skattekonsolidering jämställer en grupp av företag med en enda skattebetalare. Detta gör det möjligt att undanröja de nackdelar som grupper av företag upplever, som inte drabbar integrerade företag, i fråga om beskattning av inkomst. Skattekonsolidering utgör inte en stödåtgärd om en grupp av företag inte, när det väl konsoliderats, behandlas mera fördelaktigt än ett integrerat företag.

86

(87)  I allmänhet anses alla företag som har en inkomst vara i liknande situation i faktiskt och rättsligt hänseende, vad gäller direkt beskattning av företag.

87

(88)  FFT:s synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet, punkt 2.1.

88

(89)  FFT:s synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet, punkt 2.1.3.

89

(90)  Se fotnoterna nr 66 och 67.

90

(91)  Se dom av den 20 maj 2010 i målet C-138/09, Todaro Nunziatina & C., ECLI:EU:C:2010:291, punkt 21.

91

(92)  Stödordningen föreskrev att en positiv mellanskillnad mellan ränteinkomster och ränteutgifter i samband med koncerninterna finanstransaktioner skulle beskattas i en ”koncernräntebox”, med 5 % i stället för den dåvarande normala bolagsskattesatsen på 25,5 % .

92

(93)  Groepsrentebox-beslutet, skäl 85.

93

(94)  Groepsrentebox-beslutet, skäl 101.

94

(95)  Groepsrentebox-beslutet, skäl 107.

95

(96)  Cirkuläret föreskriver att funktioner inom ramen för beviljande av lån till enheterna inom koncernen beträffande koncernfinansieringsbolag i sak är, jämförbara med oberoende finansinstituts funktioner som omfattas av finansinspektionens övervakning (Commission de Surveillance du Secteur Financier [CSSF]).

96

Commission de Surveillance du Secteur Financier [CSSF]

(97)  Se artikel 9 i OECD:s modell för skatteavtal.

97

(98)  I detta fall, gav åtgärden en möjlighet att från beskattningsunderlaget i Ungern dra av 50 % av beloppet av de nettoränteintäkter som mottagits från anknutna företag – dvs. 50 % av skillnaden mellan uppburen ränta från dessa företag och den ränta som betalats till dessa företag. Följaktligen beskattas endast hälften av de erhållna nettoränteintäkterna, medan den sammanlagda räntan skulle vara beskattningsbart vid normal tillämpning av skattesystemet. När det gäller de nettoränteintäkter som betalas av dotterbolagen ska dock 50 procent av de betalda nettoränteintäkterna läggas till det beskattningsbara underlaget. Följaktligen, istället för att dra av det sammanlagda beloppet av nettoräntor som betalats, som skulle ske under det normala skattesystemet, drar företagen av endast hälften av sitt beskattningsunderlag. Ordningen var endast tillämplig på ränta som erhållits från eller utbetalats till anknutna företag, och dess syfte är att minska skillnaden mellan det egna kapitalet och finansiering genom koncerninterna lån.

98

(99)  Luxemburgs synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet, punkt 73.

99

(100)  Andra uppsättningen av FFT:s synpunkter, punkterna 2.1.3 och 2.1.4.

100

(101)  Den första uppsättningen av synpunkter från FFT, punkt 60.

101

(102)  Som angivet i skäl 206.

102

(103)  Se även dom av den 4 juni 2015 i målet C-15/14 P Kommissionen mot MOL, ECLI:EU:C:2015:362, punkt 60. Se även dom av den 26 februari 2015 i målet T-385/12, Orange mot kommissionen, ECLI:EU:T:2015:117.

103

(104)  Mål C-39/94, SFEI e.a., ECLI:EU:C:1996:285, punkt 60. Mål C-342/96, Spanien mot kommissionen, ECLI:EU:C:1999:210, punkt 41.

104

(105)  Denna fördel bör inte vara ”oproportionerlig”, så som FFT gör gällande i sina synpunkter (avsnitt 1.7.1 och 1.7.2). För att en ekonomisk fördel ska utgöra ett statligt stöd, räcker det att de villkor som nämns i artikel 107.1 i EUF-fördraget uppfylls. Umicore-beslutet [kommissionens beslut av den 26 maj 2010 om statligt stöd som beviljats Umicore S.A., C 76/2003 (f.d. NN 68/2003)] som citeras av FFT är inte relevant i det aktuella fallet, eftersom kommissionen inte är bunden av sin beslutspraxis [se skäl 202]. Skillnaderna mellan det aktuella ärendet och Umicore-ärendet gör att det inte går att dra paralleller mellan dessa två ärenden. Umicore-ärendet gällde befrielse från mervärdesskatt inom ramen för viss silverförsäljning till företag i andra medlemsstater. I december 2000 uppnådde belgiska skattemyndighetens Inspection spéciale des impôts (ISI) en förlikningsuppgörelse med företaget. En sådan uppgörelse utgjorde administrativ praxis för den belgiska skattemyndigheten, men endast i den mån den gällde de faktiska omständigheterna i ärendet, och inte skattenivån: ”Det är enligt artikel 84 i mervärdesskattelagen emellertid endast möjligt att ingå sådana uppgörelser om de inte innebär ett undantag från eller ändring av skatten. Enligt denna princip kan uppgörelsen alltså inte gälla beloppet för den skatt som följer av de konstaterade sakförhållandena utan endast gälla själva sakförhållandena.” (punkt 154)

105

Inspection spéciale des impôts

(106)  Se mål 173/73, Italien mot kommissionen, ECLI:EU:C:1974:71, punkt 13.

106

(107)  Se, till exempel, mål C-387/92, Banco Exterior de Espana, ECLI:EU:C:1994:100.

107

(108)  Se de förenade målen C-182/03 och C-217/03, Belgien och Forum 187 ASBL mot kommissionen ECLI:EU:C:2006:416.

108

(109)  
  Ibid.

109

Ibid

(110)  Kommissionens beslut 2003/757/EG av den 17 februari 2003 om den stödordning som Belgien har genomfört till förmån för samordningscenter som är etablerade i Belgien (EUT L 282, 30.10.2003, s. 25).

110

(111)  Se de förenade målen C-182/03 och C-217/03, Belgien och Forum 187 ASBL mot kommissionen ECLI:EU:C:2006:416, punkterna 96 och 97.

111

(112)  Se de förenade målen C-182/03 och C-217/03, Belgien och Forum 187 ASBL mot kommissionen ECLI:EU:C:2006:416, punkt 81.

112

(113)  Luxemburgs synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet, punkt 38 till 40.

113

(114)  Se skäl 102.

114

(115)  Se tabell 7.

115

(116)  Se skäl 64.

116

(117)  Se skäl 70.

117

(118)  För en beskrivning av TNMM, se skäl 91.

118

(119)  Kommissionen godtar inte FFT:s argument som presenteras i skäl 162, enligt vilket det faktum att TNMM används allt oftare skulle motivera att denna metod tillämpas. Detta påstående står i strid med FFT:s hänvisning till punkt 2.2 i OECD:s riktlinjer, som anges i skäl 161, enligt vilken urvalsmetoden alltid syftar till att hitta den lämpligaste metoden för ett specifikt fall. Syftet med OECD:s riktlinjer för internprissättning är inte förenligt med en tolkning enligt vilken den skattskyldige skulle kunna välja fritt bland olika metoder, utan hänsyn till omständigheterna i det aktuella fallet.

119

(120)  Detta står i kontrast till en situation där ett företag, även om det beviljar koncerninterna lån, begränsar sina funktioner till rygg-mot-rygg-transaktioner, för vilka ett fristående företag inte skulle acceptera att ge ersättning till en tredje part, eftersom sådana transaktioner inte har någon ekonomisk grund isolerad från andra funktioner och uppgifter (rygg-mot-rygg-transaktioner kan användas för att täcka risker som härstammar från annan verksamhet). Följaktligen kan sådana transaktioner, liksom andra funktioner, inte jämföras med ett kreditinstituts huvudsakliga funktioner. Transaktionerna kan inte prissättas korrekt på grundval av eget kapital eftersom olika indikatorer, i andra sektorer, kan vara mera lämpade, såsom avkastning på samlat kapital eller avkastning på försäljning.

120

(121)  Se skäl 114.

121

(122)  Se skälen 58 och 59.

122

(123)  Se även skäl 68 i beslutet att inleda förfarandet.

123

(124)  För andra exempel på skillnader mellan olika vinstnivåindikatorer, se särskilt McKinsey Working Papers on Risk, nummer 24, The use of economic capital in performance management for banks, januari 2011, i synnerhet grafisk framställning 10, s. 13.

124

McKinsey Working Papers on Risk

The use of economic capital in performance management for banks

(125)  I rapporten om internprissättning kommer skatterådgivaren fram till en riskersättning på 1 726 000 euro, om man på FFT:s redovisade kapital tillämpade en avkastning på 6,05 % på det egna kapital som beräknats av skatterådgivaren skulle riskersättningen ligga på 17 392 000 euro.

125

(126)  Se skäl 163.

126

(127)  Se punkt 2.97 i OECD:s riktlinjer.

127

(128)  Se punkt 2.86 i OECD:s riktlinjer.

128

(129)  Cirkuläret påpekar att de tillhandahållare av tjänster som det åsyftar i huvudsak utövade funktioner som liknar de funktioner som utövas av reglerade institut. Cirkuläret hänvisar även till möjliga tillägg till de kostnader som är knutna till beviljande av kredit och skyldigheten att respektera solvenskraven. Cirkuläret begränsar dock inte det egna kapital som ska ersättas till solvenskrav.

129

(130)  Se skäl 81.

130

(131)  Användningen av avkastning på lagstadgat kapital är i praktiken svårare på grund av de olika typerna av lagstadgat kapital som innehas av reglerade institutioner, såsom kapital av kategori (Tier) 1 och 2, medan eget kapital är den enda kapitaltyp som FFT har. Denna komplexitet betonas i Basel 3-regelverket. Reglerade finansinstitut rapporterar vanligtvis inte beloppet för det lagstadgade minimikapitalet, men detta kan ändå rekalkyleras. De rapporterar snarare den faktiska nivån på sitt lagstadgade kapital, vilken alltid är högre än det erforderliga minimikapitalet. Riskjusterad avkastning på kapital, som kan sägas likna avkastning på lagstadgat eget kapital, används ibland av reglerade institut för internprissättning. Detta används i så fall tillgång för tillgång snarare än som vinstindikator för institutet som helhet, och därför offentliggörs det i princip inte heller.

131

Tier

(132)  Se skäl 256.

132

(133)  Se tabell 6.

133

(134)  FMI WP/12/36, How Risky Are Banks' Risk Weighted Assets? Sonali Das et Amadou N.R. Sy, 2012, s. 6.

134

How Risky Are Banks' Risk Weighted Assets?

(135)  Skälen 58 och 59.

135

(136)  Se beslutet att inleda förfarandet, skäl 72.

136

(137)  Se skäl 167.

137

(138)  
  Ibid.

138

Ibid

(139)  Skäl 98.

139

(140)  Se skäl 58.

140

(141)  Se fotnot 136.

141

(142)  I avsaknad av tillräckliga data för att beräkna en korrekt uppskattning av FFT:s lagstadgade minimikapital, skulle sektorns medeltal ha lett till ett lagstadgat minimikapital på 427 miljoner euro, se skäl 270, vilket är högre än FFT:s sammanlagda egna kapital på 287 miljoner euro.

142

(143)  Skäl 69 och tabell 1.

143

(144)  Se skäl 61.

144

(145)  Se skäl 97.

145

(146)  Se skäl 96.

146

(147)  Angett av Luxemburg i skäl 154.

147

(148)  Se skäl 154.

148

(149)  Se skäl 95.

149

(150)  Se skäl 165.

150

(151)  Soliditeten är den del av tillgångarna som finansieras med eget kapital. Eftersom resten av tillgångarna finansieras med skulder, är soliditeten ett mått på skuldsättningen, och omvänt, ett mått på ett företags kapitalisering.

151

(152)  I FFT:s fall är allt eget kapital eget kapital i kategori 1, eftersom FFT inte har instrument i andra kategorier.

152

(153)  Se skäl 268.

153

(154)  Beskrivs i skälen 121 till 126.

154

(155)  På grundval av FF:s bokföringssiffror som presenteras i tabellen i skäl 114.

155

(156)  De hypotetiska lagstadgade egna kapitalet på 427 miljoner euro skulle också vara högre än det egna kapital på 286 miljoner euro som FFT innehade vid tidpunkten för förvärv av FFNA och FFC.

156

(157)  Riktlinjerna avseende internprissättning är daterade 2011. Denna referensperiod har därför valts. I jämförelse var delindexets beta 1,3 under perioden 12 maj 2012 till 12 maj 2014.

157

(158)  Se tabell 6 om beslutet av inleda förfarandet.

158

(159)  Se tabell 4.

159

(160)  Se skäl 114.

160

(161)  Som anges i skäl 123.

161

(162)  Se skäl 155.

162

(163)  Se skäl 113 och 114.

163

(164)  Se tabellen i skäl 125.

164

(165)  Banken för internationell betalningsutjämning, 81:a årsrapporten, den 1 april 2010-31 mars 2011, 26 juni 2011, s. 90.

165

(166)  ECB, Financial Stability Review, december 2011, s. 130.

166

Financial Stability Review

(167)  Deutsche Bank, European Banks: Running the Numbers: Spring edition, 5 april 2011. Den implicita kapitalkostnaden för europeiska banker uppskattas i en rapport från Deutsche Bank av den 20 mars 2015 till 10 %.

167

Running the Numbers

(168)  Den första uppsättningen av synpunkter från FFT, punkt 64, andra uppsättningen av FFT:s synpunkter, punkterna 1.8.1 och 3.1.8.

168

(169)  Huvudsakligen beslutet om skattesystem för räntebetalningar för koncerner i Ungern.

169

(170)  Se skäl 202.

170

(171)  Se även Groepsrentebox-beslutet, punkterna 80-82, och beslutet om skattesystem för räntebetalningar för koncerner i Ungern, punkterna 131 och 132.

171

(172)  Se mål C-81/10 P, France Télécom mot kommissionen ECLI:EU:C:2011:811, punkt 43, mål C-66/02 Italien mot kommissionen ECLI:EU:C:2005:768, punkt 34, Se även de förenade målen T-427/04 och T-17/05, Frankrike och France Télécom mot kommissionen ECLI:EU:T:2009:474, punkterna 207 och 215.

172

,

(173)  Luxemburgs synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet, punkt 28.

173

(174)  Se skäl 77.

174

(175)  Den första uppsättningen av synpunkter från FFT, punkt 60: den andra uppsättningen av synpunkter från FFT, punkt 1.4.

175

(176)  Avsnitt 7.2.1.1.

176

(177)  Cirkuläret, s. 3 och 4.

177

(178)  Luxemburgs synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet, punkt 34.

178

(179)  Luxemburgs synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet, punkt 36.

179

(180)  Numreringen är den samma som i förhandsbeskeden i skattefrågor så som de överlämnats till kommissionen av Luxemburg.

180

(181)  Sidan 34 i FFT:s rapport om internprissättning.

181

(182)  Se skäl 83.

182

(183)  Av dessa berörde två förhandsbesked i skattefrågor ansökningar från FFT och [företaget F], se skäl 28 och 29.

183

(184)  Kommissionens begäran av den 23 juni 2015 omfattar alla rapporter om internprissättning som lämnats av företaget, och meddelandet från Luxemburg av den 25 juni 2015 inbegriper ingen ytterligare rapport av denna typ.

184

(185)  Skrivelse från Luxemburg av den 24 mars 2015, svar på fråga 6.

185

(186)  Dom i de förenade målen C-78/08-C-80/08, Paint Graphos m.fl. ECLI:EU:C:2011:550, punkt 69.

186

(187)  Se dom i mål C-170/83, Hydrotherm, ECLI:EU:C:1984:271, punkt 11. Se dom i mål T-137/02,Pollmeier Malchow mot kommissionen, ECLI:EU:T:2004:304, punkt 50.

187

(188)  Se dom i mål C-480/09 P, Acea Electrabel Produzione SpA mot kommissionen, ECLI:EU:C:2010:787, punkt 47 till 55 och målet C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze SpA m.fl. ECLI:EU:C:2006:8, punkt 112.

188

(189)  Se skäl 110.

189

(190)  Se skäl 34.

190

(191)  Se analogt punkt 11 i domen i målet 323/82 Intermills ECLI:EU:C:1984:345, som lyder enligt följande: ”Det framgår av de upplysningar som lämnats av sökandena själva att såväl Intermills som de tre industribolagen till följd av omstruktureringen kontrolleras av den vallonska regionalförvaltningen och att Intermills till följd av att produktionsanläggningarna flyttades till de nya bolagen fortfarande har ett intresse i dessa bolag. Det måste således konstateras att dessa tre industribolag, trots det faktum att vart och ett av dem har status som självständig juridisk person i förhållande till det tidigare Intermillsbolaget, tillsammans utgör en enhetlig grupp, åtminstone i förhållande till stödet från de belgiska myndigheterna.”

191

(192)  Se skäl 48.

192

(193)  Undantagen i artikel 107.2 i EUF-fördraget som gäller stöd av social karaktär som ges till enskilda konsumenter, stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser, och stöd som ges till näringslivet i vissa områden i Förbundsrepubliken Tyskland. De är inte tillämpliga i detta ärende.

193

(194)  Rådets förordning (EU) 2015/1589 av den 13 juli 2015 om genomförandebestämmelser för artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT L 248, 24.9.2015, s. 9).

194

(195)  Kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av den 21 april 2004 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (EUT L 140, 30.4.2004, s. 1).

195

(196)  Luxemburgs synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet, punkt 104 ff. Luxemburg hänvisade till punkt 19 i uppförandekodgruppens (direkt beskattning av företag) rapport till Ekofinrådet (på engelska): ”
  With respect to the Luxembourg tax measure concerning companies engaged in intra-group financing activities the Group discussed the agreed description at the meeting on 17 February 2011. Luxembourg informed the Group that Circular No 164/2 dated 28 January 2011 determines the conditions for providing advance pricing agreements confirming the remuneration of the transactions. At the meeting on 11 April 2011, Luxembourg informed that Group that Circular No 164/2 bis dated 8 April 2011 ensured that advance confirmations granted prior to the entry into force of Circular No 164/2 would cease to be valid by 31 December 2011. With the benefit of this information, the Group agreed that there was no need for this measure to be assessed against the criteria of the Code of Conduct.
  ”

196

With respect to the Luxembourg tax measure concerning companies engaged in intra-group financing activities the Group discussed the agreed description at the meeting on 17 February 2011. Luxembourg informed the Group that Circular No 164/2 dated 28 January 2011 determines the conditions for providing advance pricing agreements confirming the remuneration of the transactions. At the meeting on 11 April 2011, Luxembourg informed that Group that Circular No 164/2 bis dated 8 April 2011 ensured that advance confirmations granted prior to the entry into force of Circular No 164/2 would cease to be valid by 31 December 2011. With the benefit of this information, the Group agreed that there was no need for this measure to be assessed against the criteria of the Code of Conduct.

(197)  Se dom i mål C-5/89, kommissionen mot Förbundsrepubliken Tyskland ECLI:EU:C:1990:320, punkt 17, målet C-310/99, Italien mot kommissionen ECLI:EU:C:2002:143, punkt 104.

197

(198)  Se dom i mål T-67/94, Ladbroke Racing mot kommissionen, ECLI:EU:T:1998:7, punkt 183. Se även domen i de förenade målen T-116/01 et T-118/01, P&O European Ferries (Vizcaya) SA och Diputacion Floral de Vizcaya mot kommissionen ECLI:EU:T:2003:217, punkt 202.

198

(199)  Se dom i mål T-290/97, Mehibas Dordstelaan mot kommissionen ECLI:EU:T:2000:8, punkt 59 och de förenade målen C-182/03 och C-217/03, Belgien och Forum 187 ASBL mot kommissionen ECLI:EU:C:2006:416, punkt 147.

199

(200)  Ekofinrådets slutsatser av den 1 december 1997 om skattepolitik (EGT C 2, 6.1.1998, s. 1). Se även dokument som finns tillgängliga på följande adress: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/company_tax/harmful_tax_practices/index_fr.htm

200

(201)  Se generaladvokat Légers slutanförande i mål C-217/03, Belgien och Forum 187 ASBL mot kommissionen ECLI:EU:C:2006:89, punkt 376.

201

(202)  I tilläggsprotokollet nr 1 till OECD:s konvention av den 14 december 1960, har undertecknarna kommit överens om att Europeiska kommissionen ska delta i OECD:s arbete. Företrädare för Europeiska kommissionen deltar, vid sidan av medlemmarna, i diskussioner om OECD:s arbetsprogram och är knutna till det arbete som hela organisationen och dess olika organ utför. Även om kommissionens deltagande är mera omfattande än en observatörs deltagande, har kommissionen ingen rösträtt och deltar inte officiellt i antagandet av instrument som föreläggs rådet för antagande.

202

(203)  Kommissionens beslut av den 11 juli 2001 i ärende C 47/2001 (f.d. NN 42/2000) – Tyskland: utländska koncerners kontroll- och samordningscenter (EGT C 304, 30.10.2001, s. 2). Se beslut 2003/501/EG.

203

(204)  Se fotnot 105.

204

(205)  Även om det skulle handla om att det är omöjligt att återkräva stödet, och inte om svårighet att fastställa stödbeloppet.

205

(206)  Dom i de förenade målen T-427/04 och T-17/05, Frankrike mot kommissionen ECLI:EU:T:2009:474, punkt 297.

206

(207)  Dom i de förenade målen T-427/04 och T-17/05, Frankrike mot kommissionen ECLI:EU:T:2009:474, punkt 299.

207

(208)  Kommissionens meddelande om tillämpningen av bestämmelserna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag (EGT C 384, 10.12.1998, s. 3).

208

(209)  Dom i mål C-441/06, Kommissionen mot Frankrike, ECLI:EU:C:2007:616, punkt 29 och där angiven rättspraxis.

209

(210)  Se särskilt skälen 308 till 311.

210

---

| 22.12.2016 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 351/68 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2016

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 351/68

---

KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2016/2327

av den 5 juli 2016

om det statliga stöd SA 19864 – 2014/C (f.d. 2009/NN54) som Belgien har genomfört till förmån för finansiering av de offentliga IRIS-sjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel

[delgivet med nr C(2016) 4051]

(Endast de franska och nederländska texterna är giltiga)

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT FÖLJANDE BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket (1),

Med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,

Efter att i enlighet med nämnda artikel (2) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

1.   FÖRFARANDE

FÖRFARANDE

| (1) | Genom skrivelser av den 7 september 2005 och den 17 oktober 2005, som registrerades den 12 september respektive 19 oktober 2005, mottog kommissionen ett klagomål mot den belgiska staten om påstått olagligt och oförenligt stöd till de fem offentliga sjukhus sedan 1995 (3) (nedan kallade IRIS-sjukhusen) (4) i IRIS-nätet (5) (nedan kallat IRIS) i huvudstadsregionen Bryssel. Klagomålet ingavs dels av två sammanslutningar (Coordination bruxelloise d'institutions sociales et de santé (nedan kallat CBI) och Association bruxelloise des institutions des soins privées (nedan kallat ABISP) som företräder sjukhus som drivs av privaträttsligt reglerade juridiska personer (nedan kallade privatsjukhusen), och dels enskilt av flera av medlemmarna i dessa sammanslutningar (6). |
| --- | --- |

(1)

Genom skrivelser av den 7 september 2005 och den 17 oktober 2005, som registrerades den 12 september respektive 19 oktober 2005, mottog kommissionen ett klagomål mot den belgiska staten om påstått olagligt och oförenligt stöd till de fem offentliga sjukhus sedan 1995 (3) (nedan kallade IRIS-sjukhusen) (4) i IRIS-nätet (5) (nedan kallat IRIS) i huvudstadsregionen Bryssel. Klagomålet ingavs dels av två sammanslutningar (Coordination bruxelloise d'institutions sociales et de santé (nedan kallat CBI) och Association bruxelloise des institutions des soins privées (nedan kallat ABISP) som företräder sjukhus som drivs av privaträttsligt reglerade juridiska personer (nedan kallade privatsjukhusen), och dels enskilt av flera av medlemmarna i dessa sammanslutningar (6).

3

IRIS-sjukhusen

4

5

IRIS

CBI

ABISP

privatsjukhusen

6

| (2) | Klagomålet inriktade sig på följande grupper av argument: i) avsaknaden av eller bristande tydlighet i definitionen och överlåtelsen av ett särskilt offentligt tjänsteuppdrag endast till IRIS-sjukhusens, men inte till privatsjukhusen i Bryssel, ii) överkompensationen för kostnaderna för IRIS-sjukhusens av offentliga myndigheter, iii) överkompensationen för kostnaderna för public serviceuppdraget som beviljats IRIS-sjukhusen genom Fonds régional bruxellois de refinancement des trésoreries communales iv) bristen på öppenhet i sättet att ge IRIS-sjukhusen offentlig finansiering och slutligen v) korssubventioneringen till fördel för IRIS-sjukhusens icke-sjukhusrelaterade verksamheter på grund av den överkompensation, som de mottagit för tillhandahållande av sjukvårdstjänster (7). |
| --- | --- |

(2)

Klagomålet inriktade sig på följande grupper av argument: i) avsaknaden av eller bristande tydlighet i definitionen och överlåtelsen av ett särskilt offentligt tjänsteuppdrag endast till IRIS-sjukhusens, men inte till privatsjukhusen i Bryssel, ii) överkompensationen för kostnaderna för IRIS-sjukhusens av offentliga myndigheter, iii) överkompensationen för kostnaderna för public serviceuppdraget som beviljats IRIS-sjukhusen genom Fonds régional bruxellois de refinancement des trésoreries communales iv) bristen på öppenhet i sättet att ge IRIS-sjukhusen offentlig finansiering och slutligen v) korssubventioneringen till fördel för IRIS-sjukhusens icke-sjukhusrelaterade verksamheter på grund av den överkompensation, som de mottagit för tillhandahållande av sjukvårdstjänster (7).

7

| (3) | Utöver de ytterligare upplysningar som lämnats av de belgiska myndigheterna underrättade kommissionen klagandena genom skrivelse (8) av den 10 januari 2008 om sin preliminära bedömning av klagomålet och uppmanade berörda parter att inkomma med nya uppgifter för att göra det möjligt att ompröva den preliminära bedömning av klagomålet, som annars skulle anses vara återkallad. Efter att ha mottagit de klagandes svar bekräftade kommissionen sin preliminära bedömning i sin skrivelse av den 10 april 2008. |
| --- | --- |

(3)

Utöver de ytterligare upplysningar som lämnats av de belgiska myndigheterna underrättade kommissionen klagandena genom skrivelse (8) av den 10 januari 2008 om sin preliminära bedömning av klagomålet och uppmanade berörda parter att inkomma med nya uppgifter för att göra det möjligt att ompröva den preliminära bedömning av klagomålet, som annars skulle anses vara återkallad. Efter att ha mottagit de klagandes svar bekräftade kommissionen sin preliminära bedömning i sin skrivelse av den 10 april 2008.

8

| (4) | De klagande informerade kommissionen om att de hade väckt talan om ogiltigförklaring vid Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt (sedan den 1 december 2009 kallat Europeiska unionens tribunal (nedan kallad tribunalen) angående skrivelsen av den 10 januari 2008, som de anser vara ett beslut från kommissionens sida (9). Den 20 juni 2008 väckte klagandena talan om ogiltigförklaring av kommissionens skrivelse av den 10 april 2008 (10). De två tvisterna som anhängiggjordes vid förstainstansrätten frågan sköts upp till den 31 oktober 2009, eftersom kommissionen hade informerat domstolen om att den hade för avsikt att anta ett beslut i enlighet med rådets förordning (EG) nr 659/1999 (11). Inför antagandet av detta beslut uppmanade kommissionen de belgiska myndigheterna och de klagande att inkomma med ytterligare upplysningar. |
| --- | --- |

(4)

De klagande informerade kommissionen om att de hade väckt talan om ogiltigförklaring vid Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt (sedan den 1 december 2009 kallat Europeiska unionens tribunal (nedan kallad tribunalen) angående skrivelsen av den 10 januari 2008, som de anser vara ett beslut från kommissionens sida (9). Den 20 juni 2008 väckte klagandena talan om ogiltigförklaring av kommissionens skrivelse av den 10 april 2008 (10). De två tvisterna som anhängiggjordes vid förstainstansrätten frågan sköts upp till den 31 oktober 2009, eftersom kommissionen hade informerat domstolen om att den hade för avsikt att anta ett beslut i enlighet med rådets förordning (EG) nr 659/1999 (11). Inför antagandet av detta beslut uppmanade kommissionen de belgiska myndigheterna och de klagande att inkomma med ytterligare upplysningar.

tribunalen

9

10

11

| (5) | I sitt beslut av den 28 oktober 2009 (12) (nedan kallat 2009 års beslut, se även avsnitt 4.1) beslutade kommissionen att inte invända mot stödet till finansiering av offentliga sjukhus i IRIS-nätet i huvudstadsregionen Bryssels på grund av att finansieringen i fråga bedömdes vara förenligt med den inre marknaden enligt de villkor som anges i kommissionens beslut 2005/842/EG (13) (nedan kallat SGEI-beslutet från 2005) och direkt enligt artikel 86.2 i EG-fördraget (nu artikel 106.2 i EUF-fördraget) vad avser uppdrag att verka i allmänhetens tjänst som anförtrotts före ikraftträdandet av beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2005 den 19 december samma år. |
| --- | --- |

(5)

I sitt beslut av den 28 oktober 2009 (12) (nedan kallat 2009 års beslut, se även avsnitt 4.1) beslutade kommissionen att inte invända mot stödet till finansiering av offentliga sjukhus i IRIS-nätet i huvudstadsregionen Bryssels på grund av att finansieringen i fråga bedömdes vara förenligt med den inre marknaden enligt de villkor som anges i kommissionens beslut 2005/842/EG (13) (nedan kallat SGEI-beslutet från 2005) och direkt enligt artikel 86.2 i EG-fördraget (nu artikel 106.2 i EUF-fördraget) vad avser uppdrag att verka i allmänhetens tjänst som anförtrotts före ikraftträdandet av beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2005 den 19 december samma år.

12

2009 års beslut

13

SGEI-beslutet från 2005

| (6) | Klagandena väckte talan vid tribunalen om ogiltigförklaring av kommissionens beslut. Tribunalen ogiltigförklarade kommissionens beslut genom en dom av den 7 november 2012 i mål T-137/10 (14) (se även avsnitt 4.2) eftersom den ansåg att beslutet hade antagits i strid med klagandenas processuella rättigheter. I synnerhet drog tribunalen slutsatsen att kommissionen borde ha uttryckt tvivel om huruvida de ifrågavarande åtgärderna är förenliga med den inre marknaden mot bakgrund av de argument som klagandena hade anfört i detta hänseende. Tribunalen drog därför slutsatsen att kommissionen var skyldig att inleda det formella granskningsförfarandet för att inhämta alla uppgifter som var relevanta vid bedömningen av huruvida samtliga stödåtgärder var förenliga med den inre marknaden och att ge de klagande och andra berörda parter tillfälle att yttra sig under det förfarandet (15). |
| --- | --- |

(6)

Klagandena väckte talan vid tribunalen om ogiltigförklaring av kommissionens beslut. Tribunalen ogiltigförklarade kommissionens beslut genom en dom av den 7 november 2012 i mål T-137/10 (14) (se även avsnitt 4.2) eftersom den ansåg att beslutet hade antagits i strid med klagandenas processuella rättigheter. I synnerhet drog tribunalen slutsatsen att kommissionen borde ha uttryckt tvivel om huruvida de ifrågavarande åtgärderna är förenliga med den inre marknaden mot bakgrund av de argument som klagandena hade anfört i detta hänseende. Tribunalen drog därför slutsatsen att kommissionen var skyldig att inleda det formella granskningsförfarandet för att inhämta alla uppgifter som var relevanta vid bedömningen av huruvida samtliga stödåtgärder var förenliga med den inre marknaden och att ge de klagande och andra berörda parter tillfälle att yttra sig under det förfarandet (15).

14

15

| (7) | Genom en skrivelse av den 1 oktober 2014 underrättade kommissionen Belgien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i EUF-fördraget beträffande de offentliga finansieringsåtgärderna till förmån för IRIS-sjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel. |
| --- | --- |

(7)

Genom en skrivelse av den 1 oktober 2014 underrättade kommissionen Belgien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i EUF-fördraget beträffande de offentliga finansieringsåtgärderna till förmån för IRIS-sjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel.

| (8) | Kommissionens beslut om att inleda förfarandet (nedan kallat inledningsbeslutet) har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (16). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på åtgärderna i fråga. |
| --- | --- |

(8)

Kommissionens beslut om att inleda förfarandet (nedan kallat inledningsbeslutet) har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (16). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på åtgärderna i fråga.

inledningsbeslutet

Europeiska unionens officiella tidning

16

| (9) | Genom en skrivelse av den 22 oktober 2014 begärde de belgiska myndigheterna en förlängning av tidsfristen för att lämna in synpunkter på inledningsbeslutet. Kommissionen beviljade detta genom en skrivelse av den 23 oktober 2014. Belgien bad genom e-postmeddelande av den 1 december 2014 ytterligare en förlängning av tidsfristen, vilket kommissionen beviljade genom en skrivelse av den 2 december 2014. Genom en skrivelse av den 16 december 2014 inkom Belgien med sina synpunkter på inledningsbeslutet. |
| --- | --- |

(9)

Genom en skrivelse av den 22 oktober 2014 begärde de belgiska myndigheterna en förlängning av tidsfristen för att lämna in synpunkter på inledningsbeslutet. Kommissionen beviljade detta genom en skrivelse av den 23 oktober 2014. Belgien bad genom e-postmeddelande av den 1 december 2014 ytterligare en förlängning av tidsfristen, vilket kommissionen beviljade genom en skrivelse av den 2 december 2014. Genom en skrivelse av den 16 december 2014 inkom Belgien med sina synpunkter på inledningsbeslutet.

| (10) | Kommissionen har mottagit synpunkter från berörda parter (se avsnitt 5) den 15 december 2014, den 5 januari 2015 och den 9 januari 2015. Genom skrivelser av den 13 och den 20 februari 2015 översände kommissionen synpunkterna till Belgien, som gavs tillfälle att bemöta dem. Belgiens synpunkter mottogs genom en skrivelse av den 13 mars 2015, registrerad den 17 mars 2015. |
| --- | --- |

(10)

Kommissionen har mottagit synpunkter från berörda parter (se avsnitt 5) den 15 december 2014, den 5 januari 2015 och den 9 januari 2015. Genom skrivelser av den 13 och den 20 februari 2015 översände kommissionen synpunkterna till Belgien, som gavs tillfälle att bemöta dem. Belgiens synpunkter mottogs genom en skrivelse av den 13 mars 2015, registrerad den 17 mars 2015.

| (11) | Mot denna bakgrund gjorde kommissionen en ny bedömning av ärendet och tolka vissa uppgifter på ett annat sätt än i sitt beslut från år 2009 och som upphävdes. |
| --- | --- |

(11)

Mot denna bakgrund gjorde kommissionen en ny bedömning av ärendet och tolka vissa uppgifter på ett annat sätt än i sitt beslut från år 2009 och som upphävdes.

2.   BAKGRUND

BAKGRUND

| (12) | IRIS-sjukhusen verkar i en komplex miljö med lagar och förordningar som stiftas av olika myndigheter. En övergripande bedömning av förenligheten av den offentliga finansieringen av dessa sjukhus med reglerna om statligt stöd kräver först och främst en kort beskrivning av den gällande rättsliga ramen för IRIS-sjukhusen. Denna beskrivning ska innehålla en presentation av CPAS-lagen (enligt vilken IRIS-sjukhusen etablerades), en kortfattad genomgång av etableringen av IRIS-sjukhusen, en översikt över de rättsliga instrument och andra dokument som reglerar IRIS-sjukhusens verksamheter, en kort beskrivning av IRIS-sjukhusens huvudsakliga verksamheter samt en förteckning över de olika finansieringsmekanismer som används. |
| --- | --- |

(12)

IRIS-sjukhusen verkar i en komplex miljö med lagar och förordningar som stiftas av olika myndigheter. En övergripande bedömning av förenligheten av den offentliga finansieringen av dessa sjukhus med reglerna om statligt stöd kräver först och främst en kort beskrivning av den gällande rättsliga ramen för IRIS-sjukhusen. Denna beskrivning ska innehålla en presentation av CPAS-lagen (enligt vilken IRIS-sjukhusen etablerades), en kortfattad genomgång av etableringen av IRIS-sjukhusen, en översikt över de rättsliga instrument och andra dokument som reglerar IRIS-sjukhusens verksamheter, en kort beskrivning av IRIS-sjukhusens huvudsakliga verksamheter samt en förteckning över de olika finansieringsmekanismer som används.

2.1   Rätten till socialt stöd och CPAS-lagen

Rätten till socialt stöd och CPAS-lagen

| (13) | I Belgien rätten till socialt bistånd är en konstitutionell rättighet. Artikel 23 i den belgiska konstitutionen lyder sålunda:

  ”Var och en har rätt till ett värdigt liv. Därför garanterar lagen, dekret eller regeln som avses i artikel 134 – med hänsyn till motsvarande skyldigheter – de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och fastställer villkoren för deras utövande. Dessa rättigheter omfatta bland annat följande:
  [...]






  2) | rätt till social trygghet och socialbidrag, hälsoskydd, sjukvård och assistans.” |
| --- | --- | --- |

(13)

I Belgien rätten till socialt bistånd är en konstitutionell rättighet. Artikel 23 i den belgiska konstitutionen lyder sålunda:

”Var och en har rätt till ett värdigt liv. Därför garanterar lagen, dekret eller regeln som avses i artikel 134 – med hänsyn till motsvarande skyldigheter – de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och fastställer villkoren för deras utövande. Dessa rättigheter omfatta bland annat följande:

[...]

2)

| (14) | Medborgarnas reella tillgång till socialt stöd regleras främst genom lag av den 8 juli 1976 (17) (nedan kallad CPAS-lagen), genom vilken de offentliga sociala centren infördes (centres publics d'action sociale, nedan kallade CPAS). Dessa är offentliga organ och juridiska personer och finns i alla belgiska kommuner. CPAS leds av en oberoende styrelse, vars medlemmar väljs av kommunfullmäktige i den berörda kommunen. I artikel 1 i CPAS-lagen anges följande:

  ”Var och en har rätt till socialt stöd. Syftet är att göra det möjligt för mottagaren att leva ett människovärdigt liv. Inrättande av offentliga center för socialt bistånd, som på villkor som anges i denna lag har till uppgift att säkerställa förmedlingen av detta stöd.” |
| --- | --- |

(14)

Medborgarnas reella tillgång till socialt stöd regleras främst genom lag av den 8 juli 1976 (17) (nedan kallad CPAS-lagen), genom vilken de offentliga sociala centren infördes (centres publics d'action sociale, nedan kallade CPAS). Dessa är offentliga organ och juridiska personer och finns i alla belgiska kommuner. CPAS leds av en oberoende styrelse, vars medlemmar väljs av kommunfullmäktige i den berörda kommunen. I artikel 1 i CPAS-lagen anges följande:

17

CPAS-lagen

CPAS

”Var och en har rätt till socialt stöd. Syftet är att göra det möjligt för mottagaren att leva ett människovärdigt liv. Inrättande av offentliga center för socialt bistånd, som på villkor som anges i denna lag har till uppgift att säkerställa förmedlingen av detta stöd.”

| (15) | I praktiken ger CPAS socialt stöd till personer som inte har tillräckliga resurser för att kunna leva ett värdigt liv och som inte är berättigade till andra typer av social trygghet (t.ex. arbetslöshetsersättning). I samband med detta preciseras i artikel 57.1 i CPAS-lagen att CPAS-lagen har som syfte att se till att enskilda och familjer får det stöd av samhället som de har rätt till.

  ”Det ska inte bara ge palliativt eller kurativt stöd utan även tillhandahålla förebyggande hjälp. Det uppmuntrar deltagande av användarna. Stödet kan vara materiellt, socialt, medicinskt, socialmedicinskt eller psykologiskt.” |
| --- | --- |

(15)

I praktiken ger CPAS socialt stöd till personer som inte har tillräckliga resurser för att kunna leva ett värdigt liv och som inte är berättigade till andra typer av social trygghet (t.ex. arbetslöshetsersättning). I samband med detta preciseras i artikel 57.1 i CPAS-lagen att CPAS-lagen har som syfte att se till att enskilda och familjer får det stöd av samhället som de har rätt till.

”Det ska inte bara ge palliativt eller kurativt stöd utan även tillhandahålla förebyggande hjälp. Det uppmuntrar deltagande av användarna. Stödet kan vara materiellt, socialt, medicinskt, socialmedicinskt eller psykologiskt.”

| (16) | Varje CPAS ska ge socialt stöd till personer och familjer, men har en viss handlingsfrihet i fråga om hur stödet beviljas. Närmare bestämt ska CPAS tillhandahålla stödet:






  — | antingen själv direkt |
| --- | --- | --- |

(16)

Varje CPAS ska ge socialt stöd till personer och familjer, men har en viss handlingsfrihet i fråga om hur stödet beviljas. Närmare bestämt ska CPAS tillhandahålla stödet:

—

antingen själv direkt

| — | eller ”om det visar sig nödvändigt och, i tillämpliga fall, inom ramen för en existerande plan” (se även skäl 19) genom institutioner eller enheter som CPAS, upprättar (på grundval av artikel 60.6, artikel 79 och artikel 118 i CPAS-lagen), och vars mål CPAS likaledes är skyldig att definiera. Varje social skyldighet som CPAS delegerar till denna institution eller enhet måste därefter respekteras i enlighet med detta mål |
| --- | --- |

—

eller ”om det visar sig nödvändigt och, i tillämpliga fall, inom ramen för en existerande plan” (se även skäl 19) genom institutioner eller enheter som CPAS, upprättar (på grundval av artikel 60.6, artikel 79 och artikel 118 i CPAS-lagen), och vars mål CPAS likaledes är skyldig att definiera. Varje social skyldighet som CPAS delegerar till denna institution eller enhet måste därefter respekteras i enlighet med detta mål

| — | eller av institutionerna eller enheterna som CPAS samarbetar med (artikel 61 i CPAS-lagen), och som i så fall ska upprättas:






  — | antingen av CPAS (se föregående led) |
| --- | --- | --- |

—

eller av institutionerna eller enheterna som CPAS samarbetar med (artikel 61 i CPAS-lagen), och som i så fall ska upprättas:

—

antingen av CPAS (se föregående led)

| — | eller av en tredje part, som också har fastställt målet. |
| --- | --- |

—

eller av en tredje part, som också har fastställt målet.

| (17) | I de två senare fallen delegerar CPAS endast (en del av) sina skyldigheter att tillhandahålla socialt stöd, under förutsättning att delegeringen är i linje med målet i den institution som de samarbetar med. Å ena sidan kontrollerar CPAS själva målet med institutioner som de själv har inrättat. Om det däremot är tal om en helt avskild institutet (tredjepartsinstitution) begränsas samarbetet till målet för detta. |
| --- | --- |

(17)

I de två senare fallen delegerar CPAS endast (en del av) sina skyldigheter att tillhandahålla socialt stöd, under förutsättning att delegeringen är i linje med målet i den institution som de samarbetar med. Å ena sidan kontrollerar CPAS själva målet med institutioner som de själv har inrättat. Om det däremot är tal om en helt avskild institutet (tredjepartsinstitution) begränsas samarbetet till målet för detta.

| (18) | Skyldigheten genom lag pålagts CPAS att tillhandahålla socialt stöd av materiell, social, medicinsk, socialmedicinsk eller psykologisk karaktär, är densamma oavsett om CPAS beviljar stöd direkt eller via institutioner som den inrättar eller samarbetar med. Enligt artikel 57 i CPAS-lagen åläggs CPAS (och endast CPAS) en skyldighet att bevilja detta stöd under alla omständigheter. Varje typ av delegering utgör en form av fullgörande av denna skyldighet och befriar inte CPAS från dess ansvar för att fortsätta att fullgöra sin skyldighet. |
| --- | --- |

(18)

Skyldigheten genom lag pålagts CPAS att tillhandahålla socialt stöd av materiell, social, medicinsk, socialmedicinsk eller psykologisk karaktär, är densamma oavsett om CPAS beviljar stöd direkt eller via institutioner som den inrättar eller samarbetar med. Enligt artikel 57 i CPAS-lagen åläggs CPAS (och endast CPAS) en skyldighet att bevilja detta stöd under alla omständigheter. Varje typ av delegering utgör en form av fullgörande av denna skyldighet och befriar inte CPAS från dess ansvar för att fortsätta att fullgöra sin skyldighet.

| (19) | De krav som är tillämpliga i fall där ett CPAS vill inrätta ett institut eller en enhet (t.ex. ett sjukhus) i syfte att genomföra (en del av) sitt uppdrag att ge socialt stöd, definieras i artikel 60.6 i CPAS-lagen:

  ”CPAS ska upprätta, där så visar sig vara nödvändigt, och, när så är lämpligt, inom ramen för en befintlig plan, institutioner eller enheter av social, kurativ eller förebyggande karaktär, utvidgar dem och leder dem.
  Nödvändigheten av att inrätta eller utvidga en institution eller en enhet ska framgå av dokumentationen, där omfattar en studie av kommunens och/eller regionens behov och av liknande institutioner eller enheter som redan är i drift, en beskrivning av funktionen och en exakt uppskattning av kostnader och utgifter som krävs och, om möjligt, information som möjliggör en jämförelse med liknande institutioner eller enheter.
  Inrättande eller utvidgning av institutioner eller enheter som kommer att kunna få bidrag för investeringar eller drift kan endast fattas på grundval av dokumentation som visar att de villkor som föreskrivs i lagen om beviljande av bidraghar uppfyllts.
  Med förbehåll för de tillstånd som inhämtas från andra myndigheter är beslutet att inrätta eller utvidga en institution eller enhet så snart som den kan ge upphov till en åtgärd som beviljats av kommunala medel eller en ökning av beloppen för dessa, med förbehåll för godkännande av kommunstyrelsen.” |
| --- | --- |

(19)

De krav som är tillämpliga i fall där ett CPAS vill inrätta ett institut eller en enhet (t.ex. ett sjukhus) i syfte att genomföra (en del av) sitt uppdrag att ge socialt stöd, definieras i artikel 60.6 i CPAS-lagen:

”CPAS ska upprätta, där så visar sig vara nödvändigt, och, när så är lämpligt, inom ramen för en befintlig plan, institutioner eller enheter av social, kurativ eller förebyggande karaktär, utvidgar dem och leder dem.

Nödvändigheten av att inrätta eller utvidga en institution eller en enhet ska framgå av dokumentationen, där omfattar en studie av kommunens och/eller regionens behov och av liknande institutioner eller enheter som redan är i drift, en beskrivning av funktionen och en exakt uppskattning av kostnader och utgifter som krävs och, om möjligt, information som möjliggör en jämförelse med liknande institutioner eller enheter.

Inrättande eller utvidgning av institutioner eller enheter som kommer att kunna få bidrag för investeringar eller drift kan endast fattas på grundval av dokumentation som visar att de villkor som föreskrivs i lagen om beviljande av bidraghar uppfyllts.

Med förbehåll för de tillstånd som inhämtas från andra myndigheter är beslutet att inrätta eller utvidga en institution eller enhet så snart som den kan ge upphov till en åtgärd som beviljats av kommunala medel eller en ökning av beloppen för dessa, med förbehåll för godkännande av kommunstyrelsen.”

| (20) | Skyldigheten enligt artikel 57 i CPAS-lagen att ge stöd (socialt, medicinskt, socialmedicinskt eller psykologiskt) till personer och familjer är följande:






  — | Allmän: Stödet ska beviljas oberoende av mottagarens ideologiska, filosofiska eller religiösa övertygelser CPAS-lagen (artikel 59 i CPAS-lagen) och av om personen eventuellt är obemedlad. CPAS har specifikt i uppdrag att bevilja stöd i förhållande till hur fattig personen i fråga är. På denna grundval är varje CPAS skyldig att bevilja alla stöd. Om CPAS inrättar en institution eller enhet för att utföra uppdraget omfattas denna institution eller enhet av samma skyldighet |
| --- | --- | --- |

(20)

Skyldigheten enligt artikel 57 i CPAS-lagen att ge stöd (socialt, medicinskt, socialmedicinskt eller psykologiskt) till personer och familjer är följande:

—

Allmän: Stödet ska beviljas oberoende av mottagarens ideologiska, filosofiska eller religiösa övertygelser CPAS-lagen (artikel 59 i CPAS-lagen) och av om personen eventuellt är obemedlad. CPAS har specifikt i uppdrag att bevilja stöd i förhållande till hur fattig personen i fråga är. På denna grundval är varje CPAS skyldig att bevilja alla stöd. Om CPAS inrättar en institution eller enhet för att utföra uppdraget omfattas denna institution eller enhet av samma skyldighet

Allmän

| — | Tidsobegränsat: Stödet ska beviljas så länge som behovet består. CPAS är såldes skyldig att säkra fortsatt stöd, och därmed också av den institution eller den enhet som tillhandahåller detta stöd. |
| --- | --- |

—

Tidsobegränsat: Stödet ska beviljas så länge som behovet består. CPAS är såldes skyldig att säkra fortsatt stöd, och därmed också av den institution eller den enhet som tillhandahåller detta stöd.

Tidsobegränsat

| (21) | Mot bakgrund av principen om kommunalt självstyre beslutar varje CPAS i varje kommun självständigt och under iakttagelse av CPAS-lagen hur den uppfyller sin skyldighet att tillhandahålla socialt stöd (bland annat medicinskt). Det konstitutionella valet att lägga ut ansvaret för att tillhandahålla socialt stöd i kommunerna drivs också av viljan och nödvändigheten av att införa en socialstödspolitik så är nära medborgarna som möjligt. När ett CPAS beslutar att inrätta en institution som tillhandahåller hälso- och sjukvårdstjänster av vårdkaraktär, i syfte att uppfylla lokalbefolkningens hälsobehov regleras den således inrättade institutionen av både CPAS-lagen och den federala rättsliga ramen för sjukhusväsendet (se skäl 32), som är tillämplig på samtliga sjukhus, oavsett deras rättsliga ställning (offentliga eller privata) och tillhandahålla en gemensam organisation för hela landet. Emellertid har de sjukhus som inrättas av ett CPAS, t.ex. IRIS-sjukhusen, till skillnad från privata sjukhus, som sitt huvudsakliga syfte är att bidra till tillhandahållandet av socialt stöd. Vad skyldigheten att ge socialt stöd (se även avsnitt 7.3.4.1) som åläggs IRIS-sjukhusen exakt består i definieras i IRIS-sjukhusens stadgar och i IRIS strategiska planer i enlighet med kraven i CPAS-lagen (särskilt artikel 120 och 135d i denna lag). |
| --- | --- |

(21)

Mot bakgrund av principen om kommunalt självstyre beslutar varje CPAS i varje kommun självständigt och under iakttagelse av CPAS-lagen hur den uppfyller sin skyldighet att tillhandahålla socialt stöd (bland annat medicinskt). Det konstitutionella valet att lägga ut ansvaret för att tillhandahålla socialt stöd i kommunerna drivs också av viljan och nödvändigheten av att införa en socialstödspolitik så är nära medborgarna som möjligt. När ett CPAS beslutar att inrätta en institution som tillhandahåller hälso- och sjukvårdstjänster av vårdkaraktär, i syfte att uppfylla lokalbefolkningens hälsobehov regleras den således inrättade institutionen av både CPAS-lagen och den federala rättsliga ramen för sjukhusväsendet (se skäl 32), som är tillämplig på samtliga sjukhus, oavsett deras rättsliga ställning (offentliga eller privata) och tillhandahålla en gemensam organisation för hela landet. Emellertid har de sjukhus som inrättas av ett CPAS, t.ex. IRIS-sjukhusen, till skillnad från privata sjukhus, som sitt huvudsakliga syfte är att bidra till tillhandahållandet av socialt stöd. Vad skyldigheten att ge socialt stöd (se även avsnitt 7.3.4.1) som åläggs IRIS-sjukhusen exakt består i definieras i IRIS-sjukhusens stadgar och i IRIS strategiska planer i enlighet med kraven i CPAS-lagen (särskilt artikel 120 och 135d i denna lag).

| (22) | Slutligen är kommunerna i enlighet med artikel 106 i kommunerna CPAS-lagen skyldiga att täcka underskottet i sina CPAS, om de inte har tillräckliga medel för att täcka kostnaderna för skyldigheten att tillhandahålla socialt stöd. |
| --- | --- |

(22)

Slutligen är kommunerna i enlighet med artikel 106 i kommunerna CPAS-lagen skyldiga att täcka underskottet i sina CPAS, om de inte har tillräckliga medel för att täcka kostnaderna för skyldigheten att tillhandahålla socialt stöd.

2.2   Inrättandet av IRIS-sjukhusen

Inrättandet av IRIS-sjukhusen

| (23) | Såsom förklaras ovan (se skäl 15) omfattar socialt stöd från CPAS, medicinsk och sociomedicinsk hjälp och kan anta både förebyggande och läkande karaktär. Denna hjälp kan tillhandahållas antingen i) direkt av CPAS eller ii) genom en tredje part (t.ex. ett privat sjukhus), med beaktande av dennes rättsliga oberoende eller iii) genom inrättande – särskilt om CPAS vill kontrollera hur målen uppfylls – av en institution eller enhet som åläggs att utföra en del av detta (denna uppgift definieras i stadgarna för denna institution eller enhet och i fall av IRIS-sjukhus i IRIS strategiska planer, se skälen 16 och 21). För att kunna utföra uppgiften med sjukvård har CPAS inrättat och driver (själv eller tillsammans med andra) fortsättningsvis sjukhus i flera belgiska städer och kommuner. |
| --- | --- |

(23)

Såsom förklaras ovan (se skäl 15) omfattar socialt stöd från CPAS, medicinsk och sociomedicinsk hjälp och kan anta både förebyggande och läkande karaktär. Denna hjälp kan tillhandahållas antingen i) direkt av CPAS eller ii) genom en tredje part (t.ex. ett privat sjukhus), med beaktande av dennes rättsliga oberoende eller iii) genom inrättande – särskilt om CPAS vill kontrollera hur målen uppfylls – av en institution eller enhet som åläggs att utföra en del av detta (denna uppgift definieras i stadgarna för denna institution eller enhet och i fall av IRIS-sjukhus i IRIS strategiska planer, se skälen 16 och 21). För att kunna utföra uppgiften med sjukvård har CPAS inrättat och driver (själv eller tillsammans med andra) fortsättningsvis sjukhus i flera belgiska städer och kommuner.

| (24) | Tidigare erbjöd CPAS i de sex kommunerna i Bryssel (18) även socialt bistånd i form av sjukvård och socialmedicinskt stöd genom åtta offentliga sjukhus (19) på åtta olika adresser. Dessa sjukhus leddes direkt av sina respektive CPAS och var inte juridiska personer. Det stod därför klart att dessa sjukhus bidrog till uppnåendet av deras respektive CPAS skyldighet ska tillhandahålla socialt stöd. Emellertid bedömde myndigheterna i Bryssel under första hälften av 1990-talet att dessa sjukhus strukturella underskott var ett hot mot deras fortbestånd. För att garantera fortbestånd och långsiktig lönsamhet för de offentliga sjukhusen i Bryssel beslöt de offentliga myndigheterna att omstrukturera dem. |
| --- | --- |

(24)

Tidigare erbjöd CPAS i de sex kommunerna i Bryssel (18) även socialt bistånd i form av sjukvård och socialmedicinskt stöd genom åtta offentliga sjukhus (19) på åtta olika adresser. Dessa sjukhus leddes direkt av sina respektive CPAS och var inte juridiska personer. Det stod därför klart att dessa sjukhus bidrog till uppnåendet av deras respektive CPAS skyldighet ska tillhandahålla socialt stöd. Emellertid bedömde myndigheterna i Bryssel under första hälften av 1990-talet att dessa sjukhus strukturella underskott var ett hot mot deras fortbestånd. För att garantera fortbestånd och långsiktig lönsamhet för de offentliga sjukhusen i Bryssel beslöt de offentliga myndigheterna att omstrukturera dem.

18

19

| (25) | Den första fasen av denna omstrukturering inleddes den 19 maj 1994 med undertecknandet av ett samarbetsavtal mellan de belgiska federala myndigheterna och huvudstadsregionen Bryssel och COCOM Bruxelles för sjukhuspolitikområdet. Detta avtal ledde till att genomförandet av en omstruktureringsplan i syfte att garantera fortbeståndet för tillhandahållandet av offentliga och lokala sjukhustjänster. Såsom framgår av artikel 2 i detta avtal:

  ”Denna omstruktureringsplan måste uppfylla följande betingelser:






  1) | Garantera upprätthållandet av dels de särskilda egenskaperna hos offentliga sjukhus, bl.a. i kraft av rättsliga och samarbetsrelaterade strukturer, som kan säkra dominansen av företrädare från den offentliga sektorn i ledningen och beslutsförfarandena och dels den lokala förankringen genom att öka antalet direktvalda representanter i ledningsorganen.” (20) |
| --- | --- | --- |

(25)

Den första fasen av denna omstrukturering inleddes den 19 maj 1994 med undertecknandet av ett samarbetsavtal mellan de belgiska federala myndigheterna och huvudstadsregionen Bryssel och COCOM Bruxelles för sjukhuspolitikområdet. Detta avtal ledde till att genomförandet av en omstruktureringsplan i syfte att garantera fortbeståndet för tillhandahållandet av offentliga och lokala sjukhustjänster. Såsom framgår av artikel 2 i detta avtal:

”Denna omstruktureringsplan måste uppfylla följande betingelser:

1)

Garantera upprätthållandet av dels de särskilda egenskaperna hos offentliga sjukhus, bl.a. i kraft av rättsliga och samarbetsrelaterade strukturer, som kan säkra dominansen av företrädare från den offentliga sektorn i ledningen och beslutsförfarandena och dels den lokala förankringen genom att öka antalet direktvalda representanter i ledningsorganen.” (20)

upprätthållandet

särskilda egenskaperna hos offentliga sjukhus

dominansen av företrädare från den offentliga sektorn i ledningen

dels den lokala förankringen genom att öka antalet direktvalda representanter

20

| (26) | I ingressen till samarbetsavtalet anges följande:

  ”Den ekonomiska underskott av offentliga sjukhusenheterna i huvudstadsregionen Bryssel har antagit oroväckande proportioner.
  Trots flera saneringsplaner är dessa institutioners ekonomiska balans extremt ömtåliga och tynger därför de kommunala budgetarna i strukturellt hänseende.
  Under dessa omständigheter är det nödvändigt att främja införande av samordnings- och samarbetsmekanismer mellan kommunerna och CPAS och de sammanslutningar som upprättats enligt kapitel XII i lagen av den 8 juli 1976 om offentliga socialvårdsinrättningar, och som har ansvar för de olika offentliga sjukhusenheterna i huvudstadsregionen Bryssel.
  Dessa samordnings- och samarbetsmekanismer kommer att kunna säkerställa fortbeståndet för offentliga sjukhus genom att uppmuntra till samverkan inom området utrustning och infrastruktur samt i fråga om förvaltning och utveckling och genom att ta itu med underskottet i de kommunala budgetarna.
  Detta avtal ändrar på intet sätt finansieringsbestämmelserna för sjukhus, utan syftar endast till att avhjälpa det strukturella underskottet som berör CPAS och kommuner.”
   (21) |
| --- | --- |

(26)

I ingressen till samarbetsavtalet anges följande:

”Den ekonomiska underskott av offentliga sjukhusenheterna i huvudstadsregionen Bryssel har antagit oroväckande proportioner.

Trots flera saneringsplaner är dessa institutioners ekonomiska balans extremt ömtåliga och tynger därför de kommunala budgetarna i strukturellt hänseende.

Under dessa omständigheter är det nödvändigt att främja införande av samordnings- och samarbetsmekanismer mellan kommunerna och CPAS och de sammanslutningar som upprättats enligt kapitel XII i lagen av den 8 juli 1976 om offentliga socialvårdsinrättningar, och som har ansvar för de olika offentliga sjukhusenheterna i huvudstadsregionen Bryssel.

Dessa samordnings- och samarbetsmekanismer kommer att kunna säkerställa fortbeståndet för offentliga sjukhus genom att uppmuntra till samverkan inom området utrustning och infrastruktur samt i fråga om förvaltning och utveckling och genom att ta itu med underskottet i de kommunala budgetarna.

kommer att kunna säkerställa fortbeståndet för offentliga sjukhus

Detta avtal ändrar på intet sätt finansieringsbestämmelserna för sjukhus, utan syftar endast till att avhjälpa det strukturella underskottet som berör CPAS och kommuner.”
   (21)

21

| (27) | Det är mot denna bakgrund som COCOM Bruxelles den 22 december 1995 antog ett beslut om införande av ett kapitel XIIa i den version av CPAS-lagen som är tillämplig på huvudstadsregionen Bryssel. I förarbetena till denna (22) hänvisas till samarbetsavtalet av den 19 maj 1994 (se skäl 25), vars huvudsakliga syfte var att genom den föreslagna omstruktureringen garantera fortbeståndet för de offentliga sjukhusen i Bryssel (23). |
| --- | --- |

(27)

Det är mot denna bakgrund som COCOM Bruxelles den 22 december 1995 antog ett beslut om införande av ett kapitel XIIa i den version av CPAS-lagen som är tillämplig på huvudstadsregionen Bryssel. I förarbetena till denna (22) hänvisas till samarbetsavtalet av den 19 maj 1994 (se skäl 25), vars huvudsakliga syfte var att genom den föreslagna omstruktureringen garantera fortbeståndet för de offentliga sjukhusen i Bryssel (23).

22

23

| (28) | Omstruktureringen bygger främst på följande inslag:






  — | CPAS överförde den direkta förvaltningen av offentliga sjukhus till nyinrättade juridiska personer (kallade kapitel XII-sammanslutningar) som CPAS inrättade (tillsammans med berörda kommuner, den organisation som företrädde läkarna på sjukhuset, och i tillämpliga fall, Université Libre de Bruxelles [ULB] och Vrije Universiteit Brussel [VUB]).
  Härvid tog CPAS tillbaka sina tidigare beslut om att själv driva egna sjukhus. I enlighet med artikel 60.6 och artikel 118 i CPAS-lagen (se skäl 19) beslutade CPAS att bilda en sammanslutning som skulle göra det möjligt för dem att tillhandahålla sjukvård och socialmedicinska hjälp för samhället.
  Därför avvecklades de offentliga sjukhusen i Bryssel och deras verksamhet överfördes till åtta lokala sjukhussammanslutningar som inrättades på grundval av kapitel XII i CPAS-lagen. IRIS-sjukhusen fick således rättsligt och ekonomiskt självbestämmande (24) den 1 januari 1996. Följande åtta sjukhusorganisationer inrättades: CHU Brugmann-HUDERF, CH Brien, CHU Saint-Pierre (CHU-SP), CH Etterbeek-Ixelles, CH Baron Lambert, CH Bracops, CH Molière och Institut Bordet (IB).
  Dessa åtta sjukhus blev därefter sammanslagna – med bibehållande av alla befintliga adresser – till de fem IRIS-sjukhusen, som finns i dag. CHU Brugmann (CHU-B) och Hôpital universitaire des enfants Reine Fabiola (HUDERF) blev uppdelade i två separata juridiska enheter den 1 januari 1997. Den 1 juli 1999 slogs CHU Brugmann och CH Brie samman till en enda enhet kallad CHU Brugmann. Samma dag slogs CH Etterbeek-Ixelles, CH Baron Lambert, CH Bracops, och CH Molière samman till enheten Hôpitaux Iris Sud (HIS). I detta beslut menas med ”IRIS-sjukhusen”: – om inte annat anges – dessa fem aktuella lokala sjukhusorganisationer (25). |
| --- | --- | --- |

(28)

Omstruktureringen bygger främst på följande inslag:

—

CPAS överförde den direkta förvaltningen av offentliga sjukhus till nyinrättade juridiska personer (kallade kapitel XII-sammanslutningar) som CPAS inrättade (tillsammans med berörda kommuner, den organisation som företrädde läkarna på sjukhuset, och i tillämpliga fall, Université Libre de Bruxelles [ULB] och Vrije Universiteit Brussel [VUB]).

kapitel XII-sammanslutningar

Härvid tog CPAS tillbaka sina tidigare beslut om att själv driva egna sjukhus. I enlighet med artikel 60.6 och artikel 118 i CPAS-lagen (se skäl 19) beslutade CPAS att bilda en sammanslutning som skulle göra det möjligt för dem att tillhandahålla sjukvård och socialmedicinska hjälp för samhället.

Därför avvecklades de offentliga sjukhusen i Bryssel och deras verksamhet överfördes till åtta lokala sjukhussammanslutningar som inrättades på grundval av kapitel XII i CPAS-lagen. IRIS-sjukhusen fick således rättsligt och ekonomiskt självbestämmande (24) den 1 januari 1996. Följande åtta sjukhusorganisationer inrättades: CHU Brugmann-HUDERF, CH Brien, CHU Saint-Pierre (CHU-SP), CH Etterbeek-Ixelles, CH Baron Lambert, CH Bracops, CH Molière och Institut Bordet (IB).

24

Dessa åtta sjukhus blev därefter sammanslagna – med bibehållande av alla befintliga adresser – till de fem IRIS-sjukhusen, som finns i dag. CHU Brugmann (CHU-B) och Hôpital universitaire des enfants Reine Fabiola (HUDERF) blev uppdelade i två separata juridiska enheter den 1 januari 1997. Den 1 juli 1999 slogs CHU Brugmann och CH Brie samman till en enda enhet kallad CHU Brugmann. Samma dag slogs CH Etterbeek-Ixelles, CH Baron Lambert, CH Bracops, och CH Molière samman till enheten Hôpitaux Iris Sud (HIS). I detta beslut menas med ”IRIS-sjukhusen”: – om inte annat anges – dessa fem aktuella lokala sjukhusorganisationer (25).

25

| — | En paraplyorganisation bildades under namnet IRIS (på grundval av kapitel XIIa i CPAS-lagen), som skulle ansvara för samordning och kontroll av sjukhusverksamheterna i var och en av kapitel XII-sammanslutningarna (26). Paraplyorganisationen IRIS primära mål är att uppnå hållbar ekonomisk jämvikt för IRIS-sjukhusen av sjukhusverksamheter. Dess primära uppgift är att samordna verksamheten för IRIS-sjukhusen, fastställa en strategisk plan för IRIS-nätet, förbättra kvaliteten på de tjänster som erbjuds och kontrollera nätets budget. |
| --- | --- |

—

En paraplyorganisation bildades under namnet IRIS (på grundval av kapitel XIIa i CPAS-lagen), som skulle ansvara för samordning och kontroll av sjukhusverksamheterna i var och en av kapitel XII-sammanslutningarna (26). Paraplyorganisationen IRIS primära mål är att uppnå hållbar ekonomisk jämvikt för IRIS-sjukhusen av sjukhusverksamheter. Dess primära uppgift är att samordna verksamheten för IRIS-sjukhusen, fastställa en strategisk plan för IRIS-nätet, förbättra kvaliteten på de tjänster som erbjuds och kontrollera nätets budget.

26

| (29) | I enlighet med kapitel XII i CPS-lagen är varje lokal sjukhussammanslutning inrättad på grundval av stadgar, där man bl.a. Har definierat sammanslutningens syfte samt både medlemmarnas och beslutsorganens rättigheter och skyldigheter (27). Varje sammanslutning ska ha en bolagsstämma och en styrelse, där de olika parterna som har bildat sammanslutningen (se skäl 28) är företrädda, men myndighetsföreträdarna (dvs. kommun och CPAS) har majoriteten i de beslutsfattande organen (28). Det råder inga tvivel om att varje IRIS-sjukhus kontrolleras av myndigheterna. Likaledes har kommunerna och CPAS stor majoritet i bolagsstämman och styrelsen för paraplyorgansationen IRIS. |
| --- | --- |

(29)

I enlighet med kapitel XII i CPS-lagen är varje lokal sjukhussammanslutning inrättad på grundval av stadgar, där man bl.a. Har definierat sammanslutningens syfte samt både medlemmarnas och beslutsorganens rättigheter och skyldigheter (27). Varje sammanslutning ska ha en bolagsstämma och en styrelse, där de olika parterna som har bildat sammanslutningen (se skäl 28) är företrädda, men myndighetsföreträdarna (dvs. kommun och CPAS) har majoriteten i de beslutsfattande organen (28). Det råder inga tvivel om att varje IRIS-sjukhus kontrolleras av myndigheterna. Likaledes har kommunerna och CPAS stor majoritet i bolagsstämman och styrelsen för paraplyorgansationen IRIS.

27

28

| (30) | I kapitel XIIa i CPAS-lagen fastställs bland annat bestämmelser om kontroller och administrativ tillsyn som gäller på de lokala sjukhusetsammanslutningarna. Mer specifikt är paraplyorganisationen IRIS skyldig att utarbeta en strategisk plan, som är bindande för de lokala kapitel XII-sammanslutningarna. På grundval av denna plan har varje lokal sjukhussammanslutning skyldighet att utarbeta förvaltningsplaner och finansieringsplaner och lägga fram dem för godkännande i IRIS (se artikel 135d i CPAS-lagen). De lokala sjukhussammanslutningarna ska också be IRIS om tillstånd att innan viktiga beslut fattas (se artikel 135e), och är föremål för kvartalsvis kontrollerer av IRIS (se artikel 135g). IRIS utser också en revisor för varje lokalt sjukhussammanslutning som ska bistå vid mötena i dessa sammanslutningars beslutande organ och har vetorätt vid beslut som inte överensstämmer med de beslut som IRIS har fattat (se artikel 135h). |
| --- | --- |

(30)

I kapitel XIIa i CPAS-lagen fastställs bland annat bestämmelser om kontroller och administrativ tillsyn som gäller på de lokala sjukhusetsammanslutningarna. Mer specifikt är paraplyorganisationen IRIS skyldig att utarbeta en strategisk plan, som är bindande för de lokala kapitel XII-sammanslutningarna. På grundval av denna plan har varje lokal sjukhussammanslutning skyldighet att utarbeta förvaltningsplaner och finansieringsplaner och lägga fram dem för godkännande i IRIS (se artikel 135d i CPAS-lagen). De lokala sjukhussammanslutningarna ska också be IRIS om tillstånd att innan viktiga beslut fattas (se artikel 135e), och är föremål för kvartalsvis kontrollerer av IRIS (se artikel 135g). IRIS utser också en revisor för varje lokalt sjukhussammanslutning som ska bistå vid mötena i dessa sammanslutningars beslutande organ och har vetorätt vid beslut som inte överensstämmer med de beslut som IRIS har fattat (se artikel 135h).

| (31) | Såsom förklaras i skälen 31 och 32 i inledningsbeslutet omfattade omstruktureringen av Bryssels offentliga sjukhus, som övervakades och drevs av CPAS, slutligen även en finansiell del. Närmare bestämt beviljade huvudstadsregionen Bryssel, genom Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des trésoreries communales (nedan kallat FRBRTC) ett lån på 4 miljarder BEF (ca 100 miljoner euro) under 20 år till de kommuner som drev ett offentligt sjukhus (via sina respektive CPAS) (29). Dessa kommuner har sedan kanaliserat dessa medel till sina offentliga sjukhus för att täcka en del av dessas finansiella förpliktelser (30). Den 6 juni 1996 beslutade huvudstadsregionen Bryssel att inte kräva återbetalning av lånet och ränta om omstruktureringen genomfördes till fullo och finansieringsplanerna respekteras. |
| --- | --- |

(31)

Såsom förklaras i skälen 31 och 32 i inledningsbeslutet omfattade omstruktureringen av Bryssels offentliga sjukhus, som övervakades och drevs av CPAS, slutligen även en finansiell del. Närmare bestämt beviljade huvudstadsregionen Bryssel, genom Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des trésoreries communales (nedan kallat FRBRTC) ett lån på 4 miljarder BEF (ca 100 miljoner euro) under 20 år till de kommuner som drev ett offentligt sjukhus (via sina respektive CPAS) (29). Dessa kommuner har sedan kanaliserat dessa medel till sina offentliga sjukhus för att täcka en del av dessas finansiella förpliktelser (30). Den 6 juni 1996 beslutade huvudstadsregionen Bryssel att inte kräva återbetalning av lånet och ränta om omstruktureringen genomfördes till fullo och finansieringsplanerna respekteras.

FRBRTC

29

30

2.3   Rättslig ram med avseende på IRIS-sjukhusen

Rättslig ram med avseende på IRIS-sjukhusen

| (32) | Det framgår klart av föregående punkt att IRIS-sjukhusen inrättades på grundval av CPAS-lagen för att göra det möjligt för CPAS att fullgöra sin skyldighet att tillhandahålla socialt stöd. Dessa sjukhus regleras således huvudsakligen av CPAS-lagen. De lyder dock likaledes under den LCH (31) av den 7 augusti 1987, där det stadgas i artikel 147 (nu artikel 163 i LCH-versionen av den 10 juli 2008) (32):

  ”Vad gäller sjukhus som drivs av en [CPAS], och de läkare som arbetar på dessa sjukhus, komplementerrar bestämmelserna i denna koordinerade lag lagen av den 8 juli 1976 om [CPAS], särskilt artikel 48, 51, 52, 53, 54, 55, 56 och 94.” |
| --- | --- |

(32)

Det framgår klart av föregående punkt att IRIS-sjukhusen inrättades på grundval av CPAS-lagen för att göra det möjligt för CPAS att fullgöra sin skyldighet att tillhandahålla socialt stöd. Dessa sjukhus regleras således huvudsakligen av CPAS-lagen. De lyder dock likaledes under den LCH (31) av den 7 augusti 1987, där det stadgas i artikel 147 (nu artikel 163 i LCH-versionen av den 10 juli 2008) (32):

31

32

”Vad gäller sjukhus som drivs av en [CPAS], och de läkare som arbetar på dessa sjukhus, komplementerrar bestämmelserna i denna koordinerade lag lagen av den 8 juli 1976 om [CPAS], särskilt artikel 48, 51, 52, 53, 54, 55, 56 och 94.”

| (33) | I LCH fastställs bland annat de sjukhustyper som officiellt kan godkännas (33), villkoren för förvaltningen av ett sjukhus och organisationen av den medicinska verksamheten (34), sjukhusplanen (35), normer och villkor för tillstånd till sjukhus och sjukhusenheter (36), rättsförhållandet mellan sjukhus och sjukhusets läkare, sjukhusläkares finansiella ställning, inbegripet inkassering och betalning av avgifter, avgifternas innehåll och tillämpningen av de avgifter som inkasseras på central nivå (37). |
| --- | --- |

(33)

I LCH fastställs bland annat de sjukhustyper som officiellt kan godkännas (33), villkoren för förvaltningen av ett sjukhus och organisationen av den medicinska verksamheten (34), sjukhusplanen (35), normer och villkor för tillstånd till sjukhus och sjukhusenheter (36), rättsförhållandet mellan sjukhus och sjukhusets läkare, sjukhusläkares finansiella ställning, inbegripet inkassering och betalning av avgifter, avgifternas innehåll och tillämpningen av de avgifter som inkasseras på central nivå (37).

33

34

35

36

37

| (34) | Dessutom omfattas IRIS-sjukhusen också av bestämmelserna i stadgan för de lokala sjukhussammanslutningarna, där bland annat målet för IRIS-sjukhusen, samt rättigheter och skyldigheter för sammanslutningens medlemmar förtydligas (se även skäl 29). |
| --- | --- |

(34)

Dessutom omfattas IRIS-sjukhusen också av bestämmelserna i stadgan för de lokala sjukhussammanslutningarna, där bland annat målet för IRIS-sjukhusen, samt rättigheter och skyldigheter för sammanslutningens medlemmar förtydligas (se även skäl 29).

| (35) | Slutligen övervakas de lokala sjukhussammanslutningarna av paraplyorganisationen IRIS, vilket begränsar deras möjlighet att självständigt fatta vissa finansiella och förvaltningsmässiga beslut (se skäl 30). Det är viktigt att notera att paraplyorganisationen IRIS antar fleråriga strategiska planer, som är bindande för de lokala sjukhussammanslutningarna i enlighet med artikel 135d i CPAS-lagen. |
| --- | --- |

(35)

Slutligen övervakas de lokala sjukhussammanslutningarna av paraplyorganisationen IRIS, vilket begränsar deras möjlighet att självständigt fatta vissa finansiella och förvaltningsmässiga beslut (se skäl 30). Det är viktigt att notera att paraplyorganisationen IRIS antar fleråriga strategiska planer, som är bindande för de lokala sjukhussammanslutningarna i enlighet med artikel 135d i CPAS-lagen.

| (36) | Den rättsliga ram inom vilken IRIS-sjukhusens verksamhet drivs, utgörs således av CPAS-lagen, LCH, de lokala, sjukhussammanslutningarnas stadgar och de bindande strategiska planer som antagits av paraplyorganisationen IRIS. |
| --- | --- |

(36)

Den rättsliga ram inom vilken IRIS-sjukhusens verksamhet drivs, utgörs således av CPAS-lagen, LCH, de lokala, sjukhussammanslutningarnas stadgar och de bindande strategiska planer som antagits av paraplyorganisationen IRIS.

2.4   IRIS-sjukhusens viktigaste verksamheter

IRIS-sjukhusens viktigaste verksamheter

| (37) | IRIS-sjukhusens primära verksamhet är att erbjuda vård till patienter i huvudstadsregionen Bryssel. IRIS-sjukhusen har totalt nästan 10 000 anställda och genomför mer än 1 miljon konsultationer om året och utgör tillsammans Belgien största akuttjänst. De erbjuder fullständiga medicinska tjänster i alla viktiga områden inom medicin. Två av dessa är specialiserade inom vissa ämnesområden (Hôpital Universitaire des enfants Reine Fabiola har pediatriks om sin specialitet, medan Institut Bordet har onkologi). |
| --- | --- |

(37)

IRIS-sjukhusens primära verksamhet är att erbjuda vård till patienter i huvudstadsregionen Bryssel. IRIS-sjukhusen har totalt nästan 10 000 anställda och genomför mer än 1 miljon konsultationer om året och utgör tillsammans Belgien största akuttjänst. De erbjuder fullständiga medicinska tjänster i alla viktiga områden inom medicin. Två av dessa är specialiserade inom vissa ämnesområden (Hôpital Universitaire des enfants Reine Fabiola har pediatriks om sin specialitet, medan Institut Bordet har onkologi).

| (38) | Utöver medicinska tjänster erbjuder IRIS-sjukhusen också ett antal relaterade sociala tjänster. IRIS-sjukhusen beviljar huvudsakligen socialassistenter stöd till missgynnade patienterna och deras familjer för att lösa och hantera svårigheter av administrativ, finansiell och social art och med avseende på mänskliga relationer. |
| --- | --- |

(38)

Utöver medicinska tjänster erbjuder IRIS-sjukhusen också ett antal relaterade sociala tjänster. IRIS-sjukhusen beviljar huvudsakligen socialassistenter stöd till missgynnade patienterna och deras familjer för att lösa och hantera svårigheter av administrativ, finansiell och social art och med avseende på mänskliga relationer.

| (39) | De fem IRIS-sjukhusen erbjuder för närvarande hälso- och sjukvårdstjänster och sociala tjänster genom ett nät av elva adresser i Bryssel. Dessa är fördelade på sex kommuner (Anderlecht, Ville de Bruxelles, Etterbeek, Forest, Ixelles och Schaerbeek). |
| --- | --- |

(39)

De fem IRIS-sjukhusen erbjuder för närvarande hälso- och sjukvårdstjänster och sociala tjänster genom ett nät av elva adresser i Bryssel. Dessa är fördelade på sex kommuner (Anderlecht, Ville de Bruxelles, Etterbeek, Forest, Ixelles och Schaerbeek).

| (40) | IRIS-sjukhusen beskriver sin uppgift således: ”Från vagga till grav står våra sjukhus till tjänst för envar, vid alla tider och oavsett medicinskt problem” (38). Av 11 IRIS-adresser låg 10 i kommuner där medelinkomsten är lägre än medianen (39) för huvudstadsregionen Bryssel. Med bedömning på grundval av en rangordning som utarbetats av SPF Santé publique (se tabellen med ranglistan i skäl 185) är de tre stora IRIS-sjukhusen som erbjuder heltäckande tjänster (CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann och Hôpitaux Iris Sud [HIS]) de sjukhus vars patienter har Belgiens mest utsatta socioekonomiska profil. Denna situation bekräftas även av att nästan 11 % av alla patienter under 2012 som blev inlagda på CHU Saint-Pierre eller CHU Brugmann, stod utanför den obligatoriska sjukförsäkringen i Belgien och var inte i stånd att betala för sin vård och att 15 % av patienterna i dessa sjukhus (också) var beroende av stöd från CPAS. |
| --- | --- |

(40)

IRIS-sjukhusen beskriver sin uppgift således: ”Från vagga till grav står våra sjukhus till tjänst för envar, vid alla tider och oavsett medicinskt problem” (38). Av 11 IRIS-adresser låg 10 i kommuner där medelinkomsten är lägre än medianen (39) för huvudstadsregionen Bryssel. Med bedömning på grundval av en rangordning som utarbetats av SPF Santé publique (se tabellen med ranglistan i skäl 185) är de tre stora IRIS-sjukhusen som erbjuder heltäckande tjänster (CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann och Hôpitaux Iris Sud [HIS]) de sjukhus vars patienter har Belgiens mest utsatta socioekonomiska profil. Denna situation bekräftas även av att nästan 11 % av alla patienter under 2012 som blev inlagda på CHU Saint-Pierre eller CHU Brugmann, stod utanför den obligatoriska sjukförsäkringen i Belgien och var inte i stånd att betala för sin vård och att 15 % av patienterna i dessa sjukhus (också) var beroende av stöd från CPAS.

38

39

| (41) | Slutligen bedriver IRIS-sjukhusen också ett antal relaterade aktiviteter (t.ex. ambulanstransporter av patienter mellan sjukhus, ett daghem för personalens barn, eller vårdhem för äldre, vårdhögskolor, forskning, skyddat boende, psykiatriska behandlingsplatser, en butik för patienter och besökare, uthyrning av TV-apparater till patienter, rumsuthyrning till tredje part, en personalmatsal och parkeringsinfrastrukturer). Dessa relaterade aktiviteter endast utgör en mycket liten andel av all verksamhet som utförs på IRIS-sjukhusen, vilket framgår av dess mycket ringa årliga bidrag (i genomsnitt mindre än 2 %) av de totala inkomsterna för IRIS-sjukhusen. |
| --- | --- |

(41)

Slutligen bedriver IRIS-sjukhusen också ett antal relaterade aktiviteter (t.ex. ambulanstransporter av patienter mellan sjukhus, ett daghem för personalens barn, eller vårdhem för äldre, vårdhögskolor, forskning, skyddat boende, psykiatriska behandlingsplatser, en butik för patienter och besökare, uthyrning av TV-apparater till patienter, rumsuthyrning till tredje part, en personalmatsal och parkeringsinfrastrukturer). Dessa relaterade aktiviteter endast utgör en mycket liten andel av all verksamhet som utförs på IRIS-sjukhusen, vilket framgår av dess mycket ringa årliga bidrag (i genomsnitt mindre än 2 %) av de totala inkomsterna för IRIS-sjukhusen.

| (42) | Dessa verksamheter motsvarar tillammans IRIS-sjukhusens kostnader och intäkter. Sjukhusens kostnader avgörs i likhet med deras specifika verksamhet av deras status som offentliga sjukhus, vilket innebär ett antal skyldigheter som privata sjukhus inte omfattas av. Driftskostnaderna för IRIS-sjukhusen i samband med tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som anförtros och relaterade verksamheter, i synnerhet av följande faktorer:






  — | Skyldigheten att betala ersättning för språkkunskaper (40), tvåspråkig personal, vilket uppskattningsvis motsvarar en årlig kostnad (41) på [...] (42) miljoner euro till IRIS-sjukhusen |
| --- | --- | --- |

(42)

Dessa verksamheter motsvarar tillammans IRIS-sjukhusens kostnader och intäkter. Sjukhusens kostnader avgörs i likhet med deras specifika verksamhet av deras status som offentliga sjukhus, vilket innebär ett antal skyldigheter som privata sjukhus inte omfattas av. Driftskostnaderna för IRIS-sjukhusen i samband med tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som anförtros och relaterade verksamheter, i synnerhet av följande faktorer:

—

Skyldigheten att betala ersättning för språkkunskaper (40), tvåspråkig personal, vilket uppskattningsvis motsvarar en årlig kostnad (41) på [...] (42) miljoner euro till IRIS-sjukhusen

40

41

42

| — | Pensionssystemet för fast anställda (43) (employés statutaires), vilket är mer generöst än det system som gäller för arbetstagare inom den privata sektorn, och IRIS-sjukhusen ska tillhandahålla ett årligt bidrag på [...] miljoner euro. |
| --- | --- |

—

Pensionssystemet för fast anställda (43) (employés statutaires), vilket är mer generöst än det system som gäller för arbetstagare inom den privata sektorn, och IRIS-sjukhusen ska tillhandahålla ett årligt bidrag på [...] miljoner euro.

43

| — | Kostnaderna för långtidssjukskrivningar bland fast anställda (44), vilka ska bäras av IRIS-sjukhusen (och inte av socialförsäkringssystemet) med ett uppskattat årligt värde på [...] miljoner euro. |
| --- | --- |

—

Kostnaderna för långtidssjukskrivningar bland fast anställda (44), vilka ska bäras av IRIS-sjukhusen (och inte av socialförsäkringssystemet) med ett uppskattat årligt värde på [...] miljoner euro.

44

| — | Lönegradshöjningar (”augmentations barémiques”) ålägger IRIS-sjukhusen av huvudstadsregionen Bryssel (45), som fastställer de lönegrader som är tillämpliga på kommunalt anställda i CPAS och IRIS-sjukhusen, och som endast täcker 60 % av dessa höjningar, vilket för IRIS-sjukhusen innebär en årlig kostnad på omkring [...] miljoner euro |
| --- | --- |

—

Lönegradshöjningar (”augmentations barémiques”) ålägger IRIS-sjukhusen av huvudstadsregionen Bryssel (45), som fastställer de lönegrader som är tillämpliga på kommunalt anställda i CPAS och IRIS-sjukhusen, och som endast täcker 60 % av dessa höjningar, vilket för IRIS-sjukhusen innebär en årlig kostnad på omkring [...] miljoner euro

45

| — | IRIS-sjukhusen obligatoriska bidrag till kostnaderna för paraplyorganisationen IRIS (46) till ett uppskattat belopp på [...] miljoner euro. |
| --- | --- |

—

IRIS-sjukhusen obligatoriska bidrag till kostnaderna för paraplyorganisationen IRIS (46) till ett uppskattat belopp på [...] miljoner euro.

46

| (43) | Dessa övriga kostnader ska bäras av IRIS-sjukhusen och täcks inte av andra offentliga finansieringskällor (t.ex. BMF, se skäl 46 a). |
| --- | --- |

(43)

Dessa övriga kostnader ska bäras av IRIS-sjukhusen och täcks inte av andra offentliga finansieringskällor (t.ex. BMF, se skäl 46 a).

2.5   IRIS-sjukhusens finansiering och redovisningssystem

IRIS-sjukhusens finansiering och redovisningssystem

2.5.1   Finansieringssystem

Finansieringssystem

| (44) | Grundprincipen för finansieringen av IRIS-sjukhusen finns inskriven i artikel 46 (47) i stadgan för var och en av de fem lokala sjukhussammanslutningarna (se skälen 28–29), där det föreskrivs att:

  ”Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 109 i lagen av den 7 augusti 1987 om sjukhus fördelas årsresultatet, efter beslut av bolagsstämman, mellan de medlemmar som har minst en femtedel av det totala antalet röster vid bolagsstämman.”
   (48)

  På grundval av detta är kommunerna och enskilda CPAS skyldiga att helt täcka alla underskott som IRIS-sjukhusen har och som framgår av deras räkenskaper. Vidare har kommunerna i enlighet med artikel 106 i CPAS-lagen skyldigheten att täcka eventuella underskott som genererats i deras CPAS (se skäl 22). Därför garanterar kommunerna (direkt och till följd av deras täckning av sina respektive CPAS) i slutändan IRIS-sjukhusens fortbestånd genom att täcka underskott som uppstått på dessa sjukhus. |
| --- | --- |

(44)

Grundprincipen för finansieringen av IRIS-sjukhusen finns inskriven i artikel 46 (47) i stadgan för var och en av de fem lokala sjukhussammanslutningarna (se skälen 28–29), där det föreskrivs att:

47

”Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 109 i lagen av den 7 augusti 1987 om sjukhus fördelas årsresultatet, efter beslut av bolagsstämman, mellan de medlemmar som har minst en femtedel av det totala antalet röster vid bolagsstämman.”
   (48)

48

På grundval av detta är kommunerna och enskilda CPAS skyldiga att helt täcka alla underskott som IRIS-sjukhusen har och som framgår av deras räkenskaper. Vidare har kommunerna i enlighet med artikel 106 i CPAS-lagen skyldigheten att täcka eventuella underskott som genererats i deras CPAS (se skäl 22). Därför garanterar kommunerna (direkt och till följd av deras täckning av sina respektive CPAS) i slutändan IRIS-sjukhusens fortbestånd genom att täcka underskott som uppstått på dessa sjukhus.

| (45) | Det säger sig självt att den omfattning som kommunerna och CPAS ska täcka ett eventuellt underskott i IRIS-sjukhusen med stöd av artikel 46 i deras respektive stadgar, beror på i vilken omfattning IRIS-sjukhusen har möjlighet att täcka sina kostnader genom utnyttjande av andra finansieringsmöjligheter. |
| --- | --- |

(45)

Det säger sig självt att den omfattning som kommunerna och CPAS ska täcka ett eventuellt underskott i IRIS-sjukhusen med stöd av artikel 46 i deras respektive stadgar, beror på i vilken omfattning IRIS-sjukhusen har möjlighet att täcka sina kostnader genom utnyttjande av andra finansieringsmöjligheter.

| (46) | I LCH anges fem finansieringskällor som är öppna för offentliga och privata sjukhus. Driftskostnaderna för belgiska sjukhus täcks främst de tre första (49), medan den fjärde och femte avser sjukhusens investeringskostnader.






  a) | Den första finansieringskällan är den budget (budget des moyens financiers, nedan kallad BFM (50)), som fastställs av den federala ministern för hälso- och sjukvård och enbart gäller sjukhustjänster som utlöser återbetalning från socialförsäkringssystemet. BFM upprättas för varje sjukhus inom gränserna för den överordnade federala statsbudgeten. Den disponibla federala budgeten fördelas mellan alla sjukhus och täcker inte nödvändigtvis alla dessas bidragsberättigande kostnader. Sedan 2002 har budgeten för varje sjukhus huvudsakligen bestämts på grundval av antalet vårddagar som erbjöds det föregående året. Motsvarande belopp ska betalas till varje sjukhus på två olika sätt. Närmare bestämt utbetalas omkring 85 % (den fasta delen) av detta belopp till sjukhusen månadsvis, medan resterande 15 % (den rörliga delen) betalas ut på grundval av det verkliga antalet patienter och antalet vårddagar som tillhandahålls på sjukhus under året. Vid årets slut beräknats BFM på grundval av faktiska siffror för året och, beroende på resultatet av denna beräkning mottar sjukhuset ytterligare belopp eller återbetalar ett visst belopp. BMF regleras i detalj genom kunglig kungörelse av den 25 april 2002, som fastlägger villkoren och reglerna för fastställande av BMF-belopp som tilldelats sjukhusen. I synnerhet föreskrivs i den kungliga förordningen hur BMF ska fastställas, vilka typer av kostnader som kan täckas av staten och vilka kriterier som ska beaktas i detta avseende (51). Det bör noteras att BMF inte har inrättats för att täcka de faktiska kostnaderna i varje sjukhus, utan fastställs i form av ett fast belopp som grundas på dessa sjukhus faktiska tidigare omkostnader. Det kan därför hända att BMF är otillräckliga om avsevärda kostnadsökningar sker eller andra former av händelser i ett sjukhus organisation kostnadsstruktur. |
| --- | --- | --- |

(46)

I LCH anges fem finansieringskällor som är öppna för offentliga och privata sjukhus. Driftskostnaderna för belgiska sjukhus täcks främst de tre första (49), medan den fjärde och femte avser sjukhusens investeringskostnader.

49

a)

Den första finansieringskällan är den budget (budget des moyens financiers, nedan kallad BFM (50)), som fastställs av den federala ministern för hälso- och sjukvård och enbart gäller sjukhustjänster som utlöser återbetalning från socialförsäkringssystemet. BFM upprättas för varje sjukhus inom gränserna för den överordnade federala statsbudgeten. Den disponibla federala budgeten fördelas mellan alla sjukhus och täcker inte nödvändigtvis alla dessas bidragsberättigande kostnader. Sedan 2002 har budgeten för varje sjukhus huvudsakligen bestämts på grundval av antalet vårddagar som erbjöds det föregående året. Motsvarande belopp ska betalas till varje sjukhus på två olika sätt. Närmare bestämt utbetalas omkring 85 % (den fasta delen) av detta belopp till sjukhusen månadsvis, medan resterande 15 % (den rörliga delen) betalas ut på grundval av det verkliga antalet patienter och antalet vårddagar som tillhandahålls på sjukhus under året. Vid årets slut beräknats BFM på grundval av faktiska siffror för året och, beroende på resultatet av denna beräkning mottar sjukhuset ytterligare belopp eller återbetalar ett visst belopp. BMF regleras i detalj genom kunglig kungörelse av den 25 april 2002, som fastlägger villkoren och reglerna för fastställande av BMF-belopp som tilldelats sjukhusen. I synnerhet föreskrivs i den kungliga förordningen hur BMF ska fastställas, vilka typer av kostnader som kan täckas av staten och vilka kriterier som ska beaktas i detta avseende (51). Det bör noteras att BMF inte har inrättats för att täcka de faktiska kostnaderna i varje sjukhus, utan fastställs i form av ett fast belopp som grundas på dessa sjukhus faktiska tidigare omkostnader. Det kan därför hända att BMF är otillräckliga om avsevärda kostnadsökningar sker eller andra former av händelser i ett sjukhus organisation kostnadsstruktur.

BFM

50

51

| b) | Den andra källan till finansiering består av belopp mottagna från socialförsäkringen, dvs. utbetalt av Institut national d'assurance maladie-invalidité (nedan kallad INAMI) till sjukhusen för den vård de tillhandahåller till sina patienter. Finansieringen sker i enlighet med lagstiftningen om sjuk- och invaliditetsförsäkring (Assurance Maladie-Invalidité) (52) eller den konsoliderade versionen av lagen av den 14 juli 1994 (53), som definierar den belgiska socialförsäkringen vad avser sjukdom och funktionshinder, och som fastställer vilka hälso- och sjukvårdstjänster och läkemedel som omfattas av den rätt till återbetalning från socialförsäkringen. Sjukhusen fakturerar INAMI direkt en del av läkararvodet och de tillhörande kostnaderna för läkemedel till patienterna. De belopp som utbetalas av INAMI täcker däremot inte alla utgifter för sjukhusen för tillhandahållandet av tjänster. Därför riskerar sjukhus som har inga andra finansieringskällor att få ett underskott. |
| --- | --- |

b)

Den andra källan till finansiering består av belopp mottagna från socialförsäkringen, dvs. utbetalt av Institut national d'assurance maladie-invalidité (nedan kallad INAMI) till sjukhusen för den vård de tillhandahåller till sina patienter. Finansieringen sker i enlighet med lagstiftningen om sjuk- och invaliditetsförsäkring (Assurance Maladie-Invalidité) (52) eller den konsoliderade versionen av lagen av den 14 juli 1994 (53), som definierar den belgiska socialförsäkringen vad avser sjukdom och funktionshinder, och som fastställer vilka hälso- och sjukvårdstjänster och läkemedel som omfattas av den rätt till återbetalning från socialförsäkringen. Sjukhusen fakturerar INAMI direkt en del av läkararvodet och de tillhörande kostnaderna för läkemedel till patienterna. De belopp som utbetalas av INAMI täcker däremot inte alla utgifter för sjukhusen för tillhandahållandet av tjänster. Därför riskerar sjukhus som har inga andra finansieringskällor att få ett underskott.

INAMI

52

53

| c) | Den tredje finansieringskällan är betalningar som görs direkt till sjukhus av patienterna eller deras privata sjukförsäkringsbolag. Dessa betalningar är nödvändiga eftersom socialförsäkringssystemen inte täcker hela arvodena för läkare eller hela kostnaden för läkemedel och andra åtgärder (t.ex. implantat). Om en patient som väljer enkelrum faktureras ett tillägg på det normala priset för inläggning och de normala läkararvodena (den fakturerade standardstatsen för varje behandling höjs). Slutligen kan patienten dessutom få en faktura på tillägg för bruk av vissa kompletterande tjänster (t.ex. hyra av tv och användning av sjukhuset parkering).
  Alla de betalningar som gjorts av patienten eller tredje part och som ska täcka de tjänster som sjukhusets läkare tillhandahåller de inlagda patienterna ska inkrävas centralt av sjukhuset (54). Sjukhus och deras läkare ingår avtal om hur stor procentandel som sjukhus har rätt att behålla för att täcka sina kostnader för inkassering av arvoden och andra kostnader som inte täcks genom BFM (55). På samma sätt som med normal läkares normala arvode kan sjukhusen behålla en procentandel av ovan nämnda tillägg för att täcka en del av sina kostnader (återigen i enlighet med ett avtal som ska ingås mellan sjukhus och dess läkare). En del av läkararvodena går alltså inte till avlöning av dem, utan till att täcka sjukhusens driftskostnader. |
| --- | --- |

c)

Den tredje finansieringskällan är betalningar som görs direkt till sjukhus av patienterna eller deras privata sjukförsäkringsbolag. Dessa betalningar är nödvändiga eftersom socialförsäkringssystemen inte täcker hela arvodena för läkare eller hela kostnaden för läkemedel och andra åtgärder (t.ex. implantat). Om en patient som väljer enkelrum faktureras ett tillägg på det normala priset för inläggning och de normala läkararvodena (den fakturerade standardstatsen för varje behandling höjs). Slutligen kan patienten dessutom få en faktura på tillägg för bruk av vissa kompletterande tjänster (t.ex. hyra av tv och användning av sjukhuset parkering).

Alla de betalningar som gjorts av patienten eller tredje part och som ska täcka de tjänster som sjukhusets läkare tillhandahåller de inlagda patienterna ska inkrävas centralt av sjukhuset (54). Sjukhus och deras läkare ingår avtal om hur stor procentandel som sjukhus har rätt att behålla för att täcka sina kostnader för inkassering av arvoden och andra kostnader som inte täcks genom BFM (55). På samma sätt som med normal läkares normala arvode kan sjukhusen behålla en procentandel av ovan nämnda tillägg för att täcka en del av sina kostnader (återigen i enlighet med ett avtal som ska ingås mellan sjukhus och dess läkare). En del av läkararvodena går alltså inte till avlöning av dem, utan till att täcka sjukhusens driftskostnader.

54

55

| d) | Den fjärde finansieringskällan är specifikt beräknad för att täcka investeringskostnader som sjukhusen står för. Sjukhusens investeringar finansieras primärt av staten (den federala regeringen och berörd region betalar varsin del) och den resterande delen finansieras med sjukhusens egna medel och med banklån. Den finansiering som beviljas av myndigheterna är avsedd att täcka utgifter i samband med uppförande eller ombyggnad av ett sjukhus eller en sjukhusenhet samt kostnaderna för det första inredningen och det första inköpet av medicinsk utrustning (56). Bidragen till investeringen omfattas av ett tak (t.ex. med ett fast belopp per kvadratmeter och per enhet). |
| --- | --- |

d)

Den fjärde finansieringskällan är specifikt beräknad för att täcka investeringskostnader som sjukhusen står för. Sjukhusens investeringar finansieras primärt av staten (den federala regeringen och berörd region betalar varsin del) och den resterande delen finansieras med sjukhusens egna medel och med banklån. Den finansiering som beviljas av myndigheterna är avsedd att täcka utgifter i samband med uppförande eller ombyggnad av ett sjukhus eller en sjukhusenhet samt kostnaderna för det första inredningen och det första inköpet av medicinsk utrustning (56). Bidragen till investeringen omfattas av ett tak (t.ex. med ett fast belopp per kvadratmeter och per enhet).

56

| e) | Den femte och sista finansieringskällan är kopplad till investeringar och avser utgifter för studier och utformning av byggprojekt, men även kostnader för nedläggning eller bristande driften av ett sjukhus eller en sjukhusenhet (57). Denna typ av finansiering är inte vanligt förekommande i praktiken. |
| --- | --- |

e)

Den femte och sista finansieringskällan är kopplad till investeringar och avser utgifter för studier och utformning av byggprojekt, men även kostnader för nedläggning eller bristande driften av ett sjukhus eller en sjukhusenhet (57). Denna typ av finansiering är inte vanligt förekommande i praktiken.

57

| (47) | I artikel 109 i LCH (nu artikel 125 i versionen av den 10 juli 2008 (58)) fastställs en kompletterande finansieringsordning som endast offentliga sjukhus använda sig av (t.ex. IRIS-sjukhusen). Enligt denna bestämmelse ska de offentliga sjukhusens underskott från sjukhusverksamheter täckas av de kommuner som kontrollerar dem (genom sina CPAS eller via en central struktur som IRIS). Principen om kommunernas (delvisa) täckning av underskott fanns redan i den lag som föregick LCH, det vill säga lagen av den 23 december 1963 (59) och bekräftades genom artikel 34 i lagen av den 28 december 1973 (60). Kriterierna för fastställandet av det underskott som kommunerna måste täcka definieras genom ett kungligt dekret (61). På denna grundval ska den federala hälsoministern varje år fastställa beloppet för varje offentligt sjukhus underskott. I praktiken är det underskott som ska täckas som fastställts av ministern inte exakt detsamma som det underskott på framgår av sjukhusets räkenskaper, eftersom vissa kostnadselement (t.ex. resultatet av icke-sjukhusrelaterade verksamheter, som förklaras i skäl 155 (62), bara är kopplade till sjukhusverksamheter i IRIS-sjukhusen) är inte ingår i det underskott som ska täckas enligt artikel 109 LCH. |
| --- | --- |

(47)

I artikel 109 i LCH (nu artikel 125 i versionen av den 10 juli 2008 (58)) fastställs en kompletterande finansieringsordning som endast offentliga sjukhus använda sig av (t.ex. IRIS-sjukhusen). Enligt denna bestämmelse ska de offentliga sjukhusens underskott från sjukhusverksamheter täckas av de kommuner som kontrollerar dem (genom sina CPAS eller via en central struktur som IRIS). Principen om kommunernas (delvisa) täckning av underskott fanns redan i den lag som föregick LCH, det vill säga lagen av den 23 december 1963 (59) och bekräftades genom artikel 34 i lagen av den 28 december 1973 (60). Kriterierna för fastställandet av det underskott som kommunerna måste täcka definieras genom ett kungligt dekret (61). På denna grundval ska den federala hälsoministern varje år fastställa beloppet för varje offentligt sjukhus underskott. I praktiken är det underskott som ska täckas som fastställts av ministern inte exakt detsamma som det underskott på framgår av sjukhusets räkenskaper, eftersom vissa kostnadselement (t.ex. resultatet av icke-sjukhusrelaterade verksamheter, som förklaras i skäl 155 (62), bara är kopplade till sjukhusverksamheter i IRIS-sjukhusen) är inte ingår i det underskott som ska täckas enligt artikel 109 LCH.

58

59

60

61

62

| (48) | IRIS-sjukhusen har således tillgång till ett fullständigt finansieringssystem, som garanterar täckning av de underskott som de kan generera. De fem allmänna finansieringssystemen enligt LCH (se skäl 46) täcker största delen av sjukhusens drifts- och investeringskostnader. Eftersom dessa källor inte räcker till för att täcka kostnaderna i samband med dessa sjukhus verksamheter medför artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar en skyldighet för kommunerna att till fullo täcka eventuella underskott som uppstår i IRIS-sjukhusen (se skälen 44–45). Den bokförda underskotteten som täcks enligt artikel 46 i stadgarna omfattar nödvändigtvis ”det underskott som täcks enligt artikel 109 LCH” (63) (se skäl 47). Genom att till fullo täcka bokförda underskott uppfyller kommunerna också sin skyldighet enligt artikel 109 i LCH. De närmare betalningsvillkoren i denna underskottstäckningsordning beskrivs nedan (se avsnitt 7.3.5). |
| --- | --- |

(48)

IRIS-sjukhusen har således tillgång till ett fullständigt finansieringssystem, som garanterar täckning av de underskott som de kan generera. De fem allmänna finansieringssystemen enligt LCH (se skäl 46) täcker största delen av sjukhusens drifts- och investeringskostnader. Eftersom dessa källor inte räcker till för att täcka kostnaderna i samband med dessa sjukhus verksamheter medför artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar en skyldighet för kommunerna att till fullo täcka eventuella underskott som uppstår i IRIS-sjukhusen (se skälen 44–45). Den bokförda underskotteten som täcks enligt artikel 46 i stadgarna omfattar nödvändigtvis ”det underskott som täcks enligt artikel 109 LCH” (63) (se skäl 47). Genom att till fullo täcka bokförda underskott uppfyller kommunerna också sin skyldighet enligt artikel 109 i LCH. De närmare betalningsvillkoren i denna underskottstäckningsordning beskrivs nedan (se avsnitt 7.3.5).

63

2.5.2   Redovisningskrav

Redovisningskrav

| (49) | Alla sjukhus (offentliga och privata) omfattas av skyldigheter avseende öppenhet och redovisning. Varje sjukhus måste ha separata redovisningar som visar kostnaderna för varje enskild tjänst, och måste respektera vissa delar av lagen av den 17 juli 1975 (64) om verksamheters bokföring och årsredovisning (65). Den icke-sjukhusrelaterade verksamheterna ska bokföras på separata konton. Sjukhusen är också skyldiga att utse en revisor som har till uppgift att certifiera räkenskaper och årsredovisning (66). Slutligen är sjukhusen skyldiga att sända vissa (ekonomiska) uppgifter till det federala hälsovårdsministeriet (67), och SPF Santé publique har likaledes ansvaret att kontrollera efterlevnaden av de bestämmelser som avses i LCH (68). |
| --- | --- |

(49)

Alla sjukhus (offentliga och privata) omfattas av skyldigheter avseende öppenhet och redovisning. Varje sjukhus måste ha separata redovisningar som visar kostnaderna för varje enskild tjänst, och måste respektera vissa delar av lagen av den 17 juli 1975 (64) om verksamheters bokföring och årsredovisning (65). Den icke-sjukhusrelaterade verksamheterna ska bokföras på separata konton. Sjukhusen är också skyldiga att utse en revisor som har till uppgift att certifiera räkenskaper och årsredovisning (66). Slutligen är sjukhusen skyldiga att sända vissa (ekonomiska) uppgifter till det federala hälsovårdsministeriet (67), och SPF Santé publique har likaledes ansvaret att kontrollera efterlevnaden av de bestämmelser som avses i LCH (68).

64

65

66

67

68

3.   BESKRIVNING AV DE ÅTGÄRDERNA SOM ÄR FÖREMÅL FÖR KLAGOMÅLET

BESKRIVNING AV DE ÅTGÄRDERNA SOM ÄR FÖREMÅL FÖR KLAGOMÅLET

| (50) | Enligt klagandena har huvudstadsregionen Bryssel de facto valt att överta de berörda Brysselkommunernas roll vad gäller täckning av IRIS-sjukhusens underskott. Särskilt nämner klagandena insatserna från fonden FRBRTC fastställdes av huvudstadsregionen Bryssel har inrättat (69). De anger också att huvudstadsregionen Bryssel också själv gav kommunerna särskilda bidrag (70) (upp till 10 miljoner euro årligen sedan 2003) som enligt kommunerna betalades ut till IRIS-sjukhusen i form av stöd. |
| --- | --- |

(50)

Enligt klagandena har huvudstadsregionen Bryssel de facto valt att överta de berörda Brysselkommunernas roll vad gäller täckning av IRIS-sjukhusens underskott. Särskilt nämner klagandena insatserna från fonden FRBRTC fastställdes av huvudstadsregionen Bryssel har inrättat (69). De anger också att huvudstadsregionen Bryssel också själv gav kommunerna särskilda bidrag (70) (upp till 10 miljoner euro årligen sedan 2003) som enligt kommunerna betalades ut till IRIS-sjukhusen i form av stöd.

69

70

| (51) | Även om klagandena inte har ifrågasatt huvudstadsregionen Bryssels befogenheter gentemot kommunerna, anser de dock att det de betecknar som regional finansiering av IRIS-sjukhusen, går utöver vad som menas underskottstäckning enligt artikel 109 i LCH (se även skäl 47). De klagande gör gällande att IRIS-sjukhusen har dragit stor nytta av regional finansiering som beviljats de kommuner där dessa sjukhus är belägna och att denna finansiering inte kan motiveras på grundval av de bestämmelser som föreskrivs i LCH. Klagandena nämner inte den skyldighet att täcka underskott som finns i artikel 46 i stadgarna för IRIS-sjukhusen. |
| --- | --- |

(51)

Även om klagandena inte har ifrågasatt huvudstadsregionen Bryssels befogenheter gentemot kommunerna, anser de dock att det de betecknar som regional finansiering av IRIS-sjukhusen, går utöver vad som menas underskottstäckning enligt artikel 109 i LCH (se även skäl 47). De klagande gör gällande att IRIS-sjukhusen har dragit stor nytta av regional finansiering som beviljats de kommuner där dessa sjukhus är belägna och att denna finansiering inte kan motiveras på grundval av de bestämmelser som föreskrivs i LCH. Klagandena nämner inte den skyldighet att täcka underskott som finns i artikel 46 i stadgarna för IRIS-sjukhusen.

| (52) | Slutligen nämner klagandena utbetalningen av omkring 100 miljoner euro av mellanhanden FRBRTC i samband med omstruktureringen av Bryssels offentliga sjukhus, vilket ledde till inrättandet av IRIS-sjukhusen (se även avsnitt 2.2). Den klagande hävdar att denna transaktion ledde till överkompensation av IRIS-sjukhusen. |
| --- | --- |

(52)

Slutligen nämner klagandena utbetalningen av omkring 100 miljoner euro av mellanhanden FRBRTC i samband med omstruktureringen av Bryssels offentliga sjukhus, vilket ledde till inrättandet av IRIS-sjukhusen (se även avsnitt 2.2). Den klagande hävdar att denna transaktion ledde till överkompensation av IRIS-sjukhusen.

4.   SKÄL FÖR ATT INLEDA FÖRFARANDET

SKÄL FÖR ATT INLEDA FÖRFARANDET

4.1   Kommissionens beslut av 2009

Kommissionens beslut av 2009

| (53) | Såsom nämns ovan (se skäl 5) antog kommissionen den 28 oktober 2009 ett beslut om att inte göra invändningar (71) då den konkluderade att den offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel utgjorde ett statligt stöd som var förenligt med den inre marknaden som kompensation för tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Kommissionen stödde detta beslut på SGEI-beslutet från 2005, samt på artikel 86.2 i EG-fördraget (nu artikel 106.2 i EUF-fördraget). |
| --- | --- |

(53)

Såsom nämns ovan (se skäl 5) antog kommissionen den 28 oktober 2009 ett beslut om att inte göra invändningar (71) då den konkluderade att den offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel utgjorde ett statligt stöd som var förenligt med den inre marknaden som kompensation för tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Kommissionen stödde detta beslut på SGEI-beslutet från 2005, samt på artikel 86.2 i EG-fördraget (nu artikel 106.2 i EUF-fördraget).

71

| (54) | I sitt beslut ansåg kommissionen att IRIS-sjukhusen har tre uppdrag i allmänhetens tjänst av sjukhuskaraktär, nämligen det allmänna sjukhusuppdraget som alla andra sjukhus (offentliga och privata) enligt LCH (72), skyldigheten att ta hand om varje patient under alla förhållanden, även utanför akutsituationer (73) och skyldigheten att leverera ett komplett utbud av sjukhustjänster på flera sjukhus (74). Dessutom fann kommissionen att IRIS-sjukhusen har fått uppdrag att tillhandahålla offentliga tjänster av icke-sjukhuskaraktär, som bestod i att tillhandahålla socialt bistånd utöver sjukvård (75). Slutligen nämns också kravet på tvåspråkighet i beslutet (76). Det bedömdes att dessa uppdrag hade ålagts IRIS-sjukhusen med stöd av LCH, CPAS-lagen, IRIS strategiska planer och ett avtal som ingåtts mellan IRIS-sjukhusen och CPAS. Kommissionen ansåg också att kompensationkriterierna fastställdes i förväg (77) och att det fanns tillräckliga förfaranden för att hindra eller korrigera överkompensation (78). Kommissionen noterade också med tillfredsställelse att IRIS-sjukhusen hade redovisade sin sjukvårdsverksamhet och icke-sjukhusrelaterade verksamheter (79) separat för som garanti mot korssubventionering av IRIS-sjukhusens kommersiella verksamheter (utöver tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse) (80). |
| --- | --- |

(54)

I sitt beslut ansåg kommissionen att IRIS-sjukhusen har tre uppdrag i allmänhetens tjänst av sjukhuskaraktär, nämligen det allmänna sjukhusuppdraget som alla andra sjukhus (offentliga och privata) enligt LCH (72), skyldigheten att ta hand om varje patient under alla förhållanden, även utanför akutsituationer (73) och skyldigheten att leverera ett komplett utbud av sjukhustjänster på flera sjukhus (74). Dessutom fann kommissionen att IRIS-sjukhusen har fått uppdrag att tillhandahålla offentliga tjänster av icke-sjukhuskaraktär, som bestod i att tillhandahålla socialt bistånd utöver sjukvård (75). Slutligen nämns också kravet på tvåspråkighet i beslutet (76). Det bedömdes att dessa uppdrag hade ålagts IRIS-sjukhusen med stöd av LCH, CPAS-lagen, IRIS strategiska planer och ett avtal som ingåtts mellan IRIS-sjukhusen och CPAS. Kommissionen ansåg också att kompensationkriterierna fastställdes i förväg (77) och att det fanns tillräckliga förfaranden för att hindra eller korrigera överkompensation (78). Kommissionen noterade också med tillfredsställelse att IRIS-sjukhusen hade redovisade sin sjukvårdsverksamhet och icke-sjukhusrelaterade verksamheter (79) separat för som garanti mot korssubventionering av IRIS-sjukhusens kommersiella verksamheter (utöver tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse) (80).

72

73

74

75

76

77

78

79

80

| (55) | Vidare analyserade kommissionen huruvida det tidigare hade förekommit någon överkompensation för IRIS-sjukhusen (dvs. mellan 1996 och 2007) (81) och drog slutsatsen att detta inte var fallet (82). Utöver bedömningen av de finansieringstransaktioner som helhet har kommissionen också undersökt ett påstått förskottssystemet. Eftersom det ofta händer att ersättningen enligt artikel 109 i LCH utbetalades med förseningar på upp till 10 år ska IRIS-sjukhusen ha fått förskott på dessa utestående betalningar via FRBRTC. Kommissionen har dragit slutsatsen att eftersom de påstådda förskotten ändå skulle återbetalas efter konstaterade underskott i enlighet med artikel 109 i LCH, kan den inte leda till överkompensation för IRIS-sjukhusen (83). |
| --- | --- |

(55)

Vidare analyserade kommissionen huruvida det tidigare hade förekommit någon överkompensation för IRIS-sjukhusen (dvs. mellan 1996 och 2007) (81) och drog slutsatsen att detta inte var fallet (82). Utöver bedömningen av de finansieringstransaktioner som helhet har kommissionen också undersökt ett påstått förskottssystemet. Eftersom det ofta händer att ersättningen enligt artikel 109 i LCH utbetalades med förseningar på upp till 10 år ska IRIS-sjukhusen ha fått förskott på dessa utestående betalningar via FRBRTC. Kommissionen har dragit slutsatsen att eftersom de påstådda förskotten ändå skulle återbetalas efter konstaterade underskott i enlighet med artikel 109 i LCH, kan den inte leda till överkompensation för IRIS-sjukhusen (83).

81

82

83

4.2   Tribunalens dom om ogiltigförklaring från 2012

Tribunalens dom om ogiltigförklaring från 2012

| (56) | Som svar på 2009 års beslut anhängiggjorde klagandenas talan om ogiltigförklaring av detta beslut vid tribunalen (84). Klagandena hävdade att kommissionen åsidosatt deras processuella rättigheter genom att underlåta att inleda det formella granskningsförfarandet, eftersom kommissionen borde ha konstaterat att det förelåg allvarliga svårigheter vid den aktuella bedömningen (85). |
| --- | --- |

(56)

Som svar på 2009 års beslut anhängiggjorde klagandenas talan om ogiltigförklaring av detta beslut vid tribunalen (84). Klagandena hävdade att kommissionen åsidosatt deras processuella rättigheter genom att underlåta att inleda det formella granskningsförfarandet, eftersom kommissionen borde ha konstaterat att det förelåg allvarliga svårigheter vid den aktuella bedömningen (85).

84

85

| (57) | I sin dom av den 7 november 2012 i mål T-137/10 ogiltigförklarade tribunalen 2009 års beslut och fann att kommissionen var skyldig att inleda det formella granskningsförfarandet (86). |
| --- | --- |

(57)

I sin dom av den 7 november 2012 i mål T-137/10 ogiltigförklarade tribunalen 2009 års beslut och fann att kommissionen var skyldig att inleda det formella granskningsförfarandet (86).

86

| (58) | Tribunalen prövade först frågan huruvida IRIS-sjukhusen hade anförtrotts ett tydligt definierat uppdrag att verka i allmänhetens tjänst (87). Den kan direkt dra slutsatsen att alla parter var eniga om att alla offentliga och privata sjukhus enligt LCH, var tvungna att utföra ett uppdrag att verka i allmänhetens tjänst i form av tillhandahållande av sjukvårdstjänster (88). Det enda tvivel var således huruvida kommissionen gjorde en oriktig bedömning, vid slutet av den preliminära granskningen, att fastställa att IRIS-sjukhusen ålades både offentliga uppdrag i form av sjukhusuppgifter och icke-sjukhusuppgifter (89). Tribunalen fann att det var osäkert huruvida de bestämmelser på vilka kommissionen har grundat sitt beslut, var tillräckliga för att ålägga IRIS-sjukhusen kompletterande skyldigheter bestående i att behandla alla patienter under alla omständigheter (90), tillhandahålla sjukvårdstjänster i många sjukhus (91) och tillhandahålla kompletterande sociala tjänster (92). Vad avser det påstådda uppdraget att erbjuda sjukhusvård i många sjukhus konstaterar tribunalen att det var svårt att se vari detta uppdrag särskilde sig från de allmänna planerings- och funktionskrav som gäller alla sjukhus som omfattas av LCH (93). |
| --- | --- |

(58)

Tribunalen prövade först frågan huruvida IRIS-sjukhusen hade anförtrotts ett tydligt definierat uppdrag att verka i allmänhetens tjänst (87). Den kan direkt dra slutsatsen att alla parter var eniga om att alla offentliga och privata sjukhus enligt LCH, var tvungna att utföra ett uppdrag att verka i allmänhetens tjänst i form av tillhandahållande av sjukvårdstjänster (88). Det enda tvivel var således huruvida kommissionen gjorde en oriktig bedömning, vid slutet av den preliminära granskningen, att fastställa att IRIS-sjukhusen ålades både offentliga uppdrag i form av sjukhusuppgifter och icke-sjukhusuppgifter (89). Tribunalen fann att det var osäkert huruvida de bestämmelser på vilka kommissionen har grundat sitt beslut, var tillräckliga för att ålägga IRIS-sjukhusen kompletterande skyldigheter bestående i att behandla alla patienter under alla omständigheter (90), tillhandahålla sjukvårdstjänster i många sjukhus (91) och tillhandahålla kompletterande sociala tjänster (92). Vad avser det påstådda uppdraget att erbjuda sjukhusvård i många sjukhus konstaterar tribunalen att det var svårt att se vari detta uppdrag särskilde sig från de allmänna planerings- och funktionskrav som gäller alla sjukhus som omfattas av LCH (93).

87

88

89

90

91

92

93

| (59) | Tribunalen granskade också huruvida kommissionen hade visat att det förelåg tydliga kriterier för kompensationen (94). Vad gäller uppdraget att tillhandahålla sjukvårdstjänster undersökte tribunalen underskottstäckningsordningen som byggde på artikel 109 i LCH (95), men konstaterade att klagandena inte har bestritt detta system (96), och den påstådda regionala finansieringsordning via FRBRTC, som infördes för att ge tillfälligt förskott som krävs för att täcka IRIS-sjukhusens underskott fram till dess att det har beslutats att täcka underskott enligt artikel 109 i LCH (97). Vad angår artikel 109 ansåg förstainstansrätten att sökandena inte hade anfört något argument som kan påverka kommissionens positiva bedömning av denna artikel (98). Vad däremot angår det påstådda förskott som utbetalats via FRBRTC drog tribunalen slutsatsen att kommissionen inte har preciserat beräkningssätt (99) för dessa och således inte hade gjort en fullständig undersökning (100). Tribunalen tillade att kommissionen i strid med sina egna beslut om utfrågningar för att hävda att FRBRTC endast utgjorde den mekanism som används av huvudstadsregionen Bryssel och kommunerna för finansieringen av IRIS-sjukhusen inte i Bryssel (101). |
| --- | --- |

(59)

Tribunalen granskade också huruvida kommissionen hade visat att det förelåg tydliga kriterier för kompensationen (94). Vad gäller uppdraget att tillhandahålla sjukvårdstjänster undersökte tribunalen underskottstäckningsordningen som byggde på artikel 109 i LCH (95), men konstaterade att klagandena inte har bestritt detta system (96), och den påstådda regionala finansieringsordning via FRBRTC, som infördes för att ge tillfälligt förskott som krävs för att täcka IRIS-sjukhusens underskott fram till dess att det har beslutats att täcka underskott enligt artikel 109 i LCH (97). Vad angår artikel 109 ansåg förstainstansrätten att sökandena inte hade anfört något argument som kan påverka kommissionens positiva bedömning av denna artikel (98). Vad däremot angår det påstådda förskott som utbetalats via FRBRTC drog tribunalen slutsatsen att kommissionen inte har preciserat beräkningssätt (99) för dessa och således inte hade gjort en fullständig undersökning (100). Tribunalen tillade att kommissionen i strid med sina egna beslut om utfrågningar för att hävda att FRBRTC endast utgjorde den mekanism som används av huvudstadsregionen Bryssel och kommunerna för finansieringen av IRIS-sjukhusen inte i Bryssel (101).

94

95

96

97

98

99

100

101

| (60) | Vad gäller den offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen påstådda kompletterande sociala uppdrag (102) konstaterade tribunalen att även denna finansiering uppenbarligen härrörde från FRBRTC som hade ingått ett avtal med de berörda kommuner i Bryssel för att bevilja ett särskilt bidrag som skulle göra det möjligt för dem att finansiera IRIS-sjukhusens uppdrag av social karaktär (103). Tribunalen drar slutsatsen att avtalet inte innehöll de i förväg fastställda kriterierna för ersättningen för de kompletterande uppdrag av social karaktär som IRIS-sjukhusen sades ha ålagts (104). |
| --- | --- |

(60)

Vad gäller den offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen påstådda kompletterande sociala uppdrag (102) konstaterade tribunalen att även denna finansiering uppenbarligen härrörde från FRBRTC som hade ingått ett avtal med de berörda kommuner i Bryssel för att bevilja ett särskilt bidrag som skulle göra det möjligt för dem att finansiera IRIS-sjukhusens uppdrag av social karaktär (103). Tribunalen drar slutsatsen att avtalet inte innehöll de i förväg fastställda kriterierna för ersättningen för de kompletterande uppdrag av social karaktär som IRIS-sjukhusen sades ha ålagts (104).

102

103

104

| (61) | Tribunalen granskade också huruvida kommissionen hade visat att det fanns ett förfarande för att hindra överkompensation och huruvida det förelåg överkompensation (105). Tribunalen konstaterade inledningsvis att LCH erbjöd tillräckliga garantier för att säkerställa att förfarandet enligt artikel 109 inte leder till överkompensation (106). Den konkluderade också att kommissionen inte hade bevisat att det förelåg en liknande ordning för kommunernas (107) utbetalning av förskott, och konstaterade särskilt att det inte fanns något uppenbart bristande lag som IRIS-sjukhusen är skyldiga att återbetala dessa förskott så fort de hade fått de täcka underskott enligt artikel 109 i LCH (108). Vad gäller det särskilda bidrag som, enligt kommissionen, de kompletterande sociala uppdrag drog tribunalen slutsatsen att kommissionens bedömning av de detaljerade bestämmelser som gör det möjligt att hindra överkompensation vid finansieringen av uppdragen av social karaktär är otillräckliga (109). |
| --- | --- |

(61)

Tribunalen granskade också huruvida kommissionen hade visat att det fanns ett förfarande för att hindra överkompensation och huruvida det förelåg överkompensation (105). Tribunalen konstaterade inledningsvis att LCH erbjöd tillräckliga garantier för att säkerställa att förfarandet enligt artikel 109 inte leder till överkompensation (106). Den konkluderade också att kommissionen inte hade bevisat att det förelåg en liknande ordning för kommunernas (107) utbetalning av förskott, och konstaterade särskilt att det inte fanns något uppenbart bristande lag som IRIS-sjukhusen är skyldiga att återbetala dessa förskott så fort de hade fått de täcka underskott enligt artikel 109 i LCH (108). Vad gäller det särskilda bidrag som, enligt kommissionen, de kompletterande sociala uppdrag drog tribunalen slutsatsen att kommissionens bedömning av de detaljerade bestämmelser som gör det möjligt att hindra överkompensation vid finansieringen av uppdragen av social karaktär är otillräckliga (109).

105

106

107

108

109

| (62) | Med hänsyn till frågan om IRIS-sjukhusen i praktiken hade mottagit en överkompensation (110) påpekade tribunalen blott att analysen var mycket omfattande och täckte IRIS-sjukhusens samlade finansiella resultat under en 10-årsperiod (111). Om inga synpunkter på kommissionens slutsats att ingen överkompensation ägt rum, anser tribunalen att omfattningen av och komplexiteten i den bedömning som kommissionen hade gjort i sig utgjorde ett indicium till stöd för sökandenas argument som härrör från de allvarliga svårigheterna vid sin granskning (112). |
| --- | --- |

(62)

Med hänsyn till frågan om IRIS-sjukhusen i praktiken hade mottagit en överkompensation (110) påpekade tribunalen blott att analysen var mycket omfattande och täckte IRIS-sjukhusens samlade finansiella resultat under en 10-årsperiod (111). Om inga synpunkter på kommissionens slutsats att ingen överkompensation ägt rum, anser tribunalen att omfattningen av och komplexiteten i den bedömning som kommissionen hade gjort i sig utgjorde ett indicium till stöd för sökandenas argument som härrör från de allvarliga svårigheterna vid sin granskning (112).

110

111

112

| (63) | Klagandena har slutligen gjort gällande att kommissionen i sin bedömning skulle ha förklarat den ekonomiska effektiviteten hos en leverantör av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (113). Tribunalen avvisade dock detta argument och konkluderade följande:

  ”kriteriet rörande ett företags ekonomiska effektivitet vid tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse [...] inte omfattas av bedömningen av huruvida statligt stöd är förenligt enligt artikel 86.2 i EG-fördraget [nu artikel 106.2 i EUF-fördraget], och de nationella myndigheternas beslut rörande ett offentligt företag kan således inte kritiseras i detta avseende.”
   (114) |
| --- | --- |

(63)

Klagandena har slutligen gjort gällande att kommissionen i sin bedömning skulle ha förklarat den ekonomiska effektiviteten hos en leverantör av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (113). Tribunalen avvisade dock detta argument och konkluderade följande:

113

”kriteriet rörande ett företags ekonomiska effektivitet vid tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse [...] inte omfattas av bedömningen av huruvida statligt stöd är förenligt enligt artikel 86.2 i EG-fördraget [nu artikel 106.2 i EUF-fördraget], och de nationella myndigheternas beslut rörande ett offentligt företag kan således inte kritiseras i detta avseende.”
   (114)

114

| (64) | Tribunalen anförde slutligen:

  ”Sökanden har pekat på en rad samstämmiga indicier som visar att det förelåg allvarliga tvivel angående de aktuella åtgärdernas förenlighet med den inre marknaden, mot bakgrund av kriterierna för tillämpning av artikel 86.2 i EG-fördraget [numera artikel 106.2 i EUF-fördraget], avseende dels förekomsten av ett klart definierat uppdrag att tillhandahålla ett offentligt sjukhustjänstuppdrag och uppdrag av social karaktär som är specifikt IRIS-sjukhusen, för det andra, förekomsten av i förväg fastställda kriterier för kompensation och, för det tredje, förekomsten av åtgärder som gör det möjligt att undvika överkompensation vid finansieringen av dessa uppdrag att verka i allmänhetens tjänst [...].”
   (115) |
| --- | --- |

(64)

Tribunalen anförde slutligen:

”Sökanden har pekat på en rad samstämmiga indicier som visar att det förelåg allvarliga tvivel angående de aktuella åtgärdernas förenlighet med den inre marknaden, mot bakgrund av kriterierna för tillämpning av artikel 86.2 i EG-fördraget [numera artikel 106.2 i EUF-fördraget], avseende dels förekomsten av ett klart definierat uppdrag att tillhandahålla ett offentligt sjukhustjänstuppdrag och uppdrag av social karaktär som är specifikt IRIS-sjukhusen, för det andra, förekomsten av i förväg fastställda kriterier för kompensation och, för det tredje, förekomsten av åtgärder som gör det möjligt att undvika överkompensation vid finansieringen av dessa uppdrag att verka i allmänhetens tjänst [...].”
   (115)

115

4.3   Kommissionens beslut av den 1 oktober 2014
   (116)

Kommissionens beslut av den 1 oktober 2014

116

| (65) | Mot bakgrund av tribunalens slutsats (117), enligt vilken kommissionen borde ha hyst tvivel angående förenligheten med den inre marknaden av den omtvistade offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen med stöd av artikel 106.2 i EUF-fördraget bör kommissionen inleda det formella granskningsförfarandet, vilket den gjorde genom beslut av den 1 oktober 2014. I sitt inledningsbeslut konstaterar kommissionen att kommunerna i Bryssel och berörda CPAS enligt de belgiska myndigheterna valt att ålägga IRIS-sjukhusen, men inte privatsjukhusen, följande kompletterande skyldigheter (118), som berättigade till underskottstäckningsordningar som infördes till förmån för IRIS-sjukhusen:






  a) | Skyldigheten att ta hand om varje patient under alla omständigheter: IRIS-sjukhusen inte kan vägra att behandla patienter som inte kan betala för tjänster och/eller inte är försäkrade, även om de inte behöver akut sjukvård. Privatsjukhusen är endast skyldiga att behandla patienter som behöver akut sjukvård men inte att behandla icke-akuta fall |
| --- | --- | --- |

(65)

Mot bakgrund av tribunalens slutsats (117), enligt vilken kommissionen borde ha hyst tvivel angående förenligheten med den inre marknaden av den omtvistade offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen med stöd av artikel 106.2 i EUF-fördraget bör kommissionen inleda det formella granskningsförfarandet, vilket den gjorde genom beslut av den 1 oktober 2014. I sitt inledningsbeslut konstaterar kommissionen att kommunerna i Bryssel och berörda CPAS enligt de belgiska myndigheterna valt att ålägga IRIS-sjukhusen, men inte privatsjukhusen, följande kompletterande skyldigheter (118), som berättigade till underskottstäckningsordningar som infördes till förmån för IRIS-sjukhusen:

117

118

a)

Skyldigheten att ta hand om varje patient under alla omständigheter: IRIS-sjukhusen inte kan vägra att behandla patienter som inte kan betala för tjänster och/eller inte är försäkrade, även om de inte behöver akut sjukvård. Privatsjukhusen är endast skyldiga att behandla patienter som behöver akut sjukvård men inte att behandla icke-akuta fall

| b) | Skyldigheten att tillhandahålla ett fullständigt utbud av sjukhustjänster på flera sjukhus Kommunerna och CPAS har medvetet valt att behålla flera sjukhusadresser som erbjuder ett komplett utbud av behandlingar för att garantera tillgång till behandling för alla patienter. Alternativet i form av att samla sjukhusbäddrana och de kompletterande tjänsterna till färre adresser och därmed minska kostnaderna valdes avsiktligen inte. Detta är särskilt relevant för patienter och deras familjer, eftersom IRIS-sjukhusen är huvudsakligen belägna i eller i närheten av bostadsområden med ett stort antal missgynnade personer |
| --- | --- |

b)

Skyldigheten att tillhandahålla ett fullständigt utbud av sjukhustjänster på flera sjukhus Kommunerna och CPAS har medvetet valt att behålla flera sjukhusadresser som erbjuder ett komplett utbud av behandlingar för att garantera tillgång till behandling för alla patienter. Alternativet i form av att samla sjukhusbäddrana och de kompletterande tjänsterna till färre adresser och därmed minska kostnaderna valdes avsiktligen inte. Detta är särskilt relevant för patienter och deras familjer, eftersom IRIS-sjukhusen är huvudsakligen belägna i eller i närheten av bostadsområden med ett stort antal missgynnade personer

| c) | Skyldigheten att tillhandahålla sociala tjänster till patienter och deras familjer: Socialassistenterna ger stöd till missgynnade patienter och deras familjer för att lösa och hantera svårigheter av administrativ, finansiell och social art och med avseende på mänskliga relationer. I övrigt etablerade de sociala relationer på förhand för att underlätta överföringen av den ekonomiska fördelen från CPAS. Samtidigt som alla offentliga och privata sjukhus är skyldiga att anställa socialarbetare på vissa sjukhusavdelningar (t.ex. geriatrisk och psykiatrisk vård), hävdar de belgiska myndigheterna att IRIS-sjukhusen har en särskild kompletterande funktion, som medför ett mycket större utnyttjande av sociala tjänster, vilket leder till högre kostnader, som åter kräver kompensation i enlighet med LCH. |
| --- | --- |

c)

Skyldigheten att tillhandahålla sociala tjänster till patienter och deras familjer: Socialassistenterna ger stöd till missgynnade patienter och deras familjer för att lösa och hantera svårigheter av administrativ, finansiell och social art och med avseende på mänskliga relationer. I övrigt etablerade de sociala relationer på förhand för att underlätta överföringen av den ekonomiska fördelen från CPAS. Samtidigt som alla offentliga och privata sjukhus är skyldiga att anställa socialarbetare på vissa sjukhusavdelningar (t.ex. geriatrisk och psykiatrisk vård), hävdar de belgiska myndigheterna att IRIS-sjukhusen har en särskild kompletterande funktion, som medför ett mycket större utnyttjande av sociala tjänster, vilket leder till högre kostnader, som åter kräver kompensation i enlighet med LCH.

| (66) | Med tanke på de tvivel som uttryckts av tribunalen (119), uppmanade kommissionen de belgiska myndigheterna, den sökande och alla andra berörda parter att lämna alla relevanta upplysningar för att kontrollera förenligheten med den inre marknaden hos den omtvistade offentliga finansieringen, särskilt med tanke på följande punkter:






  — | Den exakta definitionen av IRIS-sjukhusens påstådda ytterligare uppgifter och handlingar på vilka överföringen av dessa uppgifter (se skälen 87–89 i inledningsbeslutet). |
| --- | --- | --- |

(66)

Med tanke på de tvivel som uttryckts av tribunalen (119), uppmanade kommissionen de belgiska myndigheterna, den sökande och alla andra berörda parter att lämna alla relevanta upplysningar för att kontrollera förenligheten med den inre marknaden hos den omtvistade offentliga finansieringen, särskilt med tanke på följande punkter:

119

—

Den exakta definitionen av IRIS-sjukhusens påstådda ytterligare uppgifter och handlingar på vilka överföringen av dessa uppgifter (se skälen 87–89 i inledningsbeslutet).

| — | Den rättsliga grunden för att täcka IRIS-sjukhusens underskott (som bidrar till kostnaderna för var och en av de påstådda ytterligare arbetsuppgifterna) (se skäl 91 i inledningsbeslutet) |
| --- | --- |

—

Den rättsliga grunden för att täcka IRIS-sjukhusens underskott (som bidrar till kostnaderna för var och en av de påstådda ytterligare arbetsuppgifterna) (se skäl 91 i inledningsbeslutet)

| — | Frågan om (tillräckliga) åtgärder vidtas för att undvika överkompensation för de påstådda ytterligare uppgifterna, framför allt genom underskottstäckningsordningen kombinerat med ett förskott som ska betalas tillbaka (i förekommande fall) och om IRIS-sjukhusen har en rättslig skyldighet att betala tillbaka eventuella förskott för att undvika överkompensation (se skäl 95 i inledningsbeslutet) |
| --- | --- |

—

Frågan om (tillräckliga) åtgärder vidtas för att undvika överkompensation för de påstådda ytterligare uppgifterna, framför allt genom underskottstäckningsordningen kombinerat med ett förskott som ska betalas tillbaka (i förekommande fall) och om IRIS-sjukhusen har en rättslig skyldighet att betala tillbaka eventuella förskott för att undvika överkompensation (se skäl 95 i inledningsbeslutet)

| — | Frågan om utbetalning av specifika bidrag till ett högsta belopp på 10 miljoner euro per år (se skäl 50) ska betraktas som en transaktion som är åtskild från IRIS-sjukhusens underskott – om det finns tillräckliga arrangemang för att säkerställa att ersättningen inte överstiger vad som är nödvändigt för att täcka de kostnader som följer av fullgörandet av de allmännyttiga skyldigheterna (se skäl 96 i inledningsbeslutet) |
| --- | --- |

—

Frågan om utbetalning av specifika bidrag till ett högsta belopp på 10 miljoner euro per år (se skäl 50) ska betraktas som en transaktion som är åtskild från IRIS-sjukhusens underskott – om det finns tillräckliga arrangemang för att säkerställa att ersättningen inte överstiger vad som är nödvändigt för att täcka de kostnader som följer av fullgörandet av de allmännyttiga skyldigheterna (se skäl 96 i inledningsbeslutet)

| — | Frågan om överkompensation i det hela taget beviljats IRIS-sjukhusen, sedan de började fungera som självständiga juridiska enheter (se skäl 97 i inledningsbeslutet) |
| --- | --- |

—

Frågan om överkompensation i det hela taget beviljats IRIS-sjukhusen, sedan de började fungera som självständiga juridiska enheter (se skäl 97 i inledningsbeslutet)

| — | alla relevanta argument stöddes av konkreta och utförliga handlingar som kan förklara varför och i vilken utsträckning de offentliga finansieringsåtgärderna till förmån för IRIS-sjukhusen täcks av beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse eller rambestämmelserna om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 (se skäl 98 i inledningsbeslutet) och SGEI-beslutet från 2005 (se skäl 100 i inledningsbeslutet) och om skälen till varför och i vilken utsträckning kriterierna däri är uppfyllda. |
| --- | --- |

—

alla relevanta argument stöddes av konkreta och utförliga handlingar som kan förklara varför och i vilken utsträckning de offentliga finansieringsåtgärderna till förmån för IRIS-sjukhusen täcks av beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse eller rambestämmelserna om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 (se skäl 98 i inledningsbeslutet) och SGEI-beslutet från 2005 (se skäl 100 i inledningsbeslutet) och om skälen till varför och i vilken utsträckning kriterierna däri är uppfyllda.

| (67) | Kommissionen beaktade även antagandet av inledningsbeslutet för att skapa klarhet om följande ytterligare punkter:






  — | Frågan om medel över huvud taget kanaliserades från FRBRTC (se skäl 50), i förevarande fall de särskilda subventionerna, direkt till IRIS-sjukhusen, eller om FRBRTC och de särskilda subventionerna bara är finansieringsmekanismer mellan huvudstadsregionen Bryssel och kommunerna i Bryssel (se skäl 17 i inledningsbeslutet) |
| --- | --- | --- |

(67)

Kommissionen beaktade även antagandet av inledningsbeslutet för att skapa klarhet om följande ytterligare punkter:

—

Frågan om medel över huvud taget kanaliserades från FRBRTC (se skäl 50), i förevarande fall de särskilda subventionerna, direkt till IRIS-sjukhusen, eller om FRBRTC och de särskilda subventionerna bara är finansieringsmekanismer mellan huvudstadsregionen Bryssel och kommunerna i Bryssel (se skäl 17 i inledningsbeslutet)

| — | Den exakta karaktären av den skyldighet som föreskrivs i artikel 60.6 i CPAS-lagen (se skäl 19), möjligheterna att lägga ned ett offentligt sjukhus samt skillnaden gentemot sjukhusplaneringsmekanismen (se skäl 26 i inledningsbeslutet) |
| --- | --- |

—

Den exakta karaktären av den skyldighet som föreskrivs i artikel 60.6 i CPAS-lagen (se skäl 19), möjligheterna att lägga ned ett offentligt sjukhus samt skillnaden gentemot sjukhusplaneringsmekanismen (se skäl 26 i inledningsbeslutet)

| — | Frågan om de kompletterande sociala tjänster som tillhandahålls av IRIS-sjukhusen är av ekonomisk natur eller ej (se skäl 48 i inledningsbeslutet) |
| --- | --- |

—

Frågan om de kompletterande sociala tjänster som tillhandahålls av IRIS-sjukhusen är av ekonomisk natur eller ej (se skäl 48 i inledningsbeslutet)

| — | Frågan om överföringen av de särskilda subventioner (från huvudstadsregionen Bryssel till kommunerna) från kommunerna till IRIS-sjukhusen kan betraktas som en transaktion som är åtskild från underskottstäckningsordningen (se skäl 92 i inledningsbeslutet) och, i så fall, vilken rättslig grund som fastställer de närmare bestämmelser för detta |
| --- | --- |

—

Frågan om överföringen av de särskilda subventioner (från huvudstadsregionen Bryssel till kommunerna) från kommunerna till IRIS-sjukhusen kan betraktas som en transaktion som är åtskild från underskottstäckningsordningen (se skäl 92 i inledningsbeslutet) och, i så fall, vilken rättslig grund som fastställer de närmare bestämmelser för detta

| — | Frågan om det finns ett system med förskott, den rättsliga grunden för en sådan mekanism, och det sätt på vilket dessa utbetalningar sker (i förekommande fall) och frågan om dessa förskott är att betrakta som en stödåtgärd som är åtskild från underskottstäckningsordningen, samt förtydliganden av FRBRTC:s eventuella finansiering av dessa förskott (i förekommande fall) (se skäl 93 i inledningsbeslutet) |
| --- | --- |

—

Frågan om det finns ett system med förskott, den rättsliga grunden för en sådan mekanism, och det sätt på vilket dessa utbetalningar sker (i förekommande fall) och frågan om dessa förskott är att betrakta som en stödåtgärd som är åtskild från underskottstäckningsordningen, samt förtydliganden av FRBRTC:s eventuella finansiering av dessa förskott (i förekommande fall) (se skäl 93 i inledningsbeslutet)

| — | Andra förtydliganden av begreppet fortbestånd (dvs. de offentliga sjukhusens fortsatta tillhandahållande av tjänster och långsiktiga lönsamhet, se även skäl 91), dess rättsliga grund (särskilt vad gäller IRIS-sjukhusen), deras effekter och det sätt på vilket överföringen berättigar underskottstäckningsordningen som dessa sjukhus omfattas av (se skälen 102 och 103 i inledningsbeslutet). |
| --- | --- |

—

Andra förtydliganden av begreppet fortbestånd (dvs. de offentliga sjukhusens fortsatta tillhandahållande av tjänster och långsiktiga lönsamhet, se även skäl 91), dess rättsliga grund (särskilt vad gäller IRIS-sjukhusen), deras effekter och det sätt på vilket överföringen berättigar underskottstäckningsordningen som dessa sjukhus omfattas av (se skälen 102 och 103 i inledningsbeslutet).

| — | Frågan om andra orsaker finns än de som uttryckligen nämns i inledningsbeslutet (dvs. förekomsten av ytterligare tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och de offentliga sjukhusens fortbestånd) som kan motivera den ytterligare finansieringen av IRIS-sjukhusen (se skäl 103 i beslutet att inleda förfarandet). |
| --- | --- |

—

Frågan om andra orsaker finns än de som uttryckligen nämns i inledningsbeslutet (dvs. förekomsten av ytterligare tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och de offentliga sjukhusens fortbestånd) som kan motivera den ytterligare finansieringen av IRIS-sjukhusen (se skäl 103 i beslutet att inleda förfarandet).

5.   SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

| (68) | Kommissionen har mottagit synpunkter från fyra berörda parter (CBI och ABISP och Zorgnet Vlaanderen, UNCPSY) som sammanfattas enligt följande: |
| --- | --- |

(68)

Kommissionen har mottagit synpunkter från fyra berörda parter (CBI och ABISP och Zorgnet Vlaanderen, UNCPSY) som sammanfattas enligt följande:

5.1   CBI

CBI

| (69) | Som svar på inledningsbeslutet noterar föreningen CBI, som är en av de klagande, att detta beslut inte innehåller några nya inslag eller argument eller någon ny förklaring som kan visa att IRIS-sjukhusen ålagts en specifik uppgift, eller rörande kompensationsmekanismen för denna påstådda uppgift eller de kontroller som skulle vara införda i detta avseende. Den klagande hänvisar alltså primärt till de argument som framfördes i tidigare yttranden. |
| --- | --- |

(69)

Som svar på inledningsbeslutet noterar föreningen CBI, som är en av de klagande, att detta beslut inte innehåller några nya inslag eller argument eller någon ny förklaring som kan visa att IRIS-sjukhusen ålagts en specifik uppgift, eller rörande kompensationsmekanismen för denna påstådda uppgift eller de kontroller som skulle vara införda i detta avseende. Den klagande hänvisar alltså primärt till de argument som framfördes i tidigare yttranden.

| (70) | CBI upprepar sin ståndpunkt, enligt vilken: 1) IRIS-sjukhusen inte omfattas av särskilda tjänster av allmänt ekonomiskt intresse utöver de uppgifter som alla belgiska sjukhus (både offentliga och privata) ska utföra, och 2) även om kommissionen skulle komma fram till att det fanns ytterligare uppgifter av detta slag är dessa inte tillräckligt tydligt definierade för att uppfylla kraven i EU-lagstiftningen på detta område. CBI påpekat även att Bryssels nya regering i sitt förslag till politikprogram (offentliggjort i juli 2014) avser att ”reformera beslutet av den 13 februari 2003 för att förtydliga de uppgifter av kommunalt intresse som motiverar de särskilda subventionerna till kommunerna.” De klagande anser att denna ordalydelse tyder på att det vid den tidpunkten inte fanns uppgifter av den typen, men att de skulle fastställas i framtiden. |
| --- | --- |

(70)

CBI upprepar sin ståndpunkt, enligt vilken: 1) IRIS-sjukhusen inte omfattas av särskilda tjänster av allmänt ekonomiskt intresse utöver de uppgifter som alla belgiska sjukhus (både offentliga och privata) ska utföra, och 2) även om kommissionen skulle komma fram till att det fanns ytterligare uppgifter av detta slag är dessa inte tillräckligt tydligt definierade för att uppfylla kraven i EU-lagstiftningen på detta område. CBI påpekat även att Bryssels nya regering i sitt förslag till politikprogram (offentliggjort i juli 2014) avser att ”reformera beslutet av den 13 februari 2003 för att förtydliga de uppgifter av kommunalt intresse som motiverar de särskilda subventionerna till kommunerna.” De klagande anser att denna ordalydelse tyder på att det vid den tidpunkten inte fanns uppgifter av den typen, men att de skulle fastställas i framtiden.

| (71) | Vad gäller kraven i artikel 60.6 i CPAS-lagen, menar CBI inte tillför något till LCH vad gäller definitionen av vilka ytterligare eller särskilda tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, som enbart skulle gälla offentliga sjukhus som IRIS-sjukhusen. Klaganden hävdar också att det kompletterande sociala uppdraget bara förefaller bestå av ett större antal sociala tjänster än som de andra sjukhusen tillhandahåller, som klaganden beskrivs som ”grundläggande sociala uppdrag (gemensamma för offentliga och privata sjukhus)”. CBI tror inte räcker till för att anse att IRIS-sjukhusen därmed är ålagda ett kompletterande socialt uppdrag. Vad vidare gäller frågan huruvida dessa tjänster är av ekonomisk natur hävdar CBI att den omständigheten att dessa tjänster är gratis inte berövar dem deras ekonomiska karaktär. Slutligen menar CBI att de kompletterande sociala tjänsterna inte kan skiljas från en heltäckande hälso- och sjukvård som obestridligen har en ekonomisk karaktär, eftersom detta aldrig har ifrågasatts. |
| --- | --- |

(71)

Vad gäller kraven i artikel 60.6 i CPAS-lagen, menar CBI inte tillför något till LCH vad gäller definitionen av vilka ytterligare eller särskilda tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, som enbart skulle gälla offentliga sjukhus som IRIS-sjukhusen. Klaganden hävdar också att det kompletterande sociala uppdraget bara förefaller bestå av ett större antal sociala tjänster än som de andra sjukhusen tillhandahåller, som klaganden beskrivs som ”grundläggande sociala uppdrag (gemensamma för offentliga och privata sjukhus)”. CBI tror inte räcker till för att anse att IRIS-sjukhusen därmed är ålagda ett kompletterande socialt uppdrag. Vad vidare gäller frågan huruvida dessa tjänster är av ekonomisk natur hävdar CBI att den omständigheten att dessa tjänster är gratis inte berövar dem deras ekonomiska karaktär. Slutligen menar CBI att de kompletterande sociala tjänsterna inte kan skiljas från en heltäckande hälso- och sjukvård som obestridligen har en ekonomisk karaktär, eftersom detta aldrig har ifrågasatts.

| (72) | Enligt CBI gäller det allmänna sjukvårdsuppdraget både för privata och offentliga sjukhus. Enligt CBI bör det inte vara någon skillnad mellan offentliga och privata sjukhus med avseende på behandlingen av ”sociala patienter”, varken i akuta situationer eller i den behandlingsfas som följer på akutfasen. I detta sammanhang har CBI hänvisat till en dom i distriktsdomstolen i Bryssel (120) angående akut sjukvård (121) som ges till utländska medborgare som vistas olagligt i Belgien (nedan kallade papperslösa migranter) för att visa att ett sådant stöd kan beviljas både av offentliga och privata sjukhus. CBI tillägger att privatsjukhusen enligt en publikation (122) från 2004 från Mutualités Chrétiennes (123) hanterar mer än 60 % av de ”sociala patienterna” i huvudstadsregionen Bryssel. De klagande anser också att ytterligare uppgifter införandet med anledning av CPAS-lagen, IRIS strategiska planer eller ”domicile de secours-avtalen” (124). |
| --- | --- |

(72)

Enligt CBI gäller det allmänna sjukvårdsuppdraget både för privata och offentliga sjukhus. Enligt CBI bör det inte vara någon skillnad mellan offentliga och privata sjukhus med avseende på behandlingen av ”sociala patienter”, varken i akuta situationer eller i den behandlingsfas som följer på akutfasen. I detta sammanhang har CBI hänvisat till en dom i distriktsdomstolen i Bryssel (120) angående akut sjukvård (121) som ges till utländska medborgare som vistas olagligt i Belgien (nedan kallade papperslösa migranter) för att visa att ett sådant stöd kan beviljas både av offentliga och privata sjukhus. CBI tillägger att privatsjukhusen enligt en publikation (122) från 2004 från Mutualités Chrétiennes (123) hanterar mer än 60 % av de ”sociala patienterna” i huvudstadsregionen Bryssel. De klagande anser också att ytterligare uppgifter införandet med anledning av CPAS-lagen, IRIS strategiska planer eller ”domicile de secours-avtalen” (124).

120

121

papperslösa migranter

122

123

124

| (73) | Vad gäller sjukhusuppdraget ”på många sjukhus” anser CBI fortfarande inte att det exakta innehållet i skyldigheten att driva ett fullständigt utbud av sjukhustjänster ”på många sjukhus” har preciserats och heller inte i vilken utsträckning denna skyldighet påför IRIS-sjukhusen ytterligare kostnader. Vad gäller det kompletterande sociala uppdraget anser CBI inte att artikel 57 i CPAS-lagen ålägger IRIS-sjukhusen kompletterande skyldigheter, och att de definitivt inte definieras på ett begripligt sätt (inte mer än i IRIS strategiska planer eller ”domicile de secours-avtalen”). |
| --- | --- |

(73)

Vad gäller sjukhusuppdraget ”på många sjukhus” anser CBI fortfarande inte att det exakta innehållet i skyldigheten att driva ett fullständigt utbud av sjukhustjänster ”på många sjukhus” har preciserats och heller inte i vilken utsträckning denna skyldighet påför IRIS-sjukhusen ytterligare kostnader. Vad gäller det kompletterande sociala uppdraget anser CBI inte att artikel 57 i CPAS-lagen ålägger IRIS-sjukhusen kompletterande skyldigheter, och att de definitivt inte definieras på ett begripligt sätt (inte mer än i IRIS strategiska planer eller ”domicile de secours-avtalen”).

| (74) | När det gäller frågan om en tydlig definition av kriterierna påpekar CBI att IRIS-sjukhusen enligt de belgiska myndigheterna utför en specifik uppgift som är skild från privatsjukhusens och att denna specifika uppgift inte definieras i LCH, utan vilar på en annan rättslig grund. Enligt CBI är det helt uteslutet att det i LCH kan definieras kompensationskriterier för offentliga förvaltningsuppgifter som inte omfattas av lagen. Dessutom noterar CBI att det inte finns någon koppling mellan den åberopade rättsliga grunden för de specifika uppgifterna och kompensationsmekanismerna. Klaganden påpekar att det inte förefaller finnas någon skillnad mellan underskott som beror på påstådda specifika uppgifter och de som härrör från den grundläggande uppgiften. Slutligen hänvisar CBI till ett antal yttranden från Belgiens finanstillsyn, som drar slutsatsen att det är omöjligt att kontrollera tillämpningen av de särskilda stöd som beviljats på grundval av beslutet av den 13 februari 2003 eftersom det i dekretet inte anges vilka uppdrag av kommunalt intresse som stöd beviljas. |
| --- | --- |

(74)

När det gäller frågan om en tydlig definition av kriterierna påpekar CBI att IRIS-sjukhusen enligt de belgiska myndigheterna utför en specifik uppgift som är skild från privatsjukhusens och att denna specifika uppgift inte definieras i LCH, utan vilar på en annan rättslig grund. Enligt CBI är det helt uteslutet att det i LCH kan definieras kompensationskriterier för offentliga förvaltningsuppgifter som inte omfattas av lagen. Dessutom noterar CBI att det inte finns någon koppling mellan den åberopade rättsliga grunden för de specifika uppgifterna och kompensationsmekanismerna. Klaganden påpekar att det inte förefaller finnas någon skillnad mellan underskott som beror på påstådda specifika uppgifter och de som härrör från den grundläggande uppgiften. Slutligen hänvisar CBI till ett antal yttranden från Belgiens finanstillsyn, som drar slutsatsen att det är omöjligt att kontrollera tillämpningen av de särskilda stöd som beviljats på grundval av beslutet av den 13 februari 2003 eftersom det i dekretet inte anges vilka uppdrag av kommunalt intresse som stöd beviljas.

| (75) | CBI upprepar även sina tidigare påståenden om att inga åtgärder har vidtagits för att undvika överkompensation. CBI tillägger att det i avsaknad av en precis definition av de specifika uppdrag som IRIS-sjukhusen utför är omöjligt att avgöra vilken verksamhet som ska vara föremål för kompensation. Enligt CBI är det därför är omöjligt att kontrollera om det finns en kontrollmekanism för att förhindra överkompensation. |
| --- | --- |

(75)

CBI upprepar även sina tidigare påståenden om att inga åtgärder har vidtagits för att undvika överkompensation. CBI tillägger att det i avsaknad av en precis definition av de specifika uppdrag som IRIS-sjukhusen utför är omöjligt att avgöra vilken verksamhet som ska vara föremål för kompensation. Enligt CBI är det därför är omöjligt att kontrollera om det finns en kontrollmekanism för att förhindra överkompensation.

| (76) | CBI noterar slutligen att samarbetsavtalet av den 19 maj 1994 inte definierar något uppdrag av detta slag, även om de offentliga sjukhusens fortbestånd nämns, och att denna handling inte utgör en akt som anförtror verksamheten. I synnerhet anser CBI att detta avtal inte på något sätt måste antyda att en kommun eller en stad är skyldig att ha ett offentligt sjukhus på sitt territorium, eller att den innehåller någon som helst bestämmelse om planering av sjukhustjänster i Belgien, som kräver drift av en tjänst på ett offentligt sjukhus. |
| --- | --- |

(76)

CBI noterar slutligen att samarbetsavtalet av den 19 maj 1994 inte definierar något uppdrag av detta slag, även om de offentliga sjukhusens fortbestånd nämns, och att denna handling inte utgör en akt som anförtror verksamheten. I synnerhet anser CBI att detta avtal inte på något sätt måste antyda att en kommun eller en stad är skyldig att ha ett offentligt sjukhus på sitt territorium, eller att den innehåller någon som helst bestämmelse om planering av sjukhustjänster i Belgien, som kräver drift av en tjänst på ett offentligt sjukhus.

5.2   ABISP

ABISP

| (77) | Sammanslutningen ABISP (Association bruxelloise des institutions des soins privées) som är en av de ursprungliga klagandena (se skäl 1) anför i sina synpunkter på inledningsbeslutet att alla belgiska sjukhus, oavsett status eller ägarförhållanden enligt lag är skyldiga att fullgöra ett uppdrag av allmänt intresse. I detta sammanhang hänvisar ABISP till artikel 2 i LCH (125). Slutligen påminner ABISP om att den har återkallat sitt klagomål. |
| --- | --- |

(77)

Sammanslutningen ABISP (Association bruxelloise des institutions des soins privées) som är en av de ursprungliga klagandena (se skäl 1) anför i sina synpunkter på inledningsbeslutet att alla belgiska sjukhus, oavsett status eller ägarförhållanden enligt lag är skyldiga att fullgöra ett uppdrag av allmänt intresse. I detta sammanhang hänvisar ABISP till artikel 2 i LCH (125). Slutligen påminner ABISP om att den har återkallat sitt klagomål.

125

5.3   Zorgnet Vlaanderen

Zorgnet Vlaanderen

| (78) | Zorgnet Vlaanderen är en sammanslutning som företräder mer än 500 flamländska vårdgivare (t.ex. allmänna sjukhus och psykiatriska sjukhus och ålderdomshem). I sina synpunkter på inledningsbeslutet betonar Zorgnet Vlaanderen att alla belgiska sjukhus, offentliga som privata, omfattas av samma skyldighet gällande allmännyttiga tjänster i förhållande till LCH. Sammanslutningen konstaterar också att det i LCH inte fastställs några villkor för juridisk form (offentlig eller privat), vilket är nödvändigt för att ett sjukhus ska erkännas som sådan. I övrigt konstaterar Zorgnet Vlaanderen att definitionen av sjukhusens skyldighet i fråga om allmännyttiga tjänster inte innehåller några regional hänvisning. Slutligen hävdar sammanslutningen att sjukhusen i Flandern och huvudstadsregionen Bryssel har samma sociala uppdrag. |
| --- | --- |

(78)

Zorgnet Vlaanderen är en sammanslutning som företräder mer än 500 flamländska vårdgivare (t.ex. allmänna sjukhus och psykiatriska sjukhus och ålderdomshem). I sina synpunkter på inledningsbeslutet betonar Zorgnet Vlaanderen att alla belgiska sjukhus, offentliga som privata, omfattas av samma skyldighet gällande allmännyttiga tjänster i förhållande till LCH. Sammanslutningen konstaterar också att det i LCH inte fastställs några villkor för juridisk form (offentlig eller privat), vilket är nödvändigt för att ett sjukhus ska erkännas som sådan. I övrigt konstaterar Zorgnet Vlaanderen att definitionen av sjukhusens skyldighet i fråga om allmännyttiga tjänster inte innehåller några regional hänvisning. Slutligen hävdar sammanslutningen att sjukhusen i Flandern och huvudstadsregionen Bryssel har samma sociala uppdrag.

5.4   UNCPSY

UNCPSY

| (79) | UNCPSY (Union nationale des psychiatriques privées) är en sammanslutning av privata psykiatriska sjukhus i Frankrike. I sina synpunkter på inledningsbeslutet hävdar UNCPSY att för att avgöra om den statliga finansieringen inte överstiger nettokostnaderna för den allmännyttiga tjänsten, kan denna nettokostnad inte vara obegränsad. Denna bedömning ska dessutom enligt sammanslutningen innefatta kvaliteten på leverantörens förvaltning. UNCPSY anser i detta sammanhang att kommissionen bör jämföra offentliga och privata sjukhus i syfte att avgöra om stödet är proportionerligt i den mening som avses i artikel 106.2 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(79)

UNCPSY (Union nationale des psychiatriques privées) är en sammanslutning av privata psykiatriska sjukhus i Frankrike. I sina synpunkter på inledningsbeslutet hävdar UNCPSY att för att avgöra om den statliga finansieringen inte överstiger nettokostnaderna för den allmännyttiga tjänsten, kan denna nettokostnad inte vara obegränsad. Denna bedömning ska dessutom enligt sammanslutningen innefatta kvaliteten på leverantörens förvaltning. UNCPSY anser i detta sammanhang att kommissionen bör jämföra offentliga och privata sjukhus i syfte att avgöra om stödet är proportionerligt i den mening som avses i artikel 106.2 i EUF-fördraget.

| (80) | I detta sammanhang noterar kommissionen att UNCPSY:s iakttagelser strider mot tribunalens slutsats i punkt 300 i domen av den 7 november 2012 (nr T-137/10), enligt vilken ett företags ekonomiska effektivitet vid tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inte omfattas av bedömningen enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget om förenligheten hos den offentliga finansiering som den tar emot i form av statligt stöd (se skäl 63). |
| --- | --- |

(80)

I detta sammanhang noterar kommissionen att UNCPSY:s iakttagelser strider mot tribunalens slutsats i punkt 300 i domen av den 7 november 2012 (nr T-137/10), enligt vilken ett företags ekonomiska effektivitet vid tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inte omfattas av bedömningen enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget om förenligheten hos den offentliga finansiering som den tar emot i form av statligt stöd (se skäl 63).

6.   KONUNGARIKET BELGIENS KOMMENTARER

KONUNGARIKET BELGIENS KOMMENTARER

6.1   Belgiens synpunkter på inledningsbeslutet

Belgiens synpunkter på inledningsbeslutet

| (81) | I sitt svar på kommissionens beslut av den 1 oktober 2014, särskilt skäl 17, konstaterar de belgiska myndigheterna att de finansiella åtgärderna från huvudstadsregionen Bryssel (dvs. det särskilda bidrag på upp till högst 10 miljoner euro per år) och FRBRTC utgjorde finansiella överföringar som endast beviljades kommunerna och inte IRIS-sjukhusen. Därför anser de belgiska myndigheterna att de finansiella överföringarna mellan myndigheter inte faller inom tillämpningsområdet för artikel 107.1 i EUF-fördraget. Enligt de belgiska myndigheterna har varken huvudstadsregionen Bryssel eller FRBRTC beviljat IRIS-sjukhusen stöd. De menar att sådana överföringar ägde rum inom ramen för regionens behörighet i fråga om den övergripande finansieringen av kommunerna, som sätter dessa i stånd att utföra sitt uppdrag i det allmänna intresset och särskilt CPAS uppgifter. I detta avseende hänvisar de klagande till FSA:s enbart huvudstadsregionen Bryssel och kommunerna och inte IRIS-sjukhusen. Slutligen hävdar de belgiska myndigheterna att huvudstadsregionen Bryssel på grundval av den särskilda lagen av den 8 augusti 1980 om institutionella reformer och Conseil d'États yttrande (126) enbart kan finansiera kommunerna och inte IRIS-sjukhusen, eftersom finansieringen av specifika sjukhustjänster inte omfattas av regionens behörighet. |
| --- | --- |

(81)

I sitt svar på kommissionens beslut av den 1 oktober 2014, särskilt skäl 17, konstaterar de belgiska myndigheterna att de finansiella åtgärderna från huvudstadsregionen Bryssel (dvs. det särskilda bidrag på upp till högst 10 miljoner euro per år) och FRBRTC utgjorde finansiella överföringar som endast beviljades kommunerna och inte IRIS-sjukhusen. Därför anser de belgiska myndigheterna att de finansiella överföringarna mellan myndigheter inte faller inom tillämpningsområdet för artikel 107.1 i EUF-fördraget. Enligt de belgiska myndigheterna har varken huvudstadsregionen Bryssel eller FRBRTC beviljat IRIS-sjukhusen stöd. De menar att sådana överföringar ägde rum inom ramen för regionens behörighet i fråga om den övergripande finansieringen av kommunerna, som sätter dessa i stånd att utföra sitt uppdrag i det allmänna intresset och särskilt CPAS uppgifter. I detta avseende hänvisar de klagande till FSA:s enbart huvudstadsregionen Bryssel och kommunerna och inte IRIS-sjukhusen. Slutligen hävdar de belgiska myndigheterna att huvudstadsregionen Bryssel på grundval av den särskilda lagen av den 8 augusti 1980 om institutionella reformer och Conseil d'États yttrande (126) enbart kan finansiera kommunerna och inte IRIS-sjukhusen, eftersom finansieringen av specifika sjukhustjänster inte omfattas av regionens behörighet.

126

| (82) | Vad gäller de tvivel som uttrycks i skäl 26 i inledningsbeslutet har de belgiska myndigheterna klargjort skillnaden mellan kravet enligt artikel 60.6 i CPAS-lagen å ena sidan och möjligheterna att stänga ett offentligt sjukhus med hjälp av sjukhusplaneringsmekanismen, å andra sidan. Enligt de belgiska myndigheterna fastställs i artikel 60.6 i CPAS-lagen (127) de villkor som ett CPAS måste uppfylla för att inrätta ett sjukhus. Ett CPAS ska bland annat analysera huruvida ett sådant sjukhus verkligen är nödvändigt mot bakgrund av regionens behov, i synnerhet de sociala samt förekomsten av liknande infrastrukturer. De belgiska myndigheterna betonar också att sjukhusplaneringsmekanismen består i att den federala regeringen anger det högsta antalet bäddar per region. Den federala regeringen grundar sitt beslut enbart på det beräknade sjukhusbehovet utan att ta hänsyn till de sociala behoven i varje region (128). De belgiska myndigheterna förklarar att den högsta antal sängplatser i huvudstadsregionen Bryssel bestäms för hela regionen och inte för var och en av de 19 kommunerna. På motsatt sätt beslutar var och en av de 19 CPAS i huvudstadsregionen Bryssel själv om de ska inrätta ett sjukhus i sin kommun utifrån lokala behov. |
| --- | --- |

(82)

Vad gäller de tvivel som uttrycks i skäl 26 i inledningsbeslutet har de belgiska myndigheterna klargjort skillnaden mellan kravet enligt artikel 60.6 i CPAS-lagen å ena sidan och möjligheterna att stänga ett offentligt sjukhus med hjälp av sjukhusplaneringsmekanismen, å andra sidan. Enligt de belgiska myndigheterna fastställs i artikel 60.6 i CPAS-lagen (127) de villkor som ett CPAS måste uppfylla för att inrätta ett sjukhus. Ett CPAS ska bland annat analysera huruvida ett sådant sjukhus verkligen är nödvändigt mot bakgrund av regionens behov, i synnerhet de sociala samt förekomsten av liknande infrastrukturer. De belgiska myndigheterna betonar också att sjukhusplaneringsmekanismen består i att den federala regeringen anger det högsta antalet bäddar per region. Den federala regeringen grundar sitt beslut enbart på det beräknade sjukhusbehovet utan att ta hänsyn till de sociala behoven i varje region (128). De belgiska myndigheterna förklarar att den högsta antal sängplatser i huvudstadsregionen Bryssel bestäms för hela regionen och inte för var och en av de 19 kommunerna. På motsatt sätt beslutar var och en av de 19 CPAS i huvudstadsregionen Bryssel själv om de ska inrätta ett sjukhus i sin kommun utifrån lokala behov.

127

128

| (83) | De belgiska myndigheterna har vidare förklarat att stängningen av ett offentligt sjukhus eller överföring av det till en partner inom den privata sektorn inte regleras formellt eller specifikt genom LCH eller CPAS-lagen (129). Enligt de belgiska myndigheterna har belgiska Conseil d'États rättspraxis emellertid klargjort villkoren för nedläggning och/eller överföring av institutioner som inrättats av CPAS. I sin dom nr 113.428 av den 9 december 2002 beslutade Conseil d'États att ogiltigförklara överföringen av ett konvalescenshem tillhörande ett CPAS till en privat aktör. Conseil d'Etat fann i synnerhet att även nödvändigheten av att tillhandahålla socialmedicinska tjänster skulle utvärderas innan man kunde besluta om att lägga ned eller flytta en institution. Vid denna utvärdering ska vederbörlig hänsyn tas till de utvärderingar som genomförts vid inrättandet av institutionen samt alla ändringar som gjorts efter beslutet att inrätta den. De belgiska myndigheterna påpekar att denna bedömning inte enbart kan bygga på institutionens finansiella situation och de kostnader som uppstår under driften av den. På grundval av detta drar de belgiska myndigheterna slutsatsen att ett CPAS inte kan lägga ned sitt sjukhus utan att först ha fastställa att de medicinska och sociala behoven som sjukhuset inrättades för att tillgodose, inte längre existerar. |
| --- | --- |

(83)

De belgiska myndigheterna har vidare förklarat att stängningen av ett offentligt sjukhus eller överföring av det till en partner inom den privata sektorn inte regleras formellt eller specifikt genom LCH eller CPAS-lagen (129). Enligt de belgiska myndigheterna har belgiska Conseil d'États rättspraxis emellertid klargjort villkoren för nedläggning och/eller överföring av institutioner som inrättats av CPAS. I sin dom nr 113.428 av den 9 december 2002 beslutade Conseil d'États att ogiltigförklara överföringen av ett konvalescenshem tillhörande ett CPAS till en privat aktör. Conseil d'Etat fann i synnerhet att även nödvändigheten av att tillhandahålla socialmedicinska tjänster skulle utvärderas innan man kunde besluta om att lägga ned eller flytta en institution. Vid denna utvärdering ska vederbörlig hänsyn tas till de utvärderingar som genomförts vid inrättandet av institutionen samt alla ändringar som gjorts efter beslutet att inrätta den. De belgiska myndigheterna påpekar att denna bedömning inte enbart kan bygga på institutionens finansiella situation och de kostnader som uppstår under driften av den. På grundval av detta drar de belgiska myndigheterna slutsatsen att ett CPAS inte kan lägga ned sitt sjukhus utan att först ha fastställa att de medicinska och sociala behoven som sjukhuset inrättades för att tillgodose, inte längre existerar.

129

| (84) | Enligt de belgiska myndigheterna kräver inrättandet av ett offentligt sjukhus efterlevnad av båda skyldigheterna i artikel 60.6 i CPAS-lagen och myndigheternas sjukhusplanering, medan det för privatsjukhusens vidkommande endast är planeringen som är relevant. Enligt artikel 60.6 i CPAS-lagen ska inrättande av ett nytt allmänt sjukhus motiveras på grundval av ett verkligt behov. De belgiska myndigheterna förklarar också att om ett offentligt sjukhus etableras med en kapacitet mätt i antalet bäddar i motsvarar antalet i sjukhusplaneringen finns det inte plats för ännu ett sjukhus (offentligt eller privat) i det berörda området i enlighet med denna plan, varför det inte finns andra sätt att tillgodose befolkningens behov på. De belgiska myndigheterna påpekar att när ett CPAS vid en tidpunkt önskar att stänga sitt offentliga sjukhus ska det först och främst säkerställa att detta sjukhus inte längre är nödvändigt i enlighet med Conseil d'État. I motsats till ett CPAS är en privat aktör som beslutar sig för att stänga sitt sjukhus inte enligt lag skyldig att se till att allmänheten har fortsatt tillgång till hälsovård. Enligt de belgiska myndigheterna fortsätter ett privat sjukhus sin verksamhet endast på grund av ägarens beslut, som kan omprövas när som helst. De belgiska myndigheterna nämner som exempel den plötsliga nedläggningen av det franska sjukhuset, ett privatsjukhus, i Berchem-Sainte-Agathe (Bryssel), år 2008 (130). De belgiska myndigheterna förklarar att sjukhusplaneringsmekanismen begränsar både offentliga och privata aktörers frihet att inrätta ett sjukhus (eftersom ett sjukhus bara kan inrättas om det högsta antal sängplatser i ett givet område ännu inte har nåtts). De hävdar dock att skyldigheterna enligt CPAS-lagen ställer ytterligare krav på CPAS vad avser inrättande och nedläggning av ett offentligt sjukhus, medan privatsjukhusen när som helst kan besluta att lägga ned verksamheten. |
| --- | --- |

(84)

Enligt de belgiska myndigheterna kräver inrättandet av ett offentligt sjukhus efterlevnad av båda skyldigheterna i artikel 60.6 i CPAS-lagen och myndigheternas sjukhusplanering, medan det för privatsjukhusens vidkommande endast är planeringen som är relevant. Enligt artikel 60.6 i CPAS-lagen ska inrättande av ett nytt allmänt sjukhus motiveras på grundval av ett verkligt behov. De belgiska myndigheterna förklarar också att om ett offentligt sjukhus etableras med en kapacitet mätt i antalet bäddar i motsvarar antalet i sjukhusplaneringen finns det inte plats för ännu ett sjukhus (offentligt eller privat) i det berörda området i enlighet med denna plan, varför det inte finns andra sätt att tillgodose befolkningens behov på. De belgiska myndigheterna påpekar att när ett CPAS vid en tidpunkt önskar att stänga sitt offentliga sjukhus ska det först och främst säkerställa att detta sjukhus inte längre är nödvändigt i enlighet med Conseil d'État. I motsats till ett CPAS är en privat aktör som beslutar sig för att stänga sitt sjukhus inte enligt lag skyldig att se till att allmänheten har fortsatt tillgång till hälsovård. Enligt de belgiska myndigheterna fortsätter ett privat sjukhus sin verksamhet endast på grund av ägarens beslut, som kan omprövas när som helst. De belgiska myndigheterna nämner som exempel den plötsliga nedläggningen av det franska sjukhuset, ett privatsjukhus, i Berchem-Sainte-Agathe (Bryssel), år 2008 (130). De belgiska myndigheterna förklarar att sjukhusplaneringsmekanismen begränsar både offentliga och privata aktörers frihet att inrätta ett sjukhus (eftersom ett sjukhus bara kan inrättas om det högsta antal sängplatser i ett givet område ännu inte har nåtts). De hävdar dock att skyldigheterna enligt CPAS-lagen ställer ytterligare krav på CPAS vad avser inrättande och nedläggning av ett offentligt sjukhus, medan privatsjukhusen när som helst kan besluta att lägga ned verksamheten.

130

| (85) | Vad gäller de skyldigheter som endast påstås åligga IRIS-sjukhusen (se skälen 87–89 i inledningsbeslutet) hävdar de belgiska myndigheterna att dessa åtaganden är en direkt följd av det förhållandet att IRIS-sjukhusen har inrättats för att bidra till CPAS tillhandahållande av socialt stöd (se avsnitt 2.2). De belgiska myndigheterna anser att dessa skyldigheter följer av CPAS-lagen, enligt vilken IRIS-sjukhusen inrättades och att de åläggs IRIS-sjukhusen dessas stadgar och IRIS strategiska planer. De belgiska myndigheterna hänvisar också till dessa handlingar för det exakta fastställandet av dessa åtaganden. För tydlighetens skull och för att undvika upprepning citerar kommissionen endast de relevanta styckena i sin bedömning (se avsnitt 7.3.4.1). |
| --- | --- |

(85)

Vad gäller de skyldigheter som endast påstås åligga IRIS-sjukhusen (se skälen 87–89 i inledningsbeslutet) hävdar de belgiska myndigheterna att dessa åtaganden är en direkt följd av det förhållandet att IRIS-sjukhusen har inrättats för att bidra till CPAS tillhandahållande av socialt stöd (se avsnitt 2.2). De belgiska myndigheterna anser att dessa skyldigheter följer av CPAS-lagen, enligt vilken IRIS-sjukhusen inrättades och att de åläggs IRIS-sjukhusen dessas stadgar och IRIS strategiska planer. De belgiska myndigheterna hänvisar också till dessa handlingar för det exakta fastställandet av dessa åtaganden. För tydlighetens skull och för att undvika upprepning citerar kommissionen endast de relevanta styckena i sin bedömning (se avsnitt 7.3.4.1).

| (86) | I sitt beslut att inleda förfarandet (se skäl 48) uttryckte kommissionen tvivel i fråga om den ekonomiska karaktären hos de kompletterande sociala tjänster som tillhandahålls av IRIS-sjukhusen. I sitt svar på inledningsbeslutet anger de belgiska myndigheterna att dessa sociala tjänster inte var av ekonomisk art. De hävdar i allt väsentligt att det socialt stöd som CPAS i Bryssel ger i form av materiellt, socialt, medicinskt, socialmedicinskt eller psykologiskt stöd, inte tillhandahålls på en konkurrensutsatt marknad, och att det fortfarande gäller även om den delen av det sociala stödet (dvs. de kompletterande sociala tjänsterna) utförs av IRIS-sjukhusens på grundval av en överlåtelse. |
| --- | --- |

(86)

I sitt beslut att inleda förfarandet (se skäl 48) uttryckte kommissionen tvivel i fråga om den ekonomiska karaktären hos de kompletterande sociala tjänster som tillhandahålls av IRIS-sjukhusen. I sitt svar på inledningsbeslutet anger de belgiska myndigheterna att dessa sociala tjänster inte var av ekonomisk art. De hävdar i allt väsentligt att det socialt stöd som CPAS i Bryssel ger i form av materiellt, socialt, medicinskt, socialmedicinskt eller psykologiskt stöd, inte tillhandahålls på en konkurrensutsatt marknad, och att det fortfarande gäller även om den delen av det sociala stödet (dvs. de kompletterande sociala tjänsterna) utförs av IRIS-sjukhusens på grundval av en överlåtelse.

| (87) | Vad gäller den rättsliga grunden för underskottstäckningen (se punkt 91 i inledningsbeslutet) anser de belgiska myndigheterna att kommunernas skyldighet att täcka de offentliga sjukhusens underskott finns föreskrivet i artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgan och i artikel 109 i LCH. De förklarar att artikel 109 i LCH dels anges en allmän princip som tillämpas för alla belgiska sjukhus och dels åläggs kommunerna en minimiskyldighet (eftersom är skyldiga att täcka endast en del av underskottet, se även skäl 47). De belgiska myndigheterna påpekar även att det i artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar fastställs en särskild skyldighet som endast gäller för de sex kommuner som har etablerat IRIS-sjukhusen, och har beslutat att bevilja mer än det minimum som föreskrivs i artikel 109 i LCH, i form av fullständig täckning av IRIS-sjukhusens underskott. |
| --- | --- |

(87)

Vad gäller den rättsliga grunden för underskottstäckningen (se punkt 91 i inledningsbeslutet) anser de belgiska myndigheterna att kommunernas skyldighet att täcka de offentliga sjukhusens underskott finns föreskrivet i artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgan och i artikel 109 i LCH. De förklarar att artikel 109 i LCH dels anges en allmän princip som tillämpas för alla belgiska sjukhus och dels åläggs kommunerna en minimiskyldighet (eftersom är skyldiga att täcka endast en del av underskottet, se även skäl 47). De belgiska myndigheterna påpekar även att det i artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar fastställs en särskild skyldighet som endast gäller för de sex kommuner som har etablerat IRIS-sjukhusen, och har beslutat att bevilja mer än det minimum som föreskrivs i artikel 109 i LCH, i form av fullständig täckning av IRIS-sjukhusens underskott.

| (88) | I skäl 92 i inledningsbeslutet ifrågasatte kommissionen om överföringen av de speciella kommunala bidrag (som huvudstadsregionen Bryssel ger kommunerna) till IRIS-sjukhusen kan betraktas som en transaktion som är åtskild från underskottstäckningsordningen. I sitt svar menar de belgiska myndigheterna att kommunerna i Bryssel endast använder särskilda subventioner för att (delvis) uppfylla sin skyldighet att täcka IRIS-sjukhusens underskott. Såsom närmare förklaras nedan (se avsnitt 7.3.5) utbetalas underskottstäckningen i flera faser, bl.a. överföring av särskilda subventioner från kommunen till IRIS-sjukhuset, men alla betalningar görs på samma grundlag, nämligen de kommunala myndigheternas skyldighet att täcka underskottet. |
| --- | --- |

(88)

I skäl 92 i inledningsbeslutet ifrågasatte kommissionen om överföringen av de speciella kommunala bidrag (som huvudstadsregionen Bryssel ger kommunerna) till IRIS-sjukhusen kan betraktas som en transaktion som är åtskild från underskottstäckningsordningen. I sitt svar menar de belgiska myndigheterna att kommunerna i Bryssel endast använder särskilda subventioner för att (delvis) uppfylla sin skyldighet att täcka IRIS-sjukhusens underskott. Såsom närmare förklaras nedan (se avsnitt 7.3.5) utbetalas underskottstäckningen i flera faser, bl.a. överföring av särskilda subventioner från kommunen till IRIS-sjukhuset, men alla betalningar görs på samma grundlag, nämligen de kommunala myndigheternas skyldighet att täcka underskottet.

| (89) | Kommissionen har även bett om klargöranden av ett påstått förskottssystem (i förekommande fall), den rättsliga grunden för denna och hur det fungerar i förhållande till underskottstäckningsordningen samt den roll som FRBRTC spelar i finansieringen (se skäl 93 i inledningsbeslutet). De belgiska myndigheterna anser inte att det finns ett förskottssystem. Närmare bestämt förklarar de att skyldigheten att täcka IRIS-sjukhusens underskott inträder först då underskottet har uppstått. Enligt de belgiska myndigheterna hänvisas även i artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar till det redovisningsunderskott, som anges på sjukhusens redovisning senast sex månader efter räkenskapsårets utgång. Å andra sidan tar den beräkning som SPF Santé publique gör av underskottet enligt artikel 109 i LCH mycket längre (upp till 10 år). De belgiska myndigheterna hävdar dock att, eftersom underskottet i enlighet med artikel 109 i LCH endast är en del av det bokföringsmässiga underskottet, som täcks omedelbart enligt artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar, mottar IRIS-sjukhusen inte förskott som kan betraktas som stöd som är åtskilt från underskottstäckningsordningen. Slutligen upprepar de belgiska myndigheterna att den finansiering som FRBRTC beviljat kommunerna, som har hjälpt dem att fullgöra sin skyldighet att täcka underskotten, vilket såsom förklarats ovan inte utgör ett förskottssystem. |
| --- | --- |

(89)

Kommissionen har även bett om klargöranden av ett påstått förskottssystem (i förekommande fall), den rättsliga grunden för denna och hur det fungerar i förhållande till underskottstäckningsordningen samt den roll som FRBRTC spelar i finansieringen (se skäl 93 i inledningsbeslutet). De belgiska myndigheterna anser inte att det finns ett förskottssystem. Närmare bestämt förklarar de att skyldigheten att täcka IRIS-sjukhusens underskott inträder först då underskottet har uppstått. Enligt de belgiska myndigheterna hänvisas även i artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar till det redovisningsunderskott, som anges på sjukhusens redovisning senast sex månader efter räkenskapsårets utgång. Å andra sidan tar den beräkning som SPF Santé publique gör av underskottet enligt artikel 109 i LCH mycket längre (upp till 10 år). De belgiska myndigheterna hävdar dock att, eftersom underskottet i enlighet med artikel 109 i LCH endast är en del av det bokföringsmässiga underskottet, som täcks omedelbart enligt artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar, mottar IRIS-sjukhusen inte förskott som kan betraktas som stöd som är åtskilt från underskottstäckningsordningen. Slutligen upprepar de belgiska myndigheterna att den finansiering som FRBRTC beviljat kommunerna, som har hjälpt dem att fullgöra sin skyldighet att täcka underskotten, vilket såsom förklarats ovan inte utgör ett förskottssystem.

| (90) | Vad gäller åtgärderna för att undvika överkompensation och huruvida det förelåg överkompensation (se skälen 95–97 i inledningsbeslutet) har de belgiska myndigheterna lagt fram följande argument: De förklarar först och främst att besluten om att täcka underskott fattas årligen, om det beräknade underskottet för detta år är känt, varför någon risk för överkompensation inte föreligger. De tillägger att den belgiska rättsliga ramen (särskilt lagen av den 14 november 1983 och CPAS-lagen) ger kommunerna rätt att säkerställa att IRIS-sjukhusen använder det statligt stödet korrekt och för att återkräva stödet vid bristande efterlevnad av något av de villkor eller vid överkompensation. De belgiska myndigheterna åberopar vidare för att påvisa frånvaron av överkompensation de olika tabeller som lämnats till kommissionen och som visar underskottet och kommunernas överföringar till vart och ett av de fem IRIS-sjukhusen under perioden 1996–2014 (se också avsnitt 7.3.5 om dessa siffror). |
| --- | --- |

(90)

Vad gäller åtgärderna för att undvika överkompensation och huruvida det förelåg överkompensation (se skälen 95–97 i inledningsbeslutet) har de belgiska myndigheterna lagt fram följande argument: De förklarar först och främst att besluten om att täcka underskott fattas årligen, om det beräknade underskottet för detta år är känt, varför någon risk för överkompensation inte föreligger. De tillägger att den belgiska rättsliga ramen (särskilt lagen av den 14 november 1983 och CPAS-lagen) ger kommunerna rätt att säkerställa att IRIS-sjukhusen använder det statligt stödet korrekt och för att återkräva stödet vid bristande efterlevnad av något av de villkor eller vid överkompensation. De belgiska myndigheterna åberopar vidare för att påvisa frånvaron av överkompensation de olika tabeller som lämnats till kommissionen och som visar underskottet och kommunernas överföringar till vart och ett av de fem IRIS-sjukhusen under perioden 1996–2014 (se också avsnitt 7.3.5 om dessa siffror).

| (91) | Efter uppmaning ämnade de belgiska myndigheterna även i sitt svar ytterligare klargöranden av begreppet ”fortbestånd” (se skälen 102–103 i inledningsbeslutet). De hävdar att skyldigheten att garantera IRIS-sjukhusens fortbestånd är direkt grundad på CPAS-lagen. Som ovan anförts (se avsnitt 2.1) kan varje CPAS tillsätta en institution som har till uppgift att tillhandahålla socialt stöd, däribland sjukvård och socialmedicinskt stöd, om det kan visa att dessa åtgärder är nödvändiga för att uppfylla ett verkligt behov i enlighet med artikel 60.6 i CPAS-lagen. De förklarar att sex av de 19 CPAS i huvudstadsregionen Bryssel under tidens lopp har etablerat sjukhus (inte separata juridiska personer) för att tillhandahålla socialt stöd, och själva drev dessa sjukhus fram till 1995. Enligt de belgiska myndigheterna ändrade omstruktureringen av dessa offentliga sjukhus som utmynnade i inrättandet av de offentliga IRIS-sjukhusen, som blev juridiskt oberoende av CPAS den 1 januari 1996 (se också avsnitt 2.2) på intet sätt den skyldighet som CPAS har givits att ge socialt stöd, antingen direkt eller genom IRIS-sjukhusen. I detta avseende anser de belgiska myndigheterna att det primära syftet med omstruktureringen och inrättandet av IRIS-nätet och IRIS-sjukhusen var att garantera kontinuitet i tillhandahållandet av offentliga sjukhustjänster i Brysselregionen (se även skäl 27). Följaktligen anser de att kommunerna och CPAS för att säkra IRIS-sjukhusens fortbestånd och därmed garantera att befolkningens sociala behov tillgodoses, är skyldig att täcka eventuella underskott hos dessa sjukhus på grundval artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgor. De belgiska myndigheterna drar slutsatsen att så länge detta behov verkligen föreligger, kan myndigheterna i enlighet med rättspraxis från Conseil d'Etat (se skäl 83) inte lägga ned IRIS-sjukhusen eller att överlåta dem till ägaren i den privata sektorn. |
| --- | --- |

(91)

Efter uppmaning ämnade de belgiska myndigheterna även i sitt svar ytterligare klargöranden av begreppet ”fortbestånd” (se skälen 102–103 i inledningsbeslutet). De hävdar att skyldigheten att garantera IRIS-sjukhusens fortbestånd är direkt grundad på CPAS-lagen. Som ovan anförts (se avsnitt 2.1) kan varje CPAS tillsätta en institution som har till uppgift att tillhandahålla socialt stöd, däribland sjukvård och socialmedicinskt stöd, om det kan visa att dessa åtgärder är nödvändiga för att uppfylla ett verkligt behov i enlighet med artikel 60.6 i CPAS-lagen. De förklarar att sex av de 19 CPAS i huvudstadsregionen Bryssel under tidens lopp har etablerat sjukhus (inte separata juridiska personer) för att tillhandahålla socialt stöd, och själva drev dessa sjukhus fram till 1995. Enligt de belgiska myndigheterna ändrade omstruktureringen av dessa offentliga sjukhus som utmynnade i inrättandet av de offentliga IRIS-sjukhusen, som blev juridiskt oberoende av CPAS den 1 januari 1996 (se också avsnitt 2.2) på intet sätt den skyldighet som CPAS har givits att ge socialt stöd, antingen direkt eller genom IRIS-sjukhusen. I detta avseende anser de belgiska myndigheterna att det primära syftet med omstruktureringen och inrättandet av IRIS-nätet och IRIS-sjukhusen var att garantera kontinuitet i tillhandahållandet av offentliga sjukhustjänster i Brysselregionen (se även skäl 27). Följaktligen anser de att kommunerna och CPAS för att säkra IRIS-sjukhusens fortbestånd och därmed garantera att befolkningens sociala behov tillgodoses, är skyldig att täcka eventuella underskott hos dessa sjukhus på grundval artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgor. De belgiska myndigheterna drar slutsatsen att så länge detta behov verkligen föreligger, kan myndigheterna i enlighet med rättspraxis från Conseil d'Etat (se skäl 83) inte lägga ned IRIS-sjukhusen eller att överlåta dem till ägaren i den privata sektorn.

| (92) | Slutligen frågar kommissionen i skäl 103 i inledningsbeslutet om att finns andra omständigheter som kan motivera den ytterligare finansieringen av IRIS-sjukhusen. I detta avseende noterar de belgiska myndigheterna att IRIS-sjukhusen inte syftar till att inrätta ”lönsamma” sjukhustjänster, -insatser och -program, såsom den belgiska sjukhus kan göra. Tvärtom ska IRIS-sjukhusen enligt de belgiske myndigheterna garantera ett så brett utbud som möjligt av hälsovård, främst för att garantera tillgång till alla, däribland de mest missgynnade medlemmarna av samhället till alla behandlingar, som deras sjukdomsbild kräver, även om denna behandling långt överstiger normerna för planering och godkännande av varje sjukhus i enlighet med LCH. De belgiska myndigheterna har i detta hänseende även hänvisat till punkt 162 i tribunalens dom av den 7 november 2012, i vilken anges att ”kompensationen för sjukhusens underskott visa sig vara nödvändig av skäl hänförliga till hälsovårdsaspekter och sociala aspekter för att säkerställa kontinuiteten och livskraften i sjukhusvårdssystemet”. De belgiska myndigheterna påminner också om att ett offentligt sjukhus status medför vissa kostnader som inte är till fullo täcks av de federala finansieringsåtgärderna. De anför att dessa kostnader bland annat omfattar utbetalning av tillägg för språkkunskaper till tvåspråkig personal, högre utgifter för pensioner och sjukdom för fast personal och lönegradshöjningar som är pålagda (men endast delvis betalda) av huvudstadsregionen Bryssel. |
| --- | --- |

(92)

Slutligen frågar kommissionen i skäl 103 i inledningsbeslutet om att finns andra omständigheter som kan motivera den ytterligare finansieringen av IRIS-sjukhusen. I detta avseende noterar de belgiska myndigheterna att IRIS-sjukhusen inte syftar till att inrätta ”lönsamma” sjukhustjänster, -insatser och -program, såsom den belgiska sjukhus kan göra. Tvärtom ska IRIS-sjukhusen enligt de belgiske myndigheterna garantera ett så brett utbud som möjligt av hälsovård, främst för att garantera tillgång till alla, däribland de mest missgynnade medlemmarna av samhället till alla behandlingar, som deras sjukdomsbild kräver, även om denna behandling långt överstiger normerna för planering och godkännande av varje sjukhus i enlighet med LCH. De belgiska myndigheterna har i detta hänseende även hänvisat till punkt 162 i tribunalens dom av den 7 november 2012, i vilken anges att ”kompensationen för sjukhusens underskott visa sig vara nödvändig av skäl hänförliga till hälsovårdsaspekter och sociala aspekter för att säkerställa kontinuiteten och livskraften i sjukhusvårdssystemet”. De belgiska myndigheterna påminner också om att ett offentligt sjukhus status medför vissa kostnader som inte är till fullo täcks av de federala finansieringsåtgärderna. De anför att dessa kostnader bland annat omfattar utbetalning av tillägg för språkkunskaper till tvåspråkig personal, högre utgifter för pensioner och sjukdom för fast personal och lönegradshöjningar som är pålagda (men endast delvis betalda) av huvudstadsregionen Bryssel.

6.2   Kommentarer från Belgien avseende synpunkterna från tredje part

Kommentarer från Belgien avseende synpunkterna från tredje part

| (93) | De belgiska myndigheterna anför inledningsvis att synpunkterna från CBI, ABISP och Zorgnet Vlaanderen på kommissionens inledningsbeslutet bygger på samma argument, nämligen att IRIS-sjukhusen enligt dessa organisationer inte ålagts tillhandahålla kompletterande tjänster av allmänt ekonomiskt intresse utöver de som varje sjukhus i Belgien (offentliga och privata) ska lämna. Detta påstående grundas enligt de belgiska myndigheterna på samma grundval, nämligen LCH ålägger privata och offentliga sjukhus samma skyldigheter att tillhandahålla allmännyttiga tjänster oberoende av eventuella regionala hänsyn. De berörda parterna förklarar dock inte, enligt de belgiska myndigheterna, hur CPAS-lagen bör inte tillämpas i fråga om IRIS-sjukhusen, även om denna lag ju är den rättsliga grunden för IRIS-sjukhusen. De belgiska myndigheterna påpekar att artikel 147 i LCH uttryckligen föreskriver att LCH vad angår sjukhus som drivs av ett CPAS (som IRIS-sjukhusen (131)) kompletterar CPAS-lagen, vilket bekräftar att LCH inte är den enda relevanta rättsliga grunden för sjukhus som drivs av ett CPAS. |
| --- | --- |

(93)

De belgiska myndigheterna anför inledningsvis att synpunkterna från CBI, ABISP och Zorgnet Vlaanderen på kommissionens inledningsbeslutet bygger på samma argument, nämligen att IRIS-sjukhusen enligt dessa organisationer inte ålagts tillhandahålla kompletterande tjänster av allmänt ekonomiskt intresse utöver de som varje sjukhus i Belgien (offentliga och privata) ska lämna. Detta påstående grundas enligt de belgiska myndigheterna på samma grundval, nämligen LCH ålägger privata och offentliga sjukhus samma skyldigheter att tillhandahålla allmännyttiga tjänster oberoende av eventuella regionala hänsyn. De berörda parterna förklarar dock inte, enligt de belgiska myndigheterna, hur CPAS-lagen bör inte tillämpas i fråga om IRIS-sjukhusen, även om denna lag ju är den rättsliga grunden för IRIS-sjukhusen. De belgiska myndigheterna påpekar att artikel 147 i LCH uttryckligen föreskriver att LCH vad angår sjukhus som drivs av ett CPAS (som IRIS-sjukhusen (131)) kompletterar CPAS-lagen, vilket bekräftar att LCH inte är den enda relevanta rättsliga grunden för sjukhus som drivs av ett CPAS.

131

| (94) | De belgiska myndigheterna anser att CBI har fel i sitt påstående att den Bryssels regerings plan att omformulera tillkännagivandet av den 13 februari 2003 för att specificera de tjänster av allmänt intresse som motiverar utbetalning av särskilda subventioner till kommunerna (se skäl 70) skulle vara ett tecken på att det vid den tidpunkten fanns specifika uppdrag (som endast gällde IRIS-sjukhusen). De belgiska myndigheterna avser att de särskilda subventioner som beviljas enligt detta beslut bara gäller kommuner och inte IRIS-sjukhusen. Belgien bekräftar dessutom att FRBRTC:s och huvudstadsregionen Bryssels egna åtgärder (för högst 10 miljoner euro per år (132)) till stöd för kommunerna utgör finansiella överföringar mellan offentliga myndigheter, som inte omfattas av artikel 107.1 i EUF-fördraget. De belgiska myndigheterna påpekar att inget av dessa belopp beviljats IRIS-sjukhusen av regionen eller FRBRTC. Enligt Belgien handlar det bara om överföringar mellan regionen och kommunerna i enlighet med regionens behörighet i fråga om den övergripande finansieringen av kommunerna. Detta anslag är avsett att göra det möjligt för kommunerna att fullgöra uppgifter av kommunalt intresse, vilket inbegriper CPAS-uppdragen. Enligt de belgiska myndigheterna kommer de aviserade reformerna i förordningen av den 13 februari 2003 inte att innebära ett medgivande av att det inte finns några kompletterande tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som IRIS-sjukhusen har ålagts. Det ankommer på kommunerna att definiera de tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som de ålägger de sjukhus som de inrättar, och det aktuella beslutet är inte relevant i detta fall, eftersom det endast avser inomstatligt finansiering. |
| --- | --- |

(94)

De belgiska myndigheterna anser att CBI har fel i sitt påstående att den Bryssels regerings plan att omformulera tillkännagivandet av den 13 februari 2003 för att specificera de tjänster av allmänt intresse som motiverar utbetalning av särskilda subventioner till kommunerna (se skäl 70) skulle vara ett tecken på att det vid den tidpunkten fanns specifika uppdrag (som endast gällde IRIS-sjukhusen). De belgiska myndigheterna avser att de särskilda subventioner som beviljas enligt detta beslut bara gäller kommuner och inte IRIS-sjukhusen. Belgien bekräftar dessutom att FRBRTC:s och huvudstadsregionen Bryssels egna åtgärder (för högst 10 miljoner euro per år (132)) till stöd för kommunerna utgör finansiella överföringar mellan offentliga myndigheter, som inte omfattas av artikel 107.1 i EUF-fördraget. De belgiska myndigheterna påpekar att inget av dessa belopp beviljats IRIS-sjukhusen av regionen eller FRBRTC. Enligt Belgien handlar det bara om överföringar mellan regionen och kommunerna i enlighet med regionens behörighet i fråga om den övergripande finansieringen av kommunerna. Detta anslag är avsett att göra det möjligt för kommunerna att fullgöra uppgifter av kommunalt intresse, vilket inbegriper CPAS-uppdragen. Enligt de belgiska myndigheterna kommer de aviserade reformerna i förordningen av den 13 februari 2003 inte att innebära ett medgivande av att det inte finns några kompletterande tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som IRIS-sjukhusen har ålagts. Det ankommer på kommunerna att definiera de tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som de ålägger de sjukhus som de inrättar, och det aktuella beslutet är inte relevant i detta fall, eftersom det endast avser inomstatligt finansiering.

132

| (95) | De belgiska myndigheterna har även bestridit riktigheten av den beskrivning av uppdragen av social karaktär som CBI lägger fram i sitt yttrande. CBI har bl.a. gjort gällande att LCH definierar det ”grundläggande sociala uppdraget” som är gemensamma för offentliga och privata sjukhus, men att endast IRIS-sjukhusen på ett mer övergripande sätt ska kunna utföra sin uppgift. I ett sådant sammanhang kan IRIS-sjukhusens ”ytterligare” sociala uppdrag inte särskiljas från sjukhustjänsterna och skulle vara en integrerad del av dessa. De belgiska myndigheterna delar inte denna uppfattning. De anser att CBI – utöver att uttryckligt medge att det finns en stor skillnad mellan offentliga och privata sjukhus (dvs. det större antal sociala tjänster som IRIS-sjukhusen tillhandahåller) – varken exakt definierar vad som avses med ”grundläggande socialt uppdrag”, som den anser vara en sjukhustjänst av allmänt ekonomiskt intresse, eller definierar den rättsliga grunden för detta uppdrag eller den specifika uppdragsbeskrivningen om överlåtelsen av uppdraget. De belgiska myndigheterna anser att endast CPAS-lagen kan utgöra grund för att anförtro offentliga sjukhus ett antal ”grundläggande sociala uppgifter”. Endast i förhållande till de allmänna sjukhusen kompletterar LCH enligt de belgiska myndigheterna endast CPAS-lagen (se artikel 147 i LCH). IRIS-sjukhusens centrala uppgift – eller ”grundläggande uppgift” – definieras i CPAS-lagen eller enligt denna och är därför inte ”gemensam” för alla sjukhus. Enligt de belgiska myndigheterna har denna uppgift inte ekonomisk karaktär. IRIS-sjukhusen inrättats alltså i enlighet med CPAS-lagen och blir skyldiga att följa de kompletterande bestämmelser som föreskrivs i LCH (133). |
| --- | --- |

(95)

De belgiska myndigheterna har även bestridit riktigheten av den beskrivning av uppdragen av social karaktär som CBI lägger fram i sitt yttrande. CBI har bl.a. gjort gällande att LCH definierar det ”grundläggande sociala uppdraget” som är gemensamma för offentliga och privata sjukhus, men att endast IRIS-sjukhusen på ett mer övergripande sätt ska kunna utföra sin uppgift. I ett sådant sammanhang kan IRIS-sjukhusens ”ytterligare” sociala uppdrag inte särskiljas från sjukhustjänsterna och skulle vara en integrerad del av dessa. De belgiska myndigheterna delar inte denna uppfattning. De anser att CBI – utöver att uttryckligt medge att det finns en stor skillnad mellan offentliga och privata sjukhus (dvs. det större antal sociala tjänster som IRIS-sjukhusen tillhandahåller) – varken exakt definierar vad som avses med ”grundläggande socialt uppdrag”, som den anser vara en sjukhustjänst av allmänt ekonomiskt intresse, eller definierar den rättsliga grunden för detta uppdrag eller den specifika uppdragsbeskrivningen om överlåtelsen av uppdraget. De belgiska myndigheterna anser att endast CPAS-lagen kan utgöra grund för att anförtro offentliga sjukhus ett antal ”grundläggande sociala uppgifter”. Endast i förhållande till de allmänna sjukhusen kompletterar LCH enligt de belgiska myndigheterna endast CPAS-lagen (se artikel 147 i LCH). IRIS-sjukhusens centrala uppgift – eller ”grundläggande uppgift” – definieras i CPAS-lagen eller enligt denna och är därför inte ”gemensam” för alla sjukhus. Enligt de belgiska myndigheterna har denna uppgift inte ekonomisk karaktär. IRIS-sjukhusen inrättats alltså i enlighet med CPAS-lagen och blir skyldiga att följa de kompletterande bestämmelser som föreskrivs i LCH (133).

133

| (96) | Vad gäller CBI:s synpunkter om det allmänna vårduppdraget påpekar de belgiska myndigheterna att CBI begränsar det allmänna sjukvårdsuppdraget – som den hävdar är densamma för alla sjukhus – endast till akuta uppgifter och efterföljande behandling efter akutfasen. De belgiska myndigheterna anser därför att CBI underförstått medgett att privatsjukhusen i Bryssel inte har någon skyldighet att behandla patienter utöver vid akuta tillfällen och det påföljande förloppet, även om de dock representerar den största delen av den vård som ges till missgynnade personer. De belgiska myndigheterna påpekar också att CBI:s hänvisning till uppdrag i allmänhetens intresse, som beskrivs i artikel 2 i LCH, inte utgör grund för en sådan skyldighet. Att vara ålagd en grundläggande sjukhusuppgift innebär enligt Belgien att man på liknande sätt får i uppgift att behandla patienter under alla omständigheter, oberoende av patientens betalningsförmåga. Själva förekomsten av särskilda regler för akuta fall är i vid utsträckning ett bevis i detta avseende. De belgiska myndigheterna hävdar att detta uppdrag av allmänt intresse inte kan vara underförstått, men att det kan överlåtas explicit. De menar att det är nödvändigt att fastslå specifika krav rörande akutuppdraget eftersom akuta fall inte nämns i definitionen av den grundläggande sjukhusuppgiften i LCH. De belgiska myndigheterna hävdar att lagen av den 8 juli 1964 (134) och dess tillämpningsföreskrifter omfattar livräddande akutbehandling (135) och akuttjänster (t.ex. ambulanstransporter). Det är mot denna bakgrund som vissa sjukhus, både offentliga och privata, utför vissa uppgifter när det gäller livräddande akutvård. |
| --- | --- |

(96)

Vad gäller CBI:s synpunkter om det allmänna vårduppdraget påpekar de belgiska myndigheterna att CBI begränsar det allmänna sjukvårdsuppdraget – som den hävdar är densamma för alla sjukhus – endast till akuta uppgifter och efterföljande behandling efter akutfasen. De belgiska myndigheterna anser därför att CBI underförstått medgett att privatsjukhusen i Bryssel inte har någon skyldighet att behandla patienter utöver vid akuta tillfällen och det påföljande förloppet, även om de dock representerar den största delen av den vård som ges till missgynnade personer. De belgiska myndigheterna påpekar också att CBI:s hänvisning till uppdrag i allmänhetens intresse, som beskrivs i artikel 2 i LCH, inte utgör grund för en sådan skyldighet. Att vara ålagd en grundläggande sjukhusuppgift innebär enligt Belgien att man på liknande sätt får i uppgift att behandla patienter under alla omständigheter, oberoende av patientens betalningsförmåga. Själva förekomsten av särskilda regler för akuta fall är i vid utsträckning ett bevis i detta avseende. De belgiska myndigheterna hävdar att detta uppdrag av allmänt intresse inte kan vara underförstått, men att det kan överlåtas explicit. De menar att det är nödvändigt att fastslå specifika krav rörande akutuppdraget eftersom akuta fall inte nämns i definitionen av den grundläggande sjukhusuppgiften i LCH. De belgiska myndigheterna hävdar att lagen av den 8 juli 1964 (134) och dess tillämpningsföreskrifter omfattar livräddande akutbehandling (135) och akuttjänster (t.ex. ambulanstransporter). Det är mot denna bakgrund som vissa sjukhus, både offentliga och privata, utför vissa uppgifter när det gäller livräddande akutvård.

134

135

| (97) | De belgiska myndigheterna hävdar emellertid att skyldigheten att tillhandahålla akutvård på offentliga och privata sjukhus inte härrör från LCH. Det följer däremot av den allmänna skyldigheten att lämna bistånd till nödställda. Enligt de belgiska myndigheterna är sjukhusen skyldiga att bistå med sjukvård i akuta situationer, allt efter deras struktur och tillgängliga expertis (136). Denna skyldighet gäller både offentliga och privata sjukhus, och i själva verket samtliga människor i kraft av skyldigheten att bistå nödställda. De belgiska myndigheterna förklarar också att denna skyldighet enligt artikel 422b i den belgiska strafflagen endast tillämpas akuta situationer, särskilt vid akuta situationer med behov av livräddande sjukvård. De belgiska myndigheterna påpekar dock att sjukhusen i alla övriga fall (dvs. andra än akuta) inte har något allmänt hälsouppdrag och inte är skyldiga att behandla patienter som inte kan betala för vården. De belgiska myndigheterna påpekar slutligen att även om de belgiska sjukhusen uppenbarligen inte har rätt diskriminera på grund av den försäkrades situation (och därmed enbart på den grunden att den är dålig eller inte), kan de inte förpliktigas att erbjuda behandling utom vid akuta fall, om en patient inte kan eller inte vill betala för den. |
| --- | --- |

(97)

De belgiska myndigheterna hävdar emellertid att skyldigheten att tillhandahålla akutvård på offentliga och privata sjukhus inte härrör från LCH. Det följer däremot av den allmänna skyldigheten att lämna bistånd till nödställda. Enligt de belgiska myndigheterna är sjukhusen skyldiga att bistå med sjukvård i akuta situationer, allt efter deras struktur och tillgängliga expertis (136). Denna skyldighet gäller både offentliga och privata sjukhus, och i själva verket samtliga människor i kraft av skyldigheten att bistå nödställda. De belgiska myndigheterna förklarar också att denna skyldighet enligt artikel 422b i den belgiska strafflagen endast tillämpas akuta situationer, särskilt vid akuta situationer med behov av livräddande sjukvård. De belgiska myndigheterna påpekar dock att sjukhusen i alla övriga fall (dvs. andra än akuta) inte har något allmänt hälsouppdrag och inte är skyldiga att behandla patienter som inte kan betala för vården. De belgiska myndigheterna påpekar slutligen att även om de belgiska sjukhusen uppenbarligen inte har rätt diskriminera på grund av den försäkrades situation (och därmed enbart på den grunden att den är dålig eller inte), kan de inte förpliktigas att erbjuda behandling utom vid akuta fall, om en patient inte kan eller inte vill betala för den.

136

| (98) | I sina kommentarer på CBI:s synpunkter sätter de belgiska myndigheterna även CBI:s hänvisning till domen från distriktsdomstolen i Bryssel dom (se skäl 72) i sitt rätta sammanhang. Enligt de belgiska myndigheterna avser den av CBI nämnda domen endast de mycket specifika fall av akut sjukvård (137) till en papperslös migrant som behövde psykiatrisk behandling. De påpekar att IRIS-sjukhusen inte erbjuder den typen av behandling. Enligt Belgien bekräftar domen att akut sjukvård till papperslösa migranter normalt sköts av sjukhuser som inrättats av ett CPAS eller sjukhus som CPAS har ingått avtal med (138). De belgiska myndigheterna påpekar slutligen att CBI har inte dokumenterar och inte ens försöker att styrka sitt påstående om att ett krav som åligger privatsjukhusen att behandla alla patienter efter akutfasen. Enligt de belgiska myndigheterna finns heller ingen sådan skyldighet ålagd privatsjukhusen i situationer efter akutfasen, medan IRIS-sjukhusen är skyldiga att behandla alla patienter under alla omständigheter, även utanför ett akut behov. |
| --- | --- |

(98)

I sina kommentarer på CBI:s synpunkter sätter de belgiska myndigheterna även CBI:s hänvisning till domen från distriktsdomstolen i Bryssel dom (se skäl 72) i sitt rätta sammanhang. Enligt de belgiska myndigheterna avser den av CBI nämnda domen endast de mycket specifika fall av akut sjukvård (137) till en papperslös migrant som behövde psykiatrisk behandling. De påpekar att IRIS-sjukhusen inte erbjuder den typen av behandling. Enligt Belgien bekräftar domen att akut sjukvård till papperslösa migranter normalt sköts av sjukhuser som inrättats av ett CPAS eller sjukhus som CPAS har ingått avtal med (138). De belgiska myndigheterna påpekar slutligen att CBI har inte dokumenterar och inte ens försöker att styrka sitt påstående om att ett krav som åligger privatsjukhusen att behandla alla patienter efter akutfasen. Enligt de belgiska myndigheterna finns heller ingen sådan skyldighet ålagd privatsjukhusen i situationer efter akutfasen, medan IRIS-sjukhusen är skyldiga att behandla alla patienter under alla omständigheter, även utanför ett akut behov.

137

138

7.   BEDÖMNING AV ÅTGÄRDERNA

BEDÖMNING AV ÅTGÄRDERNA

7.1   Beslutets tillämpningsområde

Beslutets tillämpningsområde

| (99) | Klagomålet avsåg en stödåtgärd på omkring 100 miljoner euro som beviljats i samband med omstruktureringen, som ledde till att IRIS-sjukhusen upprättades (se avsnitt 2.2). Som förklaras i avsnitt 3.1 i detta inledningsbeslut vidtog kommissionen åtgärder vad gäller detta stöd först efter utgången av preskriptionstiden för återkrav av omstruktureringsstöd. Därför medtogs denna åtgärd inte i det formella förfarande som kommissionen inledde och den ta heller inte upp i detta beslut. |
| --- | --- |

(99)

Klagomålet avsåg en stödåtgärd på omkring 100 miljoner euro som beviljats i samband med omstruktureringen, som ledde till att IRIS-sjukhusen upprättades (se avsnitt 2.2). Som förklaras i avsnitt 3.1 i detta inledningsbeslut vidtog kommissionen åtgärder vad gäller detta stöd först efter utgången av preskriptionstiden för återkrav av omstruktureringsstöd. Därför medtogs denna åtgärd inte i det formella förfarande som kommissionen inledde och den ta heller inte upp i detta beslut.

| (100) | Utöver den av preskriptionstiden berörda åtgärden riktades klagomålet mot i) de medel som FRBRTC betalar till kommunerna som var ansvariga för IRIS-sjukhusen, och ii) de särskilda subventioner (på upp till 10 miljoner euro per år) som gavs dessa kommuner i huvudstadsregionen Bryssel på grundval av beslutet av den 13 februari 2003. |
| --- | --- |

(100)

Utöver den av preskriptionstiden berörda åtgärden riktades klagomålet mot i) de medel som FRBRTC betalar till kommunerna som var ansvariga för IRIS-sjukhusen, och ii) de särskilda subventioner (på upp till 10 miljoner euro per år) som gavs dessa kommuner i huvudstadsregionen Bryssel på grundval av beslutet av den 13 februari 2003.

| (101) | Dessa två typer av medel tilldelas dock uteslutande till de kommuner som är ansvariga för IRIS-sjukhusen, och inte till IRIS-sjukhusen själva. I själva verket utgör de bara kassaflöden mellan huvudstadsregionen Bryssel och de sex kommunerna som ansvarar för IRIS-sjukhusen, och utgör därför inte något statligt stöd till förmån för IRIS-sjukhusen. |
| --- | --- |

(101)

Dessa två typer av medel tilldelas dock uteslutande till de kommuner som är ansvariga för IRIS-sjukhusen, och inte till IRIS-sjukhusen själva. I själva verket utgör de bara kassaflöden mellan huvudstadsregionen Bryssel och de sex kommunerna som ansvarar för IRIS-sjukhusen, och utgör därför inte något statligt stöd till förmån för IRIS-sjukhusen.

| (102) | Det är riktigt att kommissionen i sitt upphävda beslut erkände från 2009 hade en tendens att blanda samman FRBRTC:s utbetalningar med underskottstäckningsordningen enligt artikel 109 i LCH, och att den underlåtit att göra en separat bedömning av de båda åtgärderna, kompensationskriterier (139). Dessutom användes medlen från FRBRTC av kommunerna till att täcka IRIS-sjukhusens (140) underskott, och kommunerna var skyldiga att betala FRBRTC-medlen till IRIS-sjukhusen inom sju arbetsdagar (141). |
| --- | --- |

(102)

Det är riktigt att kommissionen i sitt upphävda beslut erkände från 2009 hade en tendens att blanda samman FRBRTC:s utbetalningar med underskottstäckningsordningen enligt artikel 109 i LCH, och att den underlåtit att göra en separat bedömning av de båda åtgärderna, kompensationskriterier (139). Dessutom användes medlen från FRBRTC av kommunerna till att täcka IRIS-sjukhusens (140) underskott, och kommunerna var skyldiga att betala FRBRTC-medlen till IRIS-sjukhusen inom sju arbetsdagar (141).

139

140

141

| (103) | Som bekräftats av den information som lämnats som svar på kommissionens inledningsbeslut, och enligt vad som förklaras nedan (se skäl 230) är överföringarna av medel från FRBRTC och huvudstadsregionen Bryssel och till de kommuner som ansvarar för IRIS-sjukhusen icke dock mindre nödvändiga, eftersom kommunernas egna resurser inte räcker till för att kunna infria sin skyldighet att kompensera för det kommunala underskottet i hänseende till IRIS-sjukhusen. Det är i detta sammanhang som FRBRTC och huvudstadsregionen Bryssel har krävt att kommunerna i Bryssel gör medlen från FRBRTC och de särskilda subventionerna till IRIS-sjukhusens förfogande nästan omedelbart efter mottagandet av dessa betalningar. Oberoende av skyldigheten att överföringsskyldigheten åligger skyldigheten att täcka IRIS-sjukhusens underskott endast de berörda kommunerna och dessa sjukhus har inte rätt till någon kompensation från huvudstadsregionen Bryssel eller FRBRTC. Likaså ålades IRIS-sjukhusen vissa skyldigheter endast av kommunerna och inte av huvudstadsregionen Bryssel (se avsnitt 7.3.4.1). Därför ska endast de utbetalningar som kommunerna gjort till IRIS-sjukhusen för att täcka deras underskott, oavsett om de finansieras av kommunernas egna medel eller med medel som getts kommunerna av huvudstadsregionen Bryssel, anses utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(103)

Som bekräftats av den information som lämnats som svar på kommissionens inledningsbeslut, och enligt vad som förklaras nedan (se skäl 230) är överföringarna av medel från FRBRTC och huvudstadsregionen Bryssel och till de kommuner som ansvarar för IRIS-sjukhusen icke dock mindre nödvändiga, eftersom kommunernas egna resurser inte räcker till för att kunna infria sin skyldighet att kompensera för det kommunala underskottet i hänseende till IRIS-sjukhusen. Det är i detta sammanhang som FRBRTC och huvudstadsregionen Bryssel har krävt att kommunerna i Bryssel gör medlen från FRBRTC och de särskilda subventionerna till IRIS-sjukhusens förfogande nästan omedelbart efter mottagandet av dessa betalningar. Oberoende av skyldigheten att överföringsskyldigheten åligger skyldigheten att täcka IRIS-sjukhusens underskott endast de berörda kommunerna och dessa sjukhus har inte rätt till någon kompensation från huvudstadsregionen Bryssel eller FRBRTC. Likaså ålades IRIS-sjukhusen vissa skyldigheter endast av kommunerna och inte av huvudstadsregionen Bryssel (se avsnitt 7.3.4.1). Därför ska endast de utbetalningar som kommunerna gjort till IRIS-sjukhusen för att täcka deras underskott, oavsett om de finansieras av kommunernas egna medel eller med medel som getts kommunerna av huvudstadsregionen Bryssel, anses utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

| (104) | Kommissionen drar slutsatsen att den inomstatliga finansiering (från Brysselregionen till kommunerna, oavsett om den skedde direkt eller indirekt via FRBRTC) endast utgör en källa till finansiering av de utbetalningar som kommunen gör för att täcka underskott, och inte utgör en åtgärd som IRIS-sjukhusens kan dra nytta utöver underskottstäckningen. Därför kommer kassaflödena mellan huvudstadsregionen Bryssel och kommunerna inte att bedömas i detta beslut, ej heller den rättsliga grunden för dessa kassaflöden (inklusive beslutet av den 13 februari 2003). Kommissionen ska i detta beslut däremot granska de betalningar som kommunerna gjort till IRIS-sjukhusen för att täcka deras underskott, och för vilka kommunerna i stor utsträckning är beroende av den inomstatliga finansiering som de får från huvudstadsregionen Bryssel (142). Även om kommissionen inte längre granskar de åtgärder som klagomålet formellt avser, kommer statsstödsbedömningen av den kommunala underskottstäckningen materiellt sett till fullo ta upp klagandenas farhågor rörande statligt stöd eftersom den de facto även omfattar den finansiering som beviljas av huvudstasregionen Bryssel, direkt eller via FRBRTC, då kommunerna utnyttjar dem helt för att täcka IRIS-sjukhusens underskott. Därför handlar analysen av förekomsten av en överkompensation som beskrivs nedan (se tabellerna 9–13 i avsnitt 7.3.5) också om de betalningar som gjordes för att täcka underskott, som finansierades av medel från FRBRTC och den särskilda subventionen från huvudstadsregionen Bryssel. Slutligen bör noteras att en del av överföringarna från kommunerna för att täcka det underskott som finansierades av huvudstadsregionen Bryssel eller via FRBRTC (143) var otillräckliga för att helt täcka IRIS-sjukhusens underskott, och att dessa utbetalningar inte vid något tillfälle under perioden 1996–2014 ledde till en situation där ett IRIS-sjukhus reellt blev överkompenserat eller var tvunget att återbetala (en del av) kompensationen för dess underskott (se även skälen 234 och 238). |
| --- | --- |

(104)

Kommissionen drar slutsatsen att den inomstatliga finansiering (från Brysselregionen till kommunerna, oavsett om den skedde direkt eller indirekt via FRBRTC) endast utgör en källa till finansiering av de utbetalningar som kommunen gör för att täcka underskott, och inte utgör en åtgärd som IRIS-sjukhusens kan dra nytta utöver underskottstäckningen. Därför kommer kassaflödena mellan huvudstadsregionen Bryssel och kommunerna inte att bedömas i detta beslut, ej heller den rättsliga grunden för dessa kassaflöden (inklusive beslutet av den 13 februari 2003). Kommissionen ska i detta beslut däremot granska de betalningar som kommunerna gjort till IRIS-sjukhusen för att täcka deras underskott, och för vilka kommunerna i stor utsträckning är beroende av den inomstatliga finansiering som de får från huvudstadsregionen Bryssel (142). Även om kommissionen inte längre granskar de åtgärder som klagomålet formellt avser, kommer statsstödsbedömningen av den kommunala underskottstäckningen materiellt sett till fullo ta upp klagandenas farhågor rörande statligt stöd eftersom den de facto även omfattar den finansiering som beviljas av huvudstasregionen Bryssel, direkt eller via FRBRTC, då kommunerna utnyttjar dem helt för att täcka IRIS-sjukhusens underskott. Därför handlar analysen av förekomsten av en överkompensation som beskrivs nedan (se tabellerna 9–13 i avsnitt 7.3.5) också om de betalningar som gjordes för att täcka underskott, som finansierades av medel från FRBRTC och den särskilda subventionen från huvudstadsregionen Bryssel. Slutligen bör noteras att en del av överföringarna från kommunerna för att täcka det underskott som finansierades av huvudstadsregionen Bryssel eller via FRBRTC (143) var otillräckliga för att helt täcka IRIS-sjukhusens underskott, och att dessa utbetalningar inte vid något tillfälle under perioden 1996–2014 ledde till en situation där ett IRIS-sjukhus reellt blev överkompenserat eller var tvunget att återbetala (en del av) kompensationen för dess underskott (se även skälen 234 och 238).

142

143

| (105) | Kommissionen kommer därför att bedöma det kompensationsbelopp som utbetalats av kommunerna sedan 1996 för att täcka IRIS-sjukhusens underskott (144). På grundval av detta diagram 1 nedan ger en översikt av dagsläget avseende den offentliga finansiering som är föremål för detta beslut (med raka lila) samt Infra – statligt finansiera åtgärder som omfattas av klagomålet (den streckade röda). I avsnitt 7.3.5 finns närmare information om dessa åtgärder.

  Figur 1


  Finansieringsström och detta besluts tillämpningsområde




  Full underskottstäckning (art. 46 i IRIS)
  Partiell underskottstäckning (art. 109 LCH) men
  Föremål för detta beslut
  Formellt föremål för klagomålet
  Särskild subven-tion (max. 10 milj. per år)
  Finansiering via FRBRTC (1)
  Fem IRIS- sjukhus (4)
  Sex kommuner i Bryssel (2) och CPAS (3)
  Huvudstads-regionen Bryssel
  (1) Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales.
  (2) La Ville de Bruxelles, Anderlecht, Etterbeek, Ixelles, Saint-Gilles, and Schaerbeek (fram till slutet av 2013).
  (3) Centre Publics d'Action Sociale: offentliga sociala center I kommunerma.
  (4) CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann, Institut Bordet, Hôpital universitaire des enfants Reine Fabiola (HUDERF) samt IRIS Sud. |
| --- | --- |

(105)

Kommissionen kommer därför att bedöma det kompensationsbelopp som utbetalats av kommunerna sedan 1996 för att täcka IRIS-sjukhusens underskott (144). På grundval av detta diagram 1 nedan ger en översikt av dagsläget avseende den offentliga finansiering som är föremål för detta beslut (med raka lila) samt Infra – statligt finansiera åtgärder som omfattas av klagomålet (den streckade röda). I avsnitt 7.3.5 finns närmare information om dessa åtgärder.

144

Figur 1

Figur 1

Finansieringsström och detta besluts tillämpningsområde

Finansieringsström och detta besluts tillämpningsområde

Full underskottstäckning (art. 46 i IRIS)

Partiell underskottstäckning (art. 109 LCH) men

Föremål för detta beslut

Formellt föremål för klagomålet

Särskild subven-tion (max. 10 milj. per år)

Finansiering via FRBRTC (1)

Fem IRIS- sjukhus (4)

Sex kommuner i Bryssel (2) och CPAS (3)

Huvudstads-regionen Bryssel

(1) Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales.

(2) La Ville de Bruxelles, Anderlecht, Etterbeek, Ixelles, Saint-Gilles, and Schaerbeek (fram till slutet av 2013).

(3) Centre Publics d'Action Sociale: offentliga sociala center I kommunerma.

(4) CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann, Institut Bordet, Hôpital universitaire des enfants Reine Fabiola (HUDERF) samt IRIS Sud.

7.2   Statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget

Statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget

| (106) | Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget ”är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”. Därför utgör en åtgärd statligt stöd om följande fyra kumulativa villkor är uppfyllda (145):






  a) | Den måste ge ett företag en ekonomisk fördel. |
| --- | --- | --- |

(106)

Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget ”är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”. Därför utgör en åtgärd statligt stöd om följande fyra kumulativa villkor är uppfyllda (145):

145

a)

Den måste ge ett företag en ekonomisk fördel.

| b) | Stödet måste beviljas med hjälp av statliga medel. |
| --- | --- |

b)

Stödet måste beviljas med hjälp av statliga medel.

| c) | Åtgärden ska snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen. |
| --- | --- |

c)

Åtgärden ska snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen.

| d) | Det måste kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

d)

Det måste kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna.

7.2.1   Selektiv ekonomisk fördel till ett företag

Selektiv ekonomisk fördel till ett företag

7.2.1.1   Begreppet företag

Begreppet företag

Allmänna principer

| (107) | Fördelningen av offentliga medel till ett företag endast kan betraktas som statligt stöd om den enheten är ett ”företag” i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Enligt domstolens fasta rättspraxis utgörs ett företag av varje enhet som bedriver ekonomisk verksamhet (146). Om en enhet betecknas som en verksamhet beror således på arten av dess aktivitet, oavsett enhetens rättsliga form och oavsett hur den finansieras (147). En verksamhet ska anses vara av ekonomisk art som består i att erbjuda varor eller tjänster på en viss marknad (148). När en enhet bedriver både ekonomisk och icke-ekonomisk verksamhet ska den betraktas som ett företag enbart i fråga om den förstnämnda verksamhetstypen (149). Den omständigheten att en enhet saknar vinstsyfte innebär inte nödvändigtvis att verksamheten inte är av ekonomisk karaktär (150). |
| --- | --- |

(107)

Fördelningen av offentliga medel till ett företag endast kan betraktas som statligt stöd om den enheten är ett ”företag” i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Enligt domstolens fasta rättspraxis utgörs ett företag av varje enhet som bedriver ekonomisk verksamhet (146). Om en enhet betecknas som en verksamhet beror således på arten av dess aktivitet, oavsett enhetens rättsliga form och oavsett hur den finansieras (147). En verksamhet ska anses vara av ekonomisk art som består i att erbjuda varor eller tjänster på en viss marknad (148). När en enhet bedriver både ekonomisk och icke-ekonomisk verksamhet ska den betraktas som ett företag enbart i fråga om den förstnämnda verksamhetstypen (149). Den omständigheten att en enhet saknar vinstsyfte innebär inte nödvändigtvis att verksamheten inte är av ekonomisk karaktär (150).

146

147

148

149

150

Sjukvård

| (108) | När hälso- och sjukvården tillhandahålls inom sjukhus och andra vårdgivare mot betalning (151), oavsett om den tillhandahålls direkt av patienten eller från andra källor, i allmänhet, ska dessa tjänster anses som en ekonomisk verksamhet (152). Finansieringen av IRIS-sjukhusen via olika bidrag från federala och decentraliserade myndigheter (se till exempel skäl 46 a, d och e, vad beträffar den offentliga finansiering som beviljats samtliga sjukhus, och skäl 44 när det gäller underskottstäckning till IRIS-sjukhusen), tillsammans med direktbetalningar från patienterna (se skäl 46 c) samt betalningar från INAMI (se skäl 46 b) en ersättning för IRIS-sjukhusen för medicinska tjänster och kan således, i detta sammanhang, anses vara ekonomisk ersättning för sjukhusvård som tillhandahålls. I sådana system förekommer det ett visst mått av konkurrens mellan sjukhus när det gäller tillhandahållandet av hälso- och sjukvård. Det faktum att ett sjukhus som tillhandahåller sådana tjänster mot ersättning är offentliga sjukhus avlägsnar på intet sätt denna verksamhets ekonomiska karaktär (153). |
| --- | --- |

(108)

När hälso- och sjukvården tillhandahålls inom sjukhus och andra vårdgivare mot betalning (151), oavsett om den tillhandahålls direkt av patienten eller från andra källor, i allmänhet, ska dessa tjänster anses som en ekonomisk verksamhet (152). Finansieringen av IRIS-sjukhusen via olika bidrag från federala och decentraliserade myndigheter (se till exempel skäl 46 a, d och e, vad beträffar den offentliga finansiering som beviljats samtliga sjukhus, och skäl 44 när det gäller underskottstäckning till IRIS-sjukhusen), tillsammans med direktbetalningar från patienterna (se skäl 46 c) samt betalningar från INAMI (se skäl 46 b) en ersättning för IRIS-sjukhusen för medicinska tjänster och kan således, i detta sammanhang, anses vara ekonomisk ersättning för sjukhusvård som tillhandahålls. I sådana system förekommer det ett visst mått av konkurrens mellan sjukhus när det gäller tillhandahållandet av hälso- och sjukvård. Det faktum att ett sjukhus som tillhandahåller sådana tjänster mot ersättning är offentliga sjukhus avlägsnar på intet sätt denna verksamhets ekonomiska karaktär (153).

151

152

153

| (109) | I förevarande fall består IRIS-sjukhusens huvudsakliga verksamhet i att tillhandahålla hälso- och sjukvård. Dessa verksamheter bedrivs genom andra typer av enheter, särskilt privata kliniker, sjukhus och andra specialiserade enheter, inklusive klagandenas privata sjukhus. Dessa sjukhusverksamheter som IRIS-sjukhusen utför mot betalning och på en konkurrensutsatt marknad ska anses vara av ekonomisk karaktär. |
| --- | --- |

(109)

I förevarande fall består IRIS-sjukhusens huvudsakliga verksamhet i att tillhandahålla hälso- och sjukvård. Dessa verksamheter bedrivs genom andra typer av enheter, särskilt privata kliniker, sjukhus och andra specialiserade enheter, inklusive klagandenas privata sjukhus. Dessa sjukhusverksamheter som IRIS-sjukhusen utför mot betalning och på en konkurrensutsatt marknad ska anses vara av ekonomisk karaktär.

| (110) | Det belgiska nationella hälso- och sjukvårdssystemet underliggande inslag av solidaritet innebär inte något ifrågasättande av den ekonomiska karaktären på den verksamhet som bedrivs av sjukhuset. Det ska nämligen erinras om att tribunalen inom ramen för ett nationellt hälso- och sjukvårdssystem, som förvaltas av ministerier och andra organ och verkar i enlighet med principen om solidaritet vad gäller dess finansiering genom att sociala avgifter och andra statliga medel och deras tjänster är gratis för sina medlemmar på grundval av en universell täckning, förklarade att förvaltningsorganen inte agerade som företag vid förvaltningen av det nationella hälso- och sjukvårdssystemet (154). Kommissionen anser emellertid att det finns anledning att skilja mellan förvaltningen av det nationella hälso- och sjukvårdssystemet, som genomförs av offentliga organ som för detta ändamål utövar myndighetsbefogenheter och tillhandahållande av sjukhusvård mot betalning i en konkurrensutsatt miljö (som är omtvistad i förevarande mål, såsom anges i skälen 108 och 109). |
| --- | --- |

(110)

Det belgiska nationella hälso- och sjukvårdssystemet underliggande inslag av solidaritet innebär inte något ifrågasättande av den ekonomiska karaktären på den verksamhet som bedrivs av sjukhuset. Det ska nämligen erinras om att tribunalen inom ramen för ett nationellt hälso- och sjukvårdssystem, som förvaltas av ministerier och andra organ och verkar i enlighet med principen om solidaritet vad gäller dess finansiering genom att sociala avgifter och andra statliga medel och deras tjänster är gratis för sina medlemmar på grundval av en universell täckning, förklarade att förvaltningsorganen inte agerade som företag vid förvaltningen av det nationella hälso- och sjukvårdssystemet (154). Kommissionen anser emellertid att det finns anledning att skilja mellan förvaltningen av det nationella hälso- och sjukvårdssystemet, som genomförs av offentliga organ som för detta ändamål utövar myndighetsbefogenheter och tillhandahållande av sjukhusvård mot betalning i en konkurrensutsatt miljö (som är omtvistad i förevarande mål, såsom anges i skälen 108 och 109).

154

| (111) | När det gäller tillhandahållande av hälso- och sjukvård ska IRIS-sjukhusen därför klassificeras som företag i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(111)

När det gäller tillhandahållande av hälso- och sjukvård ska IRIS-sjukhusen därför klassificeras som företag i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

Sociala tjänster

| (112) | Såsom förklaras i skäl 38 har IRIS-sjukhusen ett utbud av sociala tjänster till sina socialt mest missgynnade patienter och deras familjer. Dessa tjänster omfattar beroende på patientens behov psykosocialt, socioadministrativt eller sociomateriellt stöd. Den särskilda karaktären hos dessa sociala tjänster innebär att de aktörer som har tillstånd att erbjuda dem har specifika resurser, t.ex. personal som särskilt utbildats för denna uppgift. |
| --- | --- |

(112)

Såsom förklaras i skäl 38 har IRIS-sjukhusen ett utbud av sociala tjänster till sina socialt mest missgynnade patienter och deras familjer. Dessa tjänster omfattar beroende på patientens behov psykosocialt, socioadministrativt eller sociomateriellt stöd. Den särskilda karaktären hos dessa sociala tjänster innebär att de aktörer som har tillstånd att erbjuda dem har specifika resurser, t.ex. personal som särskilt utbildats för denna uppgift.

| (113) | Det är obestridligt att de kompletterande sociala tjänster som IRIS-sjukhusen påstås vara skyldiga ta på sig, tjänar ett rent socialt syfte. Såsom framgår av domstolens rättspraxis innebär ett systems rent sociala syfte, enligt vilket enheten anförtros särskilda uppgifter, icke desto mindre inte i sig att den ekonomiska karaktären på dessa uppgifter kan uteslutas (155). |
| --- | --- |

(113)

Det är obestridligt att de kompletterande sociala tjänster som IRIS-sjukhusen påstås vara skyldiga ta på sig, tjänar ett rent socialt syfte. Såsom framgår av domstolens rättspraxis innebär ett systems rent sociala syfte, enligt vilket enheten anförtros särskilda uppgifter, icke desto mindre inte i sig att den ekonomiska karaktären på dessa uppgifter kan uteslutas (155).

155

| (114) | I sitt inledningsbeslut ville kommissionen klargöra om de kompletterande sociala åtgärder som IRIS-sjukhusen påstods tillhandahöll, utgjorde en ekonomisk verksamhet eller inte. I sitt svar på kommissionens beslut att inleda ett formellt granskningsförfarande hävdar de belgiska myndigheterna att de sociala verksamheterna inte har ekonomisk karaktär, eftersom de inte är en del av en konkurrensutsatt marknad. De klagande hävdar emellertid att det inte är möjligt att särskilja social verksamhet från sjukhusverksamhet som har ekonomisk karaktär. Även om kommissionen noggrant har granskat de belgiska myndigheternas argument kan den inte utesluta att utövandet av annan social verksamhet utgör en ekonomisk verksamhet. Som förklaras nedan (se skäl 165) anser kommissionen att de kompletterande sociala verksamheterna reellt inte kan skiljas från sjukhusverksamhet som är av ekonomisk natur. |
| --- | --- |

(114)

I sitt inledningsbeslut ville kommissionen klargöra om de kompletterande sociala åtgärder som IRIS-sjukhusen påstods tillhandahöll, utgjorde en ekonomisk verksamhet eller inte. I sitt svar på kommissionens beslut att inleda ett formellt granskningsförfarande hävdar de belgiska myndigheterna att de sociala verksamheterna inte har ekonomisk karaktär, eftersom de inte är en del av en konkurrensutsatt marknad. De klagande hävdar emellertid att det inte är möjligt att särskilja social verksamhet från sjukhusverksamhet som har ekonomisk karaktär. Även om kommissionen noggrant har granskat de belgiska myndigheternas argument kan den inte utesluta att utövandet av annan social verksamhet utgör en ekonomisk verksamhet. Som förklaras nedan (se skäl 165) anser kommissionen att de kompletterande sociala verksamheterna reellt inte kan skiljas från sjukhusverksamhet som är av ekonomisk natur.

| (115) | För att fortsätta sin bedömning och nå fram till ett beslut antar kommissionen därför som hypotes att tillhandahållandet av de kompletterande sociala tjänsterna faktiskt är av ekonomisk karaktär. |
| --- | --- |

(115)

För att fortsätta sin bedömning och nå fram till ett beslut antar kommissionen därför som hypotes att tillhandahållandet av de kompletterande sociala tjänsterna faktiskt är av ekonomisk karaktär.

Förbundna verksamheter

| (116) | Såsom anges i skäl 41 deltar IRIS-sjukhusen också i ett antal relaterade aktiviteter. Kommissionen noterar att vissa av dessa verksamheter när de bedöms separat från de IRIS-sjukhusens primära verksamheter, inte förefaller vara av ekonomisk karaktär (t.ex. forskning), medan andra vid en första anblick förefaller utgöra ekonomisk verksamhet (t.ex. personalmatsalar eller kontaktpunkten för patienter och besökare). Det kan dock hävdas att samlingen av de relaterade aktiviteterna på grund av den nära kopplingen till IRIS-sjukhusen huvudsakliga (ekonomiska) verksamheter bör också betraktas som ekonomiska. |
| --- | --- |

(116)

Såsom anges i skäl 41 deltar IRIS-sjukhusen också i ett antal relaterade aktiviteter. Kommissionen noterar att vissa av dessa verksamheter när de bedöms separat från de IRIS-sjukhusens primära verksamheter, inte förefaller vara av ekonomisk karaktär (t.ex. forskning), medan andra vid en första anblick förefaller utgöra ekonomisk verksamhet (t.ex. personalmatsalar eller kontaktpunkten för patienter och besökare). Det kan dock hävdas att samlingen av de relaterade aktiviteterna på grund av den nära kopplingen till IRIS-sjukhusen huvudsakliga (ekonomiska) verksamheter bör också betraktas som ekonomiska.

| (117) | För att fortsätta sin bedömning och nå fram till ett beslut antar kommissionen därför som hypotes att de relaterade aktiviteterna faktiskt är av ekonomisk karaktär. |
| --- | --- |

(117)

För att fortsätta sin bedömning och nå fram till ett beslut antar kommissionen därför som hypotes att de relaterade aktiviteterna faktiskt är av ekonomisk karaktär.

7.2.1.2   Ekonomisk fördel

Ekonomisk fördel

Allmän bedömning

| (118) | Varje ekonomisk fördel som ett företag inte skulle ha fått enligt normala marknadsvillkor, dvs. utan statligt ingripande, utgör en fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget (156). Det är endast åtgärdens inverkan på företaget som är relevant, inte orsaken till eller målet för det statliga ingripandet (157). En fördel föreligger när företagets ekonomiska situation har förbättrats till följd av ett statligt ingripande. |
| --- | --- |

(118)

Varje ekonomisk fördel som ett företag inte skulle ha fått enligt normala marknadsvillkor, dvs. utan statligt ingripande, utgör en fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget (156). Det är endast åtgärdens inverkan på företaget som är relevant, inte orsaken till eller målet för det statliga ingripandet (157). En fördel föreligger när företagets ekonomiska situation har förbättrats till följd av ett statligt ingripande.

156

157

| (119) | I förevarande fall ska det noteras att de olika offentliga finansieringssystem (som beskrivs i avsnitt 2.5.1), som omfattar allmänna och kompletterande sjuhusvård, inklusive eventuell underskottstäckning, har gjort det möjligt för IRIS-sjukhusen att utnyttja en rad åtgärder för att minska de kostnader som normalt belastar tillhandahållare av sådan verksamhet. Underskottstäckningsordningen, som är föremål för detta beslut, kan därför anses erbjuda IRIS-sjukhusen en ekonomisk fördel som de inte skulle ha fått under normala marknadsförhållanden, dvs. i avsaknad av statligt ingripande, dock i det följande ska kommissionen granska i ljuset av principerna i Altmarkdomen. |
| --- | --- |

(119)

I förevarande fall ska det noteras att de olika offentliga finansieringssystem (som beskrivs i avsnitt 2.5.1), som omfattar allmänna och kompletterande sjuhusvård, inklusive eventuell underskottstäckning, har gjort det möjligt för IRIS-sjukhusen att utnyttja en rad åtgärder för att minska de kostnader som normalt belastar tillhandahållare av sådan verksamhet. Underskottstäckningsordningen, som är föremål för detta beslut, kan därför anses erbjuda IRIS-sjukhusen en ekonomisk fördel som de inte skulle ha fått under normala marknadsförhållanden, dvs. i avsaknad av statligt ingripande, dock i det följande ska kommissionen granska i ljuset av principerna i Altmarkdomen.

Altmark-domen

| (120) | Kommissionen noterar att den offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen inte kan anses ha gett dem en fördel, eftersom det endast bestod av beviljandet av ersättning för de tjänster som tillhandahålls av dessa sjukhus i enlighet med skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster som ålåg dem, förutsatt att villkoren i Altmark-domen också uppfylldes. |
| --- | --- |

(120)

Kommissionen noterar att den offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen inte kan anses ha gett dem en fördel, eftersom det endast bestod av beviljandet av ersättning för de tjänster som tillhandahålls av dessa sjukhus i enlighet med skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster som ålåg dem, förutsatt att villkoren i Altmark-domen också uppfylldes.

| (121) | I denna dom har domstolen klargjort att kompensation i form av statliga medel för kostnader som uppstått i samband med tillhandahållandet av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse inte utgör en fördel om fyra kumulativa villkor är uppfyllda (158):






  a) | Det mottagande företaget ska faktiskt ha ålagts skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, och dessa skyldigheter ska vara klart definierade. |
| --- | --- | --- |

(121)

I denna dom har domstolen klargjort att kompensation i form av statliga medel för kostnader som uppstått i samband med tillhandahållandet av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse inte utgör en fördel om fyra kumulativa villkor är uppfyllda (158):

158

a)

Det mottagande företaget ska faktiskt ha ålagts skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, och dessa skyldigheter ska vara klart definierade.

| b) | De parametrar som används för att beräkna ersättningen måste ha fastställts i förväg på ett objektivt och öppet sätt. |
| --- | --- |

b)

De parametrar som används för att beräkna ersättningen måste ha fastställts i förväg på ett objektivt och öppet sätt.

| c) | Ersättningen får inte överstiga vad som krävs för att täcka hela eller delar av de kostnader som har uppkommit i samband med skyldigheterna att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid har erhållits och till en rimlig vinst. |
| --- | --- |

c)

Ersättningen får inte överstiga vad som krävs för att täcka hela eller delar av de kostnader som har uppkommit i samband med skyldigheterna att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid har erhållits och till en rimlig vinst.

| d) | När den verksamhet som omfattas av skyldigheten tillhandahålla allmännyttiga tjänster inte har valts ut i ett förfarande för offentlig upphandling som garanterar att det är det företag som kan tillhandahålla dessa tjänster till den lägsta kostnaden, ska storleken av den nödvändiga ersättningen fastställas på grundval av en undersökning av de kostnader som ett genomsnittligt och välskött företag skulle ha ådragit sig vid fullgörandet av dessa skyldigheter. |
| --- | --- |

d)

När den verksamhet som omfattas av skyldigheten tillhandahålla allmännyttiga tjänster inte har valts ut i ett förfarande för offentlig upphandling som garanterar att det är det företag som kan tillhandahålla dessa tjänster till den lägsta kostnaden, ska storleken av den nödvändiga ersättningen fastställas på grundval av en undersökning av de kostnader som ett genomsnittligt och välskött företag skulle ha ådragit sig vid fullgörandet av dessa skyldigheter.

| (122) | De principer och överväganden som fastställts i Altmark-domen, med retroaktiv verkan, dvs. de gäller också det rättsläge som gällde före domen i fråga (159). Följaktligen är de bedömningskriterier som fastställs i Altmarkdomen är helt och hållet tillämpliga på den faktiska och rättsliga situationen i förevarande fall, även när det gäller stöd till IRIS-sjukhusen före Altmark-domen (160). |
| --- | --- |

(122)

De principer och överväganden som fastställts i Altmark-domen, med retroaktiv verkan, dvs. de gäller också det rättsläge som gällde före domen i fråga (159). Följaktligen är de bedömningskriterier som fastställs i Altmarkdomen är helt och hållet tillämpliga på den faktiska och rättsliga situationen i förevarande fall, även när det gäller stöd till IRIS-sjukhusen före Altmark-domen (160).

159

160

| (123) | I samband med detta beslut har kommissionen beslutat att först granska det fjärde kriteriet i Altmark-domen (för att avgöra om valet av verksamheter för tillhandahållande av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse skulle ha fattats inom ramen för ett anbudsförfarande eller, tvärtom, huruvida ersättningen för denna tjänst av allmänt ekonomiskt intresse fastställdes på grundval av en undersökning av de kostnader som ett genomsnittligt och välskött företag skulle ha ådragit sig för dem). Kommissionen noterar att IRIS-sjukhusen inte har valts ut i ett offentligt anbudsförfarande för skyldigheten att tillhandahålla de allmännyttiga tjänster som ålagts dem av de belgiska myndigheterna. Man kan därför dra slutsatsen att den första delen av kriteriet är uppfyllt i förevarande fall. |
| --- | --- |

(123)

I samband med detta beslut har kommissionen beslutat att först granska det fjärde kriteriet i Altmark-domen (för att avgöra om valet av verksamheter för tillhandahållande av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse skulle ha fattats inom ramen för ett anbudsförfarande eller, tvärtom, huruvida ersättningen för denna tjänst av allmänt ekonomiskt intresse fastställdes på grundval av en undersökning av de kostnader som ett genomsnittligt och välskött företag skulle ha ådragit sig för dem). Kommissionen noterar att IRIS-sjukhusen inte har valts ut i ett offentligt anbudsförfarande för skyldigheten att tillhandahålla de allmännyttiga tjänster som ålagts dem av de belgiska myndigheterna. Man kan därför dra slutsatsen att den första delen av kriteriet är uppfyllt i förevarande fall.

| (124) | Vad gäller den andra delen av kriteriet konstaterar kommissionen för det första att de belgiska myndigheterna inte har påstått att IRIS-sjukhusen har effektiva företag i detta avseende. Kommissionen konstaterar vidare att varken den information som mottagits från de belgiska myndigheterna och den klagande är tillräckliga för att fastställa att de mekanismer för ersättning för tillhandahållandet av allmännyttiga tjänster som ålagts IRIS-sjukhusen, uppfyller kriterierna för ett företag i den mening som avses i det fjärde villkoret i Altmarkdomen. Det finns inget som tyder på att den kompensation som betalas ut bygger på en analys av kostnaderna för ett genomsnittligt företag med de kännetecken som krävs enligt domstolens rättspraxis. Det finns dessutom inte tillräckligt med information för att fastställa att IRIS-sjukhusen själva kan betraktas som genomsnittliga, välskötta och lämpligt utrustade företag. Vid fastställandet av kompensationen synes någon hänsyn inte ha tagits vad avser en förnuftig förvaltning eller tillräcklig utrustning. Slutligen bör det noteras att en kompensationsmekanism för att täcka IRIS-sjukhusens underskott till följd av tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och relaterade aktiviteter som inte skulle kunna uppfylla det fjärde Altmarkkriteriet inte har tagits hänsyn till den effektivitet med vilken dessa sjukhus förvaltas. |
| --- | --- |

(124)

Vad gäller den andra delen av kriteriet konstaterar kommissionen för det första att de belgiska myndigheterna inte har påstått att IRIS-sjukhusen har effektiva företag i detta avseende. Kommissionen konstaterar vidare att varken den information som mottagits från de belgiska myndigheterna och den klagande är tillräckliga för att fastställa att de mekanismer för ersättning för tillhandahållandet av allmännyttiga tjänster som ålagts IRIS-sjukhusen, uppfyller kriterierna för ett företag i den mening som avses i det fjärde villkoret i Altmarkdomen. Det finns inget som tyder på att den kompensation som betalas ut bygger på en analys av kostnaderna för ett genomsnittligt företag med de kännetecken som krävs enligt domstolens rättspraxis. Det finns dessutom inte tillräckligt med information för att fastställa att IRIS-sjukhusen själva kan betraktas som genomsnittliga, välskötta och lämpligt utrustade företag. Vid fastställandet av kompensationen synes någon hänsyn inte ha tagits vad avser en förnuftig förvaltning eller tillräcklig utrustning. Slutligen bör det noteras att en kompensationsmekanism för att täcka IRIS-sjukhusens underskott till följd av tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och relaterade aktiviteter som inte skulle kunna uppfylla det fjärde Altmarkkriteriet inte har tagits hänsyn till den effektivitet med vilken dessa sjukhus förvaltas.

| (125) | Kommissionen anser därför att det fjärde kriteriet i Altmark-domen inte är uppfyllt i förevarande fall. Eftersom villkoren i Altmarkdomen är kumulativa leder bristande efterlevnad av ett av fyra villkor nödvändigtvis till slutsatsen att underskottstäckningsordningen som granskas i detta beslut, ger en ekonomisk fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(125)

Kommissionen anser därför att det fjärde kriteriet i Altmark-domen inte är uppfyllt i förevarande fall. Eftersom villkoren i Altmarkdomen är kumulativa leder bristande efterlevnad av ett av fyra villkor nödvändigtvis till slutsatsen att underskottstäckningsordningen som granskas i detta beslut, ger en ekonomisk fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.2.1.3   Selektiv karaktär

Selektiv karaktär

| (126) | Om en statlig åtgärd ska omfattas av tillämpningsområdet för artikel 107.1 i EUF-fördraget måste den gynna ”vissa företag eller viss produktion”. Det omfattas alltså bara åtgärder som gynnar företag genom att bevilja dem en selektiv fördel av begreppet statligt stöd. |
| --- | --- |

(126)

Om en statlig åtgärd ska omfattas av tillämpningsområdet för artikel 107.1 i EUF-fördraget måste den gynna ”vissa företag eller viss produktion”. Det omfattas alltså bara åtgärder som gynnar företag genom att bevilja dem en selektiv fördel av begreppet statligt stöd.

| (127) | Kommissionen noterar att den kompensationsmekanism som infördes för att täcka underskott i de offentliga sjukhusen i Bryssel (se skäl 44), men inte i privatsjukhusen, ska anses vara selektiv eftersom den utesluter privatsjukhusen och alla andra vårdgivare samt aktörer i andra sektorer. |
| --- | --- |

(127)

Kommissionen noterar att den kompensationsmekanism som infördes för att täcka underskott i de offentliga sjukhusen i Bryssel (se skäl 44), men inte i privatsjukhusen, ska anses vara selektiv eftersom den utesluter privatsjukhusen och alla andra vårdgivare samt aktörer i andra sektorer.

7.2.2   Statliga medel

Statliga medel

| (128) | För att utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget måste åtgärden beviljas av staten eller med hjälp av statliga medel. Statliga medel innefattar alla medel i den offentliga sektorn (161), inklusive medel från inomstatliga organ (decentraliserade, federativa, fördela regionala m.fl.) (162). |
| --- | --- |

(128)

För att utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget måste åtgärden beviljas av staten eller med hjälp av statliga medel. Statliga medel innefattar alla medel i den offentliga sektorn (161), inklusive medel från inomstatliga organ (decentraliserade, federativa, fördela regionala m.fl.) (162).

161

162

| (129) | I förevarande fall stammar underskottstäckningen som IRIS-sjukhusen mottar från sina respektive kommuner för tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och relaterade aktiviteter från statliga medel och kan tillskrivas staten. |
| --- | --- |

(129)

I förevarande fall stammar underskottstäckningen som IRIS-sjukhusen mottar från sina respektive kommuner för tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och relaterade aktiviteter från statliga medel och kan tillskrivas staten.

7.2.3   Snedvridning av konkurrensen och påverkan på handeln

Snedvridning av konkurrensen och påverkan på handeln

| (130) | Offentligt stöd till företag som utgör bara statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget om det ”snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen” och vara om det ”påverkar handeln mellan medlemsstaterna”. |
| --- | --- |

(130)

Offentligt stöd till företag som utgör bara statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget om det ”snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen” och vara om det ”påverkar handeln mellan medlemsstaterna”.

7.2.3.1   Snedvridning av konkurrensen

Snedvridning av konkurrensen

| (131) | En stödåtgärd som beviljas av staten anses snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen när den tenderar att förbättra mottagarens konkurrensposition jämfört med andra företag med vilka detta konkurrerar (163). I praktiken antas det därmed att finnas någon snedvridning av konkurrensen när staten beviljar ett företag en ekonomisk fördel i en avreglerad sektor där det förekommer eller skulle kunna förekomma konkurrens. |
| --- | --- |

(131)

En stödåtgärd som beviljas av staten anses snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen när den tenderar att förbättra mottagarens konkurrensposition jämfört med andra företag med vilka detta konkurrerar (163). I praktiken antas det därmed att finnas någon snedvridning av konkurrensen när staten beviljar ett företag en ekonomisk fördel i en avreglerad sektor där det förekommer eller skulle kunna förekomma konkurrens.

163

| (132) | Eftersom det finns en viss konkurrens mellan offentliga sjukhus och privata sjukhus och andra vårdinrättningar kan offentlig finansiering som beviljats vissa vårdinrättningar (bl.a. IRIS-sjukhusen) för att täcka de sjukhusverksamheter som de tillhandahåller snedvrida konkurrensen. Samma sak gäller för IRIS-sjukhusens kompletterande sociala verksamheter. |
| --- | --- |

(132)

Eftersom det finns en viss konkurrens mellan offentliga sjukhus och privata sjukhus och andra vårdinrättningar kan offentlig finansiering som beviljats vissa vårdinrättningar (bl.a. IRIS-sjukhusen) för att täcka de sjukhusverksamheter som de tillhandahåller snedvrida konkurrensen. Samma sak gäller för IRIS-sjukhusens kompletterande sociala verksamheter.

7.2.3.2   Påverkan på handeln mellan medlemsstaterna

Påverkan på handeln mellan medlemsstaterna

Allmänna principer

| (133) | EU-domstolen har fastställt att när ett stöd som beviljats av staten förstärker ett företags ställning i förhållande till andra konkurrerande företag i handeln inom gemenskapen, ska denna handel anses påverkas av detta stöd (164). |
| --- | --- |

(133)

EU-domstolen har fastställt att när ett stöd som beviljats av staten förstärker ett företags ställning i förhållande till andra konkurrerande företag i handeln inom gemenskapen, ska denna handel anses påverkas av detta stöd (164).

164

| (134) | Offentligt stöd kan anses kunna påverka handeln inom EU även om stödmottagarna inte direkt bedriver handel över gränserna. Stödet kan till exempel göra det svårare för aktörer i andra medlemsstater att komma in på marknaden och utöva sin etableringsfrihet genom att upprätthålla eller öka det lokala utbudet (165). |
| --- | --- |

(134)

Offentligt stöd kan anses kunna påverka handeln inom EU även om stödmottagarna inte direkt bedriver handel över gränserna. Stödet kan till exempel göra det svårare för aktörer i andra medlemsstater att komma in på marknaden och utöva sin etableringsfrihet genom att upprätthålla eller öka det lokala utbudet (165).

165

| (135) | Det följer av fast rättspraxis att det inte krävs att kommissionen gör en ekonomisk analys av den faktiska situationen på de relevanta marknaderna, av stödmottagarnas marknadsandel, de konkurrerande företagens ställning eller handeln mellan medlemsstaterna (166). Vad avser rättsstridigt beviljade stöd är kommissionen vidare inte skyldig att styrka den faktiska inverkan som dylika stöd haft på konkurrensen och handeln. |
| --- | --- |

(135)

Det följer av fast rättspraxis att det inte krävs att kommissionen gör en ekonomisk analys av den faktiska situationen på de relevanta marknaderna, av stödmottagarnas marknadsandel, de konkurrerande företagens ställning eller handeln mellan medlemsstaterna (166). Vad avser rättsstridigt beviljade stöd är kommissionen vidare inte skyldig att styrka den faktiska inverkan som dylika stöd haft på konkurrensen och handeln.

166

| (136) | Påverkan på handeln inom unionen kan inte vara rent hypotetisk eller förmodad. På grundval av åtgärdens förväntade effekt (167) visas varför åtgärden snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och att det kan påverka handeln mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(136)

Påverkan på handeln inom unionen kan inte vara rent hypotetisk eller förmodad. På grundval av åtgärdens förväntade effekt (167) visas varför åtgärden snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och att det kan påverka handeln mellan medlemsstaterna.

167

| (137) | Kommissionen har i detta avseende i flera fall (168) ansett att vissa verksamheter har en rent lokal karaktär och inte har en sådan verkan. Det förefaller lämpligt att särskilt fastställa om stödmottagaren levererar varor eller tjänster till ett begränsat område inom en medlemsstat och det var troligt att stödmottagaren inte skulle dra till sig kunder från andra medlemsstater och att det inte kan förutses att åtgärden kommer att ha mer än en marginell effekt på villkoren för gränsöverskridande investeringar eller etableringar. |
| --- | --- |

(137)

Kommissionen har i detta avseende i flera fall (168) ansett att vissa verksamheter har en rent lokal karaktär och inte har en sådan verkan. Det förefaller lämpligt att särskilt fastställa om stödmottagaren levererar varor eller tjänster till ett begränsat område inom en medlemsstat och det var troligt att stödmottagaren inte skulle dra till sig kunder från andra medlemsstater och att det inte kan förutses att åtgärden kommer att ha mer än en marginell effekt på villkoren för gränsöverskridande investeringar eller etableringar.

168

Bedömning

| (138) | Mot bakgrund av dessa principer konstaterar kommissionen att påverkan på handeln kan bestämmas med hänsyn till en rad faktorer, särskilt ”kundsidan” (kopplad till det område där varor och tjänster tillhandahålls och den plats där kunderna kommer från) och ”leverantörsidan” (frågan om en åtgärd skapar hinder för investeringar och gränsöverskridande etableringen av tjänsteleverantörer, som utövar en faktisk eller potentiell konkurrens). För att fastställa om en åtgärd påverkar handeln mellan medlemsstaterna räcker det att påvisa påverkan på handeln om minst en av dessa faktorer. |
| --- | --- |

(138)

Mot bakgrund av dessa principer konstaterar kommissionen att påverkan på handeln kan bestämmas med hänsyn till en rad faktorer, särskilt ”kundsidan” (kopplad till det område där varor och tjänster tillhandahålls och den plats där kunderna kommer från) och ”leverantörsidan” (frågan om en åtgärd skapar hinder för investeringar och gränsöverskridande etableringen av tjänsteleverantörer, som utövar en faktisk eller potentiell konkurrens). För att fastställa om en åtgärd påverkar handeln mellan medlemsstaterna räcker det att påvisa påverkan på handeln om minst en av dessa faktorer.

| (139) | Vad gäller åtgärdernas inverkan på ”kundsidan” noterar kommissionen att hälsosektorn i allmänhet och hälso- och sjukvård på sjukhus i synnerhet är föremål för handel inom unionen. Kommissionen noterar också att den gränsöverskridande rörligheten för patienter ökar. Det måste sägas att hälsovård ingår i medlemsstaternas behörighetsområde och patienters rörlighet är underkastade exakta bestämmelser som reglerar de nationella sociala trygghetssystemen. I praktiken tillhandahålls sjukhustjänster också i allmänhet i närheten av patientens bostadsort, i en kulturell hemmiljö, som gör det möjligt att upprätta förtroendefulla relationer med behandlande läkare. Gränsöverskridande hälso- och sjukvård tillhandahålls särskilt i gränstrakter, och när patienter önskar använda högt specialiserad vård för en viss sjukdom. |
| --- | --- |

(139)

Vad gäller åtgärdernas inverkan på ”kundsidan” noterar kommissionen att hälsosektorn i allmänhet och hälso- och sjukvård på sjukhus i synnerhet är föremål för handel inom unionen. Kommissionen noterar också att den gränsöverskridande rörligheten för patienter ökar. Det måste sägas att hälsovård ingår i medlemsstaternas behörighetsområde och patienters rörlighet är underkastade exakta bestämmelser som reglerar de nationella sociala trygghetssystemen. I praktiken tillhandahålls sjukhustjänster också i allmänhet i närheten av patientens bostadsort, i en kulturell hemmiljö, som gör det möjligt att upprätta förtroendefulla relationer med behandlande läkare. Gränsöverskridande hälso- och sjukvård tillhandahålls särskilt i gränstrakter, och när patienter önskar använda högt specialiserad vård för en viss sjukdom.

| (140) | I det aktuella fallet anser kommissionen att åtgärden i fråga påverkar handeln mellan medlemsstaterna. I detta fall är dess särdrag från andra fall i vilka det konstaterades att statligt stöd till sjukhus inte påverkade handeln mellan medlemsstaterna (169). När kommissionen drar denna slutsats bygger framför allt på en kombination av följande information:






  a) | IRIS-sjukhusen omfattar högt specialiserade sjukhus med internationellt anseende. Hôpital Universitaire des enfants Reine Fabiola (HUDERF) och Institut Bordet med specialisering främst i onkologi, pediatrik samt universitetssjukhusen CHU Saint-Pierre och CHU Brugmann erbjuder ett brett urval av högt specialiserad hälsovård och har internationellt anseende. Sjukhus med sådant anseende kan locka internationella patienter, särskilt från andra medlemsstater, oberoende av att IRIS-sjukhusens uppgift består i att tillhandahålla social omsorg i lokalsamhället i Bryssel (se avsnitt 7.3.4.1). |
| --- | --- | --- |

(140)

I det aktuella fallet anser kommissionen att åtgärden i fråga påverkar handeln mellan medlemsstaterna. I detta fall är dess särdrag från andra fall i vilka det konstaterades att statligt stöd till sjukhus inte påverkade handeln mellan medlemsstaterna (169). När kommissionen drar denna slutsats bygger framför allt på en kombination av följande information:

169

a)

IRIS-sjukhusen omfattar högt specialiserade sjukhus med internationellt anseende. Hôpital Universitaire des enfants Reine Fabiola (HUDERF) och Institut Bordet med specialisering främst i onkologi, pediatrik samt universitetssjukhusen CHU Saint-Pierre och CHU Brugmann erbjuder ett brett urval av högt specialiserad hälsovård och har internationellt anseende. Sjukhus med sådant anseende kan locka internationella patienter, särskilt från andra medlemsstater, oberoende av att IRIS-sjukhusens uppgift består i att tillhandahålla social omsorg i lokalsamhället i Bryssel (se avsnitt 7.3.4.1).

| b) | IRIS-sjukhusen i Bryssel ligger relativt nära ett antal stora städer i Frankrike, Nederländerna och Tyskland. Till exempel tätbebyggelse Aachen, Eindhoven, Lille och Rotterdam som alla ligger mindre än 150 km bort. Dessutom har Bryssel direkta förbindelser med europeiska storstäder som Paris, London, Amsterdam och Köln tack vare höghastighetsjärnvägar, som gör det möjligt att nå Bryssel på mindre än två timmar. Slutligen har Bryssel har en internationell flygplats och flygförbindelser till alla större europeiska och internationella städer. Tack vare sitt geografiska läge och de många förbindelserna till omvärlden, kan internationella patienter som söker sig till IRIS-sjukhusen lätt ta sig dit, särskilt om de bor nära belgiska gränsen eller i någon av de städer som har förbindelse till Bryssel med en järnvägslinje för höghastighetståg. |
| --- | --- |

b)

IRIS-sjukhusen i Bryssel ligger relativt nära ett antal stora städer i Frankrike, Nederländerna och Tyskland. Till exempel tätbebyggelse Aachen, Eindhoven, Lille och Rotterdam som alla ligger mindre än 150 km bort. Dessutom har Bryssel direkta förbindelser med europeiska storstäder som Paris, London, Amsterdam och Köln tack vare höghastighetsjärnvägar, som gör det möjligt att nå Bryssel på mindre än två timmar. Slutligen har Bryssel har en internationell flygplats och flygförbindelser till alla större europeiska och internationella städer. Tack vare sitt geografiska läge och de många förbindelserna till omvärlden, kan internationella patienter som söker sig till IRIS-sjukhusen lätt ta sig dit, särskilt om de bor nära belgiska gränsen eller i någon av de städer som har förbindelse till Bryssel med en järnvägslinje för höghastighetståg.

| c) | Huvudstadsregionen Bryssel och IRIS-sjukhusen är i regel också flerspråkiga. Franska och nederländska är officiella språk och IRIS-sjukhusen är skyldiga att erbjuda sina tjänster på båda språken. Därför är dessa sjukhus särskilt lämpade för franska och nederländska medborgare. Dessutom är engelska mycket utbrett i regionen Bryssel, vilket underlättar tillträdet för patienter från mycket olika miljöer. |
| --- | --- |

c)

Huvudstadsregionen Bryssel och IRIS-sjukhusen är i regel också flerspråkiga. Franska och nederländska är officiella språk och IRIS-sjukhusen är skyldiga att erbjuda sina tjänster på båda språken. Därför är dessa sjukhus särskilt lämpade för franska och nederländska medborgare. Dessutom är engelska mycket utbrett i regionen Bryssel, vilket underlättar tillträdet för patienter från mycket olika miljöer.

| d) | Huvudstadsregionen Bryssel besöks och bebos av ett stort antal medborgare från andra EU-medlemsstater. Bryssel hade således av 321 europeiska städer i Eurostats undersökning den näst högsta andelen fast boende medborgare från andra länder (33,8 % 2012) och den näst högsta andelen fast bosatta utländska medborgare från andra EU-länder (20,3 % under 2012) (170). Fast bosatta från andra EU-länder kan ofta välja var de vill få vård i allmänhet antingen i hemlandet eller i bosättningslandet. |
| --- | --- |

d)

Huvudstadsregionen Bryssel besöks och bebos av ett stort antal medborgare från andra EU-medlemsstater. Bryssel hade således av 321 europeiska städer i Eurostats undersökning den näst högsta andelen fast boende medborgare från andra länder (33,8 % 2012) och den näst högsta andelen fast bosatta utländska medborgare från andra EU-länder (20,3 % under 2012) (170). Fast bosatta från andra EU-länder kan ofta välja var de vill få vård i allmänhet antingen i hemlandet eller i bosättningslandet.

170

| (141) | Vad gäller IRIS-sjukhusens kompletterande sociala verksamheter påpekar kommissionen att om det inte kan uteslutas att utövandet av dessa verksamheter utgör ekonomisk verksamhet och, mot bakgrund av de nära kopplingar som finns mellan dessa och de allmänna sjukhusverksamheterna på IRIS-sjukhusen kan ovannämnda resonemang även vara tillämpligt i detta fall. Mot bakgrund av de överväganden som beskrivs nedan (se avsnitt 7.3) anser kommissionen dock att även om den offentliga finansieringen av de kompletterande sociala tjänsterna skulle påverka handeln mellan medlemsstaterna ska den offentliga finansieringen av denna verksamhet utgöra statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden. För att komma vidare i förfarandet är det således inte nödvändigt att fastställa om den offentliga finansieringen av de kompletterande sociala åtgärderna i slutändan påverkar handeln mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(141)

Vad gäller IRIS-sjukhusens kompletterande sociala verksamheter påpekar kommissionen att om det inte kan uteslutas att utövandet av dessa verksamheter utgör ekonomisk verksamhet och, mot bakgrund av de nära kopplingar som finns mellan dessa och de allmänna sjukhusverksamheterna på IRIS-sjukhusen kan ovannämnda resonemang även vara tillämpligt i detta fall. Mot bakgrund av de överväganden som beskrivs nedan (se avsnitt 7.3) anser kommissionen dock att även om den offentliga finansieringen av de kompletterande sociala tjänsterna skulle påverka handeln mellan medlemsstaterna ska den offentliga finansieringen av denna verksamhet utgöra statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden. För att komma vidare i förfarandet är det således inte nödvändigt att fastställa om den offentliga finansieringen av de kompletterande sociala åtgärderna i slutändan påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

| (142) | Samma överväganden gäller IRIS-sjukhusens relaterade aktiviteter (se skälen 41, 116 och 117). Enligt kommissionen skulle det – om den offentliga finansieringen (i detta fall) av huvudparten av IRIS-sjukhusens relaterade aktiviteter (t.ex. daghem för anställdas barn, uthyrning av rum, en mindre butiker för patienter och besökare, matsal och p-platser och uthyrning av tv-apparater till patienter) bedömdes separat – vara möjligt att hävda att denna finansiering inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Men på grund av de nära förbindelser som finns mellan relaterade aktiviteter och verksamhet som bedrivs av IRIS-sjukhusen kan man utgå från att den offentliga finansieringen av därmed sammanhängande verksamhet påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Under alla omständigheter anser kommissionen att det inte är nödvändigt att fatta ett slutgiltigt beslut i denna fråga, eftersom den offentliga finansieringen och därmed relaterade aktiviteter, skulle utgöra statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden (se avsnitt 7.3). |
| --- | --- |

(142)

Samma överväganden gäller IRIS-sjukhusens relaterade aktiviteter (se skälen 41, 116 och 117). Enligt kommissionen skulle det – om den offentliga finansieringen (i detta fall) av huvudparten av IRIS-sjukhusens relaterade aktiviteter (t.ex. daghem för anställdas barn, uthyrning av rum, en mindre butiker för patienter och besökare, matsal och p-platser och uthyrning av tv-apparater till patienter) bedömdes separat – vara möjligt att hävda att denna finansiering inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Men på grund av de nära förbindelser som finns mellan relaterade aktiviteter och verksamhet som bedrivs av IRIS-sjukhusen kan man utgå från att den offentliga finansieringen av därmed sammanhängande verksamhet påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Under alla omständigheter anser kommissionen att det inte är nödvändigt att fatta ett slutgiltigt beslut i denna fråga, eftersom den offentliga finansieringen och därmed relaterade aktiviteter, skulle utgöra statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden (se avsnitt 7.3).

| (143) | För att fortsätta bedömningen av beslut från kommissionen bygger därför på antagandet att den offentliga finansieringen av de kompletterande sociala verksamheterna och relaterade aktiviteter kan påverka handeln mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(143)

För att fortsätta bedömningen av beslut från kommissionen bygger därför på antagandet att den offentliga finansieringen av de kompletterande sociala verksamheterna och relaterade aktiviteter kan påverka handeln mellan medlemsstaterna.

| (144) | Eftersom kommissionen därför har dragit slutsatsen att de undersökta åtgärderna är ägnade att påverka handeln mellan medlemsstaterna, åtminstone i ett avseende (”kunddelen”) är det inte nödvändigt att undersöka om de kan påverka handeln mellan medlemsstater när det gäller gränsöverskridande investeringar och etableringsfriheten (se skäl 138). |
| --- | --- |

(144)

Eftersom kommissionen därför har dragit slutsatsen att de undersökta åtgärderna är ägnade att påverka handeln mellan medlemsstaterna, åtminstone i ett avseende (”kunddelen”) är det inte nödvändigt att undersöka om de kan påverka handeln mellan medlemsstater när det gäller gränsöverskridande investeringar och etableringsfriheten (se skäl 138).

7.2.4   Slutsats

Slutsats

| (145) | Mot bakgrund av det ovan anförda anser kommissionen att de kumulativa villkoren för förekomst av statligt stöd är uppfyllda vad gäller de åtgärder som är i fråga i förevarande mål, och att dessa åtgärder följaktligen utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(145)

Mot bakgrund av det ovan anförda anser kommissionen att de kumulativa villkoren för förekomst av statligt stöd är uppfyllda vad gäller de åtgärder som är i fråga i förevarande mål, och att dessa åtgärder följaktligen utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.3   Förenlighet med den inre marknaden

Förenlighet med den inre marknaden

7.3.1   Rättslig grund

Rättslig grund

7.3.1.1   Allmänna principer

Allmänna principer

| (146) | Eftersom underskottstäckningen som avser IRIS-sjukhusen utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget måste dess förenlighet med den inre marknaden bedömas. Skälen för att förklara stödet förenligt med den inre marknaden anges i artikel 106.2 och artikel 107.2 och 3 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(146)

Eftersom underskottstäckningen som avser IRIS-sjukhusen utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget måste dess förenlighet med den inre marknaden bedömas. Skälen för att förklara stödet förenligt med den inre marknaden anges i artikel 106.2 och artikel 107.2 och 3 i EUF-fördraget.

| (147) | Eftersom de belgiska myndigheterna anser att den offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen utgör en ersättning för tillhandahållande av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse ska underskottstäckningens förenlighet med den inre marknaden främst undersökas mot bakgrund av artikel 106.2 i EUF-fördraget. I denna artikel föreskrivs följande:

  ”Företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse eller som har karaktären av fiskala monopol ska vara underkastade reglerna i detta avtal, särskilt konkurrensreglerna, i den mån tillämpningen av dessa regler inte hindrar fullgörandet av de särskilda uppgifter som tilldelats dem. Utvecklingen av handeln får inte påverkas i en omfattning som skulle strida mot unionens intressen.” |
| --- | --- |

(147)

Eftersom de belgiska myndigheterna anser att den offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen utgör en ersättning för tillhandahållande av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse ska underskottstäckningens förenlighet med den inre marknaden främst undersökas mot bakgrund av artikel 106.2 i EUF-fördraget. I denna artikel föreskrivs följande:

”Företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse eller som har karaktären av fiskala monopol ska vara underkastade reglerna i detta avtal, särskilt konkurrensreglerna, i den mån tillämpningen av dessa regler inte hindrar fullgörandet av de särskilda uppgifter som tilldelats dem. Utvecklingen av handeln får inte påverkas i en omfattning som skulle strida mot unionens intressen.”

7.3.1.2   Tillämpning av artikel 106.2 i EUF-fördraget. Inledande synpunkter

Tillämpning av artikel 106.2 i EUF-fördraget. Inledande synpunkter

| (148) | Kommissionen har i ett antal rättsliga instrument angett de exakta villkoren för tillämpning av artikel 106.2 i EUF-fördraget, senast bland annat i SGEI-rambestämmelserna från 2012 (171) och SGEI-beslutet från 2012 (172) (nedan gemensamt kallade SGEI-paketet från 2012). Tidigare hade kommissionen offentliggjort och tillämpat 2005 års SGEI-rambestämmelser (173) och SGEI-beslutet från 2005 (174). En stödåtgärd som uppfyller kriterierna i 2012 års SGEI-beslut anses vara förenlig med den inre marknaden och behöver inte anmälas. Stödåtgärder som inte omfattas av 2012 års SGEI-beslut eftersom de inte uppfyller alla kriterierna ska bedömas enligt 2012 års SGEI-rambestämmelser efter anmälan. |
| --- | --- |

(148)

Kommissionen har i ett antal rättsliga instrument angett de exakta villkoren för tillämpning av artikel 106.2 i EUF-fördraget, senast bland annat i SGEI-rambestämmelserna från 2012 (171) och SGEI-beslutet från 2012 (172) (nedan gemensamt kallade SGEI-paketet från 2012). Tidigare hade kommissionen offentliggjort och tillämpat 2005 års SGEI-rambestämmelser (173) och SGEI-beslutet från 2005 (174). En stödåtgärd som uppfyller kriterierna i 2012 års SGEI-beslut anses vara förenlig med den inre marknaden och behöver inte anmälas. Stödåtgärder som inte omfattas av 2012 års SGEI-beslut eftersom de inte uppfyller alla kriterierna ska bedömas enligt 2012 års SGEI-rambestämmelser efter anmälan.

171

172

SGEI-paketet från 2012

173

174

| (149) | I förevarande fall går den granskade underskottstäckningen till IRIS-sjukhusen tillbaka till år 1996 och därmed längre tillbaka än SGEI-paketet från 2012. Icke desto mindre fastläggs i SGEI-paketet från 2012 – i artikel 10 i SGEI-beslutet från 2012 och i punkt 69 i SGEI-rambestämmelserna från 2012 – bestämmelser för att den även gäller för stöd som beviljats före dess ikraftträdande, det vill säga den 31 januari 2012. Följande fastställas i synnerhet i artikel 10 b i SGEI-beslutet från 2012:

  ”Stöd som genomförts före ikraftträdandet av detta beslut [det vill säga senast den 31 januari 2012] och som inte var förenligt med den inre marknaden och undantaget från anmälningsskyldigheten i enlighet med beslut 2005/842/EG men uppfyller villkoren i detta beslut ska anses vara förenligt med den inre marknaden och undantas från kravet på förhandsanmälan.”

  Vad gäller SGEI-rambestämmelserna från 2012 föreskrivs i punkterna 68 och 69 att kommissionen tillämpar principerna i detta meddelande på samtliga stödprojekt som anmäls, oavsett om den sker före eller efter den dag dessa riktlinjer träder i kraft, det vill säga den 31 januari 2012, och om på allt oberättigat stöd, när den fattar beslut efter den 31 januari 2012, även om stödet beviljades före den 31 januari 2012. |
| --- | --- |

(149)

I förevarande fall går den granskade underskottstäckningen till IRIS-sjukhusen tillbaka till år 1996 och därmed längre tillbaka än SGEI-paketet från 2012. Icke desto mindre fastläggs i SGEI-paketet från 2012 – i artikel 10 i SGEI-beslutet från 2012 och i punkt 69 i SGEI-rambestämmelserna från 2012 – bestämmelser för att den även gäller för stöd som beviljats före dess ikraftträdande, det vill säga den 31 januari 2012. Följande fastställas i synnerhet i artikel 10 b i SGEI-beslutet från 2012:

”Stöd som genomförts före ikraftträdandet av detta beslut [det vill säga senast den 31 januari 2012] och som inte var förenligt med den inre marknaden och undantaget från anmälningsskyldigheten i enlighet med beslut 2005/842/EG men uppfyller villkoren i detta beslut ska anses vara förenligt med den inre marknaden och undantas från kravet på förhandsanmälan.”

Vad gäller SGEI-rambestämmelserna från 2012 föreskrivs i punkterna 68 och 69 att kommissionen tillämpar principerna i detta meddelande på samtliga stödprojekt som anmäls, oavsett om den sker före eller efter den dag dessa riktlinjer träder i kraft, det vill säga den 31 januari 2012, och om på allt oberättigat stöd, när den fattar beslut efter den 31 januari 2012, även om stödet beviljades före den 31 januari 2012.

| (150) | Därför innebär bestämmelserna om tillämpningen av SGEI-beslutet från 2012 och SGEI-rambestämmelserna från 2012 som beskrivs enligt ovan, att den offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen från 1996 kan bedömas på grundval av SGEI-paketet från 2012. Om underskottstäckningsordningen uppfyller villkoren i SGEI-beslutet från 2012 eller SGEI-rambestämmelserna från 2012 är den förenlig med den inre marknaden för hela perioden från 1996. |
| --- | --- |

(150)

Därför innebär bestämmelserna om tillämpningen av SGEI-beslutet från 2012 och SGEI-rambestämmelserna från 2012 som beskrivs enligt ovan, att den offentliga finansieringen av IRIS-sjukhusen från 1996 kan bedömas på grundval av SGEI-paketet från 2012. Om underskottstäckningsordningen uppfyller villkoren i SGEI-beslutet från 2012 eller SGEI-rambestämmelserna från 2012 är den förenlig med den inre marknaden för hela perioden från 1996.

| (151) | Slutligen bör det noteras att övergångsbestämmelsen i artikel 10 a i 2012 års SGEI-beslut, enligt vilken stöd som genomförts före ikraftträdandet av detta beslut [det vill säga före den 31 januari 2012] som var förenligt med den inre marknaden och undantaget från anmälningsskyldigheten i enlighet med beslut 2005/842/EG ska fortsätta att vara förenligt med den inre marknaden och undantas från anmälningsskyldigheten under en ytterligare period av två år (t.o.m. den 30 januari 2014). Detta innebär att det stöd som beviljats på grundval av stödordningen under perioden mellan den 19 december 2005, då SGEI-beslutet från 2005 trädde i kraft, och den 31 januari 2012, dagen för ikraftträdandet av 2012 års SGEI-beslut, kan anses vara förenligt med den inre marknaden, men endast från och med den dag då stödet beviljades och fram till den 30 januari 2014. Vad gäller stöd som har beviljats efter den 31 januari 2012 är övergångsbestämmelsen i artikel 10 a i SGEI-beslutet från 2012 i alla händelser inte tillämplig och bedömningen av förenligheten ska ske på grundval av 2012 års SGEI-beslut. |
| --- | --- |

(151)

Slutligen bör det noteras att övergångsbestämmelsen i artikel 10 a i 2012 års SGEI-beslut, enligt vilken stöd som genomförts före ikraftträdandet av detta beslut [det vill säga före den 31 januari 2012] som var förenligt med den inre marknaden och undantaget från anmälningsskyldigheten i enlighet med beslut 2005/842/EG ska fortsätta att vara förenligt med den inre marknaden och undantas från anmälningsskyldigheten under en ytterligare period av två år (t.o.m. den 30 januari 2014). Detta innebär att det stöd som beviljats på grundval av stödordningen under perioden mellan den 19 december 2005, då SGEI-beslutet från 2005 trädde i kraft, och den 31 januari 2012, dagen för ikraftträdandet av 2012 års SGEI-beslut, kan anses vara förenligt med den inre marknaden, men endast från och med den dag då stödet beviljades och fram till den 30 januari 2014. Vad gäller stöd som har beviljats efter den 31 januari 2012 är övergångsbestämmelsen i artikel 10 a i SGEI-beslutet från 2012 i alla händelser inte tillämplig och bedömningen av förenligheten ska ske på grundval av 2012 års SGEI-beslut.

| (152) | Därför undersöker kommissionen först om den offentliga finansiering som är föremål för detta beslut och som beviljades IRIS-sjukhusen från 1996, uppfyller de villkor som fastställs i SGEI-beslutet från 2012. Det är endast i det motsatta fallet som kommissionen bedömer samma finansiering på grundval av SGEI-beslutet från 2005 (avseende stöd som beviljades mellan den 19 december 2005 och den 31 januari 2012) och SGEI-rambestämmelserna från 2012. |
| --- | --- |

(152)

Därför undersöker kommissionen först om den offentliga finansiering som är föremål för detta beslut och som beviljades IRIS-sjukhusen från 1996, uppfyller de villkor som fastställs i SGEI-beslutet från 2012. Det är endast i det motsatta fallet som kommissionen bedömer samma finansiering på grundval av SGEI-beslutet från 2005 (avseende stöd som beviljades mellan den 19 december 2005 och den 31 januari 2012) och SGEI-rambestämmelserna från 2012.

7.3.2   Möjligheten att tillämpa artikel 106.2 i EUF-fördraget: Tjänster som faktiskt är av allmänt ekonomiskt intresse

Möjligheten att tillämpa artikel 106.2 i EUF-fördraget: Tjänster som faktiskt är av allmänt ekonomiskt intresse

| (153) | Artikel 106.2 i EUF-fördraget och SGEI-beslutet från 2012 grundar sig på, ska endast gälla ersättning till ett företag som har anförtrotts att tillhandahålla ”äkta tjänster av allmänt ekonomiskt intresse” (175). Domstolen har slagit fast att tjänster av allmänt ekonomiskt intresse är tjänster som har vissa särdrag jämfört med andra typer av ekonomisk verksamhet (176). Det är också ett faktum att medlemsstaterna, i avsaknad av särskilda regler på EU-nivå fastställs de kriterier som ska användas för att bestämma förekomsten av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse, har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller att bestämma vad de anser vara tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och att bevilja ersättning till leverantören för tillhandahållandet av denna tjänst (177). Kommissionens behörighet i detta avseende är begränsad till att kontrollera att den berörda medlemsstaten inte har begått något uppenbart bedömningsfel i samband med definieringen av en tjänst som en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse. |
| --- | --- |

(153)

Artikel 106.2 i EUF-fördraget och SGEI-beslutet från 2012 grundar sig på, ska endast gälla ersättning till ett företag som har anförtrotts att tillhandahålla ”äkta tjänster av allmänt ekonomiskt intresse” (175). Domstolen har slagit fast att tjänster av allmänt ekonomiskt intresse är tjänster som har vissa särdrag jämfört med andra typer av ekonomisk verksamhet (176). Det är också ett faktum att medlemsstaterna, i avsaknad av särskilda regler på EU-nivå fastställs de kriterier som ska användas för att bestämma förekomsten av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse, har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller att bestämma vad de anser vara tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och att bevilja ersättning till leverantören för tillhandahållandet av denna tjänst (177). Kommissionens behörighet i detta avseende är begränsad till att kontrollera att den berörda medlemsstaten inte har begått något uppenbart bedömningsfel i samband med definieringen av en tjänst som en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse.

175

176

177

| (154) | Kommissionen anser att all ekonomisk verksamhet som IRIS-sjukhusen mottagit offentlig finansiering för (dvs. utbudet av sociala tjänster och sjukvårdstjänster på dessa sjukhus) antingen utgör verkliga tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, såsom de belgiska myndigheterna hävdar, eller därmed relaterade aktiviteter. I förevarande fall har alla de medicinska och sociala tjänster som avses särdrag i förhållande till andra ekonomiska verksamheter, framför allt deras betydelse för folkhälsa och social välfärd. De belgiska myndigheterna har således inte gjort en uppenbart oriktig bedömning när den ansåg att dessa tjänster vara tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. |
| --- | --- |

(154)

Kommissionen anser att all ekonomisk verksamhet som IRIS-sjukhusen mottagit offentlig finansiering för (dvs. utbudet av sociala tjänster och sjukvårdstjänster på dessa sjukhus) antingen utgör verkliga tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, såsom de belgiska myndigheterna hävdar, eller därmed relaterade aktiviteter. I förevarande fall har alla de medicinska och sociala tjänster som avses särdrag i förhållande till andra ekonomiska verksamheter, framför allt deras betydelse för folkhälsa och social välfärd. De belgiska myndigheterna har således inte gjort en uppenbart oriktig bedömning när den ansåg att dessa tjänster vara tjänster av allmänt ekonomiskt intresse.

| (155) | Vad gäller den verksamhet som beskrivs i skäl 41, konstaterar kommissionen att en aktivitet kan anses vara relaterad till en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse, om den är direkt relaterad till och nödvändig för tillhandahållandet av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse eller är oupplösligt förenade med den. I det senare fallet har samma betydelse för tillhandahållandet av verksamheterna i fråga om den berörda tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse, dvs. material, utrustning, arbetskraft och anläggningstillgångar. Relaterade verksamheter bör också begränsas. Kommissionen anser att alla de verksamheter som anges i skäl 41 kan anses vara kopplade till IRIS-sjukhusens primära SGEI-verksamheter. Verksamhet anses vara koppade är då även 1) direkt knutna till och nödvändig för driften av IRIS-sjukhusens SGEI-verksamhet eftersom de utgör verksamheter som ett modernt sjukhus anses ge utöver det medicinska och sociala tjänster och/eller 2) oskiljaktigt hör samman härmed, eftersom sjukhusens infrastruktur används för detta (byggnader och mark). Med tanke på den begränsade andel som de förbundna verksamheterna utgör av IRIS-sjukhusens totala inkomst (i genomsnitt mindre än 2 %) anser kommissionen även att alla därmed förbundna verksamheterna är av mycket begränsad omfattning. |
| --- | --- |

(155)

Vad gäller den verksamhet som beskrivs i skäl 41, konstaterar kommissionen att en aktivitet kan anses vara relaterad till en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse, om den är direkt relaterad till och nödvändig för tillhandahållandet av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse eller är oupplösligt förenade med den. I det senare fallet har samma betydelse för tillhandahållandet av verksamheterna i fråga om den berörda tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse, dvs. material, utrustning, arbetskraft och anläggningstillgångar. Relaterade verksamheter bör också begränsas. Kommissionen anser att alla de verksamheter som anges i skäl 41 kan anses vara kopplade till IRIS-sjukhusens primära SGEI-verksamheter. Verksamhet anses vara koppade är då även 1) direkt knutna till och nödvändig för driften av IRIS-sjukhusens SGEI-verksamhet eftersom de utgör verksamheter som ett modernt sjukhus anses ge utöver det medicinska och sociala tjänster och/eller 2) oskiljaktigt hör samman härmed, eftersom sjukhusens infrastruktur används för detta (byggnader och mark). Med tanke på den begränsade andel som de förbundna verksamheterna utgör av IRIS-sjukhusens totala inkomst (i genomsnitt mindre än 2 %) anser kommissionen även att alla därmed förbundna verksamheterna är av mycket begränsad omfattning.

7.3.3   Möjligheten att tillämpa beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012

Möjligheten att tillämpa beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012

| (156) | Dessutom anser kommissionen att tilldelningen av offentliga medel till IRIS-sjukhusen för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ryms inom den materiella räckvidden av 2012 års SGEI-beslut som föreskrivs i artikel 2. Enligt artikel 2.1 b och c i 2012 års SGEI-beslut finner detta beslut tillämpning på statligt stöd i form av ersättning för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse till de sjukhus som tillhandahåller sjukvård (inbegripet utövandet av förbundna verksamheter som är direkt kopplade till primära verksamheter, framför allt men inte begränsas till forskningsområdet), och de verksamheter som tillhandahåller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som tillgodoser sociala behov, särskilt sjuk- och hälsovård och social integrering av utsatta grupper. Eftersom tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och därmed relaterade aktiviteter som finansieras med offentliga medel och utförs av IRIS-sjukhusens alla kan omfattas av dessa kategorier av verksamheter drar kommissionen slutsatsen att underskottstäckningsordningen faller inom tillämpningsområdet för 2012 års SGEI-beslut. Därför kan de kostnader som följer av IRIS-sjukhusens verksamhet (tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och därmed relaterade aktiviteter) omfattas av de ersättningar som beviljats i enlighet med 2012 års SGEI-beslut. |
| --- | --- |

(156)

Dessutom anser kommissionen att tilldelningen av offentliga medel till IRIS-sjukhusen för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ryms inom den materiella räckvidden av 2012 års SGEI-beslut som föreskrivs i artikel 2. Enligt artikel 2.1 b och c i 2012 års SGEI-beslut finner detta beslut tillämpning på statligt stöd i form av ersättning för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse till de sjukhus som tillhandahåller sjukvård (inbegripet utövandet av förbundna verksamheter som är direkt kopplade till primära verksamheter, framför allt men inte begränsas till forskningsområdet), och de verksamheter som tillhandahåller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som tillgodoser sociala behov, särskilt sjuk- och hälsovård och social integrering av utsatta grupper. Eftersom tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och därmed relaterade aktiviteter som finansieras med offentliga medel och utförs av IRIS-sjukhusens alla kan omfattas av dessa kategorier av verksamheter drar kommissionen slutsatsen att underskottstäckningsordningen faller inom tillämpningsområdet för 2012 års SGEI-beslut. Därför kan de kostnader som följer av IRIS-sjukhusens verksamhet (tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och därmed relaterade aktiviteter) omfattas av de ersättningar som beviljats i enlighet med 2012 års SGEI-beslut.

7.3.4   Beslutet om tilldelning

Beslutet om tilldelning

| (157) | Det första avgörande villkoret för förenlighet som anges i SGEI-beslutet från 2012 är att tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse ska anförtros den berörda verksamheten genom en eller flera officiella handlingar, vars form varje medlemsstat själv kan fastställa (178). I denna handling eller dessa handlingar ska följande anges:






  — | Innebörden av skyldigheterna i samband med tillhandahållandet av allmännyttiga tjänster och skyldigheternas varaktighet (179). |
| --- | --- | --- |

(157)

Det första avgörande villkoret för förenlighet som anges i SGEI-beslutet från 2012 är att tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse ska anförtros den berörda verksamheten genom en eller flera officiella handlingar, vars form varje medlemsstat själv kan fastställa (178). I denna handling eller dessa handlingar ska följande anges:

178

—

Innebörden av skyldigheterna i samband med tillhandahållandet av allmännyttiga tjänster och skyldigheternas varaktighet (179).

179

| — | De verksamheter som dessa skyldigheter överförs till och, i förekommande fall, det berörda territoriet (180). |
| --- | --- |

—

De verksamheter som dessa skyldigheter överförs till och, i förekommande fall, det berörda territoriet (180).

180

| — | Innebörden av exklusiva eller särskilda rättigheter som beviljats företaget av den beviljande myndigheten (181). |
| --- | --- |

—

Innebörden av exklusiva eller särskilda rättigheter som beviljats företaget av den beviljande myndigheten (181).

181

| — | En beskrivning av ersättningsmekanismen och parametrarna för att beräkna, kontrollera och se över ersättningen (182). |
| --- | --- |

—

En beskrivning av ersättningsmekanismen och parametrarna för att beräkna, kontrollera och se över ersättningen (182).

182

| — | Åtgärder för att undvika och återkräva eventuell överkompensation (183). |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att undvika och återkräva eventuell överkompensation (183).

183

| (158) | Dessutom krävs det enligt SGEI-beslutet från 2012 att beslutet om att anförtro verksamheten innehåller en hänvisning till det (184). |
| --- | --- |

(158)

Dessutom krävs det enligt SGEI-beslutet från 2012 att beslutet om att anförtro verksamheten innehåller en hänvisning till det (184).

184

7.3.4.1   Innehållet och omfattningen av skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster som ålagts IRIS-sjukhusen

Innehållet och omfattningen av skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster som ålagts IRIS-sjukhusen

| (159) | I sin dom om ogiltigförklaring av den 7 november 2012 gjorde tribunalen inledningsvis följande påpekande: i synnerhet när olika krav för offentliga och privata enheter som anförtrotts samma offentliga tjänster, vilket innebär olika kostnader och ersättning, men dessa skillnader måste klart ange deras respektive uppdrag, bland annat för att göra det möjligt att närmare granska åtgärdernas förenlighet med principen om likabehandling. Kommissionen kan inte förklara statliga stöd i vilka genomförandet står i motsättning till de allmänna unionsrättsliga principer, t.ex. likabehandlingsprincipen, åsidosätts, är förenligt med den inre marknaden (dom av den 15.4.2008, mål C-390/06, Nuova Agricast, REG I-2577, punkt 51 (185)). |
| --- | --- |

(159)

I sin dom om ogiltigförklaring av den 7 november 2012 gjorde tribunalen inledningsvis följande påpekande: i synnerhet när olika krav för offentliga och privata enheter som anförtrotts samma offentliga tjänster, vilket innebär olika kostnader och ersättning, men dessa skillnader måste klart ange deras respektive uppdrag, bland annat för att göra det möjligt att närmare granska åtgärdernas förenlighet med principen om likabehandling. Kommissionen kan inte förklara statliga stöd i vilka genomförandet står i motsättning till de allmänna unionsrättsliga principer, t.ex. likabehandlingsprincipen, åsidosätts, är förenligt med den inre marknaden (dom av den 15.4.2008, mål C-390/06, Nuova Agricast, REG I-2577, punkt 51 (185)).

185

| (160) | Enligt punkt 66 i ”Nuova Agricast-domen (186) kräver efterlevnaden av [...] principen om likabehandling att jämförbara situationer inte får behandlas olika och att olika situationer inte får behandlas lika, såvida det inte finns sakliga skäl för en sådan behandling (se, bland annat, dom av den 26.10.2006, mål C-248/04, Koninklijke Coöperatie Cosun, REG, s. 10211, punkt 72 och där angiven rättspraxis).” |
| --- | --- |

(160)

Enligt punkt 66 i ”Nuova Agricast-domen (186) kräver efterlevnaden av [...] principen om likabehandling att jämförbara situationer inte får behandlas olika och att olika situationer inte får behandlas lika, såvida det inte finns sakliga skäl för en sådan behandling (se, bland annat, dom av den 26.10.2006, mål C-248/04, Koninklijke Coöperatie Cosun, REG, s. 10211, punkt 72 och där angiven rättspraxis).”

186

| (161) | Kommissionen konstaterar dock att principen om icke-diskriminering inte nämns som ett förenlighetskriterium i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012. Kommissionen kommer dock att undersöka om de offentliga IRIS-sjukhusen och privatsjukhusen i Bryssel rättsligt och sakligt är jämförbara eller olika situationer. I detta sammanhang kommer kommissionen att genom en beskrivning av innehållet av skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster som IRIS-sjukhusen ålagts, ange om privatsjukhusen ålagts en motsvarande skyldighet. |
| --- | --- |

(161)

Kommissionen konstaterar dock att principen om icke-diskriminering inte nämns som ett förenlighetskriterium i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012. Kommissionen kommer dock att undersöka om de offentliga IRIS-sjukhusen och privatsjukhusen i Bryssel rättsligt och sakligt är jämförbara eller olika situationer. I detta sammanhang kommer kommissionen att genom en beskrivning av innehållet av skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster som IRIS-sjukhusen ålagts, ange om privatsjukhusen ålagts en motsvarande skyldighet.

| (162) | Som förklaras nedan (se avsnitt 2.3) omfattas IRIS-sjukhusen av en rättslig ram, som innefattar CPAS-lagen (den rättsliga grunden för inrättandet av IRIS-sjukhusen), LCH, stadgorna för de lokala sjukhussammanslutningarna och IRIS strategiska planer som antagits av paraplyorganisationen IRIS. Eftersom myndigheterna (dvs. kommunerna och CPAS) har majoritetskontroll över de lokala kapitel XII-sammanslutningarna och paraplyorganisationen IRIS är stadgor och de strategiska planer obligatoriska för IRIS-sjukhusen och kan därför inte anses vara giltiga överlåtelseakter, som motsvarar beskrivningen enligt följande (se skälen 164 och 170). I detta avseende är det även relevant att framhålla att myndigheter kan kontrollera IRIS-sjukhusens löpande verksamhet direkt och, vid behov ge kompletterande instruktioner. |
| --- | --- |

(162)

Som förklaras nedan (se avsnitt 2.3) omfattas IRIS-sjukhusen av en rättslig ram, som innefattar CPAS-lagen (den rättsliga grunden för inrättandet av IRIS-sjukhusen), LCH, stadgorna för de lokala sjukhussammanslutningarna och IRIS strategiska planer som antagits av paraplyorganisationen IRIS. Eftersom myndigheterna (dvs. kommunerna och CPAS) har majoritetskontroll över de lokala kapitel XII-sammanslutningarna och paraplyorganisationen IRIS är stadgor och de strategiska planer obligatoriska för IRIS-sjukhusen och kan därför inte anses vara giltiga överlåtelseakter, som motsvarar beskrivningen enligt följande (se skälen 164 och 170). I detta avseende är det även relevant att framhålla att myndigheter kan kontrollera IRIS-sjukhusens löpande verksamhet direkt och, vid behov ge kompletterande instruktioner.

| (163) | Det har dessutom påpekats (se skäl 24) att IRIS-sjukhusen ursprungligen drivs och kontrolleras direkt av CPAS som inrättat dem för att säkerställa uppfyllandet av skyldigheten att tillhandahålla socialt stöd i enlighet med CPAS-lagen. För att säkerställa fortbeståndet och lönsamheten hos de offentliga sjukhusen i Bryssel (se skäl 24) var det nödvändigt med en omstrukturering, vilket ledde till inrättandet av IRIS-sjukhusen (i form av ekonomiskt och juridiskt oberoende lokala sammanslutningar i enlighet med kapitel XII i CPAS-lagen). Emellertid ändrade denna omstrukturering inte det grundläggande uppdraget som IRIS-sjukhusen i Bryssel hade (187), nämligen att erbjuda sjukvård och socialmedicinskt stöd och således bidra till skyldigheten att tillhandahålla socialt stöd som har ålagts de CPAS som inrättade dem. |
| --- | --- |

(163)

Det har dessutom påpekats (se skäl 24) att IRIS-sjukhusen ursprungligen drivs och kontrolleras direkt av CPAS som inrättat dem för att säkerställa uppfyllandet av skyldigheten att tillhandahålla socialt stöd i enlighet med CPAS-lagen. För att säkerställa fortbeståndet och lönsamheten hos de offentliga sjukhusen i Bryssel (se skäl 24) var det nödvändigt med en omstrukturering, vilket ledde till inrättandet av IRIS-sjukhusen (i form av ekonomiskt och juridiskt oberoende lokala sammanslutningar i enlighet med kapitel XII i CPAS-lagen). Emellertid ändrade denna omstrukturering inte det grundläggande uppdraget som IRIS-sjukhusen i Bryssel hade (187), nämligen att erbjuda sjukvård och socialmedicinskt stöd och således bidra till skyldigheten att tillhandahålla socialt stöd som har ålagts de CPAS som inrättade dem.

187

| (164) | Den sjukvård som IRIS-sjukhusen erbjuder definieras också i LCH, som fastslår den relevanta ramen för organiseringen av den samlade belgiska sjukhussektorn. På denna grundval överlåts enligt LCH ett grundläggande sjukhusuppdrag till alla belgiska sjukhus, oavsett om de är offentliga eller privata, inklusive IRIS-sjukhusen. Särskilt i artikel 2 i LCH definieras de institutioner som betraktas som sjukhus, medan man i artikel 68–76e definierar villkoren i avtal med sjukhus och sjukhusenheter (som närmare beskrivs i tillämpningsdekret, som fastställer villkoren för kvalitetskrav, krav på personal osv.). I artikel 23–45 i LCH fastställs krav för sjukhusplaneringsmekanismen som fastställer gränserna för antalet sjukhussängar, sjukhus och medicinsk utrustning (t.ex. skannrar) som kan tas i bruk och användas. Endast de avtalade sjukhustjänster som uppfyller dessa villkor i planeringen, berättigar till offentligt stöd. Såsom anges i inledningsbeslutet (188) och bekräftades av avsaknaden av synpunkter från tredje part, råder inget tvivel om att det klara, grundläggande sjukhusuppdrag som definieras i LCH. Det står också klart att IRIS-sjukhusen uppfyller dessa krav, eftersom de har de nödvändiga avtalen, och deras funktionssätt är godkänt enligt planeringsmekanismen. |
| --- | --- |

(164)

Den sjukvård som IRIS-sjukhusen erbjuder definieras också i LCH, som fastslår den relevanta ramen för organiseringen av den samlade belgiska sjukhussektorn. På denna grundval överlåts enligt LCH ett grundläggande sjukhusuppdrag till alla belgiska sjukhus, oavsett om de är offentliga eller privata, inklusive IRIS-sjukhusen. Särskilt i artikel 2 i LCH definieras de institutioner som betraktas som sjukhus, medan man i artikel 68–76e definierar villkoren i avtal med sjukhus och sjukhusenheter (som närmare beskrivs i tillämpningsdekret, som fastställer villkoren för kvalitetskrav, krav på personal osv.). I artikel 23–45 i LCH fastställs krav för sjukhusplaneringsmekanismen som fastställer gränserna för antalet sjukhussängar, sjukhus och medicinsk utrustning (t.ex. skannrar) som kan tas i bruk och användas. Endast de avtalade sjukhustjänster som uppfyller dessa villkor i planeringen, berättigar till offentligt stöd. Såsom anges i inledningsbeslutet (188) och bekräftades av avsaknaden av synpunkter från tredje part, råder inget tvivel om att det klara, grundläggande sjukhusuppdrag som definieras i LCH. Det står också klart att IRIS-sjukhusen uppfyller dessa krav, eftersom de har de nödvändiga avtalen, och deras funktionssätt är godkänt enligt planeringsmekanismen.

188

| (165) | Förutom det grundläggande sjukhusuppdraget som åligger samtliga belgiska sjukhus, både offentliga och privata, hänvisades det i kommissionens beslut av den 28 oktober 2009 (se avsnitt 4.1), domstolens dom om ogiltigförklaring av den 7 november 2012 (se avsnitt 4.2) och kommissionens inledningsbeslut av den 1 oktober 2014 (se avsnitt 4.3) till tre kompletterande (eller särskilda) tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som främst rör 1) allmän tillgång till sjukvård, 2) skyldigheten att tillhandahålla sjukhustjänster på många sjukhus och 3) kompletterande sociala tjänster, som enbart och uteslutande ålagts IRIS-sjukhusen. Detta betyder emellertid inte att det grundläggande sjukhusuppdraget och de ytterligare tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse måste bedömas oberoende av varandra. Det sades i skäl 23 i inledningsbeslutet att de belgiska myndigheterna hävdade att det grundläggande sjukhusuppdraget är en del av en mer allmän tjänst av allmänt ekonomiskt intresse – det vill säga skyldigheten att tillhandahålla socialt stöd enligt CPAS-lagen eller komplettera denna tjänst av allmänt ekonomiskt intresse. |
| --- | --- |

(165)

Förutom det grundläggande sjukhusuppdraget som åligger samtliga belgiska sjukhus, både offentliga och privata, hänvisades det i kommissionens beslut av den 28 oktober 2009 (se avsnitt 4.1), domstolens dom om ogiltigförklaring av den 7 november 2012 (se avsnitt 4.2) och kommissionens inledningsbeslut av den 1 oktober 2014 (se avsnitt 4.3) till tre kompletterande (eller särskilda) tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som främst rör 1) allmän tillgång till sjukvård, 2) skyldigheten att tillhandahålla sjukhustjänster på många sjukhus och 3) kompletterande sociala tjänster, som enbart och uteslutande ålagts IRIS-sjukhusen. Detta betyder emellertid inte att det grundläggande sjukhusuppdraget och de ytterligare tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse måste bedömas oberoende av varandra. Det sades i skäl 23 i inledningsbeslutet att de belgiska myndigheterna hävdade att det grundläggande sjukhusuppdraget är en del av en mer allmän tjänst av allmänt ekonomiskt intresse – det vill säga skyldigheten att tillhandahålla socialt stöd enligt CPAS-lagen eller komplettera denna tjänst av allmänt ekonomiskt intresse.

| (166) | I detta avseende anser kommissionen att kombinationen av det grundläggande sjukhusuppdraget, som åläggs alla sjukhus som omfattas av LCH och de tre ytterligare tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse som endast åläggs (189) IRIS-sjukhusen, i själva verket endast utgör en ”tjänst av allmänt ekonomiskt intresse” i form av social omsorg, som specifikt gäller IRIS-sjukhusen och endast erbjuds av dessa. Efter att ha granskat hur alla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som ålagts IRIS-sjukhusen uppfylls i praktiken, och på grundval av sin analys av alla dessa skyldigheters innehåll och egenskaper anser kommissionen att det inte skulle vara relevant att undersöka de tre ytterligare tjänsteskyldigheter av ovannämnda typ som införts på kommunal nivå, oberoende av det grundläggande sjukhusuppdrag som ålades sjukhusen i enlighet med LCH. De kompletterande SGEI-skyldigheterna bygger då också, å ena sidan, på och stöder det grundläggande sjukhusuppdraget som IRIS-sjukhusen har ålagts enligt LCH och går, å andra sidan, långt utöver denna grundläggande skyldighet som ålagts IRIS-sjukhusen 1) att erbjuda ett brett utbud av hälso- och sjukvård till alla patienter, oberoende av deras betalningsförmåga (allmän sjukvård (se skälen 170–190), 2) i många sjukhus (och således i närheten av patienterna) (se skälen 191–204) och 3) att förse patienterna med särskild uppmärksamhet vad gäller deras sociala behov (genom kompletterande sociala tjänster) (se skälen 205–214). Med tanke på det grundläggande sjukhusuppdraget enligt LCH (se skäl 164) kan de tre kompletterande skyldigheterna inte anses vara oberoende verksamhet, vilket framgår av det faktum att dessa skyldigheter aldrig skulle ha belastat institutionerna, utan att omfattas av den grundläggande skyldigheten att fullgöra sina grundläggande uppdrag att tillhandahålla sjukvårdstjänster enligt LCH. Slutligen bekräftas denna metod i viss utsträckning genom de klagande då de hävdar (se skäl 71) att de kompletterande sociala tjänsterna inte kan åtskiljas från allmän hälsovård. |
| --- | --- |

(166)

I detta avseende anser kommissionen att kombinationen av det grundläggande sjukhusuppdraget, som åläggs alla sjukhus som omfattas av LCH och de tre ytterligare tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse som endast åläggs (189) IRIS-sjukhusen, i själva verket endast utgör en ”tjänst av allmänt ekonomiskt intresse” i form av social omsorg, som specifikt gäller IRIS-sjukhusen och endast erbjuds av dessa. Efter att ha granskat hur alla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som ålagts IRIS-sjukhusen uppfylls i praktiken, och på grundval av sin analys av alla dessa skyldigheters innehåll och egenskaper anser kommissionen att det inte skulle vara relevant att undersöka de tre ytterligare tjänsteskyldigheter av ovannämnda typ som införts på kommunal nivå, oberoende av det grundläggande sjukhusuppdrag som ålades sjukhusen i enlighet med LCH. De kompletterande SGEI-skyldigheterna bygger då också, å ena sidan, på och stöder det grundläggande sjukhusuppdraget som IRIS-sjukhusen har ålagts enligt LCH och går, å andra sidan, långt utöver denna grundläggande skyldighet som ålagts IRIS-sjukhusen 1) att erbjuda ett brett utbud av hälso- och sjukvård till alla patienter, oberoende av deras betalningsförmåga (allmän sjukvård (se skälen 170–190), 2) i många sjukhus (och således i närheten av patienterna) (se skälen 191–204) och 3) att förse patienterna med särskild uppmärksamhet vad gäller deras sociala behov (genom kompletterande sociala tjänster) (se skälen 205–214). Med tanke på det grundläggande sjukhusuppdraget enligt LCH (se skäl 164) kan de tre kompletterande skyldigheterna inte anses vara oberoende verksamhet, vilket framgår av det faktum att dessa skyldigheter aldrig skulle ha belastat institutionerna, utan att omfattas av den grundläggande skyldigheten att fullgöra sina grundläggande uppdrag att tillhandahålla sjukvårdstjänster enligt LCH. Slutligen bekräftas denna metod i viss utsträckning genom de klagande då de hävdar (se skäl 71) att de kompletterande sociala tjänsterna inte kan åtskiljas från allmän hälsovård.

189

| (167) | Vad gäller den metod som redovisas i ovanstående skäl (se skälen 162–166) vill kommissionen betona följande tre punkter. För det första tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg som tillhandahålls av IRIS-sjukhusen varken mer eller mindre än det grundläggande sjukhusuppdrag som de tilldelats (se skäl 164) och de tre ytterligare SGEI-skyldigheterna som åligger dem (se skälen 170 ff). För det andra befinner sig IRIS-sjukhusen och privatsjukhusen inte i samma situation, såsom visas nedan, särskilt eftersom endast IRIS-sjukhusen som uppdrag har ålagts de tre ytterligare SGEI-skyldigheterna (se skälen 170 ff) och därmed är de enda som tillhandahåller tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg enligt definitionen ovan (se skälen 166–167). För det tredje omfattas IRIS-sjukhusen av krav som påverkar deras tillhandahållande av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg, dvs. deras offentliga status (se skäl 42) och kravet att säkerställa att tillhandahållandet av denna tjänst fortbestår (se skälen 91 och 168). Figur 2 nedan visar de två beståndsdelarna.

  Figur 2


  Skyldigheter, begränsningar och offentliga finansieringsmekanismer som gäller för IRIS-sjukhus och privata sjukhus




  Social omsorg och hälsovård - tjänster av allm, ek. intresse
  Federal finansiering (LCH)
  Grundläggande sjukhustjänster (LCH)
  Allmänt vårdåtagande
  Åtagande att tillhandahålla vård på flera platser
  Kontinuitet (fortsatta offentliga sjukhustjänster)
  Offentlig status (tvåspråkighet, tjänstemän mm)
  Kommunal finansiering av underskott (art. 46 i IRIS-sjukhusens stadgar)
  Privata sjukhus
  Offentliga IRIS-sjukhus
  Grundläggande sjukhustjänster (LCH)
  Kompletterande social åtagande |
| --- | --- |

(167)

Vad gäller den metod som redovisas i ovanstående skäl (se skälen 162–166) vill kommissionen betona följande tre punkter. För det första tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg som tillhandahålls av IRIS-sjukhusen varken mer eller mindre än det grundläggande sjukhusuppdrag som de tilldelats (se skäl 164) och de tre ytterligare SGEI-skyldigheterna som åligger dem (se skälen 170 ff). För det andra befinner sig IRIS-sjukhusen och privatsjukhusen inte i samma situation, såsom visas nedan, särskilt eftersom endast IRIS-sjukhusen som uppdrag har ålagts de tre ytterligare SGEI-skyldigheterna (se skälen 170 ff) och därmed är de enda som tillhandahåller tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg enligt definitionen ovan (se skälen 166–167). För det tredje omfattas IRIS-sjukhusen av krav som påverkar deras tillhandahållande av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg, dvs. deras offentliga status (se skäl 42) och kravet att säkerställa att tillhandahållandet av denna tjänst fortbestår (se skälen 91 och 168). Figur 2 nedan visar de två beståndsdelarna.

Figur 2

Figur 2

Skyldigheter, begränsningar och offentliga finansieringsmekanismer som gäller för IRIS-sjukhus och privata sjukhus

Skyldigheter, begränsningar och offentliga finansieringsmekanismer som gäller för IRIS-sjukhus och privata sjukhus

Social omsorg och hälsovård - tjänster av allm, ek. intresse

Federal finansiering (LCH)

Grundläggande sjukhustjänster (LCH)

Allmänt vårdåtagande

Åtagande att tillhandahålla vård på flera platser

Kontinuitet (fortsatta offentliga sjukhustjänster)

Offentlig status (tvåspråkighet, tjänstemän mm)

Kommunal finansiering av underskott (art. 46 i IRIS-sjukhusens stadgar)

Privata sjukhus

Offentliga IRIS-sjukhus

Grundläggande sjukhustjänster (LCH)

Kompletterande social åtagande

| (168) | Eftersom de tre ytterligare SGEI-skyldigheterna går längre än de minimikrav som gäller för alla sjukhus (offentliga och privata i Belgien) medför de kostnader som inte alls eller endast delvis täcks genom BFM (se avsnitt 2.5.1) och det sociala trygghetssystemet. Om man därtill lägger till de högre kostnaderna till följd av deras offentliga status (tjänstemän, tvåspråkigheten etc., se även punkt 42) förklarar detta varför IRIS-sjukhusen har haft underskott under de flesta åren mellan 1996 och 2014. Totalt IRIS-sjukhusens underskott under perioden 1996–2014 uppgår till omkring 250 miljoner euro (se skäl 234). Berörda CPAS och kommuner i Bryssel kommer och ska (190) säkerställa sina IRIS-sjukhus fortbestånd för att se till att tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg tillhandahålls och CPAS skyldighet att tillhandahålla socialt stöd är uppfylls (se även avsnitt 2.2). Det är av denna anledning att de till fullo täcker underskotten, vilket gör det möjligt att kompensera för återstående kostnader för tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg (bestående av det grundläggande sjukhusuppdraget och de tre ytterligare SGEI-skyldigheterna (191) och därmed säkerställa att IRIS-sjukhusens fortbestånd (se skäl 91). På detta sätt skiljs genom underskottstäckningen inte mellan de olika SGEI-skyldigheterna. I detta sammanhang bör det fastställas om man helt generellt kan utesluta överkompensation (exempelvis för de olika SGEI-kombinationerna) som beskrivs nedan (se tabellerna 9–13 i avsnitt 7.3.5). |
| --- | --- |

(168)

Eftersom de tre ytterligare SGEI-skyldigheterna går längre än de minimikrav som gäller för alla sjukhus (offentliga och privata i Belgien) medför de kostnader som inte alls eller endast delvis täcks genom BFM (se avsnitt 2.5.1) och det sociala trygghetssystemet. Om man därtill lägger till de högre kostnaderna till följd av deras offentliga status (tjänstemän, tvåspråkigheten etc., se även punkt 42) förklarar detta varför IRIS-sjukhusen har haft underskott under de flesta åren mellan 1996 och 2014. Totalt IRIS-sjukhusens underskott under perioden 1996–2014 uppgår till omkring 250 miljoner euro (se skäl 234). Berörda CPAS och kommuner i Bryssel kommer och ska (190) säkerställa sina IRIS-sjukhus fortbestånd för att se till att tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg tillhandahålls och CPAS skyldighet att tillhandahålla socialt stöd är uppfylls (se även avsnitt 2.2). Det är av denna anledning att de till fullo täcker underskotten, vilket gör det möjligt att kompensera för återstående kostnader för tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg (bestående av det grundläggande sjukhusuppdraget och de tre ytterligare SGEI-skyldigheterna (191) och därmed säkerställa att IRIS-sjukhusens fortbestånd (se skäl 91). På detta sätt skiljs genom underskottstäckningen inte mellan de olika SGEI-skyldigheterna. I detta sammanhang bör det fastställas om man helt generellt kan utesluta överkompensation (exempelvis för de olika SGEI-kombinationerna) som beskrivs nedan (se tabellerna 9–13 i avsnitt 7.3.5).

190

191

| (169) | Såsom förklaras i skälen 165–167 har kommissionen dragit slutsatsen att IRIS-sjukhusens kompletterande skyldigheter och det grundläggande sjukhusuppdraget de facto ska betraktas som en helhet som utgör en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg. Medan det grundläggande sjukhusuppdraget definieras ovan (se skäl 164), fastställs det exakta innehållet i varje ytterligare SGEI-skyldighet längre ned i detta avsnitt. Dessutom förklaras hur dessa ytterligare SGEI-skyldigheter är kopplade till varandra, och hur de bidrar till en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg |
| --- | --- |

(169)

Såsom förklaras i skälen 165–167 har kommissionen dragit slutsatsen att IRIS-sjukhusens kompletterande skyldigheter och det grundläggande sjukhusuppdraget de facto ska betraktas som en helhet som utgör en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg. Medan det grundläggande sjukhusuppdraget definieras ovan (se skäl 164), fastställs det exakta innehållet i varje ytterligare SGEI-skyldighet längre ned i detta avsnitt. Dessutom förklaras hur dessa ytterligare SGEI-skyldigheter är kopplade till varandra, och hur de bidrar till en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg

I.   Skyldigheten att under alla förhållanden ge alla patienter vård utan hänsyn till deras betalningsförmåga (skyldighet till allmän sjukvård)

| (170) | Enligt de belgiska myndigheterna och IRIS-sjukhusen är skyldig att behandla alla patienter, även när dessa inte har möjlighet att betala och/eller inte är försäkrade, och det gäller i varje fall, bland annat när dessa patienter i behov av akut sjukvård. De klagande uttrycker tvivel om huruvida denna skyldighet gäller för IRIS-sjukhusen och hävdar att privatsjukhusen i Bryssel inte kan avvisa patienter och reellt behandlar ett stort antal så kallade ”sociala” patienter. Till stöd för sin begäran har klagandena gjort gällande att LCH ålägger samtliga sjukhus samma sjukhusuppgift, och som anges i punkt 150 i ogiltighetsförklaringsdomen av den 7 november 2012, hänvisar de även till den allmänna principen om icke-diskriminering, som förhindrar sjukhusen i att välja sina patienter utifrån deras ideologiska, filosofiska eller religiösa övertygelser eller betalningsförmåga. Enligt de klagande omfattas både offentliga och privata sjukhus av samma skyldighet att behandla patienter i akuta situationer och under efterföljande behandling efter akutfasen. |
| --- | --- |

(170)

Enligt de belgiska myndigheterna och IRIS-sjukhusen är skyldig att behandla alla patienter, även när dessa inte har möjlighet att betala och/eller inte är försäkrade, och det gäller i varje fall, bland annat när dessa patienter i behov av akut sjukvård. De klagande uttrycker tvivel om huruvida denna skyldighet gäller för IRIS-sjukhusen och hävdar att privatsjukhusen i Bryssel inte kan avvisa patienter och reellt behandlar ett stort antal så kallade ”sociala” patienter. Till stöd för sin begäran har klagandena gjort gällande att LCH ålägger samtliga sjukhus samma sjukhusuppgift, och som anges i punkt 150 i ogiltighetsförklaringsdomen av den 7 november 2012, hänvisar de även till den allmänna principen om icke-diskriminering, som förhindrar sjukhusen i att välja sina patienter utifrån deras ideologiska, filosofiska eller religiösa övertygelser eller betalningsförmåga. Enligt de klagande omfattas både offentliga och privata sjukhus av samma skyldighet att behandla patienter i akuta situationer och under efterföljande behandling efter akutfasen.

| (171) | För det första noterar kommissionen att LCH inte innehåller någon formulering som kan tolkas så att lagen föreskriver sjukhusen (offentliga och privata) att behandla alla patienter under alla omständigheter, oavsett betalningsförmåga. Emellertid stadgar belgisk lag en allmän plikt att hjälpa nödställda. Som de belgiska myndigheterna betonar finner denna plikt enligt artikel 422b i den belgiska strafflagen tillämpning i nödsituationer, särskilt vid akuta situationer med behov av livräddande sjukvård. Sjukhusen är därför skyldiga att lämna bistånd i nödsituationer med behov av sjukvård allt efter deras organisation och tillgänglig expertis. Både offentliga och privata sjukhus omfattas av denna skyldighet, liksom för övrigt varje medborgare i enlighet med skyldigheten att bistå nödställda. Det råder därför ingen tvekan om att de offentliga och privata sjukhusen i Bryssel har en skyldighet att behandla patienter i akuta situationer, oavsett betalningsförmåga. Analogt härmed ger de yrkesetiska reglerna läkarna rätt uttryckligen avvisa patienter utom i nödsituationer (192). |
| --- | --- |

(171)

För det första noterar kommissionen att LCH inte innehåller någon formulering som kan tolkas så att lagen föreskriver sjukhusen (offentliga och privata) att behandla alla patienter under alla omständigheter, oavsett betalningsförmåga. Emellertid stadgar belgisk lag en allmän plikt att hjälpa nödställda. Som de belgiska myndigheterna betonar finner denna plikt enligt artikel 422b i den belgiska strafflagen tillämpning i nödsituationer, särskilt vid akuta situationer med behov av livräddande sjukvård. Sjukhusen är därför skyldiga att lämna bistånd i nödsituationer med behov av sjukvård allt efter deras organisation och tillgänglig expertis. Både offentliga och privata sjukhus omfattas av denna skyldighet, liksom för övrigt varje medborgare i enlighet med skyldigheten att bistå nödställda. Det råder därför ingen tvekan om att de offentliga och privata sjukhusen i Bryssel har en skyldighet att behandla patienter i akuta situationer, oavsett betalningsförmåga. Analogt härmed ger de yrkesetiska reglerna läkarna rätt uttryckligen avvisa patienter utom i nödsituationer (192).

192

| (172) | Dessutom stöder de klagande själva på en dom från förstainstansrätten i Bryssel (193) för att visa att det inte är någon skillnad mellan offentliga och privata sjukhus med avseende på hanteringen av sociala patienterna, antingen i en nödsituation eller efterföljande behandling efter akutfasen. Denna dom avser ett mycket speciellt fall av akut sjukvård, som CPAS skulle erbjuda i enlighet med artikel 57.2 i CPAS-lagen. Distriktsdomstolen i Bryssel angav att den akuta sjukvården faktiskt aldrig erbjöds av CPAS själv, utan snarare av specialiserade medicinsk vårdtjänster, och att det inte finns någon anledning att göra åtskillnad mellan offentlig och privat tillhandahållande av sådana tjänster i detta avseende. Kommissionen noterar icke desto mindre att kravet att tillhandahålla akutsjukvård gäller CPAS och inte sjukhusen som ger vården. I förevarande fall blev en papperslös migrant inlagd akut på ett psykiatriskt privatsjukhus i Bryssel och på sjukhuset bad CPAS att betala för denna akutsjukvård, eftersom migranten uppenbart inte kunde betala. Förstainstansdomstolen i Bryssel slog fast att om ett CPAS underlåter att tillhandahålla akut sjukvård på ett sjukhus som det driver, måste det betala för vård på ett privat sjukhus, om ambulanspersonalen beslutade att ta emot patienten på grund av ärendets akuta karaktär. Denna dom rör en helt klart exceptionell situation som tydligt skiljer sig från den vanliga ramen för tillhandahållande av socialt stöd, i enlighet med vilket CPAS använder egna sjukhus (offentliga). I förevarande fall berodde denna avvikelse på att offentliga sjukhus inte tillhandahåller den typ av psykiatrisk behandling som krävdes i situationen. I övrigt betonade förstainstansdomstolen i Bryssel att även om detta oftast tillhandahålls av en institution inom aktuell CPAS och eller den som CPAS har ingått avtal med, kan det hända att patienten läggs in på sjukhus på grund av situationens akuta karaktär som patienten befinner sig i. Tribunalen erinrade även om att ifall det här aktuella CPAS (i detta fall Uccle) hade inrättat ett egen psykiatriska sjukhus eller hade ingått ett avtal med ett sådant sjukhus skulle det berörda privatsjukhuset inte ha erbjudit vård till de aktuella papperslösa migranterna, utan hade begärt om en överföring till ett sådant sjukhus. Eftersom detta inte var fallet fanns inte några andra möjliga lösningar, och därför uppmanades CPAS att återbetala privatsjukhuset kostnaden för behandlingen av denna patient. Den dom som förstainstansdomstolen i Bryssel meddelade och som klagandena hänvisar till gör det därför möjligt att dra slutsatsen att privata sjukhus i vissa fall på grund av akutsituationer också kan tillhandahålla akut sjukvård för papperslösa migranter och att CPAS ska återbetala privatsjukhus för dessa kostnader när det är undantagna kravet att tillhandahålla akutsjukvård på detta sätt. Därför kan det faktum att privatsjukhusen i Bryssel kan tillhandahålla akut sjukvård i ett begränsat antal fall (194) inte tolkas som en allmän skyldighet för dessa sjukhus att behandla alla patienter, oavsett betalningsförmåga. |
| --- | --- |

(172)

Dessutom stöder de klagande själva på en dom från förstainstansrätten i Bryssel (193) för att visa att det inte är någon skillnad mellan offentliga och privata sjukhus med avseende på hanteringen av sociala patienterna, antingen i en nödsituation eller efterföljande behandling efter akutfasen. Denna dom avser ett mycket speciellt fall av akut sjukvård, som CPAS skulle erbjuda i enlighet med artikel 57.2 i CPAS-lagen. Distriktsdomstolen i Bryssel angav att den akuta sjukvården faktiskt aldrig erbjöds av CPAS själv, utan snarare av specialiserade medicinsk vårdtjänster, och att det inte finns någon anledning att göra åtskillnad mellan offentlig och privat tillhandahållande av sådana tjänster i detta avseende. Kommissionen noterar icke desto mindre att kravet att tillhandahålla akutsjukvård gäller CPAS och inte sjukhusen som ger vården. I förevarande fall blev en papperslös migrant inlagd akut på ett psykiatriskt privatsjukhus i Bryssel och på sjukhuset bad CPAS att betala för denna akutsjukvård, eftersom migranten uppenbart inte kunde betala. Förstainstansdomstolen i Bryssel slog fast att om ett CPAS underlåter att tillhandahålla akut sjukvård på ett sjukhus som det driver, måste det betala för vård på ett privat sjukhus, om ambulanspersonalen beslutade att ta emot patienten på grund av ärendets akuta karaktär. Denna dom rör en helt klart exceptionell situation som tydligt skiljer sig från den vanliga ramen för tillhandahållande av socialt stöd, i enlighet med vilket CPAS använder egna sjukhus (offentliga). I förevarande fall berodde denna avvikelse på att offentliga sjukhus inte tillhandahåller den typ av psykiatrisk behandling som krävdes i situationen. I övrigt betonade förstainstansdomstolen i Bryssel att även om detta oftast tillhandahålls av en institution inom aktuell CPAS och eller den som CPAS har ingått avtal med, kan det hända att patienten läggs in på sjukhus på grund av situationens akuta karaktär som patienten befinner sig i. Tribunalen erinrade även om att ifall det här aktuella CPAS (i detta fall Uccle) hade inrättat ett egen psykiatriska sjukhus eller hade ingått ett avtal med ett sådant sjukhus skulle det berörda privatsjukhuset inte ha erbjudit vård till de aktuella papperslösa migranterna, utan hade begärt om en överföring till ett sådant sjukhus. Eftersom detta inte var fallet fanns inte några andra möjliga lösningar, och därför uppmanades CPAS att återbetala privatsjukhuset kostnaden för behandlingen av denna patient. Den dom som förstainstansdomstolen i Bryssel meddelade och som klagandena hänvisar till gör det därför möjligt att dra slutsatsen att privata sjukhus i vissa fall på grund av akutsituationer också kan tillhandahålla akut sjukvård för papperslösa migranter och att CPAS ska återbetala privatsjukhus för dessa kostnader när det är undantagna kravet att tillhandahålla akutsjukvård på detta sätt. Därför kan det faktum att privatsjukhusen i Bryssel kan tillhandahålla akut sjukvård i ett begränsat antal fall (194) inte tolkas som en allmän skyldighet för dessa sjukhus att behandla alla patienter, oavsett betalningsförmåga.

193

194

| (173) | När det slutligen gäller principen om icke-diskriminering (som klagandena nämner, se skäl 170), är det uppenbart att inget sjukhus i Belgien kan diskriminera på grund av patientens finansiella situation (och således på grundval av huruvida de är rika eller fattiga) eller andra personliga skäl (t.ex. på grund av etnisk tillhörighet eller religiös övertygelse). Emellertid kan principen om icke-diskriminering om det inte rör sig om en akut situation inte tvinga sjukhusen att ge gratis vård om det redan från början står klart att patienten inte kommer att kunna betala för sig. Om dessa villkor är uppfyllda i icke-akuta fall kan sjukhusen göra en motiverad diskriminering och avvisa patienten (195). Såsom förklaras ovan (se skäl 171) ger de belgiska läkaretiska reglerna läkarna uttryckligen rätt avvisa patienter icke-akuta fall. En enkät bland flera skuldrådgivare (196) visar dessutom att läkare och sjukhus kan avvisa patienter som har haft svårigheter att betala för vården. I detta sammanhang är det relevant att understryka att sjukhusen inte blankt avvisar patienten som sådan, utan att denne uppmanas att betala ett förskott som kan avskräcka obemedlade patienterna från att ta kontakt. Empiriska belägg tyder också på att privatsjukhusen ibland remittera till ett sjukhus som hör till ett CPAS (197). Därför kom ett förslag i den belgiska senaten 2013 till (som ej antogs) till en lag om förbud mot att vägra att tillhandahålla sjukvård till patienter i ekonomiska svårigheter och mot att kräva förskottsbetalning (198). Principen om icke-diskriminering kan följaktligen inte åberopas som en skyldighet för alla belgiska sjukhus (offentliga och privata) för att ta hand om varje patient under alla förhållanden (dvs. förutom i akuta situationer), även om patienterna kan betala för behandlingen. |
| --- | --- |

(173)

När det slutligen gäller principen om icke-diskriminering (som klagandena nämner, se skäl 170), är det uppenbart att inget sjukhus i Belgien kan diskriminera på grund av patientens finansiella situation (och således på grundval av huruvida de är rika eller fattiga) eller andra personliga skäl (t.ex. på grund av etnisk tillhörighet eller religiös övertygelse). Emellertid kan principen om icke-diskriminering om det inte rör sig om en akut situation inte tvinga sjukhusen att ge gratis vård om det redan från början står klart att patienten inte kommer att kunna betala för sig. Om dessa villkor är uppfyllda i icke-akuta fall kan sjukhusen göra en motiverad diskriminering och avvisa patienten (195). Såsom förklaras ovan (se skäl 171) ger de belgiska läkaretiska reglerna läkarna uttryckligen rätt avvisa patienter icke-akuta fall. En enkät bland flera skuldrådgivare (196) visar dessutom att läkare och sjukhus kan avvisa patienter som har haft svårigheter att betala för vården. I detta sammanhang är det relevant att understryka att sjukhusen inte blankt avvisar patienten som sådan, utan att denne uppmanas att betala ett förskott som kan avskräcka obemedlade patienterna från att ta kontakt. Empiriska belägg tyder också på att privatsjukhusen ibland remittera till ett sjukhus som hör till ett CPAS (197). Därför kom ett förslag i den belgiska senaten 2013 till (som ej antogs) till en lag om förbud mot att vägra att tillhandahålla sjukvård till patienter i ekonomiska svårigheter och mot att kräva förskottsbetalning (198). Principen om icke-diskriminering kan följaktligen inte åberopas som en skyldighet för alla belgiska sjukhus (offentliga och privata) för att ta hand om varje patient under alla förhållanden (dvs. förutom i akuta situationer), även om patienterna kan betala för behandlingen.

195

196

197

198

| (174) | Mot bakgrund av ovanstående drar kommissionen slutsatsen att en åtskillnad måste göras mellan akuta situationer och icke-akuta. I akuta situationer omfattas offentliga och privata sjukhus av samma allmänna plikt (på grundval av den belgiska strafflagen) att behandla patienter som befinner sig i en akut situation med behov av läkarvård. Det finns dock ingen rättslig grund som krävde en skyldighet att bevilja likabehandling för patienter i icke-akuta fall och oavsett betalningsförmåga. Varken LCH eller strafflagen innehåller en sådan plikt, och principen om icke-diskriminering kan heller inte anses införa någon sådan skyldighet. Slutligen gäller plikten att tillhandahålla akut sjukvård till papperslösa migranter CPAS och inte det sjukhus som ger läkarvården. |
| --- | --- |

(174)

Mot bakgrund av ovanstående drar kommissionen slutsatsen att en åtskillnad måste göras mellan akuta situationer och icke-akuta. I akuta situationer omfattas offentliga och privata sjukhus av samma allmänna plikt (på grundval av den belgiska strafflagen) att behandla patienter som befinner sig i en akut situation med behov av läkarvård. Det finns dock ingen rättslig grund som krävde en skyldighet att bevilja likabehandling för patienter i icke-akuta fall och oavsett betalningsförmåga. Varken LCH eller strafflagen innehåller en sådan plikt, och principen om icke-diskriminering kan heller inte anses införa någon sådan skyldighet. Slutligen gäller plikten att tillhandahålla akut sjukvård till papperslösa migranter CPAS och inte det sjukhus som ger läkarvården.

Skyldighet till allmän sjukvård som åligger IRIS-sjukhusen

Skyldighet till allmän sjukvård som åligger IRIS-sjukhusen

| (175) | IRIS-sjukhusen har dock i motsats till privatsjukhusen en skyldighet (199) att behandla alla patienter under alla omständigheter, även om det inte är akut, oavsett patientens betalningsförmåga och/eller deras försäkringssituation, på grundval av särskilda bestämmelser, som endast är tillämpliga på IRIS-sjukhusen, nämligen deras stadgar och IRIS strategiska planer som anges nedan. Såsom förklaras ovan (se skäl 24) inrättades IRIS-sjukhusen av CPAS för att uppfylla dessas skyldighet att ge socialt stöd till dem som behöver det. CPAS har ansvaret för att bevilja sådant stöd (inklusive läkarvård och socio-medicinskt behandling) till alla medborgare, inklusive familjemedlemmar som behöver det (200). CPAS tillhandahåller dessa tjänster gratis och har skapats särskilt för att hjälpa missgynnade personer. I detta sammanhangs stadgas följande i artikel 5 i IRIS-sjukhusens stadgor:






  ”1) | Sammanslutningarna har de mest långtgående befogenheter vid utövandet av sitt sjukvårdsuppdrag, utan att detta påverkar paraplyorganisationen IRIS befogenheter och de befogenheter som givits IRIS inköpsorgan och andra organ som paraplyorganisationen IRIS måste inrätta i enlighet med artikel 135j i lagen av den 8 juli 1976 om Centres publics d'action sociale [offentliga socialvårdsinrättningar] och under iakttagande av bestämmelser i lagar och andra författningar.Den utför detta uppdrag i syfte dels att garantera hälsovård av god kvalitet till lägsta pris till var och en oavsett inkomst, försäkring, ursprung och filosofisk övertygelse, och dels att säkerställa sammanslutningens fortsatta ekonomiska balans.”
   (201) |
| --- | --- | --- |

(175)

IRIS-sjukhusen har dock i motsats till privatsjukhusen en skyldighet (199) att behandla alla patienter under alla omständigheter, även om det inte är akut, oavsett patientens betalningsförmåga och/eller deras försäkringssituation, på grundval av särskilda bestämmelser, som endast är tillämpliga på IRIS-sjukhusen, nämligen deras stadgar och IRIS strategiska planer som anges nedan. Såsom förklaras ovan (se skäl 24) inrättades IRIS-sjukhusen av CPAS för att uppfylla dessas skyldighet att ge socialt stöd till dem som behöver det. CPAS har ansvaret för att bevilja sådant stöd (inklusive läkarvård och socio-medicinskt behandling) till alla medborgare, inklusive familjemedlemmar som behöver det (200). CPAS tillhandahåller dessa tjänster gratis och har skapats särskilt för att hjälpa missgynnade personer. I detta sammanhangs stadgas följande i artikel 5 i IRIS-sjukhusens stadgor:

199

200

”1)

utövandet av sitt sjukvårdsuppdrag

Den utför detta uppdrag i syfte dels att garantera hälsovård av god kvalitet till lägsta pris till var och en oavsett inkomst, försäkring, ursprung och filosofisk övertygelse, och dels att säkerställa sammanslutningens fortsatta ekonomiska balans.”
   (201)

garantera hälsovård av god kvalitet till lägsta pris till var och en oavsett inkomst, försäkring, ursprung och filosofisk övertygelse

201

| (176) | Följande anges likaledes i inledningen till IRIS strategiska plan för 1996–2001:

  ”För att fullgöra sitt sociala uppdrag ska de offentliga sjukhusen i IRIS-nätet erbjuda det utbud av tjänster som garanterar medborgarna bästa möjliga behandling på ekonomiska villkor, som generellt kan godtas av alla, och som är tillgängliga för alla patienter, oavsett inkomst, försäkring, ursprung eller ideologiska övertygelser.”
   (202) |
| --- | --- |

(176)

Följande anges likaledes i inledningen till IRIS strategiska plan för 1996–2001:

”För att fullgöra sitt sociala uppdrag ska de offentliga sjukhusen i IRIS-nätet erbjuda det utbud av tjänster som garanterar medborgarna bästa möjliga behandling på ekonomiska villkor, som generellt kan godtas av alla, och som är tillgängliga för alla patienter, oavsett inkomst, försäkring, ursprung eller ideologiska övertygelser.”
   (202)

garanterar medborgarna bästa möjliga behandling på ekonomiska villkor, som generellt kan godtas av alla, och som är tillgängliga för alla patienter, oavsett inkomst, försäkring,

202

| (177) | Till detta ska läggas till:

  ”Huvudsyftet med IRIS plan är att i Bryssel upprätthålla ett starkt nätverk av offentliga sjukhus, som är tillgängliga för alla oavsett inkomst, försäkring, ursprung eller ideologiska och filosofiska övertygelse.”
   (203) |
| --- | --- |

(177)

Till detta ska läggas till:

”Huvudsyftet med IRIS plan är att i Bryssel upprätthålla ett starkt nätverk av offentliga sjukhus, som är tillgängliga för alla oavsett inkomst, försäkring, ursprung eller ideologiska och filosofiska övertygelse.”
   (203)

tillgängliga för alla oavsett inkomst, försäkring

203

| (178) | I ett annat avsnitt i denna plan påpekas att IRIS patientgaranti garanterar

  ”
  tillgång för samtliga patienter, oavsett ursprung, inkomst, filosofiska övertygelser och ideologier eller försäkring
  ”
   (204). |
| --- | --- |

(178)

I ett annat avsnitt i denna plan påpekas att IRIS patientgaranti garanterar

”
  tillgång för samtliga patienter, oavsett ursprung, inkomst, filosofiska övertygelser och ideologier eller försäkring
  ”
   (204).

tillgång för samtliga patienter, oavsett

inkomst

försäkring

204

| (179) | Dessutom finns i IRIS strategiska plan för 1996–2001 ett underavsnitt 2.5.4 med rubriken ”Mottagning och behandling av var och en som vänder sig till ett av sjukhusen i IRIS-nätet”, som innehåller följande bestämmelser:

  ”De offentliga sjukhusen [dvs. IRIS-sjukhusen] har som grundläggande uppgift att tillhandahålla social sjukvård. Denna uppgift ålägger dem kraven gällande sociala uppgifter även om denna funktion inte erkänns i de lagar och andra författningar som reglerar sjukhussektorn.
  De offentliga sjukhusen har i uppdrag att ta emot och ge vård till samtliga patienter, oavsett deras ursprung, villkor, kultur, trosuppfattning eller sjukdomsbild. Härav följer att våra sjukhus, eftersom de är offentliga, måste uppfylla principerna om likabehandling, universalitet, kontinuitet och förändring.






  1. | Universalitetsprincipen ålägger sjukhuset att ta emot alla patienter, oavsett vilka de är. Sjukhuset ska därför erbjuda sjukvård på högsta möjliga nivå för att möta alla behov. |
| --- | --- | --- |

(179)

Dessutom finns i IRIS strategiska plan för 1996–2001 ett underavsnitt 2.5.4 med rubriken ”Mottagning och behandling av var och en som vänder sig till ett av sjukhusen i IRIS-nätet”, som innehåller följande bestämmelser:

”De offentliga sjukhusen [dvs. IRIS-sjukhusen] har som grundläggande uppgift att tillhandahålla social sjukvård. Denna uppgift ålägger dem kraven gällande sociala uppgifter även om denna funktion inte erkänns i de lagar och andra författningar som reglerar sjukhussektorn.

tillhandahålla social sjukvård

även om denna funktion inte erkänns i de lagar och andra författningar som reglerar sjukhussektorn

De offentliga sjukhusen har i uppdrag att ta emot och ge vård till samtliga patienter, oavsett deras ursprung, villkor, kultur, trosuppfattning eller sjukdomsbild. Härav följer att våra sjukhus, eftersom de är offentliga, måste uppfylla principerna om likabehandling, universalitet, kontinuitet och förändring.

ta emot och ge vård till samtliga patienter

1.

Universalitetsprincipen ålägger sjukhuset att ta emot alla patienter, oavsett vilka de är. Sjukhuset ska därför erbjuda sjukvård på högsta möjliga nivå för att möta alla behov.

Universalitetsprincipen ålägger sjukhuset att ta emot alla patienter, oavsett vilka de är. Sjukhuset ska därför erbjuda sjukvård på högsta möjliga nivå för att möta alla behov.

| 2. | Enligt den konstitutionella principen om likabehandling måste alla tas emot utan diskriminering. [...].” (205) |
| --- | --- |

2.

Enligt den konstitutionella principen om likabehandling måste alla tas emot utan diskriminering. [...].” (205)

205

| (180) | Av ovanstående framgår klart att patienternas betalningsförmåga och deras försäkringssituation är ovidkommande när de mottagit i IRIS-sjukhusen, där tillgången till hälso- och sjukvård är garanterad för alla, även om det inte är akut. Det finns flera element i IRIS strategiska plan för 1996–2001, som likaledes visar den sociala karaktären hos de sjukhustjänster som erbjuds av IRIS-sjukhusen (t.ex. ”för att vara i stånd att fortsatt erbjuda läkarhjälp helt utan marknadslogik” (206)), och den tydliga viljan att erbjuda kvalitetsbehandling till alla befolkningsgrupper i Bryssel, i synnerhet till mest missgynnade (207). |
| --- | --- |

(180)

Av ovanstående framgår klart att patienternas betalningsförmåga och deras försäkringssituation är ovidkommande när de mottagit i IRIS-sjukhusen, där tillgången till hälso- och sjukvård är garanterad för alla, även om det inte är akut. Det finns flera element i IRIS strategiska plan för 1996–2001, som likaledes visar den sociala karaktären hos de sjukhustjänster som erbjuds av IRIS-sjukhusen (t.ex. ”för att vara i stånd att fortsatt erbjuda läkarhjälp helt utan marknadslogik” (206)), och den tydliga viljan att erbjuda kvalitetsbehandling till alla befolkningsgrupper i Bryssel, i synnerhet till mest missgynnade (207).

läkarhjälp helt utan marknadslogik

206

207

| (181) | I IRIS strategiska plan 2002–2014 upprepas vissa grundläggande principer (tillträde för alla patienter, ökad tillgång för obemedlade), särskilt i form av ett citat från artikel 5 i IRIS-sjukhusens stadgar (208) (se även skäl 175) och det första målet i IRIS strategiska plan för 1996–2001 (209) (se skäl 177), samt en hänvisning till IRIS patientgaranti (210) (se skäl 178) och följande ska läggas till:

  ”Myndigheterna definieras enligt tre huvudprinciper, nämligen principerna om universalitet, likabehandling och kontinuitet. Enligt dessa tre principer och eftersom sjukhusen i IRIS-nätet är offentliga ska dessa sjukhus:






  — | motta alla patienter, oavsett vilka de är |
| --- | --- | --- |

(181)

I IRIS strategiska plan 2002–2014 upprepas vissa grundläggande principer (tillträde för alla patienter, ökad tillgång för obemedlade), särskilt i form av ett citat från artikel 5 i IRIS-sjukhusens stadgar (208) (se även skäl 175) och det första målet i IRIS strategiska plan för 1996–2001 (209) (se skäl 177), samt en hänvisning till IRIS patientgaranti (210) (se skäl 178) och följande ska läggas till:

208

209

210

”Myndigheterna definieras enligt tre huvudprinciper, nämligen principerna om universalitet, likabehandling och kontinuitet. Enligt dessa tre principer och eftersom sjukhusen i IRIS-nätet är offentliga ska dessa sjukhus:

—

motta alla patienter, oavsett vilka de är

motta alla patienter

| — | behandla alla patienter utan någon form av diskriminering |
| --- | --- |

—

behandla alla patienter utan någon form av diskriminering

behandla alla patienter

| — | förbinda sig att sköta omhändertagandet av patienterna och garantera att alla de behandlingsmöjligheter som de behöver.”
   (211) |
| --- | --- |

—

förbinda sig att sköta omhändertagandet av patienterna och garantera att alla de behandlingsmöjligheter som de behöver.”
   (211)

förbinda sig att sköta omhändertagandet av patienterna

garantera att alla de behandlingsmöjligheter som de behöver

211

| (182) | Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att IRIS-sjukhusen är skyldiga att behandla alla patienter under alla omständigheter (i de akuta och icke-akuta situationerna), även om de inte eller sannolikt inte kommer att kunna betala för vården och/eller inte är försäkrade. Denna skyldighet finns inskriven och åläggs IRIS-sjukhusen i deras stadgar och i ovannämnda strategiska planer, som är bindande för IRIS-sjukhusen och bygger på skyldigheten att tillhandahålla socialt stöd, som härrör från CPAS-lagen (en skyldighet som av CPAS delegeras till IRIS-sjukhusen med hjälp av deras stadgar och strategiska planer). |
| --- | --- |

(182)

Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att IRIS-sjukhusen är skyldiga att behandla alla patienter under alla omständigheter (i de akuta och icke-akuta situationerna), även om de inte eller sannolikt inte kommer att kunna betala för vården och/eller inte är försäkrade. Denna skyldighet finns inskriven och åläggs IRIS-sjukhusen i deras stadgar och i ovannämnda strategiska planer, som är bindande för IRIS-sjukhusen och bygger på skyldigheten att tillhandahålla socialt stöd, som härrör från CPAS-lagen (en skyldighet som av CPAS delegeras till IRIS-sjukhusen med hjälp av deras stadgar och strategiska planer).

Den praktiska betydelsen av IRIS-sjukhusens plikt att erbjuda allmän sjukvård

Den praktiska betydelsen av IRIS-sjukhusens plikt att erbjuda allmän sjukvård

| (183) | Kommissionen konstaterar också att slutsatsen ovan, nämligen att IRIS-sjukhusen är skyldiga att behandla alla patienter under alla omständigheter (dvs. både akuta och icke-akuta fall) och oberoende patientens betalningsförmåga, medan krävde privatsjukhusen bara är skyldiga att behandla alla patienter i akuta situationer (dvs. i en akut livshotande situation) bekräftas dessutom av de olika patientprofiler som behandlas i IRIS-sjukhusen och privatsjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel, och av dessa sjukhus respektive prispolitik. |
| --- | --- |

(183)

Kommissionen konstaterar också att slutsatsen ovan, nämligen att IRIS-sjukhusen är skyldiga att behandla alla patienter under alla omständigheter (dvs. både akuta och icke-akuta fall) och oberoende patientens betalningsförmåga, medan krävde privatsjukhusen bara är skyldiga att behandla alla patienter i akuta situationer (dvs. i en akut livshotande situation) bekräftas dessutom av de olika patientprofiler som behandlas i IRIS-sjukhusen och privatsjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel, och av dessa sjukhus respektive prispolitik.

| (184) | Det bör först och främst noteras att den strategiska planen för 2002–2014 också innehåller bestämmelser om lägre intäkter (212) och högre kostnader (213) som är förknippade med behandling av patienter med missgynnad socioekonomisk bakgrund, som står för en stor andel av patienterna IRIS-sjukhusen. I detta sammanhang är det relevant att understryka att IRIS-sjukhusen har ingått avtal med sina läkare om inte fakturera de tillägg (se närmare upplysningar i skäl 46 c) till CPAS-patienter eller patienter med låga inkomster (det vill säga dem som är berättigade till en högre återbetalning från INAMI). Dessutom ligger andel inläggningar i enkelrum (dvs. när ett tillägg får faktureras) långt under genomsnittet för huvudstadsregionen Bryssel (214). Av tillgängliga siffror från ett av de ömsesidiga försäkringsbolagen (215) framgår för övrigt att när IRIS-sjukhusen fakturerar för ett tillägg, är beloppet också mycket lägre än genomsnittet för regionen (mellan 25 % och 67 % mindre). Som en jämförelse har vissa privata sjukhus i Bryssel under perioden i fråga har fakturerat sina patienter ett belopp, vilket är 180 % högre än det pris som fastställts inom systemet för social trygghet. |
| --- | --- |

(184)

Det bör först och främst noteras att den strategiska planen för 2002–2014 också innehåller bestämmelser om lägre intäkter (212) och högre kostnader (213) som är förknippade med behandling av patienter med missgynnad socioekonomisk bakgrund, som står för en stor andel av patienterna IRIS-sjukhusen. I detta sammanhang är det relevant att understryka att IRIS-sjukhusen har ingått avtal med sina läkare om inte fakturera de tillägg (se närmare upplysningar i skäl 46 c) till CPAS-patienter eller patienter med låga inkomster (det vill säga dem som är berättigade till en högre återbetalning från INAMI). Dessutom ligger andel inläggningar i enkelrum (dvs. när ett tillägg får faktureras) långt under genomsnittet för huvudstadsregionen Bryssel (214). Av tillgängliga siffror från ett av de ömsesidiga försäkringsbolagen (215) framgår för övrigt att när IRIS-sjukhusen fakturerar för ett tillägg, är beloppet också mycket lägre än genomsnittet för regionen (mellan 25 % och 67 % mindre). Som en jämförelse har vissa privata sjukhus i Bryssel under perioden i fråga har fakturerat sina patienter ett belopp, vilket är 180 % högre än det pris som fastställts inom systemet för social trygghet.

212

213

214

215

| (185) | Skyldigheten att ge allmän sjukvård som ålagts IRIS-sjukhusen för att sörja för att patienter som inte kan betala för sig, inte har en privat försäkring och inte kan få en återbetalning (ens delvis) från socialförsäkringssystemet, får den läkarvård de behöver. En stor undergrupp av dessa patienter omfattar ovannämnda papperslösa migranter, då dessa inte täcks av det belgiska socialsystemet och vanligtvis inte kan betala för behandlingen. I 85 % av fallen i huvudstadsregionen Bryssel får dessa migranter akutvård i IRIS-sjukhusen (se skäl 172), trots att dessa bara har 35 % av sjukhussängarna i regionen. En annan viktig faktor är den ranglista (216) som SPF Santé publique utarbetar över alla belgiska sjukhus på grundlag av patienternas socioekonomiska profil (se tabell 1 och skäl 40). Ranglistan avspeglar bland annat andelen patienter som inte kan betala, inte omfattas av social trygghet och för vilka CPAS (217) kan bevilja återbetalning av behandlingskostnader (se även skälen 187–188) (218). För perioden 2007–2013 och för hela Belgien upptas alla de tre första platserna på listan av IRIS-sjukhus (med Institut Bordet och HUDERE, som undantag på grund av deras specieliteter). Under samma tid upptar privatsjukhusen i Bryssel däremot ingen av de 20 översta platserna, vilket visar att den genomsnittliga socioekonomiska profilen för deras patienter är betydligt högre än för IRIS-sjukhusen patienter. Även om de till ranglistan använda kriterierna inte bara avser patienter som inte kan betala eller inte är försäkrade, motsäger listan likaledes de klagandes påstående att privatsjukhusen i Bryssel har en skyldighet att behandla alla patienter under alla förhållanden, och bekräftar att en sådan skyldighet endast åligger IRIS-sjukhusen. Om en sådan skyldighet ålades privatsjukhusen i Bryssel skulle man förvänta sig att de högre upp på ranglistan.

  Tabell 1


  Rangordning av sjukhus efter deras patienters socioekonomiska profil, uppställd av SPF Santé publique (* = IRIS-sjukhus, sammantaget, + = privata sjukhus i Bryssel) | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| CHU Saint-Pierre* | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |
| CHU Brugmann* | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 |
| Hôpitaux IRIS Sud* | 5 | 3 | 3 | 3 | 3 | 3 | 3 |
| HUDERF* | 62 | 4 | 4 | 6 | Ingen placering | 5 | Ingen placering |
| Institut Bordet* | 23 | 16 | 31 | 34 | Ingen placering | 18 | 35 |
| Clin. Ste Anne St Rémi+ | 52 | 42 | 52 | 62 | 40 | 32 | 28 |
| Clinique Saint Jean+ | 25 | 21 | 44 | 59 | 39 | 27 | Ingen placering |
| Cliniques de l'Europe+ | 64 | 24 | 90 | 93 | 61 | 63 | 62 |
| CHIR Edith Cavell+ | 110 | 103 | 108 | 105 | Ingen placering | 105 | 103 |
| Clinique Univ. Erasme+ | 49 | 41 | 48 | 58 | 51 | 41 | 36 |
| Clinique Univ. St Luc+ | 93 | 67 | 95 | 94 | 76 | Ingen placering | Ingen placering |
| UZ Brussel+ | 80 | 74 | 91 | 97 | 78 | Ingen placering | Ingen placering |

(185)

Skyldigheten att ge allmän sjukvård som ålagts IRIS-sjukhusen för att sörja för att patienter som inte kan betala för sig, inte har en privat försäkring och inte kan få en återbetalning (ens delvis) från socialförsäkringssystemet, får den läkarvård de behöver. En stor undergrupp av dessa patienter omfattar ovannämnda papperslösa migranter, då dessa inte täcks av det belgiska socialsystemet och vanligtvis inte kan betala för behandlingen. I 85 % av fallen i huvudstadsregionen Bryssel får dessa migranter akutvård i IRIS-sjukhusen (se skäl 172), trots att dessa bara har 35 % av sjukhussängarna i regionen. En annan viktig faktor är den ranglista (216) som SPF Santé publique utarbetar över alla belgiska sjukhus på grundlag av patienternas socioekonomiska profil (se tabell 1 och skäl 40). Ranglistan avspeglar bland annat andelen patienter som inte kan betala, inte omfattas av social trygghet och för vilka CPAS (217) kan bevilja återbetalning av behandlingskostnader (se även skälen 187–188) (218). För perioden 2007–2013 och för hela Belgien upptas alla de tre första platserna på listan av IRIS-sjukhus (med Institut Bordet och HUDERE, som undantag på grund av deras specieliteter). Under samma tid upptar privatsjukhusen i Bryssel däremot ingen av de 20 översta platserna, vilket visar att den genomsnittliga socioekonomiska profilen för deras patienter är betydligt högre än för IRIS-sjukhusen patienter. Även om de till ranglistan använda kriterierna inte bara avser patienter som inte kan betala eller inte är försäkrade, motsäger listan likaledes de klagandes påstående att privatsjukhusen i Bryssel har en skyldighet att behandla alla patienter under alla förhållanden, och bekräftar att en sådan skyldighet endast åligger IRIS-sjukhusen. Om en sådan skyldighet ålades privatsjukhusen i Bryssel skulle man förvänta sig att de högre upp på ranglistan.

216

217

218

Tabell 1

Tabell 1

Rangordning av sjukhus efter deras patienters socioekonomiska profil, uppställd av SPF Santé publique (* = IRIS-sjukhus, sammantaget, + = privata sjukhus i Bryssel)

Rangordning av sjukhus efter deras patienters socioekonomiska profil, uppställd av SPF Santé publique (* = IRIS-sjukhus, sammantaget, +

2007

2008

2009

2010

2011

2012

2013

CHU Saint-Pierre*

1

1

1

1

1

1

1

CHU Brugmann*

2

2

2

2

2

2

2

Hôpitaux IRIS Sud*

5

3

3

3

3

3

3

HUDERF*

62

4

4

6

Ingen placering

5

Ingen placering

Institut Bordet*

23

16

31

34

Ingen placering

18

35

Clin. Ste Anne St Rémi+

+

52

42

52

62

40

32

28

Clinique Saint Jean+

+

25

21

44

59

39

27

Ingen placering

Cliniques de l'Europe+

+

64

24

90

93

61

63

62

CHIR Edith Cavell+

+

110

103

108

105

Ingen placering

105

103

Clinique Univ. Erasme+

+

49

41

48

58

51

41

36

Clinique Univ. St Luc+

+

93

67

95

94

76

Ingen placering

Ingen placering

UZ Brussel+

+

80

74

91

97

78

Ingen placering

Ingen placering

| (186) | Det är nödvändigt att placera klagandenas hänvisning till publikationer utgiven av Mutualités Chrétiennes i februari 2004 (se skäl 72), som avser år 2001, vilket visar att privatsjukhusen behandlar över 60 % av de sociala patienterna i huvudstadsregionen Bryssel, i sitt rätta sammanhang. Begreppet ”sociala patienter” kan ge intryck av att det omfattar patienter som inte kan betala för en behandling, och därför faller inom skyldigheten till allmän hälso- och sjukvård. Detta är dock inte fallet av följande skäl:






  — | Den första avser definitionen av ”sociala patienter”
   (219) endast personer som är försäkrade genom den belgiska socialförsäkringen (220) och omfattar således inte patienter som inte kan betala, inte täcks av socialförsäkringen. Det är emellertid den sistnämnda gruppen som har störst nytta av en allmän hälso- och sjukvård, och som utgör den största kostnaden för IRIS-sjukhusen (se även skälen 187–188). På grund av den vida definitionen i publikationen ska nästan 20 % av besöken på privatsjukhusen (mot omkring 26 % av på de offentliga sjukhusen) i Bryssel avse patienter ”socialt patienter”, och privatsjukhusen ska ha behandlat nära 66 % av det totala antalet patienter 2001. |
| --- | --- | --- |

(186)

Det är nödvändigt att placera klagandenas hänvisning till publikationer utgiven av Mutualités Chrétiennes i februari 2004 (se skäl 72), som avser år 2001, vilket visar att privatsjukhusen behandlar över 60 % av de sociala patienterna i huvudstadsregionen Bryssel, i sitt rätta sammanhang. Begreppet ”sociala patienter” kan ge intryck av att det omfattar patienter som inte kan betala för en behandling, och därför faller inom skyldigheten till allmän hälso- och sjukvård. Detta är dock inte fallet av följande skäl:

—

Den första avser definitionen av ”sociala patienter”
   (219) endast personer som är försäkrade genom den belgiska socialförsäkringen (220) och omfattar således inte patienter som inte kan betala, inte täcks av socialförsäkringen. Det är emellertid den sistnämnda gruppen som har störst nytta av en allmän hälso- och sjukvård, och som utgör den största kostnaden för IRIS-sjukhusen (se även skälen 187–188). På grund av den vida definitionen i publikationen ska nästan 20 % av besöken på privatsjukhusen (mot omkring 26 % av på de offentliga sjukhusen) i Bryssel avse patienter ”socialt patienter”, och privatsjukhusen ska ha behandlat nära 66 % av det totala antalet patienter 2001.

219

220

| — | För det andra är de ”känsliga patienter”
   (221) som definieras i publikationen som en undergrupp till de ”sociala patienterna” täckta av socialförsäkringssystemet och det finns ingen anledning att anta att de inte kan betala patientandelen. Det kan emellertid hävdas att sådana ”känsliga patienter” kan ha sämre betalningsförmåga i förhållande till avgiften som ska erläggas av dem till sjukhuset. Publikationen visar att de offentliga sjukhusen i Bryssel behandlar ca 48 % av de ”känsliga patienterna” mot en andel på 52 % för privatsjukhusen. Men de offentliga sjukhusen behandlar proportionellt sett en större andel av dessa patienter än marknadsandel låter förmoda (mätt i bäddar och antalet besök). Faktiskt skulle ”känsliga patienter” utgöra 9,5 % av besöken i de offentliga sjukhusen, jämfört med endast 4,1 % i på privatsjukhusen. |
| --- | --- |

—

För det andra är de ”känsliga patienter”
   (221) som definieras i publikationen som en undergrupp till de ”sociala patienterna” täckta av socialförsäkringssystemet och det finns ingen anledning att anta att de inte kan betala patientandelen. Det kan emellertid hävdas att sådana ”känsliga patienter” kan ha sämre betalningsförmåga i förhållande till avgiften som ska erläggas av dem till sjukhuset. Publikationen visar att de offentliga sjukhusen i Bryssel behandlar ca 48 % av de ”känsliga patienterna” mot en andel på 52 % för privatsjukhusen. Men de offentliga sjukhusen behandlar proportionellt sett en större andel av dessa patienter än marknadsandel låter förmoda (mätt i bäddar och antalet besök). Faktiskt skulle ”känsliga patienter” utgöra 9,5 % av besöken i de offentliga sjukhusen, jämfört med endast 4,1 % i på privatsjukhusen.

221

| — | För det tredje kan anmärkningen om att privatsjukhusen i Bryssel 2001 skulle ha behandlat 52 % av de ”känsliga patienterna” (mot 66 % av de ”sociala patienterna”) på intet sätt ändra slutsatsen att endast IRIS-sjukhusen har en skyldighet till allmän hälso- och sjukvård. Eftersom ingen lagstadgad skyldighet åligger privatsjukhusen att behandla patienter oavsett betalningsförmåga, och försäkringssituation skulle privatsjukhusen också fritt kunna besluta att erbjuda hälso- och sjukvård till ”känsliga” eller ”sociala” patienter i icke-akuta fall, och de skulle därför även kunna återkalla ett beslut när som helst. Dessutom ingår de mest sårbara patienterna, dvs. dem som varken täcks av socialförsäkringen eller övriga försäkringar inte i statistiken. Den förklarar också den tydliga skillnaden mellan publikationens siffror för 2001 och ranglistan från SPF Santé publique (se skäl 185) för perioden 2007–2013. Medan SPF:s ranglista visar andelen patienter som inte omfattas av socialförsäkringen omfattar publikationens statistik endast de som är det. |
| --- | --- |

—

För det tredje kan anmärkningen om att privatsjukhusen i Bryssel 2001 skulle ha behandlat 52 % av de ”känsliga patienterna” (mot 66 % av de ”sociala patienterna”) på intet sätt ändra slutsatsen att endast IRIS-sjukhusen har en skyldighet till allmän hälso- och sjukvård. Eftersom ingen lagstadgad skyldighet åligger privatsjukhusen att behandla patienter oavsett betalningsförmåga, och försäkringssituation skulle privatsjukhusen också fritt kunna besluta att erbjuda hälso- och sjukvård till ”känsliga” eller ”sociala” patienter i icke-akuta fall, och de skulle därför även kunna återkalla ett beslut när som helst. Dessutom ingår de mest sårbara patienterna, dvs. dem som varken täcks av socialförsäkringen eller övriga försäkringar inte i statistiken. Den förklarar också den tydliga skillnaden mellan publikationens siffror för 2001 och ranglistan från SPF Santé publique (se skäl 185) för perioden 2007–2013. Medan SPF:s ranglista visar andelen patienter som inte omfattas av socialförsäkringen omfattar publikationens statistik endast de som är det.

Av alla dessa skäl anser kommissionen att publikationen från Mutualités Chrétiennes som presenterar statistik för 2001 inte kan bevisa att IRIS-sjukhusen är ålagda skyldigheten gällande allmän hälso- och sjukvård eller att privatsjukhusen i Bryssel har en liknande skyldighet.

| (187) | Skyldigheten gällande allmän tillgång till hälso- och sjukvård, som åligger IRIS-sjukhusen, garanterar att patienter med svåra ekonomiska omständigheter, politiska flyktingar och irreguljära migranter etc. får behandling under alla omständigheter. Om patienterna inte betalar för sin behandling och inte täcks av försäkringar (dvs. varken av socialförsäkringen eller privat sjukförsäkring) betalar CPAS kostnaderna för dessa patienter endast på vissa villkor. För att fastställa regler för en sådan återbetalning har IRIS-sjukhusen och 17 av 19 CPAS i huvudstadsregionen Brysselundertecknat ett multilateralt avtal som kallas ”domicile de secours”. Med hänsyn till icke-akut vård hänvisar CPAS de berörda personerna till IRIS-sjukhusen och förpliktigar sig skriftligen (med hjälp av ett intyg om betalningsåtagande – ”réquisitoire”) att täcka kostnaden för behandlingen. Om patienter företer en sådan rekvisition sänder IRIS-sjukhusen fakturan direkt till CPAS. I akuta situationer kan denna procedur naturligtvis inte följas. I stället är återbetalningen från CPAS betingat av i) ett läkarintyg som bekräftar behovet av akut behandling av en person, och ii) persons bristande betalningsförmåga som CPAS bekräftar genom att använda de uppgifter som sjukhuset inhämtat för den sociala utredningen. Insamlingen av nödvändiga uppgifter är en viktig uppgift för IRIS-sjukhusen socialtjänstavdelningar (se även skälen 210–211) (222). |
| --- | --- |

(187)

Skyldigheten gällande allmän tillgång till hälso- och sjukvård, som åligger IRIS-sjukhusen, garanterar att patienter med svåra ekonomiska omständigheter, politiska flyktingar och irreguljära migranter etc. får behandling under alla omständigheter. Om patienterna inte betalar för sin behandling och inte täcks av försäkringar (dvs. varken av socialförsäkringen eller privat sjukförsäkring) betalar CPAS kostnaderna för dessa patienter endast på vissa villkor. För att fastställa regler för en sådan återbetalning har IRIS-sjukhusen och 17 av 19 CPAS i huvudstadsregionen Brysselundertecknat ett multilateralt avtal som kallas ”domicile de secours”. Med hänsyn till icke-akut vård hänvisar CPAS de berörda personerna till IRIS-sjukhusen och förpliktigar sig skriftligen (med hjälp av ett intyg om betalningsåtagande – ”réquisitoire”) att täcka kostnaden för behandlingen. Om patienter företer en sådan rekvisition sänder IRIS-sjukhusen fakturan direkt till CPAS. I akuta situationer kan denna procedur naturligtvis inte följas. I stället är återbetalningen från CPAS betingat av i) ett läkarintyg som bekräftar behovet av akut behandling av en person, och ii) persons bristande betalningsförmåga som CPAS bekräftar genom att använda de uppgifter som sjukhuset inhämtat för den sociala utredningen. Insamlingen av nödvändiga uppgifter är en viktig uppgift för IRIS-sjukhusen socialtjänstavdelningar (se även skälen 210–211) (222).

222

| (188) | Om ovanstående villkor är uppfyllda (nämligen en rekvisition för icke akut vård, och läkarintyg och en social sakkunnigbedömning av CPAS IRIS-sjukhusen akutvård) kommer att återbetala kostnader i samband med behandlingen av patienter som kan betala för vården och inte täcks av några försäkringar. Emellertid IRIS-sjukhusen inte helt kompenserar för kostnaden för skyldigheten för allmän hälso- och sjukvård. IRIS-sjukhusen ska nämligen för att erhålla ersättning från CPAS samla information till den sociala utredningen (vilket skedde i 25 749 ärenden år 2012). Det är exempelvis en av orsakerna till att IRIS-sjukhusen har mer än dubbelt så många socialassistenter jämfört med universitetssjukhusen (se skäl 213). Emellertid återbetalar CPAS inte IRIS-sjukhusens utgifter för inhämtning av uppgifter för sociala utredningar (223). Dessutom har CPAS längre betalningstider (ibland över ett år) än de ömsesidiga försäkringsbolagen och allmänna försäkringsbolag (som betalar inom en eller två månader efter mottagandet av fakturan). IRIS-sjukhusen ska därför själv finansiera kostnaden för en längre period än de ”normala” patienterna. Den 31 december 2010 var CPAS i Bryssel skyldig IRIS-sjukhusen nästan 35 miljoner euro (varav 71 % var för fakturor från 2010, 12 % från 2009 och cirka 13 % från ännu tidigare). Med hjälp av en nominell årlig räntesats på 2 % har IRIS-sjukhusen uppskattat att den kostnad som sammanhänger med längre betalningstider hittills uppgår till nästan 700 000 euro (224). Slutligen är inte alla som kan ha svårigheter att betala sina fakturor som kan komma i fråga för täckning av CPAS (225). Mot bakgrund av plikten till allmän sjukvård behandlar IRIS-sjukhusen inte desto mindre patienter för vilka CPAS inte åtar sig att täcka kostnaderna. I en sådan situation kan skicka IRIS-sjukhusen en faktura till patienterna, som i vissa fall inte är i stånd att betala. Härav följer att IRIS-sjukhusen har ett mycket större antal osäkra fordringar än andra offentliga sjukhus och privata sjukhus i Belgien (226). IRIS-sjukhusen har uppskattat att beloppet för avskrivna fordringar 2010 översteg genomsnittet för offentliga sjukhus i Belgien med omkring [...] miljoner euro. |
| --- | --- |

(188)

Om ovanstående villkor är uppfyllda (nämligen en rekvisition för icke akut vård, och läkarintyg och en social sakkunnigbedömning av CPAS IRIS-sjukhusen akutvård) kommer att återbetala kostnader i samband med behandlingen av patienter som kan betala för vården och inte täcks av några försäkringar. Emellertid IRIS-sjukhusen inte helt kompenserar för kostnaden för skyldigheten för allmän hälso- och sjukvård. IRIS-sjukhusen ska nämligen för att erhålla ersättning från CPAS samla information till den sociala utredningen (vilket skedde i 25 749 ärenden år 2012). Det är exempelvis en av orsakerna till att IRIS-sjukhusen har mer än dubbelt så många socialassistenter jämfört med universitetssjukhusen (se skäl 213). Emellertid återbetalar CPAS inte IRIS-sjukhusens utgifter för inhämtning av uppgifter för sociala utredningar (223). Dessutom har CPAS längre betalningstider (ibland över ett år) än de ömsesidiga försäkringsbolagen och allmänna försäkringsbolag (som betalar inom en eller två månader efter mottagandet av fakturan). IRIS-sjukhusen ska därför själv finansiera kostnaden för en längre period än de ”normala” patienterna. Den 31 december 2010 var CPAS i Bryssel skyldig IRIS-sjukhusen nästan 35 miljoner euro (varav 71 % var för fakturor från 2010, 12 % från 2009 och cirka 13 % från ännu tidigare). Med hjälp av en nominell årlig räntesats på 2 % har IRIS-sjukhusen uppskattat att den kostnad som sammanhänger med längre betalningstider hittills uppgår till nästan 700 000 euro (224). Slutligen är inte alla som kan ha svårigheter att betala sina fakturor som kan komma i fråga för täckning av CPAS (225). Mot bakgrund av plikten till allmän sjukvård behandlar IRIS-sjukhusen inte desto mindre patienter för vilka CPAS inte åtar sig att täcka kostnaderna. I en sådan situation kan skicka IRIS-sjukhusen en faktura till patienterna, som i vissa fall inte är i stånd att betala. Härav följer att IRIS-sjukhusen har ett mycket större antal osäkra fordringar än andra offentliga sjukhus och privata sjukhus i Belgien (226). IRIS-sjukhusen har uppskattat att beloppet för avskrivna fordringar 2010 översteg genomsnittet för offentliga sjukhus i Belgien med omkring [...] miljoner euro.

223

224

225

226

| (189) | Slutligen är det viktigt att sätta finansieringen av B8 i BFM som beviljades sjukhus vars patienter hade låg socioekonomisk profil, i sitt rätta sammanhang. Denna begränsade federala finansiering är avsedd att kompensera för en del av de ”sociala patienter” (t.ex. eftersom dessa patienter i genomsnitt är inlagda längre tid än andra), men utgör inte en kompensation för skyldigheten gällande allmän hälso- och sjukvård. Finansieringen ur B8 i budgeten utgör inte ersättning för faktiska kostnader i sjukhusen vid behandling av sociala patienter (t.ex. obetalda fakturor som skickats till sociala patienter och behovet av kompletterande sociala assistenter). Å andra sidan finns det en fast budget (cirka 25 miljoner euro per år för hela Belgien) på grundval av sjukhusranglistan, upprättad på grundval av den socioekonomiska profilen för deras respektive patienter (se skäl 185). Eftersom de tre första plats i ranglistan upptas av IRIS-sjukhusen får de också en större del av B8-finansieringen än de lägre rangordnade sjukhusen (t.ex. privatsjukhusen i Bryssel). Grunden till att både offentliga och privata sjukhus i princip är berättigade till detta stöd är att sjukhus, även om det inte finns någon skyldighet för allmän tillgång till hälso- och sjukvård, på det sätt som IRIS-sjukhusen har, fritt kan välja att behandla sociala patienter. De får göra detta val, eftersom vissa patienter inte kan betala eller är försäkrade. Vad gäller sociala patienter som omfattas av socialförsäkringen, används nämligen ofta lägre satser, och INAMI står för en större del av kostnaderna, vilket minska den ekonomiska risken för sjukhusen. Dessutom är det inte alla CPAS i Belgien som har valt att inrätta sina egna sjukhus. Därför kan ett CPAS använda privatsjukhusen för att uppfylla sin skyldighet att ge socialt stöd. I sådana situationer kommer ett privat sjukhus logiskt sett att behandla ett visst antal sociala patienter, och kommer också att kunna få stöd via B8 i BFM. Emellertid kan CPAS i huvudstadsregionen Bryssel använda IRIS-sjukhusen, vilket förklarar varför ranglistan i skäl 185 visar att den genomsnittliga socioekonomiska profilen för patienter i privatsjukhusen i Bryssel är klart högre än för IRIS-sjukhusens patienter. Av alla dessa skäl måste finansieringen via B8 i BFM inte anses visa förekomsten av en skyldighet till skyldighet till allmän hälso- och sjukvård för alla belgiska sjukhus. |
| --- | --- |

(189)

Slutligen är det viktigt att sätta finansieringen av B8 i BFM som beviljades sjukhus vars patienter hade låg socioekonomisk profil, i sitt rätta sammanhang. Denna begränsade federala finansiering är avsedd att kompensera för en del av de ”sociala patienter” (t.ex. eftersom dessa patienter i genomsnitt är inlagda längre tid än andra), men utgör inte en kompensation för skyldigheten gällande allmän hälso- och sjukvård. Finansieringen ur B8 i budgeten utgör inte ersättning för faktiska kostnader i sjukhusen vid behandling av sociala patienter (t.ex. obetalda fakturor som skickats till sociala patienter och behovet av kompletterande sociala assistenter). Å andra sidan finns det en fast budget (cirka 25 miljoner euro per år för hela Belgien) på grundval av sjukhusranglistan, upprättad på grundval av den socioekonomiska profilen för deras respektive patienter (se skäl 185). Eftersom de tre första plats i ranglistan upptas av IRIS-sjukhusen får de också en större del av B8-finansieringen än de lägre rangordnade sjukhusen (t.ex. privatsjukhusen i Bryssel). Grunden till att både offentliga och privata sjukhus i princip är berättigade till detta stöd är att sjukhus, även om det inte finns någon skyldighet för allmän tillgång till hälso- och sjukvård, på det sätt som IRIS-sjukhusen har, fritt kan välja att behandla sociala patienter. De får göra detta val, eftersom vissa patienter inte kan betala eller är försäkrade. Vad gäller sociala patienter som omfattas av socialförsäkringen, används nämligen ofta lägre satser, och INAMI står för en större del av kostnaderna, vilket minska den ekonomiska risken för sjukhusen. Dessutom är det inte alla CPAS i Belgien som har valt att inrätta sina egna sjukhus. Därför kan ett CPAS använda privatsjukhusen för att uppfylla sin skyldighet att ge socialt stöd. I sådana situationer kommer ett privat sjukhus logiskt sett att behandla ett visst antal sociala patienter, och kommer också att kunna få stöd via B8 i BFM. Emellertid kan CPAS i huvudstadsregionen Bryssel använda IRIS-sjukhusen, vilket förklarar varför ranglistan i skäl 185 visar att den genomsnittliga socioekonomiska profilen för patienter i privatsjukhusen i Bryssel är klart högre än för IRIS-sjukhusens patienter. Av alla dessa skäl måste finansieringen via B8 i BFM inte anses visa förekomsten av en skyldighet till skyldighet till allmän hälso- och sjukvård för alla belgiska sjukhus.

Slutsats rörande IRIS-sjukhusens skyldighet att erbjuda allmän sjukvård

Slutsats rörande IRIS-sjukhusens skyldighet att erbjuda allmän sjukvård

| (190) | På grundval av ovanstående upplysningar drar kommissionen slutsatsen att skyldigheten till allmän hälso- och sjukvård endast åvilar IRIS-sjukhusen, är föremål för ett tydligt definierat uppdrag och definierat i IRIS-sjukhusens stadgar och i IRIS strategiska planer i enlighet med kraven i CPAS-lagen (se skälen 29–30). Det framgår även av ranglistan över sjukhus, som utformades mot bakgrund av den socioekonomiska profilen för patienterna (se skäl 185). Denna skyldighet innebär att fattiga medborgare i Bryssel får lämplig medicinsk vård, även om de inte kan betala, även om det inte är akut. IRIS-sjukhusen erbjuder alltså social omsorg efter lokalbefolkningens behov. Såsom anges i föregående skäl täcks kostnaderna endast delvis av denna skyldighet direkt (t.ex. genom ersättning för vårdkostnaderna av CPAS). Därför ska den återstående kostnaden täckas genom den underskottstäckningsordning som är föremål för detta beslut. |
| --- | --- |

(190)

På grundval av ovanstående upplysningar drar kommissionen slutsatsen att skyldigheten till allmän hälso- och sjukvård endast åvilar IRIS-sjukhusen, är föremål för ett tydligt definierat uppdrag och definierat i IRIS-sjukhusens stadgar och i IRIS strategiska planer i enlighet med kraven i CPAS-lagen (se skälen 29–30). Det framgår även av ranglistan över sjukhus, som utformades mot bakgrund av den socioekonomiska profilen för patienterna (se skäl 185). Denna skyldighet innebär att fattiga medborgare i Bryssel får lämplig medicinsk vård, även om de inte kan betala, även om det inte är akut. IRIS-sjukhusen erbjuder alltså social omsorg efter lokalbefolkningens behov. Såsom anges i föregående skäl täcks kostnaderna endast delvis av denna skyldighet direkt (t.ex. genom ersättning för vårdkostnaderna av CPAS). Därför ska den återstående kostnaden täckas genom den underskottstäckningsordning som är föremål för detta beslut.

II.   Skyldigheten att tillhandahålla ett fullständigt utbud av sjukhustjänster på flera sjukhus

| (191) | De belgiska myndigheterna anser att IRIS-sjukhusen också har en särskild skyldighet att tillhandahålla ett komplett utbud av grundläggande sjukhustjänster på många adresser eller ”många sjukhus” i huvudstadsregionen Bryssel. Enligt klagandena är det inte klart vilken skyldighet att tillhandahålla ett komplett utbud av sjukhustjänster på många sjukhus, eller i vilken utsträckning den skyldighet som åligger IRIS-sjukhusen med ytterligare kostnader. De klagande hävdar emellertid inte att privatsjukhusen i Bryssel har en sådan skyldighet. |
| --- | --- |

(191)

De belgiska myndigheterna anser att IRIS-sjukhusen också har en särskild skyldighet att tillhandahålla ett komplett utbud av grundläggande sjukhustjänster på många adresser eller ”många sjukhus” i huvudstadsregionen Bryssel. Enligt klagandena är det inte klart vilken skyldighet att tillhandahålla ett komplett utbud av sjukhustjänster på många sjukhus, eller i vilken utsträckning den skyldighet som åligger IRIS-sjukhusen med ytterligare kostnader. De klagande hävdar emellertid inte att privatsjukhusen i Bryssel har en sådan skyldighet.

| (192) | Kommissionen noterar att LCH inte ålägger sjukhusen (offentliga eller privata) att driva sjukhusverksamhet på flera adresser. Däremot fastsäller sjukhusplaneringsmekanismen det maximala antal sängar som kan finnas tillgängliga i varje region i Belgien. För huvudstadsregionen Bryssel är antalet bäddar (allmänna) begränsas till ca 7 260, och inom denna gräns kan varje sjukhus i Bryssel skaffa fram ett antal bäddar. I princip kan sjukhuset, om dess kapacitet har godkänts i planeringssystemet, fritt besluta att samla dessa sängplatser i ett enda sjukhus eller att fördela dem på flera sjukhus i den aktuella regionen, och i den utsträckning det själv önskar. På samma sätt kan det besluta att erbjuda specificerade tjänster eller tillhandahålla två platser per tjänst vid ett sjukhus. I detta sammanhang har vissa privata sjukhus i Bryssel frivilligt valt att bedriva verksamhet på flera adresser, medan andra endast har verksamhet på ett sjukhus (227). Privatsjukhusen kan emellertid när som helst besluta att slå samman sängplatser och tjänster i ett sjukhus (228). Det bör också noteras att privatsjukhusen inom planläggningsmekanismens faststata gränser (229) också fritt kan välja de typer av behandling som ger erbjuder, vilket ger dem möjlighet att specialisera sig på de mer lönsamma typerna av hälsovård (230). |
| --- | --- |

(192)

Kommissionen noterar att LCH inte ålägger sjukhusen (offentliga eller privata) att driva sjukhusverksamhet på flera adresser. Däremot fastsäller sjukhusplaneringsmekanismen det maximala antal sängar som kan finnas tillgängliga i varje region i Belgien. För huvudstadsregionen Bryssel är antalet bäddar (allmänna) begränsas till ca 7 260, och inom denna gräns kan varje sjukhus i Bryssel skaffa fram ett antal bäddar. I princip kan sjukhuset, om dess kapacitet har godkänts i planeringssystemet, fritt besluta att samla dessa sängplatser i ett enda sjukhus eller att fördela dem på flera sjukhus i den aktuella regionen, och i den utsträckning det själv önskar. På samma sätt kan det besluta att erbjuda specificerade tjänster eller tillhandahålla två platser per tjänst vid ett sjukhus. I detta sammanhang har vissa privata sjukhus i Bryssel frivilligt valt att bedriva verksamhet på flera adresser, medan andra endast har verksamhet på ett sjukhus (227). Privatsjukhusen kan emellertid när som helst besluta att slå samman sängplatser och tjänster i ett sjukhus (228). Det bör också noteras att privatsjukhusen inom planläggningsmekanismens faststata gränser (229) också fritt kan välja de typer av behandling som ger erbjuder, vilket ger dem möjlighet att specialisera sig på de mer lönsamma typerna av hälsovård (230).

227

228

229

230

Skyldighet till flera sjukhus som åligger IRIS-sjukhusen

Skyldighet till flera sjukhus som åligger IRIS-sjukhusen

| (193) | Vad gäller IRIS-sjukhusen prioriterar kommunerna och CPAS upprätthållandet av ett lokalt utbud av hälsovård framför koncentration av sängplatser. De har uttryckligen valt att erbjuda ett komplett utbud av grundläggande hälso- och sjukvård på alla sjukhus, vilket på grund av nödvändig flerdubbling av infrastruktur, utrustning och verksamheter innebär merkostnader. Det är mot denna bakgrund som CPAS och kommunerna i samband med omstruktureringen av sjukhusen i Bryssel 1995 av hänsyn till befolkningens behov uttryckligen valde att behålla lokala sjukhustjänster i många befintliga sjukhus, med ett fullständigt utbud av hälso- och sjukvårdstjänster. De bedömde att det lokala socialmedicinska behov som låg till grund för inrättandet av offentliga sjukhus fortfarande förelåg. I detta sammanhang bör det noteras att de flesta IRIS-sjukhusen är belägna i de fattigaste kommunerna i huvudstadsregionen Bryssel (se även skäl 202). Myndigheterna gav därför av egen fri vilja avkall på effektiviseringsvinsterna på bekostnad av sina egna rent ekonomiska intressen och har beslutat att behålla alla befintliga sjukhus, trots att de visste att den federala finansiering som beviljats sjukhusen inte skulle täcka alla kostnader (t.ex. på grund av flerdubbel infrastruktur och driftskostnader (se även skäl 203). Detta val bekräftas av IRIS strategiska planer och ålägger därför IRIS-sjukhusen att upprätthålla alla sjukhus för att patienterna ska få alla grundläggande vård så nära sina bostäder. |
| --- | --- |

(193)

Vad gäller IRIS-sjukhusen prioriterar kommunerna och CPAS upprätthållandet av ett lokalt utbud av hälsovård framför koncentration av sängplatser. De har uttryckligen valt att erbjuda ett komplett utbud av grundläggande hälso- och sjukvård på alla sjukhus, vilket på grund av nödvändig flerdubbling av infrastruktur, utrustning och verksamheter innebär merkostnader. Det är mot denna bakgrund som CPAS och kommunerna i samband med omstruktureringen av sjukhusen i Bryssel 1995 av hänsyn till befolkningens behov uttryckligen valde att behålla lokala sjukhustjänster i många befintliga sjukhus, med ett fullständigt utbud av hälso- och sjukvårdstjänster. De bedömde att det lokala socialmedicinska behov som låg till grund för inrättandet av offentliga sjukhus fortfarande förelåg. I detta sammanhang bör det noteras att de flesta IRIS-sjukhusen är belägna i de fattigaste kommunerna i huvudstadsregionen Bryssel (se även skäl 202). Myndigheterna gav därför av egen fri vilja avkall på effektiviseringsvinsterna på bekostnad av sina egna rent ekonomiska intressen och har beslutat att behålla alla befintliga sjukhus, trots att de visste att den federala finansiering som beviljats sjukhusen inte skulle täcka alla kostnader (t.ex. på grund av flerdubbel infrastruktur och driftskostnader (se även skäl 203). Detta val bekräftas av IRIS strategiska planer och ålägger därför IRIS-sjukhusen att upprätthålla alla sjukhus för att patienterna ska få alla grundläggande vård så nära sina bostäder.

| (194) | Särskilt hänvisas till avsnittet ”Strukturella axlar” i IRIS strategiska plan för 1996–2001:

  ”
  Upprätthållandet av en decentraliserad verksamhet vad gäller inläggning av patienter och en bred täckning i öppenvården. Verksamheten ska upprätthållas på nio sjukhus
   (231)
   (232).
  (...)

  Upprätthållande av de grundläggande sjukvårdstjänsterna på olika sjukhus. Patienterna, särskilt äldre patienter kommer därför att kunna fortsätta att få sjukhusvård på rimligt avstånd från hemmet.”
   (233) |
| --- | --- |

(194)

Särskilt hänvisas till avsnittet ”Strukturella axlar” i IRIS strategiska plan för 1996–2001:

”
  Upprätthållandet av en decentraliserad verksamhet vad gäller inläggning av patienter och en bred täckning i öppenvården. Verksamheten ska upprätthållas på nio sjukhus
   (231)
   (232).

Upprätthållandet av en decentraliserad verksamhet vad gäller inläggning av patienter

Verksamheten ska upprätthållas på nio sjukhus

231

232

(...)

Upprätthållande av de grundläggande sjukvårdstjänsterna på olika sjukhus. Patienterna, särskilt äldre patienter kommer därför att kunna fortsätta att få sjukhusvård på rimligt avstånd från hemmet.”
   (233)

Upprätthållande av de grundläggande sjukvårdstjänsterna på olika sjukhus

kunna fortsätta att få sjukhusvård på rimligt avstånd från hemmet

233

| (195) | Den strategiska planen för 1996–2001 betonar också att IRIS-sjukhusen har främst att behandla patienter som bor nära, och kommer därför att betecknas som ”närsjukhus” (234). Dessutom ska IRIS-sjukhusen ”öka utbudet av [sina] tjänster beroende på befolkningens behov i Bryssel [...] och öka tillgängligheten för alla befolkningsgrupper, i synnerhet de mest missgynnade” (235). |
| --- | --- |

(195)

Den strategiska planen för 1996–2001 betonar också att IRIS-sjukhusen har främst att behandla patienter som bor nära, och kommer därför att betecknas som ”närsjukhus” (234). Dessutom ska IRIS-sjukhusen ”öka utbudet av [sina] tjänster beroende på befolkningens behov i Bryssel [...] och öka tillgängligheten för alla befolkningsgrupper, i synnerhet de mest missgynnade” (235).

234

befolkningens behov i Bryssel

öka tillgängligheten

i synnerhet de mest missgynnade

235

| (196) | I den strategiska planen för 2002–2014 tilläggs:

  ”IRIS hyllar principen om ett patientinriktat organisation i ett offentligt nätverk av institutioner som ska samarbeta med varandra i syfte att säkerställa ett utbud av vårdtjänster i närområdet och specialistvård.”
   (236) |
| --- | --- |

(196)

I den strategiska planen för 2002–2014 tilläggs:

”IRIS hyllar principen om ett patientinriktat organisation i ett offentligt nätverk av institutioner som ska samarbeta med varandra i syfte att säkerställa ett utbud av vårdtjänster i närområdet och specialistvård.”
   (236)

patientinriktat organisation

utbud av vårdtjänster i närområdet

specialistvård

236

| (197) | Gällande vård i närområdet görs följande tillägg i den strategiska planen:

  ”Mot bakgrund av den geografiska placeringen av IRIS-sjukhusen och deras inverkan på täckningen av befolkningen i allmänhet är det primära målet är att se till att medborgarna på varje sjukhus kan få sjukvård i närområdet av god kvalitet, med goda resultat, och enkel tillgång.
  IRIS-sjukhusen – med undantag av Institut Bordet och [HUDERF] (237) med en enda specialitet – har som primärt mål att tillhandahålla sjukvård i närområdet, som tillgodoser de lokala behoven hos patienter boende i de kringliggande kommunerna.”
   (238) |
| --- | --- |

(197)

Gällande vård i närområdet görs följande tillägg i den strategiska planen:

”Mot bakgrund av den geografiska placeringen av IRIS-sjukhusen och deras inverkan på täckningen av befolkningen i allmänhet är det primära målet är att se till att medborgarna på varje sjukhus kan få sjukvård i närområdet av god kvalitet, med goda resultat, och enkel tillgång.

den geografiska placeringen av IRIS-sjukhusen

se till att medborgarna på varje sjukhus kan få sjukvård i närområdet av god kvalitet, med goda resultat, och enkel tillgång

IRIS-sjukhusen – med undantag av Institut Bordet och [HUDERF] (237) med en enda specialitet – har som primärt mål att tillhandahålla sjukvård i närområdet, som tillgodoser de lokala behoven hos patienter boende i de kringliggande kommunerna.”
   (238)

237

tillhandahålla sjukvård i närområdet, som tillgodoser de lokala behoven hos patienter boende i de kringliggande kommunerna

238

| (198) | I IRIS strategiska plan för 2002–2014 klargörs också att utöver sjukvård med närområdet, t.ex. primärvård, tillhandahåller IRIS-sjukhusen specialistvård (med andra ord mer omfattande eller mer utvecklad vård) (239). Denna vård tillhandahålls på sjukhus (dock inte, men i allmänhet sker i flera av dem) och är föremål för planering i IRIS-nätet (240). Ambitionen är att alltid garantera allmän tillgång till befolkningen i Bryssel ett optimalt utbud av hälso- och sjukvårdstjänster (genom sjukvård i närområdet eller specialiserad hälsovård) (241). Den strategiska planen innehåller också detaljerade tabeller med närmare uppgifter om vilken typ av grundläggande och specialiserad hälsovård som erbjuds i varje IRIS-sjukhus. Tillhandahållande av grundläggande hälsovård som beskrivs som ”nivå 1 – närhetsnivån”, medan den specialiserade hälsovården som beskrivs som ”nivå 2 – specialnivå” och ”nivå 3 – referensnivå” (242). IRIS-sjukhusen har därför en fullständig överblick över vilka typer av hälsovård ska tillhandahållas vid varje sjukhus. |
| --- | --- |

(198)

I IRIS strategiska plan för 2002–2014 klargörs också att utöver sjukvård med närområdet, t.ex. primärvård, tillhandahåller IRIS-sjukhusen specialistvård (med andra ord mer omfattande eller mer utvecklad vård) (239). Denna vård tillhandahålls på sjukhus (dock inte, men i allmänhet sker i flera av dem) och är föremål för planering i IRIS-nätet (240). Ambitionen är att alltid garantera allmän tillgång till befolkningen i Bryssel ett optimalt utbud av hälso- och sjukvårdstjänster (genom sjukvård i närområdet eller specialiserad hälsovård) (241). Den strategiska planen innehåller också detaljerade tabeller med närmare uppgifter om vilken typ av grundläggande och specialiserad hälsovård som erbjuds i varje IRIS-sjukhus. Tillhandahållande av grundläggande hälsovård som beskrivs som ”nivå 1 – närhetsnivån”, medan den specialiserade hälsovården som beskrivs som ”nivå 2 – specialnivå” och ”nivå 3 – referensnivå” (242). IRIS-sjukhusen har därför en fullständig överblick över vilka typer av hälsovård ska tillhandahållas vid varje sjukhus.

239

240

241

242

| (199) | För att garantera att varje IRIS-sjukhus är fullt medvetna om den socialmedicinska behov och förvaltas därefter, är inrättandet av IRIS-sjukhusen också uttryckligen knutet till upprätthållandet av en ”lokal bas” för de offentliga sjukhustjänsterna. Detta gäller omstruktureringsavtalet, bekräftat genom samarbetsavtalet av den 19 maj 1994 (243) och sammansättningen av dess ledningsorgan för IRIS-sjukhusen (244). Närmare bestämt väljs majoriteten av ledamöterna i bolagsstämman i sammanslutningarna av IRIS-sjukhus i enlighet med artikel 11 i stadgarna av kommunstyrelsen och sociala myndigheter (på kommunal nivå), medan borgmästaren och CPAS ordförande automatiskt är ledamöter. Dessutom utsågs 10 av 14 ledamöter i styrelsen av ledamöter i myndigheternas delegation i bolagsstämman (såsom krävs i artikel 27 i stadgan). |
| --- | --- |

(199)

För att garantera att varje IRIS-sjukhus är fullt medvetna om den socialmedicinska behov och förvaltas därefter, är inrättandet av IRIS-sjukhusen också uttryckligen knutet till upprätthållandet av en ”lokal bas” för de offentliga sjukhustjänsterna. Detta gäller omstruktureringsavtalet, bekräftat genom samarbetsavtalet av den 19 maj 1994 (243) och sammansättningen av dess ledningsorgan för IRIS-sjukhusen (244). Närmare bestämt väljs majoriteten av ledamöterna i bolagsstämman i sammanslutningarna av IRIS-sjukhus i enlighet med artikel 11 i stadgarna av kommunstyrelsen och sociala myndigheter (på kommunal nivå), medan borgmästaren och CPAS ordförande automatiskt är ledamöter. Dessutom utsågs 10 av 14 ledamöter i styrelsen av ledamöter i myndigheternas delegation i bolagsstämman (såsom krävs i artikel 27 i stadgan).

243

244

| (200) | Avsikten att förvalta IRIS-sjukhusen på grundval av lokalbefolkningens sociomedicinska behov bekräftades på styrelsemötet i IRIS-nätet den 20 november 1996, där man antog en ändring av den strategiska planen för 1996–2001, där det nu tydligt anges följande:

  ”Dessa samlade begränsningar som nödvändiggör en omstrukturering måste i möjligaste mån ingå i våra strategiska mål. Dessa kan sammanfattas enligt följande:






  — | Iris-nätet av offentliga sjukhus ska vara kärnan i det framtida hälso- och sjukvårdssystem i Bryssel. |
| --- | --- | --- |

(200)

Avsikten att förvalta IRIS-sjukhusen på grundval av lokalbefolkningens sociomedicinska behov bekräftades på styrelsemötet i IRIS-nätet den 20 november 1996, där man antog en ändring av den strategiska planen för 1996–2001, där det nu tydligt anges följande:

”Dessa samlade begränsningar som nödvändiggör en omstrukturering måste i möjligaste mån ingå i våra strategiska mål. Dessa kan sammanfattas enligt följande:

—

Iris-nätet av offentliga sjukhus ska vara kärnan i det framtida hälso- och sjukvårdssystem i Bryssel.

| — | Våra sjukhus ska anpassas till förändringar i lokalbefolkningens behov. |
| --- | --- |

—

Våra sjukhus ska anpassas till förändringar i lokalbefolkningens behov.

lokalbefolkningens behov

| — | Omstruktureringen av nätet ska ske för patienten och med patienten i centrum. |
| --- | --- |

—

Omstruktureringen av nätet ska ske för patienten och med patienten i centrum.

| — | Modernisering av nätet bör bygga på ett nytt synsätt i sjukhussamfundet i allmänhet och i läkarkåren i synnerhet.” |
| --- | --- |

—

Modernisering av nätet bör bygga på ett nytt synsätt i sjukhussamfundet i allmänhet och i läkarkåren i synnerhet.”

| (201) | Ändringen specificerar även följande:

  ”I detta avseende ska omstruktureringen garantera






  — | fortsatt tillhandahållande av hälso- och sjukvårdstjänster i varje sjukhus, i enlighet med vårt uppdrag att tillhandahålla sjukvård i närområdet, |
| --- | --- | --- |

(201)

Ändringen specificerar även följande:

”I detta avseende ska omstruktureringen garantera

—

fortsatt tillhandahållande av hälso- och sjukvårdstjänster i varje sjukhus, i enlighet med vårt uppdrag att tillhandahålla sjukvård i närområdet,

| — | fortsatt strävan efter att uppnå målet finansiell balans, |
| --- | --- |

—

fortsatt strävan efter att uppnå målet finansiell balans,

| — | en harmonisk utveckling av nätet för att säkerställa en balans mellan enskilda enheter inom det allmänna och enskilda intressen, |
| --- | --- |

—

en harmonisk utveckling av nätet för att säkerställa en balans mellan enskilda enheter inom det allmänna och enskilda intressen,

| — | intensifierad samordning och samarbete mellan enheterna i nätverket, |
| --- | --- |

—

intensifierad samordning och samarbete mellan enheterna i nätverket,

| — | nätets tillgänglighet och upprättelse av dess offentliga karaktär, |
| --- | --- |

—

nätets tillgänglighet och upprättelse av dess offentliga karaktär,

| — | [...] (245).” |
| --- | --- |

—

[...] (245).”

245

IRIS-sjukhusens skyldighet att driva många sjukhus, en verklig skyldighet att tillhandahålla allmännyttiga tjänster (tjänster av allmänt ekonomiskt intresse)

IRIS-sjukhusens skyldighet att driva många sjukhus, en verklig skyldighet att tillhandahålla allmännyttiga tjänster (tjänster av allmänt ekonomiskt intresse)

| (202) | Kommissionen har också undersökt klagandenas argument i samband med det fall som bedömdes av tribunalen (se avsnitt 4.2), att behovet av sjukvård i närområdet ska utvärderas mot bakgrund av det stora antal offentliga och privata sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel. Såsom förklaras ovan finns det maximala antal sjukhusplaneringsmekanismen allmänna sjukhussängar i huvudstadsregionen Bryssel för 7 260 i syfte att undvika ett alltför stort utbud av läkarvård. Antalet sängar tillgängliga ställs till förfogande tillsammans med offentliga och privata sjukhus för att tillgodose behovet av sjukhustjänster i huvudstadsregionen Bryssel. Emellertid tar sjukhusplaneringsmekanismen endast hänsyn till de medicinska behoven på regional nivå och inte till de sociala behoven hos en viss befolkningsgrupp och heller inte den särskilda sociala situationen i ett visst geografiskt område. Dessa sociala behov ska bedömas i förhållande till CPAS-politiken för socialt stöd (dvs. på kommunnivå). IRIS-sjukhusen föregångare skapades för att tillgodose sociala behov och efter omstruktureringen upprätthölls de olika IRIS-sjukhusen, eftersom de fortsätter att uppfylla ett verkligt socialt behov (se skälen 82–84 och 91). Det är nämligen också på grund av att IRIS-sjukhusen tillhandahåller en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg som det även är nödvändiga samt en skyldighet att ha ett antal sjukhus. Som obemedlad invånare i huvudstadsregionen Bryssel är det nödvändigt inte bara viktigt att kunna åka till ett sjukhus nära hemmet, utan också att vara säker på att få sjukvård, även om du inte kan betala för den och be om hjälp från socialtjänsten. Genom att ålägga IRIS-sjukhusen att behålla sina olika sjukhus vill huvudstadsregionen Bryssels och CPAS garantera att social omsorg tillhandahålls så nära som möjligt till de platser där den behövs. I detta sammanhang bör påpekas att 10 av de 11 IRIS-sjukhusen ligger i kommuner där den genomsnittliga inkomsten inte överstiger medianvärdet (246) för huvudstadsregionen Bryssel. Fem av de elva privata sjukhusen ligger däremot i de kommuner där den genomsnittliga inkomsten är högre än genomsnittet (247). Som framgår av kartan nedan (248) (figur 3) finns det inte någon geografisk överlappning mellan offentliga sjukhus (streckad kretsar) och offentlig-privata lasarett och universitetssjukhus (sammanhängande cirklar) i huvudstadsregionen Bryssel. Detta tyder på att ett stort antal sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel inte i sig räcker för att garantera alla invånare tillgång till hälso- och sjukvård. Dessutom är IRIS-sjukhusen som beskrivits ovan de enda sjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel som tillhandahåller en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg, och privatsjukhusen kan således inte anses ha ett likvärdigt utbud för att tillgodose lokala behov. Mot bakgrund av det ovan anförda drar kommissionen slutsatsen att förekomsten av flera privata sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel inte utgör en grund för att ifrågasätta huruvida skyldigheten att ha många sjukhus som åligger IRIS-sjukhusen och inte privatsjukhusen i Bryssel, har karaktären av en verklig skyldighet att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, framför allt när det gäller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg.

  Figur 3


  Karta över sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel




  Hôpitaux généraux
  Hôpitaux à caractère universitaire
  Hôpitaux universitaires
  Hôpitaux gériatriques et spécialisés
  Hôpitaux spécialisés
  Hôpitaux psihiatriques
  Implantations hospitalières |
| --- | --- |

(202)

Kommissionen har också undersökt klagandenas argument i samband med det fall som bedömdes av tribunalen (se avsnitt 4.2), att behovet av sjukvård i närområdet ska utvärderas mot bakgrund av det stora antal offentliga och privata sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel. Såsom förklaras ovan finns det maximala antal sjukhusplaneringsmekanismen allmänna sjukhussängar i huvudstadsregionen Bryssel för 7 260 i syfte att undvika ett alltför stort utbud av läkarvård. Antalet sängar tillgängliga ställs till förfogande tillsammans med offentliga och privata sjukhus för att tillgodose behovet av sjukhustjänster i huvudstadsregionen Bryssel. Emellertid tar sjukhusplaneringsmekanismen endast hänsyn till de medicinska behoven på regional nivå och inte till de sociala behoven hos en viss befolkningsgrupp och heller inte den särskilda sociala situationen i ett visst geografiskt område. Dessa sociala behov ska bedömas i förhållande till CPAS-politiken för socialt stöd (dvs. på kommunnivå). IRIS-sjukhusen föregångare skapades för att tillgodose sociala behov och efter omstruktureringen upprätthölls de olika IRIS-sjukhusen, eftersom de fortsätter att uppfylla ett verkligt socialt behov (se skälen 82–84 och 91). Det är nämligen också på grund av att IRIS-sjukhusen tillhandahåller en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg som det även är nödvändiga samt en skyldighet att ha ett antal sjukhus. Som obemedlad invånare i huvudstadsregionen Bryssel är det nödvändigt inte bara viktigt att kunna åka till ett sjukhus nära hemmet, utan också att vara säker på att få sjukvård, även om du inte kan betala för den och be om hjälp från socialtjänsten. Genom att ålägga IRIS-sjukhusen att behålla sina olika sjukhus vill huvudstadsregionen Bryssels och CPAS garantera att social omsorg tillhandahålls så nära som möjligt till de platser där den behövs. I detta sammanhang bör påpekas att 10 av de 11 IRIS-sjukhusen ligger i kommuner där den genomsnittliga inkomsten inte överstiger medianvärdet (246) för huvudstadsregionen Bryssel. Fem av de elva privata sjukhusen ligger däremot i de kommuner där den genomsnittliga inkomsten är högre än genomsnittet (247). Som framgår av kartan nedan (248) (figur 3) finns det inte någon geografisk överlappning mellan offentliga sjukhus (streckad kretsar) och offentlig-privata lasarett och universitetssjukhus (sammanhängande cirklar) i huvudstadsregionen Bryssel. Detta tyder på att ett stort antal sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel inte i sig räcker för att garantera alla invånare tillgång till hälso- och sjukvård. Dessutom är IRIS-sjukhusen som beskrivits ovan de enda sjukhusen i huvudstadsregionen Bryssel som tillhandahåller en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg, och privatsjukhusen kan således inte anses ha ett likvärdigt utbud för att tillgodose lokala behov. Mot bakgrund av det ovan anförda drar kommissionen slutsatsen att förekomsten av flera privata sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel inte utgör en grund för att ifrågasätta huruvida skyldigheten att ha många sjukhus som åligger IRIS-sjukhusen och inte privatsjukhusen i Bryssel, har karaktären av en verklig skyldighet att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, framför allt när det gäller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg.

246

247

248

Figur 3

Figur 3

Karta över sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel

Karta över sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel

Hôpitaux généraux

Hôpitaux à caractère universitaire

Hôpitaux universitaires

Hôpitaux gériatriques et spécialisés

Hôpitaux spécialisés

Hôpitaux psihiatriques

Implantations hospitalières

Den praktiska betydelsen av IRIS-sjukhusens skyldighet att driva många sjukhus

Den praktiska betydelsen av IRIS-sjukhusens skyldighet att driva många sjukhus

| (203) | Skyldigheten till flera sjukhus kan också betraktas som en börda att IRIS-sjukhusen, eftersom det kräver flerdubbel infrastruktur och högre driftskostnader. Dessa utgifter beror främst på det faktum att varje sjukhus skulle ha sina egna tjänster akutmottagning, steriliseringstjänst, övervaknings- och säkerhetstjänster samt sin egen administration. I själva verket beviljas endast finansiering via BMF (se skäl 46 led a) till en av dessa tjänster i varje sjukhus, oavsett antalet sängplatser. Driftskostnader för olika poster (underhåll, uppvärmning, städning etc.) räknas till kostnader för infrastruktur och utrustning. En studie som genomförts av paraplyorganisationen IRIS år 2009 visade att kostnaden för skyldigheten att driva många sjukhus täcktes av BMF-finansiering sjukhus i storleksordningen [...] miljoner 2008 och [...] miljoner euro 2009 för de fem IRIS-sjukhusen tillsammans. |
| --- | --- |

(203)

Skyldigheten till flera sjukhus kan också betraktas som en börda att IRIS-sjukhusen, eftersom det kräver flerdubbel infrastruktur och högre driftskostnader. Dessa utgifter beror främst på det faktum att varje sjukhus skulle ha sina egna tjänster akutmottagning, steriliseringstjänst, övervaknings- och säkerhetstjänster samt sin egen administration. I själva verket beviljas endast finansiering via BMF (se skäl 46 led a) till en av dessa tjänster i varje sjukhus, oavsett antalet sängplatser. Driftskostnader för olika poster (underhåll, uppvärmning, städning etc.) räknas till kostnader för infrastruktur och utrustning. En studie som genomförts av paraplyorganisationen IRIS år 2009 visade att kostnaden för skyldigheten att driva många sjukhus täcktes av BMF-finansiering sjukhus i storleksordningen [...] miljoner 2008 och [...] miljoner euro 2009 för de fem IRIS-sjukhusen tillsammans.

Slutsats rörande IRIS-sjukhusens skyldighet att driva många sjukhus

Slutsats rörande IRIS-sjukhusens skyldighet att driva många sjukhus

| (204) | Kommissionen drar slutsatsen att IRIS-sjukhusen i förhållande till IRIS strategiska planer har en tydlig skyldighet 1) att bibehålla samtliga sina sjukhus för att tillgodose de respektive lokalbefolkningarnas socialmedicinska behov och 2) att tillhandahålla ett komplett utbud av grundläggande hälso- och sjukvård i alla sjukhus. I IRIS strategiska plan definieras de verksamheter som anses utgöra grundläggande och specialiserade hälsotjänster, och för varje IRIS-sjukhus anges vilka typer av tjänster som ska erbjudas. Dessutom säkerställs i IRIS-sjukhusens stadgar och CPAS-lagen att IRIS-sjukhusen är fullt medvetna om lokalbefolkningens socialmedicinska behov och att de förvaltas i enlighet därmed. Dessutom sträcker sig skyldigheten att driva många sjukhus utöver vad som krävs i LCH och sjukhusplaneringsmekanismen, eftersom den sistnämnda inte tar hänsyn till de sociala behoven hos en viss befolkningsgrupp, och heller inte den särskilda sociala situationen i ett visst geografiskt område. Privatsjukhusen har därför inte någon skyldighet att driva verksamhet på flera sjukhusadresser eller tillhandahålla ett komplett utbud av grundläggande hälso- och sjukvård i varje område (om de väljer att ha flera adresser). Såsom slutligen framgår av föregående skäl medför skyldigheten att driva många sjukhus inte obetydliga kostnader för IRIS-sjukhusen som inte täcks av BFM, och som därför bidrar till IRIS-sjukhusens underskott. |
| --- | --- |

(204)

Kommissionen drar slutsatsen att IRIS-sjukhusen i förhållande till IRIS strategiska planer har en tydlig skyldighet 1) att bibehålla samtliga sina sjukhus för att tillgodose de respektive lokalbefolkningarnas socialmedicinska behov och 2) att tillhandahålla ett komplett utbud av grundläggande hälso- och sjukvård i alla sjukhus. I IRIS strategiska plan definieras de verksamheter som anses utgöra grundläggande och specialiserade hälsotjänster, och för varje IRIS-sjukhus anges vilka typer av tjänster som ska erbjudas. Dessutom säkerställs i IRIS-sjukhusens stadgar och CPAS-lagen att IRIS-sjukhusen är fullt medvetna om lokalbefolkningens socialmedicinska behov och att de förvaltas i enlighet därmed. Dessutom sträcker sig skyldigheten att driva många sjukhus utöver vad som krävs i LCH och sjukhusplaneringsmekanismen, eftersom den sistnämnda inte tar hänsyn till de sociala behoven hos en viss befolkningsgrupp, och heller inte den särskilda sociala situationen i ett visst geografiskt område. Privatsjukhusen har därför inte någon skyldighet att driva verksamhet på flera sjukhusadresser eller tillhandahålla ett komplett utbud av grundläggande hälso- och sjukvård i varje område (om de väljer att ha flera adresser). Såsom slutligen framgår av föregående skäl medför skyldigheten att driva många sjukhus inte obetydliga kostnader för IRIS-sjukhusen som inte täcks av BFM, och som därför bidrar till IRIS-sjukhusens underskott.

III.   Skyldigheten att erbjuda förbättrade sociala tjänster

| (205) | Slutligen anser de belgiska myndigheterna att IRIS-sjukhusen är skyldiga att tillhandahålla sociala tjänster till patienter och deras familjer. Enligt de klagande synes skyldigheten endast bestå i en större mängd sociala tjänster än de som erbjuds av andra sjukhus. I detta sammanhang bör det emellertid påpekas att varken LCH eller villkoren i sjukhusavtalen (på grundval av kunglig förordning av den 23 oktober 1964) ålägger sjukhusen en allmän skyldighet att tillhandahålla sociala tjänster i själva sjukhuset. Bara vissa isolerade regler för vissa sjukhustjänster (geriatriska och psykiatriska (249)) avser socialassistenters insatser. Dessutom ska det i enlighet med universitetssjukhusens egna regler bara finnas en socialarbetare per 2 000 personer (250). Vid sidan av de särskilda situationerna har privatsjukhusen inte har någon skyldighet att tillhandahålla sociala tjänster till alla sina patienter. IRIS-sjukhusen har däremot skyldighet i förhållande till IRIS strategiska planer att erbjuda sociala tjänster som stödjer alla patienter som behöver det. |
| --- | --- |

(205)

Slutligen anser de belgiska myndigheterna att IRIS-sjukhusen är skyldiga att tillhandahålla sociala tjänster till patienter och deras familjer. Enligt de klagande synes skyldigheten endast bestå i en större mängd sociala tjänster än de som erbjuds av andra sjukhus. I detta sammanhang bör det emellertid påpekas att varken LCH eller villkoren i sjukhusavtalen (på grundval av kunglig förordning av den 23 oktober 1964) ålägger sjukhusen en allmän skyldighet att tillhandahålla sociala tjänster i själva sjukhuset. Bara vissa isolerade regler för vissa sjukhustjänster (geriatriska och psykiatriska (249)) avser socialassistenters insatser. Dessutom ska det i enlighet med universitetssjukhusens egna regler bara finnas en socialarbetare per 2 000 personer (250). Vid sidan av de särskilda situationerna har privatsjukhusen inte har någon skyldighet att tillhandahålla sociala tjänster till alla sina patienter. IRIS-sjukhusen har däremot skyldighet i förhållande till IRIS strategiska planer att erbjuda sociala tjänster som stödjer alla patienter som behöver det.

249

250

IRIS-sjukhusens skyldigheten att erbjuda utvidgade sociala tjänster

IRIS-sjukhusens skyldigheten att erbjuda utvidgade sociala tjänster

| (206) | I IRIS strategiska plan för 1996–2001 anges den allmänna ramen för det helhetliga omhändertagandet av patienterna på IRIS-sjukhusen, inbegripet de psykosociala aspekterna och miljöaspekterna:

  ”Det helhetliga omhändertagandet patienterna: Patienten får inte begränsas till den sjukdom som ska behandlas. Vissa typer av patienter förutsätter en ett helhetligt omhändertagande såväl på det rent medicinska planet som psykosocialt och miljömässigt: Det rör sig om geriatriska patienter, pediatriska patienter, terminala patienter, psykiatriska patienters, socialt utsatta patienter etc.”
   (251) |
| --- | --- |

(206)

I IRIS strategiska plan för 1996–2001 anges den allmänna ramen för det helhetliga omhändertagandet av patienterna på IRIS-sjukhusen, inbegripet de psykosociala aspekterna och miljöaspekterna:

”Det helhetliga omhändertagandet patienterna: Patienten får inte begränsas till den sjukdom som ska behandlas. Vissa typer av patienter förutsätter en ett helhetligt omhändertagande såväl på det rent medicinska planet som psykosocialt och miljömässigt: Det rör sig om geriatriska patienter, pediatriska patienter, terminala patienter, psykiatriska patienters, socialt utsatta patienter etc.”
   (251)

ett helhetligt omhändertagande

psykosocialt och miljömässigt

socialt utsatta patienter

251

| (207) | De sociala tjänsternas roll och deras primära uppgift beskrivs utförligare i denna plan:

  ”
  [IRIS-]sjukhusen ska ha sociala tjänster vars centrala roll är att bidra till patienternas välbefinnande, den medicinska kvaliteten och till att institutionen ska fungera optimalt. Den sociala enheten är samarbetspartner med den ledande tjänstemannen och partner med sjukhusets alla övriga avdelningar. Det är ansvarigt för att göra inläggningsförhållandena mänskliga [för sjukhusets patienter]. Det ska ta hand om patienternas sociala svårigheter, helst före, men även under sjukhusvistelsen och vid utskrivningen. Den är den främsta förbindelselänken mellan patient, sjukhus, anhöriga och övriga omgivningar. Därtill ska den






  — | ha tid och yrkesmässig kapacitet för att bedöma patientens behov tillsammans med vederbörande, omgivningar och behandlingsteamet och kunna finna lämpliga lösningsmodeller tillsammans med vederbörande, |
| --- | --- | --- |

(207)

De sociala tjänsternas roll och deras primära uppgift beskrivs utförligare i denna plan:

”
  [IRIS-]sjukhusen ska ha sociala tjänster vars centrala roll är att bidra till patienternas välbefinnande, den medicinska kvaliteten och till att institutionen ska fungera optimalt. Den sociala enheten är samarbetspartner med den ledande tjänstemannen och partner med sjukhusets alla övriga avdelningar. Det är ansvarigt för att göra inläggningsförhållandena mänskliga [för sjukhusets patienter]. Det ska ta hand om patienternas sociala svårigheter, helst före, men även under sjukhusvistelsen och vid utskrivningen. Den är den främsta förbindelselänken mellan patient, sjukhus, anhöriga och övriga omgivningar. Därtill ska den

[IRIS-]sjukhusen ska ha sociala tjänster vars centrala roll är att bidra till patienternas välbefinnande

.

ta hand om patienternas sociala svårigheter, helst före, men även under sjukhusvistelsen och vid utskrivningen

—

ha tid och yrkesmässig kapacitet för att bedöma patientens behov tillsammans med vederbörande, omgivningar och behandlingsteamet och kunna finna lämpliga lösningsmodeller tillsammans med vederbörande,

| — | ha tillgång till såväl patienternas sjukdomshistoria och mottagningshandlingar, som kan innefatta sociala upplysningar, vilka kan bidra till kvaliteten på vården, |
| --- | --- |

—

ha tillgång till såväl patienternas sjukdomshistoria och mottagningshandlingar, som kan innefatta sociala upplysningar, vilka kan bidra till kvaliteten på vården,

| — | ska informeras i god tid om datum för överföring eller organisation att vidta nödvändiga åtgärder vid användning, |
| --- | --- |

—

ska informeras i god tid om datum för överföring eller organisation att vidta nödvändiga åtgärder vid användning,

| — | avge ett yttrande om patienter med komplexa profiler och sjukdomsbilder, |
| --- | --- |

—

avge ett yttrande om patienter med komplexa profiler och sjukdomsbilder,

| — | tillsammans med ekonomifunktionen införa rättsliga mekanismer eftersom gränsen för insatsen sätts av god yrkessed i den patientinriktade relationen i alla sociala aspekter av detta, |
| --- | --- |

—

tillsammans med ekonomifunktionen införa rättsliga mekanismer eftersom gränsen för insatsen sätts av god yrkessed i den patientinriktade relationen i alla sociala aspekter av detta,

| — | säkerställa samordning med CPAS, |
| --- | --- |

—

säkerställa samordning med CPAS,

| — | känna till de rådande sociala och hälsorelaterade nätverk, |
| --- | --- |

—

känna till de rådande sociala och hälsorelaterade nätverk,

| — | föreslå förbättringar av hur sjukhuset fungerar, |
| --- | --- |

—

föreslå förbättringar av hur sjukhuset fungerar,

| — | råda över infrastruktur som garanterar sekretess i utbyte och uppgifter. |
| --- | --- |

—

råda över infrastruktur som garanterar sekretess i utbyte och uppgifter.

Det socialmedicinska uppdraget som är de offentliga sjukhusens mål innebär att de fungerar som samordnare för aktörer inom hälso- och sjukvården, att de deltar i eller tillhandahåller sociala och hälsorelaterade nätverk, och att de deltar direkt i utformningen av de tillhörande IRIS-tjänster som behövs för att tillgodose befolkningens behov (patienthotell, familjehotell, palliativ vård i hemmet, mottagningsstrukturer för narkomaner och hemlösa, vård i hemmet osv.). De ska sörja för ackrediteringen av organisationer med vilka de samarbetar.”
   (252)

socialmedicinska uppdraget

behövs för att tillgodose befolkningens behov

252

| (208) | I enlighet med den strategiska planen kan sociala tjänster också spela en viktig roll i samband med mottagande av patienter:

  ”Mottagningen ska vara olika beroende på om patienten ankommer akut, för konsultation och till mottagningen. Mottagningen ska under alla omständigheter vara diskret och behaglig för patienten och bidra till att lugna patienten och dennes familj så mycket som möjligt. Sjukhusens sociala tjänster spelar en nyckelroll i detta avseende.”

   (253) |
| --- | --- |

(208)

I enlighet med den strategiska planen kan sociala tjänster också spela en viktig roll i samband med mottagande av patienter:

”Mottagningen ska vara olika beroende på om patienten ankommer akut, för konsultation och till mottagningen. Mottagningen ska under alla omständigheter vara diskret och behaglig för patienten och bidra till att lugna patienten och dennes familj så mycket som möjligt. Sjukhusens sociala tjänster spelar en nyckelroll i detta avseende.”

   (253)

Sjukhusens sociala tjänster spelar en nyckelroll i detta avseende.”

253

| (209) | I den strategiska planen för 2002–2014 tilläggs:

  ”
  De sociala tjänsterna är oumbärliga i det offentliga sjukhuset för att ledsaga patienterna inom öppenvård såväl som inlagda. De består i att bistå patienterna och deras familjer med att lösa och hantera problem och svårigheter av administrativ, ekonomisk och social karaktär och när det gäller mänskliga relationer som är kopplade till sjukdomsbilden, vistelse och behandlingen på sjukhuset, samt nya perspektiv och situationer.
  Den sociala tjänsten






  — | stöder patienterna i deras förmåga att ta vara på sig själva och deras oberoende, |
| --- | --- | --- |

(209)

I den strategiska planen för 2002–2014 tilläggs:

”
  De sociala tjänsterna är oumbärliga i det offentliga sjukhuset för att ledsaga patienterna inom öppenvård såväl som inlagda. De består i att bistå patienterna och deras familjer med att lösa och hantera problem och svårigheter av administrativ, ekonomisk och social karaktär och när det gäller mänskliga relationer som är kopplade till sjukdomsbilden, vistelse och behandlingen på sjukhuset, samt nya perspektiv och situationer.

De sociala tjänsterna är oumbärliga i det offentliga sjukhuset

bistå patienterna och deras familjer med att lösa och hantera problem och svårigheter av administrativ, ekonomisk och social karaktär och när det gäller mänskliga relationer som är kopplade till sjukdomsbilden, vistelse och behandlingen på sjukhuset

Den sociala tjänsten

—

stöder patienterna i deras förmåga att ta vara på sig själva och deras oberoende,

| — | sörjer för den övergripande processen att integrera patientens normer, värderingar och kultur, vilket inbegriper administrativt bistånd, psykosocial ledsagning, en informativ, förebyggande och medvetandehöjande roll och underlättanade av samarbete och samordning. Den sociala tjänsten tillhandahålls på olika nivåer, beroende på patientens behov på det sociomateriella, socioadministrativa och psykosociala området, |
| --- | --- |

—

sörjer för den övergripande processen att integrera patientens normer, värderingar och kultur, vilket inbegriper administrativt bistånd, psykosocial ledsagning, en informativ, förebyggande och medvetandehöjande roll och underlättanade av samarbete och samordning. Den sociala tjänsten tillhandahålls på olika nivåer, beroende på patientens behov på det sociomateriella, socioadministrativa och psykosociala området,

Den sociala tjänsten tillhandahålls på olika nivåer, beroende på patientens behov på det sociomateriella, socioadministrativa och psykosociala området,

| — | kräver både teoretiska och tekniska kompetenser och situationsmedvetenhet och lämplig personlig och social kompetens, |
| --- | --- |

—

kräver både teoretiska och tekniska kompetenser och situationsmedvetenhet och lämplig personlig och social kompetens,

[...].

Allt i allt har den sociala tjänsten många uppgifter, bl.a.

har den sociala tjänsten många uppgifter, bl.a.

| — | se till att patienten läggs in på sjukhus och förbereda utskrivning till bästa möjliga förutsättningar för en lämplig livsmiljö, |
| --- | --- |

—

se till att patienten läggs in på sjukhus och förbereda utskrivning till bästa möjliga förutsättningar för en lämplig livsmiljö,

patienten läggs in på sjukhus

utskrivning till bästa möjliga förutsättningar för en lämplig livsmiljö,

| — | hjälpa patienten att få sociala trygghetsförmåner, som skulle göra det möjligt för vederbörande att täcka sina sjukvårdskostnader. |
| --- | --- |

—

hjälpa patienten att få sociala trygghetsförmåner, som skulle göra det möjligt för vederbörande att täcka sina sjukvårdskostnader.

När den fullgör denna uppgift ska de sociala tjänsterna och alla socialassistenter eftersträva samma mål och intressen som sjukhuset, och deras specifika verksamhet har effekt på hur länge patienten är inlagd och sjukhustes täckning av sina utgifter.”
   (254)

effekt på hur länge patienten är inlagd och sjukhustes täckning av sina utgifter

254

| (210) | Socialtjänsternas betydelse vid indrivningen av täckningen av kostnaderna för behandling från CPAS (se även skäl 187) bekräftas även av ordalydelsen i IRIS strategiska plan för 2002–2014. Det betonas nämligen att man bland de sociala tjänsterna kan nämna förberedelserna av undersökning av betalningsförmågan:

  ”De sociala tjänsterna ska upprätta en digital social översikt, som ska kunna följa patienten i [IRIS-]nätet. Den undersöker betalningsförmågan [hos patienter] och fyller i ”V”-koderna i RCM (255) och andra register som krävs enligt lagstiftningen. Denna [sociala] översikt knyts snarast till hälsojournalen och det centrala it-registret. Detta utarbetande av en social översikt ska kunna utgöra en situationsöversikt över de offentliga [IRIS-]sjukhusen sociala uppgifter.”
   (256) |
| --- | --- |

(210)

Socialtjänsternas betydelse vid indrivningen av täckningen av kostnaderna för behandling från CPAS (se även skäl 187) bekräftas även av ordalydelsen i IRIS strategiska plan för 2002–2014. Det betonas nämligen att man bland de sociala tjänsterna kan nämna förberedelserna av undersökning av betalningsförmågan:

”De sociala tjänsterna ska upprätta en digital social översikt, som ska kunna följa patienten i [IRIS-]nätet. Den undersöker betalningsförmågan [hos patienter] och fyller i ”V”-koderna i RCM (255) och andra register som krävs enligt lagstiftningen. Denna [sociala] översikt knyts snarast till hälsojournalen och det centrala it-registret. Detta utarbetande av en social översikt ska kunna utgöra en situationsöversikt över de offentliga [IRIS-]sjukhusen sociala uppgifter.”
   (256)

Den undersöker betalningsförmågan

255

256

| (211) | Dessa uppgifter avser insamling av information är nödvändig för ”sociala utredningar”, som ska användas för att bestämma huruvida patienten uppfyller villkoren för att CPAS ska kunna täcka deras sjukvårdskostnader (se även skälen 187–188). Mer specifikt insamlar sjukhusets socialassistenter relevant information (257), så att CPAS i enlighet med sina rättsliga skyldigheter (258) kan kontrollera en patients bristande betalningsoförmåga, och därmed besluta huruvida det finns skäl för återbetalning från CPAS. |
| --- | --- |

(211)

Dessa uppgifter avser insamling av information är nödvändig för ”sociala utredningar”, som ska användas för att bestämma huruvida patienten uppfyller villkoren för att CPAS ska kunna täcka deras sjukvårdskostnader (se även skälen 187–188). Mer specifikt insamlar sjukhusets socialassistenter relevant information (257), så att CPAS i enlighet med sina rättsliga skyldigheter (258) kan kontrollera en patients bristande betalningsoförmåga, och därmed besluta huruvida det finns skäl för återbetalning från CPAS.

257

258

Praktisk betydelse av IRIS-sjukhusens skyldighet att erbjuda förbättrade sociala tjänster

Praktisk betydelse av IRIS-sjukhusens skyldighet att erbjuda förbättrade sociala tjänster

| (212) | Personalen i IRIS-sjukhusens socialtjänst har fått särskild utbildning och följer en yrkesetisk kod för personalens roll som förbindelselänk mellan olika tjänster på sjukhuset (i synnerhet läkare, sjuksköterskor, fakturering och mottagning) eller externa (t.ex. socialförsäkring, stöd och vård i hemmet, språkliga och kulturella aspekter). |
| --- | --- |

(212)

Personalen i IRIS-sjukhusens socialtjänst har fått särskild utbildning och följer en yrkesetisk kod för personalens roll som förbindelselänk mellan olika tjänster på sjukhuset (i synnerhet läkare, sjuksköterskor, fakturering och mottagning) eller externa (t.ex. socialförsäkring, stöd och vård i hemmet, språkliga och kulturella aspekter).

| (213) | För att bedöma kostnaderna för de sociala tjänsterna har IRIS-nätet jämfört de faktiska utgifterna för rekryteringen av socialarbetare i IRIS-sjukhusen med en rimlig nivå av en socialarbetare per 2 000 personer (dvs. Den skyldighet som gäller för universitetssjukhusen). Denna analys visar att de fem IRIS-sjukhusen socialassistenter sammantaget hade 81,1 anställda (259), och de inte borde ha fler än 36,7 anställda sett från en rimlig nivå. Skillnaden är alltså 44,4, vilket visar att IRIS-sjukhusen har mer än dubbelt så många socialarbetare anställda jämfört med regeln som gäller universitetssjukhusen. Detta illustrerar utmärkt att kraven i den strategiska planen förpliktigar IRIS-sjukhusen att tillhandahålla ett brett utbud av sociala tjänster, som är mycket större än det minimum (t.ex. äldrevård och psykiatriska tjänster) som gäller på övriga icke-universitetssjukhus (offentliga och privata). Att privatsjukhusen i Bryssel, som inte är universitetssjukhus, också sysselsätter socialarbetare kan snarare förklaras med dessa minimikrav än med en allmän skyldighet att tillhandahålla sociala tjänster till patienter. Likaså går IRIS-sjukhusen, såsom visats ovan, längre än det grundläggande kravet på en socialassistent per 2 000 personer, som gäller för universitetssjukhusen i Belgien. De ofinansierade kostnaderna för IRIS-sjukhusens sociala tjänster var således [...] miljoner euro 2010 (260). Skyldigheten att tillhandahålla utvidgade sociala tjänster utgör därför en betydande börda för IRIS-sjukhusen som privatsjukhusen i Bryssel inte behöver bära. |
| --- | --- |

(213)

För att bedöma kostnaderna för de sociala tjänsterna har IRIS-nätet jämfört de faktiska utgifterna för rekryteringen av socialarbetare i IRIS-sjukhusen med en rimlig nivå av en socialarbetare per 2 000 personer (dvs. Den skyldighet som gäller för universitetssjukhusen). Denna analys visar att de fem IRIS-sjukhusen socialassistenter sammantaget hade 81,1 anställda (259), och de inte borde ha fler än 36,7 anställda sett från en rimlig nivå. Skillnaden är alltså 44,4, vilket visar att IRIS-sjukhusen har mer än dubbelt så många socialarbetare anställda jämfört med regeln som gäller universitetssjukhusen. Detta illustrerar utmärkt att kraven i den strategiska planen förpliktigar IRIS-sjukhusen att tillhandahålla ett brett utbud av sociala tjänster, som är mycket större än det minimum (t.ex. äldrevård och psykiatriska tjänster) som gäller på övriga icke-universitetssjukhus (offentliga och privata). Att privatsjukhusen i Bryssel, som inte är universitetssjukhus, också sysselsätter socialarbetare kan snarare förklaras med dessa minimikrav än med en allmän skyldighet att tillhandahålla sociala tjänster till patienter. Likaså går IRIS-sjukhusen, såsom visats ovan, längre än det grundläggande kravet på en socialassistent per 2 000 personer, som gäller för universitetssjukhusen i Belgien. De ofinansierade kostnaderna för IRIS-sjukhusens sociala tjänster var således [...] miljoner euro 2010 (260). Skyldigheten att tillhandahålla utvidgade sociala tjänster utgör därför en betydande börda för IRIS-sjukhusen som privatsjukhusen i Bryssel inte behöver bära.

259

260

Slutsats rörande IRIS-sjukhusens skyldighet att erbjuda förbättrade sociala tjänster

Slutsats rörande IRIS-sjukhusens skyldighet att erbjuda förbättrade sociala tjänster

| (214) | Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att IRIS-sjukhusen, till skillnad från privatsjukhusen i Bryssel har en skyldighet att säkerställa en utvecklad socialtjänst, som bistår patienterna och deras familjer med att lösa och hantera svårigheter av administrativ, finansiell och social art och med avseende på till mänskliga relationer. Denna skyldighet definieras i IRIS strategiska planer och åläggs därmed IRIS-sjukhusen. Denna skyldighet att tillhandahålla utvidgade social tjänster leder till det stort antal socialassistenter som är anställda på IRIS-sjukhusen, och som är mycket större än den normala nivån för övriga belgiska sjukhus. De sociala tjänsterna på IRIS-sjukhusen har bl.a. Till uppgift att ta itu med ovanstående svårigheter som patienter inte endast upplever under sin vistelse, utan också vid utskrivningen från sjukhuset, att hjälpa patienterna att få sociala trygghetsförmåner, så de kan betala sina hälsoutgifter, att genomföra sociala utredningar och utbyta information med andra avdelningar vid sjukhuset och med CPAS. Denna skyldighet och den börda som det innebär är nära kopplat till övriga skyldigheter som utgör tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg (se skäl 167). Det är nämligen också eftersom IRIS-sjukhusen är skyldiga att behandla alla patienter under alla omständigheter och oavsett betalningsförmåga, som de har ett större behov av att anställa socialassistenter. Det är just de obemedlade patienterna och deras familjer som har behov av de kompletterande sociala tjänsterna, och det är de som de sociala utredningarna avser. Dessutom är det också eftersom IRIS-sjukhusen är skyldiga att driva många sjukhus, att antalet socialassistenter är högre än det antal som man rimligtvis kan förväntas (dvs. en socialarbetare per 2 000 besökare, se skäl 213). |
| --- | --- |

(214)

Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att IRIS-sjukhusen, till skillnad från privatsjukhusen i Bryssel har en skyldighet att säkerställa en utvecklad socialtjänst, som bistår patienterna och deras familjer med att lösa och hantera svårigheter av administrativ, finansiell och social art och med avseende på till mänskliga relationer. Denna skyldighet definieras i IRIS strategiska planer och åläggs därmed IRIS-sjukhusen. Denna skyldighet att tillhandahålla utvidgade social tjänster leder till det stort antal socialassistenter som är anställda på IRIS-sjukhusen, och som är mycket större än den normala nivån för övriga belgiska sjukhus. De sociala tjänsterna på IRIS-sjukhusen har bl.a. Till uppgift att ta itu med ovanstående svårigheter som patienter inte endast upplever under sin vistelse, utan också vid utskrivningen från sjukhuset, att hjälpa patienterna att få sociala trygghetsförmåner, så de kan betala sina hälsoutgifter, att genomföra sociala utredningar och utbyta information med andra avdelningar vid sjukhuset och med CPAS. Denna skyldighet och den börda som det innebär är nära kopplat till övriga skyldigheter som utgör tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg (se skäl 167). Det är nämligen också eftersom IRIS-sjukhusen är skyldiga att behandla alla patienter under alla omständigheter och oavsett betalningsförmåga, som de har ett större behov av att anställa socialassistenter. Det är just de obemedlade patienterna och deras familjer som har behov av de kompletterande sociala tjänsterna, och det är de som de sociala utredningarna avser. Dessutom är det också eftersom IRIS-sjukhusen är skyldiga att driva många sjukhus, att antalet socialassistenter är högre än det antal som man rimligtvis kan förväntas (dvs. en socialarbetare per 2 000 besökare, se skäl 213).

IV.   Slutsats om de kompletterande skyldigheterna

| (215) | Kommissionen drar slutsatsen att IRIS-sjukhusen tillhandahåller en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg utöver det grundläggande sjukhusuppdraget inbegriper en skyldighet att 1) behandla alla patienter under alla omständigheter (även om det inte är akut) oavsett betalningsförmåga, 2) erbjuda ett komplett utbud av sjukhusvård i många sjukhus och 3) att komplettera sjukvården med ett utvidgat stöd som utförs av deras utvecklade sociala tjänster. Denna kombination av skyldigheter att garantera uppfyllandet av de särskilda behoven hos lokalbefolkningen i Bryssel när det gäller sjukhusbehandling och tillgång till högkvalitativ vård för alla, särskilt när det gäller de mest missgynnade grupperna. Ingen kompletteraande skyldighet av denna typ åligger privatsjukhusen i Bryssel, som endast är ålagda den grundläggande sjukhusuppgiften som definieras i LCH. Tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg tillhandahålls således bara av IRIS-sjukhusen eftersom de är de enda som ska uppfylla strängare och mer omfattande skyldigheter utöver minimikraven (nämligen den grundläggande sjukhusuppgiften), som gäller för alla sjukhus i Belgien i enlighet med LCH. Handhavandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg åtföljs av betydande kostnader för IRIS-sjukhusen som inte alls eller endast delvis täcks av kommunernas finansiering av offentliga och privata sjukhus, varför IRIS-sjukhusen uppvisar ett underskott. För att garantera kontinuiteten i sina offentliga sjukhus ska berörda CPAS och kommuner i Bryssel därför täcka IRIS-sjukhusens underskott i Bryssel i enlighet med beskrivning i avsnitten 7.3.4.4 och 7.3.5. |
| --- | --- |

(215)

Kommissionen drar slutsatsen att IRIS-sjukhusen tillhandahåller en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg utöver det grundläggande sjukhusuppdraget inbegriper en skyldighet att 1) behandla alla patienter under alla omständigheter (även om det inte är akut) oavsett betalningsförmåga, 2) erbjuda ett komplett utbud av sjukhusvård i många sjukhus och 3) att komplettera sjukvården med ett utvidgat stöd som utförs av deras utvecklade sociala tjänster. Denna kombination av skyldigheter att garantera uppfyllandet av de särskilda behoven hos lokalbefolkningen i Bryssel när det gäller sjukhusbehandling och tillgång till högkvalitativ vård för alla, särskilt när det gäller de mest missgynnade grupperna. Ingen kompletteraande skyldighet av denna typ åligger privatsjukhusen i Bryssel, som endast är ålagda den grundläggande sjukhusuppgiften som definieras i LCH. Tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg tillhandahålls således bara av IRIS-sjukhusen eftersom de är de enda som ska uppfylla strängare och mer omfattande skyldigheter utöver minimikraven (nämligen den grundläggande sjukhusuppgiften), som gäller för alla sjukhus i Belgien i enlighet med LCH. Handhavandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i form av social omsorg åtföljs av betydande kostnader för IRIS-sjukhusen som inte alls eller endast delvis täcks av kommunernas finansiering av offentliga och privata sjukhus, varför IRIS-sjukhusen uppvisar ett underskott. För att garantera kontinuiteten i sina offentliga sjukhus ska berörda CPAS och kommuner i Bryssel därför täcka IRIS-sjukhusens underskott i Bryssel i enlighet med beskrivning i avsnitten 7.3.4.4 och 7.3.5.

7.3.4.2   Företaget och, i förekommande fall, det berörda territoriet

Företaget och, i förekommande fall, det berörda territoriet

| (216) | Varje IRIS-sjukhus har egna stadgar, som specificerar dess syfte, och IRIS strategiska planer gäller för vart och ett av de fem IRIS-sjukhusen. Dessutom har IRIS-sjukhusen som alla belgiska sjukhus erhållit ett individuellt tillstånd som de ka ha för att kunna ansöka om andra typer av offentlig finansiering (t.ex. BMF). De officiella handlingarna specificerar inte det geografiska området för tillhandahållandet av tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse. |
| --- | --- |

(216)

Varje IRIS-sjukhus har egna stadgar, som specificerar dess syfte, och IRIS strategiska planer gäller för vart och ett av de fem IRIS-sjukhusen. Dessutom har IRIS-sjukhusen som alla belgiska sjukhus erhållit ett individuellt tillstånd som de ka ha för att kunna ansöka om andra typer av offentlig finansiering (t.ex. BMF). De officiella handlingarna specificerar inte det geografiska området för tillhandahållandet av tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse.

7.3.4.3   Exklusiva och särskilda rättigheter

Exklusiva och särskilda rättigheter

| (217) | IRIS-sjukhusen inte har några exklusiva eller särskilda rättigheter. |
| --- | --- |

(217)

IRIS-sjukhusen inte har några exklusiva eller särskilda rättigheter.

7.3.4.4   Kompensationsmekanismen

Kompensationsmekanismen

| (218) | Kompensationsmekanismen för täckning av underskott som beskrivs i artikel 46 i de fem respektive IRIS-sjukhusen stadgar. Denna artikel har i den nuvarande versionen följande lydelse (se även fotnot 48):

  ”Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 109 [i LCH], ska fördelas genom beslut av bolagsstämman, mellan de medlemmar som har minst en femtedel av det totala antalet röster vid bolagsstämman.” |
| --- | --- |

(218)

Kompensationsmekanismen för täckning av underskott som beskrivs i artikel 46 i de fem respektive IRIS-sjukhusen stadgar. Denna artikel har i den nuvarande versionen följande lydelse (se även fotnot 48):

”Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 109 [i LCH], ska fördelas genom beslut av bolagsstämman, mellan de medlemmar som har minst en femtedel av det totala antalet röster vid bolagsstämman.”

| (219) | Av artikel 46 i IRIS-sjukhusen stadgar framgår följande:






  — | Detta underskott är utan verkan om den mekanism som föreskrivs i artikel 109 LCH (nu artikel 125 i LCH, i dess lydelse av den 10 juli 2008), och som kräver att kommunerna täcker underskottet i deras offentliga sjukhus, med undantag för vissa särskilda verksamheter (261). Som förklaras nedan (se skäl 235) har kompensation för underskott i enlighet med artikel 109 ingen reell betydelse i förevarande fall eftersom IRIS-sjukhusen omedelbart efter besöket återbetalar dessa belopp till kommunen. |
| --- | --- | --- |

(219)

Av artikel 46 i IRIS-sjukhusen stadgar framgår följande:

—

Detta underskott är utan verkan om den mekanism som föreskrivs i artikel 109 LCH (nu artikel 125 i LCH, i dess lydelse av den 10 juli 2008), och som kräver att kommunerna täcker underskottet i deras offentliga sjukhus, med undantag för vissa särskilda verksamheter (261). Som förklaras nedan (se skäl 235) har kompensation för underskott i enlighet med artikel 109 ingen reell betydelse i förevarande fall eftersom IRIS-sjukhusen omedelbart efter besöket återbetalar dessa belopp till kommunen.

261

| — | Det resultat som ska täckas är det som figurerar i sjukhusets räkenskaper (sjukhusets bokföringsmässiga underskott i sin helhet och omfattar därför även resultaten av de relaterade aktiviteterna på IRIS-sjukhuset, se även skäl 41). I motsats till artikel 109 i LCH utesluter artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar inte vissa verksamheter från underskottet. Det är emellertid också tydligt att kompensationen inte får överstiga underskottet enligt räkenskaperna, eftersom den är begränsad till resultatet för det året. |
| --- | --- |

—

Det resultat som ska täckas är det som figurerar i sjukhusets räkenskaper (sjukhusets bokföringsmässiga underskott i sin helhet och omfattar därför även resultaten av de relaterade aktiviteterna på IRIS-sjukhuset, se även skäl 41). I motsats till artikel 109 i LCH utesluter artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar inte vissa verksamheter från underskottet. Det är emellertid också tydligt att kompensationen inte får överstiga underskottet enligt räkenskaperna, eftersom den är begränsad till resultatet för det året.

| — | Endast de medlemmar som har en femtedel av rösterna i bolagsstämman är skyldiga att bidra till att täcka underskott. I praktiken innebär det att endast kommuner och CPAS ska säkerställa denna täckning (262). |
| --- | --- |

—

Endast de medlemmar som har en femtedel av rösterna i bolagsstämman är skyldiga att bidra till att täcka underskott. I praktiken innebär det att endast kommuner och CPAS ska säkerställa denna täckning (262).

262

| (220) | Eftersom IRIS-sjukhusen endast tillhandahåller en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse och den därmed relaterade aktiviteter föreskrivs i artikel 46 i vart och ett av IRIS-sjukhusens stadgar en tydlig kompensationsmekanism, vilket visar att årsslutresultatet (utan undantag) måste täckas. Detta resultat bestäms på grundval av en samling tydliga redovisningsprinciper som tillämpas på samma sätt för både offentliga och privata sjukhus i Belgien. Dessutom måste varje sjukhus (artikel 80–85 i LCH) utse en oberoende revisor för att granska räkenskaperna och resultat (se skäl 49). |
| --- | --- |

(220)

Eftersom IRIS-sjukhusen endast tillhandahåller en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse och den därmed relaterade aktiviteter föreskrivs i artikel 46 i vart och ett av IRIS-sjukhusens stadgar en tydlig kompensationsmekanism, vilket visar att årsslutresultatet (utan undantag) måste täckas. Detta resultat bestäms på grundval av en samling tydliga redovisningsprinciper som tillämpas på samma sätt för både offentliga och privata sjukhus i Belgien. Dessutom måste varje sjukhus (artikel 80–85 i LCH) utse en oberoende revisor för att granska räkenskaperna och resultat (se skäl 49).

| (221) | I och med kravet om full täckning av IRIS-sjukhusets underskott går artikel 46 i stadgan utöver minimikraven i artikel 109 i LCH. Skälet till detta full täckning av underskott i tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse och den därmed relaterade aktiviteter (263) är att de lokala myndigheterna ska se till att IRIS-sjukhusen i Bryssel och lönsamhet (se skäl 91). Artikel 46 i CPAS-lagen ligger i linje med artikel 61 i CPAS-lagen som har följande lydelse:

  ”Centret kan dra nytta av samarbete med både offentliga och privata personer, institutioner eller organ som har tillräckliga resurser för att genomföra de olika nödvändiga lösningarna under beaktande av den berördes valfrihet.
  Centret får bära de eventuella kostnaderna för detta samarbete om dessa inte täcks enligt någon annan lag, en annan regel, ett avtal eller ett rättsligt beslut.” |
| --- | --- |

(221)

I och med kravet om full täckning av IRIS-sjukhusets underskott går artikel 46 i stadgan utöver minimikraven i artikel 109 i LCH. Skälet till detta full täckning av underskott i tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse och den därmed relaterade aktiviteter (263) är att de lokala myndigheterna ska se till att IRIS-sjukhusen i Bryssel och lönsamhet (se skäl 91). Artikel 46 i CPAS-lagen ligger i linje med artikel 61 i CPAS-lagen som har följande lydelse:

263

”Centret kan dra nytta av samarbete med både offentliga och privata personer, institutioner eller organ som har tillräckliga resurser för att genomföra de olika nödvändiga lösningarna under beaktande av den berördes valfrihet.

Centret får bära de eventuella kostnaderna för detta samarbete om dessa inte täcks enligt någon annan lag, en annan regel, ett avtal eller ett rättsligt beslut.”

| (222) | Såsom förklaras ovan (se skälen 22 och 44) är kommunerna slutligen skyldiga att täcka underskottet i sitt CPAS. Det är därför ytterst kommunen som är skyldig att täcka hela underskottet vid de offentliga sjukhusen. |
| --- | --- |

(222)

Såsom förklaras ovan (se skälen 22 och 44) är kommunerna slutligen skyldiga att täcka underskottet i sitt CPAS. Det är därför ytterst kommunen som är skyldig att täcka hela underskottet vid de offentliga sjukhusen.

7.3.4.5   Åtgärder för att undvika och återkräva eventuell överkompensation

Åtgärder för att undvika och återkräva eventuell överkompensation

| (223) | Såsom förklaras i det följande fungerar underskottstäckningsordningen på så sätt att risken för överkompensation redan från början är mycket begränsad (se skäl 247). Dessutom ger lagen av den 14 november 1983 (se skälen 248–250) och CPAS-lagen (se skälen 251 och 252) kommunerna de nödvändiga rättsliga medlen att kontrollera överkompensation och, i förekommande fall, återkräva överkompensationen. |
| --- | --- |

(223)

Såsom förklaras i det följande fungerar underskottstäckningsordningen på så sätt att risken för överkompensation redan från början är mycket begränsad (se skäl 247). Dessutom ger lagen av den 14 november 1983 (se skälen 248–250) och CPAS-lagen (se skälen 251 och 252) kommunerna de nödvändiga rättsliga medlen att kontrollera överkompensation och, i förekommande fall, återkräva överkompensationen.

7.3.4.6   Hänvisning till 2012 års SGEI-beslut

Hänvisning till 2012 års SGEI-beslut

| (224) | Enligt artikel 4 f i SGEI-beslutet från 2012 ska beslutet om att verksamheten anförtros innehålla en hänvisning till detta. I artikel 10 a i samma beslut föreskrivs en övergångsperiod på två år för stödordningar som inletts före den 31 januari 2012 och som inte var förenliga med den inre marknaden enligt SGEI-beslutet från 2005. Därför blev det i förevarande fall tillfälle först 2014 att införa en hänvisning till 2012 års SGEI-beslut. Sedan 2014 och varje beslut som fattas av kommunerna i Bryssel om att göra en betalning till ett IRIS-sjukhus enligt artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar också innehållit en hänvisning till SGEI-beslutet från 2012. Dessutom bör det noteras att hänvisningen till SGEI-beslutet från 2012 lades till i artikel 108 i den nuvarande versionen av LCH med hjälp av lagen av den 10 april 2014 (264). I denna artikel föreskrivs närmare bestämt att varje beslut om BMF-beloppet som ska tilldelas ett sjukhus, ska innehålla en uttrycklig hänvisning till SGEI-beslutet från 2012. Kommissionen kom därför till slutsatsen att detta formella krav har uppfyllts. |
| --- | --- |

(224)

Enligt artikel 4 f i SGEI-beslutet från 2012 ska beslutet om att verksamheten anförtros innehålla en hänvisning till detta. I artikel 10 a i samma beslut föreskrivs en övergångsperiod på två år för stödordningar som inletts före den 31 januari 2012 och som inte var förenliga med den inre marknaden enligt SGEI-beslutet från 2005. Därför blev det i förevarande fall tillfälle först 2014 att införa en hänvisning till 2012 års SGEI-beslut. Sedan 2014 och varje beslut som fattas av kommunerna i Bryssel om att göra en betalning till ett IRIS-sjukhus enligt artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar också innehållit en hänvisning till SGEI-beslutet från 2012. Dessutom bör det noteras att hänvisningen till SGEI-beslutet från 2012 lades till i artikel 108 i den nuvarande versionen av LCH med hjälp av lagen av den 10 april 2014 (264). I denna artikel föreskrivs närmare bestämt att varje beslut om BMF-beloppet som ska tilldelas ett sjukhus, ska innehålla en uttrycklig hänvisning till SGEI-beslutet från 2012. Kommissionen kom därför till slutsatsen att detta formella krav har uppfyllts.

264

7.3.5   Kompensation

Kompensation

| (225) | Det andra viktiga villkoret för förenlighet i 2012 års SGEI-beslut är att den ersättning som betalats för tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse inte är högre än vad som är nödvändigt för att täcka de kostnader som orsakats av tillhandahållandet av de allmännyttiga tjänsterna, med hänsyn tagen till en rimlig vinst (265). I 2012 års SGEI-beslut definieras hur nettokostnaderna ska beräknas (t.ex. genom att definiera kostnader och intäkter som kan beaktas), det visar hur den rimliga vinsten kan fastställas, och i det fastställs att en verksamhet som bedriver aktiviteter som faller både utanför och innanför räckvidden för tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse, ska föra en intern särskild bokföring för verksamheter med anknytning till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och annan verksamhet (266). |
| --- | --- |

(225)

Det andra viktiga villkoret för förenlighet i 2012 års SGEI-beslut är att den ersättning som betalats för tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse inte är högre än vad som är nödvändigt för att täcka de kostnader som orsakats av tillhandahållandet av de allmännyttiga tjänsterna, med hänsyn tagen till en rimlig vinst (265). I 2012 års SGEI-beslut definieras hur nettokostnaderna ska beräknas (t.ex. genom att definiera kostnader och intäkter som kan beaktas), det visar hur den rimliga vinsten kan fastställas, och i det fastställs att en verksamhet som bedriver aktiviteter som faller både utanför och innanför räckvidden för tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse, ska föra en intern särskild bokföring för verksamheter med anknytning till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och annan verksamhet (266).

265

266

| (226) | I förevarande fall utför IRIS-sjukhusen endast en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse och begränsade relaterade aktiviteter som är knutna till den ovan beskrivna tjänst av allmänt ekonomiskt intresse (se skälen 41 och 155). Vid handhavandet av alla dessa verksamheter (tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och de begränsade relaterade aktiviteterna) står IRIS-sjukhusen för dessa kostnader, som till stor del (267) täcks av olika källor till offentlig och privat finansiering som beskrivs ovan (se skäl 46). Icke desto mindre har IRIS-sjukhusen uppvisat underskott på dessa verksamheter under de flesta åren efter 1996, såsom visas nedan (se tabellerna 3–7). Kommissionen anser att dessa underskott är de återstående nettokostnader (med andra ord den del av nettokostnaden, som inte tillgodoses av de finansieringskällor som beskrivs i skäl 46) för tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse och de begränsade relaterade aktiviteter som IRIS-sjukhusen tillhandahållit. Vid kompensation av dessa underskott täcker kommunerna uteslutande de återstående nettokostnader som IRIS-sjukhusen har ådragit sig i samband med tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse och därmed relaterade aktiviteter och tilldelar dem inte ens en rimlig vinst. Därför bör kompensationen för IRIS-sjukhusens underskott per definition inte utlösa, och har heller inte gjort det, en reell överkompensation (se skälen 234–245). |
| --- | --- |

(226)

I förevarande fall utför IRIS-sjukhusen endast en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse och begränsade relaterade aktiviteter som är knutna till den ovan beskrivna tjänst av allmänt ekonomiskt intresse (se skälen 41 och 155). Vid handhavandet av alla dessa verksamheter (tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och de begränsade relaterade aktiviteterna) står IRIS-sjukhusen för dessa kostnader, som till stor del (267) täcks av olika källor till offentlig och privat finansiering som beskrivs ovan (se skäl 46). Icke desto mindre har IRIS-sjukhusen uppvisat underskott på dessa verksamheter under de flesta åren efter 1996, såsom visas nedan (se tabellerna 3–7). Kommissionen anser att dessa underskott är de återstående nettokostnader (med andra ord den del av nettokostnaden, som inte tillgodoses av de finansieringskällor som beskrivs i skäl 46) för tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse och de begränsade relaterade aktiviteter som IRIS-sjukhusen tillhandahållit. Vid kompensation av dessa underskott täcker kommunerna uteslutande de återstående nettokostnader som IRIS-sjukhusen har ådragit sig i samband med tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse och därmed relaterade aktiviteter och tilldelar dem inte ens en rimlig vinst. Därför bör kompensationen för IRIS-sjukhusens underskott per definition inte utlösa, och har heller inte gjort det, en reell överkompensation (se skälen 234–245).

267

| (227) | I enlighet med artikel 77 i LCH är alla sjukhus skyldiga att föra separata räkenskaper över kostnaderna för varje enskild tjänst. De redovisningsprinciper som tillämpas för offentliga och privata sjukhus definieras i den kungliga förordningen av den 19 juni 2007 (268). Enligt den kungliga förordningen ska icke-sjukhusrelaterade verksamheter (med andra ord i förevarande fall de relaterade aktiviteter som beskrivs ovan i skälen 41 och 155) registreras separat (de ska närmare bestämt redovisas i post 900–999 (se även skäl 49). Kommissionen har fått bekräftelse från oberoende revisorer för varje IRIS-sjukhus att räkenskaperna var uppdelade i enlighet med kraven i belgisk lagstiftning (269). Kommissionen drar därför slutsatsen att skyldigheten enligt artikel 5.9 i SGEI-beslutet från 2012 om att föra separat bokföring är uppfylld. |
| --- | --- |

(227)

I enlighet med artikel 77 i LCH är alla sjukhus skyldiga att föra separata räkenskaper över kostnaderna för varje enskild tjänst. De redovisningsprinciper som tillämpas för offentliga och privata sjukhus definieras i den kungliga förordningen av den 19 juni 2007 (268). Enligt den kungliga förordningen ska icke-sjukhusrelaterade verksamheter (med andra ord i förevarande fall de relaterade aktiviteter som beskrivs ovan i skälen 41 och 155) registreras separat (de ska närmare bestämt redovisas i post 900–999 (se även skäl 49). Kommissionen har fått bekräftelse från oberoende revisorer för varje IRIS-sjukhus att räkenskaperna var uppdelade i enlighet med kraven i belgisk lagstiftning (269). Kommissionen drar därför slutsatsen att skyldigheten enligt artikel 5.9 i SGEI-beslutet från 2012 om att föra separat bokföring är uppfylld.

268

269

| (228) | Såsom förklaras ovan (se skäl 44) har kommunerna och CPAS en skylighet i förhållande till artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar att täcka sina sjukhus alla underskott. Denna skyldighet som har funnits sedan inrättandet av IRIS-sjukhusen går utöver den delvisa underskottstäckningsordning som fastställts i artikel 109 i LCH (se skäl 47). Den kompensation som beviljades med stöd av artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar kan dock aldrig överskrida det redovisade nettounderskottet för räkenskapsåret. I artikel 46, där en tydlig skyldighet stadgas angående täckning av underskott, preciseras dock inte uttryckligen när kommunerna och CPAS faktiskt ska överföra medlen (270). |
| --- | --- |

(228)

Såsom förklaras ovan (se skäl 44) har kommunerna och CPAS en skylighet i förhållande till artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar att täcka sina sjukhus alla underskott. Denna skyldighet som har funnits sedan inrättandet av IRIS-sjukhusen går utöver den delvisa underskottstäckningsordning som fastställts i artikel 109 i LCH (se skäl 47). Den kompensation som beviljades med stöd av artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar kan dock aldrig överskrida det redovisade nettounderskottet för räkenskapsåret. I artikel 46, där en tydlig skyldighet stadgas angående täckning av underskott, preciseras dock inte uttryckligen när kommunerna och CPAS faktiskt ska överföra medlen (270).

270

| (229) | Tidspunkten för när betalningar från kommunerna till IRIS-sjukhusen ska genomföras har i praktiken alltid berott på de medel som finns tillgängliga i kommunerna. Eftersom tillgången på medel allmänt var otillräcklig hade kommunerna en tendens att skjuta upp betalningen av underskottstäckningen till sjukhusen. I teorin kan de fortsätta att vänta betalningen till dess att SPF Santé publique fastställer underskottet enligt artikel 109 i LCH, eftersom detta ålägger dem att vidta (delvis) utbetalning av underskottstäckningen till sjukhusen. Det kan emellertid gå mycket lång tid (upp till 10 år) från det ögonblick då det redovisade underskottet var känt, och den dag underskottet beräknades i enlighet med artikel 109 i LCH. Detta innebär att IRIS-sjukhusen mellan 1996 och 2002 skaffade sig enorma underskott (mer än 50 miljoner euro). För att täppa till denna lucka i finansieringen blev IRIS-sjukhusen tvungna att ta banklån, som ökade deras underskott ännu mer. |
| --- | --- |

(229)

Tidspunkten för när betalningar från kommunerna till IRIS-sjukhusen ska genomföras har i praktiken alltid berott på de medel som finns tillgängliga i kommunerna. Eftersom tillgången på medel allmänt var otillräcklig hade kommunerna en tendens att skjuta upp betalningen av underskottstäckningen till sjukhusen. I teorin kan de fortsätta att vänta betalningen till dess att SPF Santé publique fastställer underskottet enligt artikel 109 i LCH, eftersom detta ålägger dem att vidta (delvis) utbetalning av underskottstäckningen till sjukhusen. Det kan emellertid gå mycket lång tid (upp till 10 år) från det ögonblick då det redovisade underskottet var känt, och den dag underskottet beräknades i enlighet med artikel 109 i LCH. Detta innebär att IRIS-sjukhusen mellan 1996 och 2002 skaffade sig enorma underskott (mer än 50 miljoner euro). För att täppa till denna lucka i finansieringen blev IRIS-sjukhusen tvungna att ta banklån, som ökade deras underskott ännu mer.

| (230) | Kommunerna blev medvetna om att denna situation är ofördelaktig för dem eftersom det slutade med att de betalade räntan för dessa lån via underskottstäckningen. De önskade därför betala IRIS-sjukhusen snabbare i stället för att vänta tills SPF Santé publique tvingade dem att täcka underskottet enligt artikel 109 i LCH. På grund av otillräckliga finansiella medel i kommunkassorna måste huvudstadsregionen Bryssel gripa in för att göra detta möjligt. Regionen beviljade således de berörda kommunerna 1) en indirekt finansiering via FRBRTC (se skäl 231) och 2) från 2003 också en direkt finansiering genom att bevilja särskilda subventioner (se skälen 232 och 233). Detta gjorde det möjligt för kommunerna snabbare än att delvis (271) uppfylla sina skyldigheter att täcka IRIS-sjukhusens underskott. Såsom förklaras ovan (se avsnitt 7.1) beviljade huvudstadsregionen Bryssel, och gör det även fortsättningsvis, offentlig finansiering som endast gäller de berörda kommunerna i Bryssel och inte IRIS-sjukhusen. |
| --- | --- |

(230)

Kommunerna blev medvetna om att denna situation är ofördelaktig för dem eftersom det slutade med att de betalade räntan för dessa lån via underskottstäckningen. De önskade därför betala IRIS-sjukhusen snabbare i stället för att vänta tills SPF Santé publique tvingade dem att täcka underskottet enligt artikel 109 i LCH. På grund av otillräckliga finansiella medel i kommunkassorna måste huvudstadsregionen Bryssel gripa in för att göra detta möjligt. Regionen beviljade således de berörda kommunerna 1) en indirekt finansiering via FRBRTC (se skäl 231) och 2) från 2003 också en direkt finansiering genom att bevilja särskilda subventioner (se skälen 232 och 233). Detta gjorde det möjligt för kommunerna snabbare än att delvis (271) uppfylla sina skyldigheter att täcka IRIS-sjukhusens underskott. Såsom förklaras ovan (se avsnitt 7.1) beviljade huvudstadsregionen Bryssel, och gör det även fortsättningsvis, offentlig finansiering som endast gäller de berörda kommunerna i Bryssel och inte IRIS-sjukhusen.

271

| (231) | IRIS-sjukhusens underskott under räkenskapsåren 1996–2002 endast täcktes först av kommunerna fån 2002 med hjälp av den finansiering som de mottog från FRBRTC. Underskottstäckningen under denna period slutfördes först 2008. Sedan 2003 har kommunerna inte längre haft tillgång till finansiering via FRBRTC för täckning av underskott som redovias sedan det året. |
| --- | --- |

(231)

IRIS-sjukhusens underskott under räkenskapsåren 1996–2002 endast täcktes först av kommunerna fån 2002 med hjälp av den finansiering som de mottog från FRBRTC. Underskottstäckningen under denna period slutfördes först 2008. Sedan 2003 har kommunerna inte längre haft tillgång till finansiering via FRBRTC för täckning av underskott som redovias sedan det året.

| (232) | Från räkenskapsåret 2003 började huvudstadsregionen Bryssel att bevilja 10 miljoner euro per år i genomsnitt (se exakt belopp i tabell 2 nedan) till kommunerna i form av särskilda subventioner. Varje kommun betalade därefter sin andel av denna särskilda subvention, vanligtvis i början av följande år, baserat på sjukhusets beräknade underskott (t.ex. i början av 2015 för räkenskapsåret 2014). Underskottet beräknas på grundval av revisionen av sjukhuset och det förväntade resultatet av de första nio månader. Inom sex månader efter redovisningsårets slut (dvs. före utgången av juni) godkänner bolagsstämman för varje IRIS-sjukhus sjukhusets räkenskaper och antar det slutligt bokförda underskottet. Det bokförda underskottet som återstår efter betalning av andelen av den särskilda subventionen avvecklas efterhand när det finns tillgängliga medel i kommunernas kassa. Avvecklingsprocessen kan ta flera år, och under hela den undersökta perioden (1996–2014) har IRIS-sjukhusen konstant väntat på betalningar från kommunerna (se närmare detaljer om de utestående betalningarna i tabellen i skäl 234).

  Tabell 2


  Betalningar (finansieras genom bidrag från kommuner till IRIS-sjukhusen)












  (euro) |
| --- | --- |
| År | CHU Saint-Pierre | CHU Brugmann | HIS | HUDERF | Institut Bordet | Totalsumma |
| 2003 | 1 620 000 | 1 770 000 | 3 765 000 | 820 000 | 2 025 000 | 10 000 000 |
| 2004 | 1 541 775 | 1 457 000 | 3 765 000 | 781 981 | 1 321 316 | 8 867 072 |
| 2005 | 2 132 928 | 3 657 000 | 3 765 000 | 778 000 | 800 000 | 11 132 928 |
| 2006 | — | 3 657 000 | 3 765 000 | 778 000 | 1 800 000 | 10 000 000 |
| 2007 | 278 330 | 4 125 610 | 3 765 000 | 622 529 | 1 208 531 | 10 000 000 |
| 2008 | 308 367 | 3 999 767 | 3 765 000 | 871 350 | 1 055 516 | 10 000 000 |
| 2009 | 490 002 | 3 231 504 | 3 765 000 | 1 246 998 | 1 266 496 | 10 000 000 |
| 2010 | 565 440 | 3 644 432 | 3 388 500 | 1 401 628 | — | 9 000 000 |
| 2011 | 654 580 | 3 206 932 | 3 576 750 | 1 220 232 | 841 506 | 9 500 000 |
| 2012 | 1 091 761 | 3 380 656 | 3 765 000 | 945 316 | 817 267 | 10 000 000 |
| 2013 | 1 826 753 | 2 500 348 | 3 765 000 | 635 966 | 1 271 933 | 10 000 000 |
| 2014 | 1 390 000 | 2 847 000 | 3 765 000 | 618 000 | 1 380 000 | 10 000 000 |
| Totalsumma | 11 899 936 | 37 477 249 | 44 615 250 | 10 720 000 | 13 787 565 | 118 500 000 |

(232)

Från räkenskapsåret 2003 började huvudstadsregionen Bryssel att bevilja 10 miljoner euro per år i genomsnitt (se exakt belopp i tabell 2 nedan) till kommunerna i form av särskilda subventioner. Varje kommun betalade därefter sin andel av denna särskilda subvention, vanligtvis i början av följande år, baserat på sjukhusets beräknade underskott (t.ex. i början av 2015 för räkenskapsåret 2014). Underskottet beräknas på grundval av revisionen av sjukhuset och det förväntade resultatet av de första nio månader. Inom sex månader efter redovisningsårets slut (dvs. före utgången av juni) godkänner bolagsstämman för varje IRIS-sjukhus sjukhusets räkenskaper och antar det slutligt bokförda underskottet. Det bokförda underskottet som återstår efter betalning av andelen av den särskilda subventionen avvecklas efterhand när det finns tillgängliga medel i kommunernas kassa. Avvecklingsprocessen kan ta flera år, och under hela den undersökta perioden (1996–2014) har IRIS-sjukhusen konstant väntat på betalningar från kommunerna (se närmare detaljer om de utestående betalningarna i tabellen i skäl 234).

Tabell 2

Tabell 2

Betalningar (finansieras genom bidrag från kommuner till IRIS-sjukhusen)

Betalningar (finansieras genom bidrag från kommuner till IRIS-sjukhusen)

(euro)

År

CHU Saint-Pierre

CHU Brugmann

HIS

HUDERF

Institut Bordet

Totalsumma

2003

2003

1 620 000

1 770 000

3 765 000

820 000

2 025 000

10 000 000

10 000 000

2004

2004

1 541 775

1 457 000

3 765 000

781 981

1 321 316

8 867 072

8 867 072

2005

2005

2 132 928

3 657 000

3 765 000

778 000

800 000

11 132 928

11 132 928

2006

2006

—

3 657 000

3 765 000

778 000

1 800 000

10 000 000

10 000 000

2007

2007

278 330

4 125 610

3 765 000

622 529

1 208 531

10 000 000

10 000 000

2008

2008

308 367

3 999 767

3 765 000

871 350

1 055 516

10 000 000

10 000 000

2009

2009

490 002

3 231 504

3 765 000

1 246 998

1 266 496

10 000 000

10 000 000

2010

2010

565 440

3 644 432

3 388 500

1 401 628

—

9 000 000

9 000 000

2011

2011

654 580

3 206 932

3 576 750

1 220 232

841 506

9 500 000

9 500 000

2012

2012

1 091 761

3 380 656

3 765 000

945 316

817 267

10 000 000

10 000 000

2013

2013

1 826 753

2 500 348

3 765 000

635 966

1 271 933

10 000 000

10 000 000

2014

2014

1 390 000

2 847 000

3 765 000

618 000

1 380 000

10 000 000

10 000 000

Totalsumma

Totalsumma

11 899 936

11 899 936

37 477 249

37 477 249

44 615 250

44 615 250

10 720 000

10 720 000

13 787 565

13 787 565

118 500 000

118 500 000

| (233) | Redovisningsmässigt sett har andelen särskilda subventioner vissa år inräknats direkt i sjukhusets resultat (vilket minskar det återstående underskottet), medan beloppet med andra ord är bokfört som underskottstäckning (det vill säga efter årsresultatet). Dessutom har CHU Saint-Pierre en försening i redovisningen av bokslutet för 2004 så att sjukhusets andel av de särskilda subventionerna inte fanns med i räkenskaperna för året därefter. Detta förklarar varför det totala beloppet för den särskilda subventionen för de fem IRIS-sjukhusen sammantaget 2004 bara var 8 867 072 euro, medan det 2005 var 11 132 928 euro, dvs. totalt 20 miljoner euro (eller 10 miljoner euro om året). Trots dessa skillnader i den bokföringsmässiga behandlingen har den underliggande principen för dessa betalningar alltid varit att snabbt (i allmänhet partiellt) täcka underskottet utan att det medför överkompensation (se resten av detta avsnitt). |
| --- | --- |

(233)

Redovisningsmässigt sett har andelen särskilda subventioner vissa år inräknats direkt i sjukhusets resultat (vilket minskar det återstående underskottet), medan beloppet med andra ord är bokfört som underskottstäckning (det vill säga efter årsresultatet). Dessutom har CHU Saint-Pierre en försening i redovisningen av bokslutet för 2004 så att sjukhusets andel av de särskilda subventionerna inte fanns med i räkenskaperna för året därefter. Detta förklarar varför det totala beloppet för den särskilda subventionen för de fem IRIS-sjukhusen sammantaget 2004 bara var 8 867 072 euro, medan det 2005 var 11 132 928 euro, dvs. totalt 20 miljoner euro (eller 10 miljoner euro om året). Trots dessa skillnader i den bokföringsmässiga behandlingen har den underliggande principen för dessa betalningar alltid varit att snabbt (i allmänhet partiellt) täcka underskottet utan att det medför överkompensation (se resten av detta avsnitt).

| (234) | I tabellerna 3–7 visas för var och en av de fem IRIS-sjukhusen det bokföringsmässiga underskottet för varje år (dessa underskott utgör sammanlagt nästan 250 miljoner euro mellan 1996 och 2014) och de betalningar som görs årligen av kommunerna (dessa betalningar kan gälla underskott från tidigare år). Tabellerna 3–7 visar det datum (dvs. år) när kommunerna verkställde de betalningar som skulle täcka IRIS-sjukhusens olika underskott, men de visar inte det år som betalningarna hänför sig till (272). I tabellerna visas de stora underskotten under perioden 1996–2002 och förseningarna av betalningarna från kommunerna. Vidare står det klart att de olika berörda kommunerna under perioden 1996–2014 konstant var skyldiga IRIS-sjukhusen stora belopp i underskottstäckning. Den utestående skulden vid utgången av 2014 var totalt 15 miljoner euro för fem IRIS-sjukhusen som helhet. Det ska i detta sammanhang påpekas att när IRIS-sjukhusen genererar överskott tas detta inte ut utan används för att täcka tidigare eller framtida underskott och reducerar därmed kommunernas bidrag. Slutligen framgår det också av dessa tabeller att, som de belgiska myndigheterna hävdar (se skäl 89), och i motsats till vad klaganden har gjort gällande, det inte finns något förskottssystem (se skäl 55). Kommunernas betalningar sker nämligen med en avsevärd försening i förhållande till den tidpunkt då underskottet är registrerat och då skyldigheten enligt artikel 46 i att IRIS-sjukhusens stadgar träder i kraft. Därför bör tidsfristen för utbetalning av underskottäckningen för att tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse och därmed relaterade aktiviteter inte anses innebära en fördel för IRIS-sjukhusen.

  Tabell 3


  Datum för betalning av underskottstäckning och utestående skuld (i euro) för CHU Saint-Pierre









  (euro) |
| --- | --- |
| CHU Saint-Pierre | Bokfört underskott | Betalning från kommunen | Utestående skuld |
| 1996 | – 5 737 856 | 0 | – 5 737 856 |
| 1997 | – 6 754 920 | 0 | – 12 492 776 |
| 1998 | – 3 696 235 | 0 | – 16 189 011 |
| 1999 | – 752 234 | 0 | – 16 941 245 |
| 2000 | – 1 072 993 | 0 | – 18 014 238 |
| 2001 | – 1 416 937 | 0 | – 19 431 174 |
| 2002 | – 2 914 245 | 3 368 351 | – 18 977 068 |
| 2003 | – 2 629 012 | 4 925 162 | – 16 680 918 |
| 2004 | – 1 541 775 | 11 571 300 | – 6 651 393 |
| 2005 | – 2 248 399 | 1 000 000 | – 7 899 792 |
| 2006 | 98 114 | 2 886 635 | – 4 915 043 |
| 2007 | – 774 755 | 2 217 900 | – 3 471 897 |
| 2008 | – 1 054 119 | 2 356 333 | – 2 169 683 |
| 2009 | – 1 000 933 | 490 002 | – 2 680 614 |
| 2010 | – 1 576 429 | 565 440 | – 3 691 602 |
| 2011 | – 949 668 | 654 580 | – 3 986 690 |
| 2012 | – 1 079 200 | 1 091 761 | – 3 974 129 |
| 2013 | – 1 880 205 | 1 826 753 | – 4 027 580 |
| 2014 | – 1 441 778 | 1 900 931 | – 3 568 427 |
| Totalsumma | – 38 423 575 | 34 855 148 | – 3 568 427 |

(234)

I tabellerna 3–7 visas för var och en av de fem IRIS-sjukhusen det bokföringsmässiga underskottet för varje år (dessa underskott utgör sammanlagt nästan 250 miljoner euro mellan 1996 och 2014) och de betalningar som görs årligen av kommunerna (dessa betalningar kan gälla underskott från tidigare år). Tabellerna 3–7 visar det datum (dvs. år) när kommunerna verkställde de betalningar som skulle täcka IRIS-sjukhusens olika underskott, men de visar inte det år som betalningarna hänför sig till (272). I tabellerna visas de stora underskotten under perioden 1996–2002 och förseningarna av betalningarna från kommunerna. Vidare står det klart att de olika berörda kommunerna under perioden 1996–2014 konstant var skyldiga IRIS-sjukhusen stora belopp i underskottstäckning. Den utestående skulden vid utgången av 2014 var totalt 15 miljoner euro för fem IRIS-sjukhusen som helhet. Det ska i detta sammanhang påpekas att när IRIS-sjukhusen genererar överskott tas detta inte ut utan används för att täcka tidigare eller framtida underskott och reducerar därmed kommunernas bidrag. Slutligen framgår det också av dessa tabeller att, som de belgiska myndigheterna hävdar (se skäl 89), och i motsats till vad klaganden har gjort gällande, det inte finns något förskottssystem (se skäl 55). Kommunernas betalningar sker nämligen med en avsevärd försening i förhållande till den tidpunkt då underskottet är registrerat och då skyldigheten enligt artikel 46 i att IRIS-sjukhusens stadgar träder i kraft. Därför bör tidsfristen för utbetalning av underskottäckningen för att tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse och därmed relaterade aktiviteter inte anses innebära en fördel för IRIS-sjukhusen.

272

Tabell 3

Tabell 3

Datum för betalning av underskottstäckning och utestående skuld (i euro) för CHU Saint-Pierre

Datum för betalning av underskottstäckning och utestående skuld (i euro) för CHU Saint-Pierre

(euro)

CHU Saint-Pierre

Bokfört underskott

Betalning från kommunen

Utestående skuld

1996

1996

– 5 737 856

0

– 5 737 856

1997

1997

– 6 754 920

0

– 12 492 776

1998

1998

– 3 696 235

0

– 16 189 011

1999

1999

– 752 234

0

– 16 941 245

2000

2000

– 1 072 993

0

– 18 014 238

2001

2001

– 1 416 937

0

– 19 431 174

2002

2002

– 2 914 245

3 368 351

– 18 977 068

2003

2003

– 2 629 012

4 925 162

– 16 680 918

2004

2004

– 1 541 775

11 571 300

– 6 651 393

2005

2005

– 2 248 399

1 000 000

– 7 899 792

2006

2006

98 114

2 886 635

– 4 915 043

2007

2007

– 774 755

2 217 900

– 3 471 897

2008

2008

– 1 054 119

2 356 333

– 2 169 683

2009

2009

– 1 000 933

490 002

– 2 680 614

2010

2010

– 1 576 429

565 440

– 3 691 602

2011

2011

– 949 668

654 580

– 3 986 690

2012

2012

– 1 079 200

1 091 761

– 3 974 129

2013

2013

– 1 880 205

1 826 753

– 4 027 580

2014

2014

– 1 441 778

1 900 931

– 3 568 427

Totalsumma

Totalsumma

– 38 423 575

– 38 423 575

34 855 148

34 855 148

– 3 568 427

– 3 568 427

Tabell 4

Tabell 4

Datum för betalning av eventuella underskott och skuld (i euro) för CHU Brugmann
   (273)

Datum för betalning av eventuella underskott och skuld (i euro) för CHU Brugmann

273

| (euro) |
| --- |
| CHU Brugmann | Bokfört underskott | Betalning från kommunen | Utestående skuld |
| 1996 | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt |
| 1997 | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt |
| 1998 | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt |
| 1999 | – 508 171 | 0 | – 508 171 |
| 2000 | – 3 755 229 | 0 | – 4 263 399 |
| 2001 | – 5 440 039 | 0 | – 9 703 438 |
| 2002 | – 1 976 934 | 0 | – 11 680 371 |
| 2003 | – 1 697 238 | 1 770 000 | – 11 607 609 |
| 2004 | – 1 442 292 | 1 457 000 | – 11 592 901 |
| 2005 | – 7 413 186 | 4 404 420 | – 14 601 667 |
| 2006 | – 14 180 725 | 10 893 584 | – 17 888 808 |
| 2007 | – 6 954 466 | 10 151 330 | – 14 691 944 |
| 2008 | – 6 308 290 | 6 699 647 | – 14 300 587 |
| 2009 | – 6 228 859 | 3 231 504 | – 17 297 942 |
| 2010 | – 5 011 208 | 3 644 432 | – 18 664 719 |
| 2011 | – 2 982 442 | 3 224 315 | – 18 422 846 |
| 2012 | – 2 945 806 | 16 219 985 | – 5 148 666 |
| 2013 | – 2 799 788 | 7 090 156 | – 858 298 |
| 2014 | – 2 923 714 | 2 847 000 | – 935 012 |
| Totalsumma | – 72 568 385 | 71 633 373 | – 935 012 |

(euro)

CHU Brugmann

Bokfört underskott

Betalning från kommunen

Utestående skuld

1996

1996

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

1997

1997

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

1998

1998

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

1999

1999

– 508 171

0

– 508 171

2000

2000

– 3 755 229

0

– 4 263 399

2001

2001

– 5 440 039

0

– 9 703 438

2002

2002

– 1 976 934

0

– 11 680 371

2003

2003

– 1 697 238

1 770 000

– 11 607 609

2004

2004

– 1 442 292

1 457 000

– 11 592 901

2005

2005

– 7 413 186

4 404 420

– 14 601 667

2006

2006

– 14 180 725

10 893 584

– 17 888 808

2007

2007

– 6 954 466

10 151 330

– 14 691 944

2008

2008

– 6 308 290

6 699 647

– 14 300 587

2009

2009

– 6 228 859

3 231 504

– 17 297 942

2010

2010

– 5 011 208

3 644 432

– 18 664 719

2011

2011

– 2 982 442

3 224 315

– 18 422 846

2012

2012

– 2 945 806

16 219 985

– 5 148 666

2013

2013

– 2 799 788

7 090 156

– 858 298

2014

2014

– 2 923 714

2 847 000

– 935 012

Totalsumma

Totalsumma

– 72 568 385

– 72 568 385

71 633 373

71 633 373

– 935 012

– 935 012

Tabell 5

Tabell 5

Datum för betalning av underskottstäckning och utestående skuld för HUDERF

Datum för betalning av underskottstäckning och utestående skuld för HUDERF

| (euro) |
| --- |
| HUDERF | Bokfört underskott | Betalning från kommunen | Utestående skuld |
| 1996 | – 1 505 830 | 0 | – 1 505 830 |
| 1997 | – 1 026 881 | 0 | – 2 532 711 |
| 1998 | – 245 113 | 0 | – 2 777 825 |
| 1999 | 1 642 | 0 | – 2 776 183 |
| 2000 | – 484 951 | 0 | – 3 261 134 |
| 2001 | – 1 218 954 | 0 | – 4 480 088 |
| 2002 | – 479 490 | 883 192 | – 4 076 386 |
| 2003 | – 1 117 778 | 1 583 539 | – 3 610 625 |
| 2004 | – 781 981 | 1 863 863 | – 2 528 742 |
| 2005 | – 1 279 230 | 778 000 | – 3 029 973 |
| 2006 | – 2 494 074 | 1 605 532 | – 3 918 515 |
| 2007 | – 2 687 621 | 1 688 424 | – 4 917 712 |
| 2008 | – 2 314 050 | 1 208 667 | – 6 023 095 |
| 2009 | – 1 868 670 | 1 246 998 | – 6 644 767 |
| 2010 | – 1 823 049 | 1 401 628 | – 7 066 187 |
| 2011 | – 1 620 663 | 1 220 232 | – 7 466 618 |
| 2012 | – 945 316 | 5 525 711 | – 2 886 223 |
| 2013 | – 528 779 | 635 966 | – 2 779 036 |
| 2014 | – 618 000 | 2 682 372 | – 714 664 |
| Totalsumma | – 23 038 788 | 22 324 124 | – 714 664 |

(euro)

HUDERF

Bokfört underskott

Betalning från kommunen

Utestående skuld

1996

1996

– 1 505 830

0

– 1 505 830

1997

1997

– 1 026 881

0

– 2 532 711

1998

1998

– 245 113

0

– 2 777 825

1999

1999

1 642

0

– 2 776 183

2000

2000

– 484 951

0

– 3 261 134

2001

2001

– 1 218 954

0

– 4 480 088

2002

2002

– 479 490

883 192

– 4 076 386

2003

2003

– 1 117 778

1 583 539

– 3 610 625

2004

2004

– 781 981

1 863 863

– 2 528 742

2005

2005

– 1 279 230

778 000

– 3 029 973

2006

2006

– 2 494 074

1 605 532

– 3 918 515

2007

2007

– 2 687 621

1 688 424

– 4 917 712

2008

2008

– 2 314 050

1 208 667

– 6 023 095

2009

2009

– 1 868 670

1 246 998

– 6 644 767

2010

2010

– 1 823 049

1 401 628

– 7 066 187

2011

2011

– 1 620 663

1 220 232

– 7 466 618

2012

2012

– 945 316

5 525 711

– 2 886 223

2013

2013

– 528 779

635 966

– 2 779 036

2014

2014

– 618 000

2 682 372

– 714 664

Totalsumma

Totalsumma

– 23 038 788

– 23 038 788

22 324 124

22 324 124

– 714 664

– 714 664

Tabell 6

Tabell 6

Datum för betalning av underskottstäckning och utestående skuld för Institut Bordet

Datum för betalning av underskottstäckning och utestående skuld för Institut Bordet

| (euro) |
| --- |
| Institut Bordet | Bokfört underskott | Betalningar från kommunerna | Utestående skuld |
| 1996 | 752 505 | 0 | 752 505 |
| 1997 | 170 241 | 0 | 922 745 |
| 1998 | 41 349 | 0 | 964 094 |
| 1999 | 44 371 | 0 | 1 008 465 |
| 2000 | 5 439 | 0 | 1 013 904 |
| 2001 | 154 518 | 0 | 1 168 423 |
| 2002 | – 4 929 106 | 0 | – 3 760 683 |
| 2003 | – 4 916 506 | 2 025 000 | – 6 652 189 |
| 2004 | – 2 001 995 | 1 321 316 | – 7 332 868 |
| 2005 | – 771 467 | 800 000 | – 7 304 335 |
| 2006 | – 1 817 630 | 1 800 000 | – 7 321 966 |
| 2007 | – 1 874 162 | 2 673 741 | – 6 522 386 |
| 2008 | – 1 624 347 | 4 519 412 | – 3 627 322 |
| 2009 | – 688 005 | 1 266 496 | – 3 048 830 |
| 2010 | – 655 634 | 0 | – 3 704 465 |
| 2011 | – 838 644 | 841 506 | – 3 701 602 |
| 2012 | – 833 460 | 4 465 110 | – 69 952 |
| 2013 | – 2 551 468 | 1 271 933 | – 1 349 487 |
| 2014 | – 1 943 857 | 2 023 112 | – 1 270 232 |
| Totalsumma | – 24 277 858 | 23 007 626 | – 1 270 232 |

(euro)

Institut Bordet

Bokfört underskott

Betalningar från kommunerna

Utestående skuld

1996

1996

752 505

0

752 505

1997

1997

170 241

0

922 745

1998

1998

41 349

0

964 094

1999

1999

44 371

0

1 008 465

2000

2000

5 439

0

1 013 904

2001

2001

154 518

0

1 168 423

2002

2002

– 4 929 106

0

– 3 760 683

2003

2003

– 4 916 506

2 025 000

– 6 652 189

2004

2004

– 2 001 995

1 321 316

– 7 332 868

2005

2005

– 771 467

800 000

– 7 304 335

2006

2006

– 1 817 630

1 800 000

– 7 321 966

2007

2007

– 1 874 162

2 673 741

– 6 522 386

2008

2008

– 1 624 347

4 519 412

– 3 627 322

2009

2009

– 688 005

1 266 496

– 3 048 830

2010

2010

– 655 634

0

– 3 704 465

2011

2011

– 838 644

841 506

– 3 701 602

2012

2012

– 833 460

4 465 110

– 69 952

2013

2013

– 2 551 468

1 271 933

– 1 349 487

2014

2014

– 1 943 857

2 023 112

– 1 270 232

Totalsumma

Totalsumma

– 24 277 858

– 24 277 858

23 007 626

23 007 626

– 1 270 232

– 1 270 232

Tabell 7

Tabell 7

Datum för betalning av underskottstäckning och utestående skuld för HIS
   (274)

Datum för betalning av underskottstäckning och utestående skuld för HIS

274

| (euro) |
| --- |
| HIS | Bokfört underskott | Betalning från kommunen | Utestående skuld |
| 1996 | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt |
| 1997 | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt |
| 1998 | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt |
| 1999 | – 1 248 404 | 0 | – 1 248 404 |
| 2000 | – 7 220 971 | 0 | – 8 469 375 |
| 2001 | – 14 782 680 | 0 | – 23 252 055 |
| 2002 | – 12 978 574 | 416 079 | – 35 814 550 |
| 2003 | – 7 990 196 | 6 018 822 | – 37 785 924 |
| 2004 | – 5 941 987 | 13 425 604 | – 30 302 307 |
| 2005 | – 4 440 896 | 3 765 000 | – 30 978 203 |
| 2006 | – 5 022 247 | 12 622 542 | – 23 377 907 |
| 2007 | – 3 882 170 | 10 885 280 | – 16 374 797 |
| 2008 | – 3 779 570 | 10 885 190 | – 9 269 178 |
| 2009 | – 3 774 545 | 3 765 000 | – 9 278 722 |
| 2010 | – 3 387 655 | 3 388 500 | – 9 277 877 |
| 2011 | – 3 572 694 | 3 576 750 | – 9 273 821 |
| 2012 | – 3 767 190 | 3 765 000 | – 9 276 011 |
| 2013 | – 3 761 761 | 3 765 000 | – 9 272 772 |
| 2014 | – 3 760 497 | 3 765 000 | – 9 268 269 |
| Totalsumma | – 89 312 036 | 80 043 767 | – 9 268 269 |

(euro)

HIS

Bokfört underskott

Betalning från kommunen

Utestående skuld

1996

1996

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

1997

1997

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

1998

1998

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

1999

1999

– 1 248 404

0

– 1 248 404

2000

2000

– 7 220 971

0

– 8 469 375

2001

2001

– 14 782 680

0

– 23 252 055

2002

2002

– 12 978 574

416 079

– 35 814 550

2003

2003

– 7 990 196

6 018 822

– 37 785 924

2004

2004

– 5 941 987

13 425 604

– 30 302 307

2005

2005

– 4 440 896

3 765 000

– 30 978 203

2006

2006

– 5 022 247

12 622 542

– 23 377 907

2007

2007

– 3 882 170

10 885 280

– 16 374 797

2008

2008

– 3 779 570

10 885 190

– 9 269 178

2009

2009

– 3 774 545

3 765 000

– 9 278 722

2010

2010

– 3 387 655

3 388 500

– 9 277 877

2011

2011

– 3 572 694

3 576 750

– 9 273 821

2012

2012

– 3 767 190

3 765 000

– 9 276 011

2013

2013

– 3 761 761

3 765 000

– 9 272 772

2014

2014

– 3 760 497

3 765 000

– 9 268 269

Totalsumma

Totalsumma

– 89 312 036

– 89 312 036

80 043 767

80 043 767

– 9 268 269

– 9 268 269

| (235) | I praxis är underskottstäckning enligt artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar viktigare än underskottäckningen enligt artikel 109 i LCH. Sedan det federala hälsoministeriet har fastställt underskottet enligt artikel 109 i LCH (se skäl 47) sänds en skrivelse till kommunen, och dess bank uppmanas omedelbart att överföra beloppet till det aktuella sjukhuset med hänsyn tagen till eventuella kompensationsbelopp som redan överförts av kommunen till sjukhuset i enlighet med artikel 46 i stadgarna. Vidare har kommunerna och IRIS-sjukhusen avtalat att sjukhusen omedelbart ska återbetala kommuner dessa belopp som utbetalats till dem enligt artikel 109 i LCH, för att undvika dubbeltäckning av samma underskott. I detta avseende mottog kommissionen från Belfius Bank, kommunernas bank, en skrivelse och en tabell som bekräftar att återbetalningar varje år, och för alla av de fem IRIS-sjukhusens vidkommande, görs omedelbart, vilket utesluter dubbel täckning av underskottet. Tabell 8 nedan ger en fullständig överblick över alla belopp till täckning av underskott i enlighet med artikel 109 i LCH som kommunerna har betalat till IRIS-sjukhusen, och som därefter omedelbart återbetalats så att transaktioner skulle neutraliseras. Dessa betalningar gav således ingen fördel för IRIS-sjukhusen, i förhållande till artikel 109 i LCH, och endast IRIS-sjukhusen underskottstäckningen i enlighet med artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar har betydelse för den fortsatta bedömningen i detta beslut. Tabell 8 avser endast betalningar fram till räkenskapsåret 2006, eftersom detta är det senaste år då underskottet fastställt av SPF Santé publique i enlighet med artikel 109 i LCH. Detta illustrerar den de stora förseningar som i praktiken har kännetecknat betalningen av underskottstäckningen i förhållande till den mekanism som föreskrivs i artikel 109 i LCH, vilket också förklarar varför IRIS-sjukhusen inte har använt den (utan återbetalat den omedelbart). Täckningen i enlighet med artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar är nämligen en snabbare mekanism (särskilt efter införandet av särskilda subventioner till kommunerna, se skäl 232) än enligt artikel 109 i LCH. Dessutom går underskottstäckningsordningen i artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar utöver den partiella täckningen av underskottet som föreskrivs i artikel 109 i LCH (se skälen 47 och 48), eftersom den fullt ut kompenserar IRIS-sjukhusens bokförda underskott. Av alla dessa skäl avser bedömningen i detta beslut endast underskottstäckningsordningen i artikel 46 och inte den som föreskrivs i artikel 109 i LCH, i motsats till kommissionens beslut av 2009 som ogiltigförklarades, och som innehöll en utvärdering av mekanismen i artikel 109 i LCH.

  Tabell 8


  Fullständiga uppgifter om alla belopp för att täcka underskott enligt artikel 109 i LCH
   (275)
  , som överförts och omedelbart efter återbetalning (status per den 9 november 2015)











  (euro) |
| --- | --- |
| | CHU Saint-Pierre | CHU Brugmann | HIS | HUDERF | Institut Bordet |
| 1996 | 560 322,61 | 0 | 2 727 844,19 | 0 | 0 |
| 1997 | 0 | 0 | 3 051 321,12 | 0 | 0 |
| 1998 | 0 | 0 | 553 331 | 0 | 0 |
| 1999 | 0 | 781 686,52 | 345 176,04 | 0 | 0 |
| 2000 | 1 019 647,97 | 0 | 0 | 0 | 2 483 585,21 |
| 2001 | 0 | 2 511 189,37 | 126 193,12 | 263 390,41 | 4 681 594,58 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2003 | 0 | 0 | 3 658 304,97 | 0 | 1 699 065,20 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 0 | 705 798,98 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2006 | 0 | 5 727 775,67 | 0 | 384 527,59 | 0 |

(235)

I praxis är underskottstäckning enligt artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar viktigare än underskottäckningen enligt artikel 109 i LCH. Sedan det federala hälsoministeriet har fastställt underskottet enligt artikel 109 i LCH (se skäl 47) sänds en skrivelse till kommunen, och dess bank uppmanas omedelbart att överföra beloppet till det aktuella sjukhuset med hänsyn tagen till eventuella kompensationsbelopp som redan överförts av kommunen till sjukhuset i enlighet med artikel 46 i stadgarna. Vidare har kommunerna och IRIS-sjukhusen avtalat att sjukhusen omedelbart ska återbetala kommuner dessa belopp som utbetalats till dem enligt artikel 109 i LCH, för att undvika dubbeltäckning av samma underskott. I detta avseende mottog kommissionen från Belfius Bank, kommunernas bank, en skrivelse och en tabell som bekräftar att återbetalningar varje år, och för alla av de fem IRIS-sjukhusens vidkommande, görs omedelbart, vilket utesluter dubbel täckning av underskottet. Tabell 8 nedan ger en fullständig överblick över alla belopp till täckning av underskott i enlighet med artikel 109 i LCH som kommunerna har betalat till IRIS-sjukhusen, och som därefter omedelbart återbetalats så att transaktioner skulle neutraliseras. Dessa betalningar gav således ingen fördel för IRIS-sjukhusen, i förhållande till artikel 109 i LCH, och endast IRIS-sjukhusen underskottstäckningen i enlighet med artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar har betydelse för den fortsatta bedömningen i detta beslut. Tabell 8 avser endast betalningar fram till räkenskapsåret 2006, eftersom detta är det senaste år då underskottet fastställt av SPF Santé publique i enlighet med artikel 109 i LCH. Detta illustrerar den de stora förseningar som i praktiken har kännetecknat betalningen av underskottstäckningen i förhållande till den mekanism som föreskrivs i artikel 109 i LCH, vilket också förklarar varför IRIS-sjukhusen inte har använt den (utan återbetalat den omedelbart). Täckningen i enlighet med artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar är nämligen en snabbare mekanism (särskilt efter införandet av särskilda subventioner till kommunerna, se skäl 232) än enligt artikel 109 i LCH. Dessutom går underskottstäckningsordningen i artikel 46 i IRIS-sjukhusens stadgar utöver den partiella täckningen av underskottet som föreskrivs i artikel 109 i LCH (se skälen 47 och 48), eftersom den fullt ut kompenserar IRIS-sjukhusens bokförda underskott. Av alla dessa skäl avser bedömningen i detta beslut endast underskottstäckningsordningen i artikel 46 och inte den som föreskrivs i artikel 109 i LCH, i motsats till kommissionens beslut av 2009 som ogiltigförklarades, och som innehöll en utvärdering av mekanismen i artikel 109 i LCH.

Tabell 8

Tabell 8

Fullständiga uppgifter om alla belopp för att täcka underskott enligt artikel 109 i LCH
   (275)
  , som överförts och omedelbart efter återbetalning (status per den 9 november 2015)

Fullständiga uppgifter om alla belopp för att täcka underskott enligt artikel 109 i LCH

275

, som överförts och omedelbart efter återbetalning (status per den 9 november 2015)

(euro)

CHU Saint-Pierre

CHU Brugmann

HIS

HUDERF

Institut Bordet

1996

1996

560 322,61

0

2 727 844,19

0

0

1997

1997

0

0

3 051 321,12

0

0

1998

1998

0

0

553 331

0

0

1999

1999

0

781 686,52

345 176,04

0

0

2000

2000

1 019 647,97

0

0

0

2 483 585,21

2001

2001

0

2 511 189,37

126 193,12

263 390,41

4 681 594,58

2002

2002

0

0

0

0

0

2003

2003

0

0

3 658 304,97

0

1 699 065,20

2004

2004

0

0

0

0

705 798,98

2005

2005

0

0

0

0

0

2006

2006

0

5 727 775,67

0

384 527,59

0

| (236) | Kommissionen har också bedömt om IRIS-sjukhusen verkligen hade fått en överkompensation under perioden 1996–2014 (276).. Till följd av sammanslagningen som ägde rum den 1 juli 1999 (se även skäl 28), och den långa tid som gått sedan dess, kan analysen av överkompensation inte omfatta åren 1996–1998 för CHU Brugmann, eftersom de aktuella arkiven har kunnat påträffas. Av samma skäl kan denna analys endast göras samlat för 1996–1998 vad avser HIS. I detta sammanhang ska det också framhållas att de belgiska myndigheterna har lämnat alla relevanta räkenskaper för IRIS-sjukhusen och uppgifter om utbetalningar av underskottstäckningen från kommunerna, när dessa uppgifter funnits tillgängliga. Fram till ikraftträdandet av 2005 års SGEI-beslut den 19 december 2005 var medlemsstaterna endast skyldiga att göra information tillgänglig för kommissionen i fem år (277) (i stället för tio år enligt SGEI-beslutet från 2005 års beslut och SGEI-beslutet från 2012 (278)). Trots att den första begäran om upplysningar från kommissionen sändes först den 22 mars 2006 lyckades de belgiska myndigheterna lämna uppgifter från år 1996 för CHU Saint-Pierre, HUDERF och Institut Bordet och från 1999 för HIS (och totala siffror för 1996–1998) och CHU Brugmann. |
| --- | --- |

(236)

Kommissionen har också bedömt om IRIS-sjukhusen verkligen hade fått en överkompensation under perioden 1996–2014 (276).. Till följd av sammanslagningen som ägde rum den 1 juli 1999 (se även skäl 28), och den långa tid som gått sedan dess, kan analysen av överkompensation inte omfatta åren 1996–1998 för CHU Brugmann, eftersom de aktuella arkiven har kunnat påträffas. Av samma skäl kan denna analys endast göras samlat för 1996–1998 vad avser HIS. I detta sammanhang ska det också framhållas att de belgiska myndigheterna har lämnat alla relevanta räkenskaper för IRIS-sjukhusen och uppgifter om utbetalningar av underskottstäckningen från kommunerna, när dessa uppgifter funnits tillgängliga. Fram till ikraftträdandet av 2005 års SGEI-beslut den 19 december 2005 var medlemsstaterna endast skyldiga att göra information tillgänglig för kommissionen i fem år (277) (i stället för tio år enligt SGEI-beslutet från 2005 års beslut och SGEI-beslutet från 2012 (278)). Trots att den första begäran om upplysningar från kommissionen sändes först den 22 mars 2006 lyckades de belgiska myndigheterna lämna uppgifter från år 1996 för CHU Saint-Pierre, HUDERF och Institut Bordet och från 1999 för HIS (och totala siffror för 1996–1998) och CHU Brugmann.

276

277

278

| (237) | Kommissionen har undersökt om kommunernas betalningar av underskottstäckning för ett visst år (via finansiering från FRBRTC och de särskilda subventionerna fån huvudstadsregionen Bryssel och egna medel) överstiger de bokförda underskotten samma år. I detta sammanhang erinrar kommissionen om att endast IRIS-sjukhusen har kompenserats för det konstaterade underskottet till följd av tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse och vissa begränsade relaterade aktiviteter. I tabell 9–13 visas de relevanta siffrorna för varje IRIS-sjukhus. Det är dock viktigt att komma ihåg att dessa tabeller inte gör det möjligt att se när kommunen (delvis) täckte underskottet. I tabellerna 3 till 7 ovan (se skäl 234) anges året när kommunerna överförde underskottstäckningsbeloppet till IRIS-sjukhusen. Tabell 9–13 visar endast belopp som betalats till IRIS-sjukhusen av kommunerna (vanligen i flera omgångar) för täckning av underskottet för ett visst år, utan uppgift när det faktiskt överfördes. Även om tabell 9–13 upprättades för att visa förekomsten av eventuell överkompensation under något år, har inget IRIS-sjukhus, såsom förklaras nedan (se skäl 238), i praktiken fått någon överkompensation. |
| --- | --- |

(237)

Kommissionen har undersökt om kommunernas betalningar av underskottstäckning för ett visst år (via finansiering från FRBRTC och de särskilda subventionerna fån huvudstadsregionen Bryssel och egna medel) överstiger de bokförda underskotten samma år. I detta sammanhang erinrar kommissionen om att endast IRIS-sjukhusen har kompenserats för det konstaterade underskottet till följd av tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse och vissa begränsade relaterade aktiviteter. I tabell 9–13 visas de relevanta siffrorna för varje IRIS-sjukhus. Det är dock viktigt att komma ihåg att dessa tabeller inte gör det möjligt att se när kommunen (delvis) täckte underskottet. I tabellerna 3 till 7 ovan (se skäl 234) anges året när kommunerna överförde underskottstäckningsbeloppet till IRIS-sjukhusen. Tabell 9–13 visar endast belopp som betalats till IRIS-sjukhusen av kommunerna (vanligen i flera omgångar) för täckning av underskottet för ett visst år, utan uppgift när det faktiskt överfördes. Även om tabell 9–13 upprättades för att visa förekomsten av eventuell överkompensation under något år, har inget IRIS-sjukhus, såsom förklaras nedan (se skäl 238), i praktiken fått någon överkompensation.

| (238) | Såsom framgår av följande tabeller visar jämförelsen mellan det bokförda underskottet och ersättningen för ett visst år, endast ett fåtal fall (279) av överkompensation när man bara tittar på det året i fråga. Det framgår emellertid av tabellerna 3–7 i skäl 234 att inget IRIS-sjukhus i praktiken överkompenserats, eftersom kommunerna under perioden i fråga (1996–2014) konstant var skyldiga IRIS-sjukhusens stora belopp i underskottstäckning. De tekniska överkompensationerna kunde motiveras av viljan hos kommunen ett visst år att inte bara täcka underskottet i räkenskaperna för det året, utan också för att ta igen förseningarna i underskottstäckningen från tidigare år. Även om denna motivation inte kan bevisas, kvarstår faktum att varje IRIS-sjukhus varje år som IRIS-sjukhusen mottagit betalningar som – om man ser isolerat på detta år – tekniskt sett skulle innebära en överkompensation för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och den begränsade förbundna verksamheterna, som sjukhuset utfört det året, faktiskt totalt sett mottagit en otillräcklig kompensation för samma tjänst av allmänt ekonomiskt intresse, och därmed sammanhängande verksamhet som genomförts under det föregående och det aktuella året (280). |
| --- | --- |

(238)

Såsom framgår av följande tabeller visar jämförelsen mellan det bokförda underskottet och ersättningen för ett visst år, endast ett fåtal fall (279) av överkompensation när man bara tittar på det året i fråga. Det framgår emellertid av tabellerna 3–7 i skäl 234 att inget IRIS-sjukhus i praktiken överkompenserats, eftersom kommunerna under perioden i fråga (1996–2014) konstant var skyldiga IRIS-sjukhusens stora belopp i underskottstäckning. De tekniska överkompensationerna kunde motiveras av viljan hos kommunen ett visst år att inte bara täcka underskottet i räkenskaperna för det året, utan också för att ta igen förseningarna i underskottstäckningen från tidigare år. Även om denna motivation inte kan bevisas, kvarstår faktum att varje IRIS-sjukhus varje år som IRIS-sjukhusen mottagit betalningar som – om man ser isolerat på detta år – tekniskt sett skulle innebära en överkompensation för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och den begränsade förbundna verksamheterna, som sjukhuset utfört det året, faktiskt totalt sett mottagit en otillräcklig kompensation för samma tjänst av allmänt ekonomiskt intresse, och därmed sammanhängande verksamhet som genomförts under det föregående och det aktuella året (280).

279

280

| (239) | För CHU Saint-Pierre framgår det av tabell 9 nedan att en begränsad teknisk överkompensation förelåg 1996, 1997 och 2012, om man betraktar varje år för sig. I varje fall uppgick dessa överkompensationer till mindre än 1,5 % av den tilldelade överkompensationen för året i fråga och kunde därför inte föras över till följande år, i enlighet med SGEI-beslutet (281). Såsom har visats ovan (se tabell 3 i skäl 234) mottog CHU Saint-Pierre emellertid i praktiken en konstant otillräcklig kompensation åren 1996–2014, och kommunen är fortfarande skyldig det pengar. Under perioden 1996–2014 uppgår denna underkompensation till totalt 3 666 541 euro. I linje med skyldigheten som ålagts IRIS-sjukhusen i enlighet med artikel 46 i deras stadgar bör berörda kommuner dock framöver kompensera för det resterande bokförda underskottet (282).

  Tabell 9


  Bokföringsmässigt underskott och täckning som tilldelats CHU Saint-Pierre












  (euro) |
| --- | --- |
| CHU Saint-Pierre | Bokfört underskott | Finansierats via FRBRTC och regionens särskilda subventioner (283) | Kompletterande kommunala bidrag | Total kompensation | Överkompensation (+) eller underkompensation (–) för året | Överkompensation (+) eller underkompensation (–) totalt |
| 1996 | – 5 737 856 | 5 738 735 | 0 | 5 738 735 | 879 | 879 |
| 1997 | – 6 754 920 | 6 855 099 | 0 | 6 855 099 | 100 179 | 101 058 |
| 1998 | – 3 696 235 | 3 696 092 | 0 | 3 696 092 | – 143 | 100 915 |
| 1999 | – 752 234 | 751 117 | 0 | 751 117 | – 1 117 | 99 798 |
| 2000 | – 1 072 993 | 1 072 993 | 0 | 1 072 993 | 0 | 99 798 |
| 2001 | – 1 416 937 | 1 416 000 | 0 | 1 416 000 | – 937 | 98 862 |
| 2002 | – 2 914 245 | 2 914 245 | 0 | 2 914 245 | 0 | 98 862 |
| 2003 | – 2 629 012 | 1 620 000 | 0 | 1 620 000 | – 1 009 012 | -910 150 |
| 2004 | – 1 541 775 | 1 541 775 | 0 | 1 541 775 | 0 | -910 150 |
| 2005 | – 2 248 399 | 2 132 928 | 0 | 2 132 928 | – 115 471 | – 1 025 621 |
| 2006 | 98 114 | 0 | 0 | 0 | 0 | – 1 025 621 |
| 2007 | – 774 755 | 278 330 | 0 | 278 330 | – 496 425 | – 1 522 045 |
| 2008 | – 1 054 119 | 308 367 | 0 | 308 367 | – 745 752 | – 2 267 797 |
| 2009 | – 1 000 933 | 490 002 | 510 931 | 1 000 933 | 0 | – 2 267 797 |
| 2010 | – 1 576 429 | 565 440 | 0 | 565 440 | – 1 010 989 | – 3 278 785 |
| 2011 | – 949 668 | 654 580 | 0 | 654 580 | – 295 088 | – 3 573 873 |
| 2012 | – 1 079 200 | 1 091 761 | 0 | 1 091 761 | 12 561 | – 3 561 312 |
| 2013 | – 1 880 205 | 1 826 753 | 0 | 1 826 753 | – 53 452 | – 3 614 763 |
| 2014 | – 1 441 778 | 1 390 000 | 0 | 1 390 000 | – 51 778 | – 3 666 541 |
| | – 38 423 575 | 34 344 217 | 510 931 | 34 855 148 | – 3 666 541 | |

(239)

För CHU Saint-Pierre framgår det av tabell 9 nedan att en begränsad teknisk överkompensation förelåg 1996, 1997 och 2012, om man betraktar varje år för sig. I varje fall uppgick dessa överkompensationer till mindre än 1,5 % av den tilldelade överkompensationen för året i fråga och kunde därför inte föras över till följande år, i enlighet med SGEI-beslutet (281). Såsom har visats ovan (se tabell 3 i skäl 234) mottog CHU Saint-Pierre emellertid i praktiken en konstant otillräcklig kompensation åren 1996–2014, och kommunen är fortfarande skyldig det pengar. Under perioden 1996–2014 uppgår denna underkompensation till totalt 3 666 541 euro. I linje med skyldigheten som ålagts IRIS-sjukhusen i enlighet med artikel 46 i deras stadgar bör berörda kommuner dock framöver kompensera för det resterande bokförda underskottet (282).

281

282

Tabell 9

Tabell 9

Bokföringsmässigt underskott och täckning som tilldelats CHU Saint-Pierre

Bokföringsmässigt underskott och täckning som tilldelats CHU Saint-Pierre

(euro)

CHU Saint-Pierre

Bokfört underskott

Finansierats via FRBRTC och regionens särskilda subventioner (283)

283

Kompletterande kommunala bidrag

Total kompensation

Överkompensation (+) eller underkompensation (–) för året

Överkompensation (+) eller underkompensation (–) totalt

1996

1996

– 5 737 856

5 738 735

0

5 738 735

879

879

1997

1997

– 6 754 920

6 855 099

0

6 855 099

100 179

101 058

1998

1998

– 3 696 235

3 696 092

0

3 696 092

– 143

100 915

1999

1999

– 752 234

751 117

0

751 117

– 1 117

99 798

2000

2000

– 1 072 993

1 072 993

0

1 072 993

0

99 798

2001

2001

– 1 416 937

1 416 000

0

1 416 000

– 937

98 862

2002

2002

– 2 914 245

2 914 245

0

2 914 245

0

98 862

2003

2003

– 2 629 012

1 620 000

0

1 620 000

– 1 009 012

-910 150

2004

2004

– 1 541 775

1 541 775

0

1 541 775

0

-910 150

2005

2005

– 2 248 399

2 132 928

0

2 132 928

– 115 471

– 1 025 621

2006

2006

98 114

0

0

0

0

– 1 025 621

2007

2007

– 774 755

278 330

0

278 330

– 496 425

– 1 522 045

2008

2008

– 1 054 119

308 367

0

308 367

– 745 752

– 2 267 797

2009

2009

– 1 000 933

490 002

510 931

1 000 933

0

– 2 267 797

2010

2010

– 1 576 429

565 440

0

565 440

– 1 010 989

– 3 278 785

2011

2011

– 949 668

654 580

0

654 580

– 295 088

– 3 573 873

2012

2012

– 1 079 200

1 091 761

0

1 091 761

12 561

– 3 561 312

2013

2013

– 1 880 205

1 826 753

0

1 826 753

– 53 452

– 3 614 763

2014

2014

– 1 441 778

1 390 000

0

1 390 000

– 51 778

– 3 666 541

– 38 423 575

– 38 423 575

34 344 217

34 344 217

510 931

510 931

34 855 148

34 855 148

– 3 666 541

– 3 666 541

| (240) | Såsom förklaras ovan (se skäl 236) har analysen av om det föreligger överkompensation av HIS inte kunnat genomföras för vart och ett av åren 1996–1998, eftersom de nödvändiga siffrorna saknas. De belgiska myndigheterna kunde emellertid finna det totala beloppet för denna period då HIS fortfarande bestod av fyra oberoende sjukhus. Under dessa tre år hade några av HIS-sjukhusen underskott på sammanlagt 2 622 714 euro, medan övriga hade ett sammanlagt överskott på 703 624 euro. Underskotten täcktes helt av medel från FRBRTC till kommunen. Ett överskott fördes över till följande år, vilket förklarar varför kompensationen av det underskott som registrerades 1999 endast delvis täcker detta. Återstoden av underskottet täcktes av outnyttjade medel från perioden 1996–1998. Tabell 10 visar också att HIS årligen mottog otillräcklig kompensation med undantag av mycket liten teknisk överkompensation under år 2000, 2010, 2011, 2013 och 2014 (varje gång ej mer än 0,12 % av den tilldelade kompensation som beviljas dessa år). Denna underkompensation uppgår till mer än 9 miljoner euro under perioden 1999–2014.

  Tabell 10


  Bokföringsmässigt underskott och täckning som tilldelats HIS












  (euro) |
| --- | --- |
| HIS | Bokfört underskott | Finansierats via FRBRTC och regionens särskilda subventioner | Kompletterande kommunala bidrag | Total kompensation | Överkompensation (+) eller underkompensation (–) för året | Överkompensation (+) eller underkompensation (–) totalt |
| 1999 | – 1 248 404 | 446 209 | 0 | 446 209 | – 802 195 | – 98 571  (*1) |
| 2000 | – 7 220 971 | 7 221 056 | 0 | 7 221 056 | 85 | – 98 486 |
| 2001 | – 14 782 680 | 14 782 680 | 0 | 14 782 680 | 0 | – 98 486 |
| 2002 | – 12 978 574 | 12 978 572 | 0 | 12 978 572 | – 2 | – 98 488 |
| 2003 | – 7 990 196 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 4 225 196 | – 4 323 684 |
| 2004 | – 5 941 987 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 2 176 987 | – 6 500 671 |
| 2005 | – 4 440 896 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 675 896 | – 7 176 566 |
| 2006 | – 5 022 247 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 1 257 247 | – 8 433 813 |
| 2007 | – 3 882 170 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 117 170 | – 8 550 983 |
| 2008 | – 3 779 570 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 14 570 | – 8 565 553 |
| 2009 | – 3 774 545 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 9 545 | – 8 575 098 |
| 2010 | – 3 387 655 | 3 388 500 | 0 | 3 388 500 | 845 | – 8 574 253 |
| 2011 | – 3 572 694 | 3 576 750 | 0 | 3 576 750 | 4 056 | – 8 570 197 |
| 2012 | – 3 767 190 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 2 190 | – 8 572 387 |
| 2013 | – 3 761 761 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | 3 239 | – 8 569 148 |
| 2014 | – 3 760 497 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | 4 503 | – 8 564 645 |
| | – 89 312 036 | 80 043 767 | 0 | 80 043 767 | – 9 268 269 | |

(240)

Såsom förklaras ovan (se skäl 236) har analysen av om det föreligger överkompensation av HIS inte kunnat genomföras för vart och ett av åren 1996–1998, eftersom de nödvändiga siffrorna saknas. De belgiska myndigheterna kunde emellertid finna det totala beloppet för denna period då HIS fortfarande bestod av fyra oberoende sjukhus. Under dessa tre år hade några av HIS-sjukhusen underskott på sammanlagt 2 622 714 euro, medan övriga hade ett sammanlagt överskott på 703 624 euro. Underskotten täcktes helt av medel från FRBRTC till kommunen. Ett överskott fördes över till följande år, vilket förklarar varför kompensationen av det underskott som registrerades 1999 endast delvis täcker detta. Återstoden av underskottet täcktes av outnyttjade medel från perioden 1996–1998. Tabell 10 visar också att HIS årligen mottog otillräcklig kompensation med undantag av mycket liten teknisk överkompensation under år 2000, 2010, 2011, 2013 och 2014 (varje gång ej mer än 0,12 % av den tilldelade kompensation som beviljas dessa år). Denna underkompensation uppgår till mer än 9 miljoner euro under perioden 1999–2014.

Tabell 10

Tabell 10

Bokföringsmässigt underskott och täckning som tilldelats HIS

Bokföringsmässigt underskott och täckning som tilldelats HIS

(euro)

HIS

Bokfört underskott

Finansierats via FRBRTC och regionens särskilda subventioner

Kompletterande kommunala bidrag

Total kompensation

Överkompensation (+) eller underkompensation (–) för året

Överkompensation (+) eller underkompensation (–) totalt

1999

1999

– 1 248 404

446 209

0

446 209

– 802 195

– 98 571  (*1)

*1

2000

2000

– 7 220 971

7 221 056

0

7 221 056

85

– 98 486

2001

2001

– 14 782 680

14 782 680

0

14 782 680

0

– 98 486

2002

2002

– 12 978 574

12 978 572

0

12 978 572

– 2

– 98 488

2003

2003

– 7 990 196

3 765 000

0

3 765 000

– 4 225 196

– 4 323 684

2004

2004

– 5 941 987

3 765 000

0

3 765 000

– 2 176 987

– 6 500 671

2005

2005

– 4 440 896

3 765 000

0

3 765 000

– 675 896

– 7 176 566

2006

2006

– 5 022 247

3 765 000

0

3 765 000

– 1 257 247

– 8 433 813

2007

2007

– 3 882 170

3 765 000

0

3 765 000

– 117 170

– 8 550 983

2008

2008

– 3 779 570

3 765 000

0

3 765 000

– 14 570

– 8 565 553

2009

2009

– 3 774 545

3 765 000

0

3 765 000

– 9 545

– 8 575 098

2010

2010

– 3 387 655

3 388 500

0

3 388 500

845

– 8 574 253

2011

2011

– 3 572 694

3 576 750

0

3 576 750

4 056

– 8 570 197

2012

2012

– 3 767 190

3 765 000

0

3 765 000

– 2 190

– 8 572 387

2013

2013

– 3 761 761

3 765 000

0

3 765 000

3 239

– 8 569 148

2014

2014

– 3 760 497

3 765 000

0

3 765 000

4 503

– 8 564 645

– 89 312 036

– 89 312 036

80 043 767

80 043 767

0

0

80 043 767

80 043 767

– 9 268 269

– 9 268 269

| (241) | Tabell 11 nedan angående HUDERF visar en mycket liten teknisk överkompensation år 1998, 2002 och 2007 (varje gång under 0,15 % av den tilldelade kompensationen för det året). År 2013 registrerades en mer betydande tekniska överkompensation (nästan 17 % av den tilldelade kompensationen det året). År 2013 var HUDERF, efter att ha mottagit kompensation 2010 och 2011, som redan var tydligt otillräcklig, emellertid totalt sett i en situation med underkompensation för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och de därmed relaterade aktiviteter som det dittills tillhandahållit. För hela perioden 1996–2014 belöpte sig dem samlade reella underkompensationen till över 700 000 euro. Som också visats ovan (se tabell 5 i skäl 234) var HUDERF i praktiken aldrig i en situation där det mottog en reell överkompensation som tvingade det att (delvis) återbetala underskottstäckningen. Det blev i själva verket ständigt underkompenserat, och kommunen var konstant skyldig det pengar under perioden 1996–2014.

  Tabell 11


  Bokföringsmässigt underskott och täckning beviljad HUDERF












  (euro) |
| --- | --- |
| HUDERF | Bokfört underskott | Finansierats via FRBRTC och regionens särskilda subventioner | Kompletterande kommunala bidrag | Total kompensation | Överkompensation (+) eller underkompensation (–) för året | Överkompensation (+) eller underkompensation (–) totalt |
| 1996 | – 1 505 830 | 1 504 714 | 0 | 1 504 714 | – 1 116 | – 1 116 |
| 1997 | – 1 026 881 | 1 026 279 | 0 | 1 026 279 | – 602 | – 1 718 |
| 1998 | – 245 113 | 245 415 | 0 | 245 415 | 302 | – 1 417 |
| 1999 | 1 642 | 0 | 0 | 0 | 0 | – 1 417 |
| 2000 | – 484 951 | 484 949 | 0 | 484 949 | – 2 | – 1 419 |
| 2001 | – 1 218 954 | 1 218 000 | 0 | 1 218 000 | – 954 | – 2 373 |
| 2002 | – 479 490 | 480 000 | 0 | 480 000 | 510 | – 1 863 |
| 2003 | – 1 117 778 | 820 000 | 297 778 | 1 117 778 | 0 | – 1 862 |
| 2004 | – 781 981 | 781 981 | 0 | 781 981 | 0 | – 1 862 |
| 2005 | – 1 279 230 | 778 000 | 501 230 | 1 279 230 | 0 | – 1 863 |
| 2006 | – 2 494 074 | 778 000 | 1 716 074 | 2 494 074 | 0 | – 1 863 |
| 2007 | – 2 687 621 | 622 529 | 2 065 313 | 2 687 842 | 221 | – 1 642 |
| 2008 | – 2 314 050 | 871 350 | 1 442 700 | 2 314 050 | 0 | – 1 642 |
| 2009 | – 1 868 670 | 1 246 998 | 621 672 | 1 868 670 | 0 | – 1 642 |
| 2010 | – 1 823 049 | 1 401 628 | 0 | 1 401 628 | – 421 421 | – 423 062 |
| 2011 | – 1 620 663 | 1 220 232 | 0 | 1 220 232 | – 400 431 | – 823 493 |
| 2012 | – 945 316 | 945 316 | 0 | 945 316 | 0 | – 823 493 |
| 2013 | – 528 779 | 635 966 | 0 | 635 966 | 107 187 | – 716 306 |
| 2014 | – 618 000 | 618 000 | 0 | 618 000 | 0 | – 716 306 |
| | – 23 038 788 | 15 679 357 | 6 644 767 | 22 324 124 | – 716 306 | |

(241)

Tabell 11 nedan angående HUDERF visar en mycket liten teknisk överkompensation år 1998, 2002 och 2007 (varje gång under 0,15 % av den tilldelade kompensationen för det året). År 2013 registrerades en mer betydande tekniska överkompensation (nästan 17 % av den tilldelade kompensationen det året). År 2013 var HUDERF, efter att ha mottagit kompensation 2010 och 2011, som redan var tydligt otillräcklig, emellertid totalt sett i en situation med underkompensation för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och de därmed relaterade aktiviteter som det dittills tillhandahållit. För hela perioden 1996–2014 belöpte sig dem samlade reella underkompensationen till över 700 000 euro. Som också visats ovan (se tabell 5 i skäl 234) var HUDERF i praktiken aldrig i en situation där det mottog en reell överkompensation som tvingade det att (delvis) återbetala underskottstäckningen. Det blev i själva verket ständigt underkompenserat, och kommunen var konstant skyldig det pengar under perioden 1996–2014.

Tabell 11

Tabell 11

Bokföringsmässigt underskott och täckning beviljad HUDERF

Bokföringsmässigt underskott och täckning beviljad HUDERF

(euro)

HUDERF

Bokfört underskott

Finansierats via FRBRTC och regionens särskilda subventioner

Kompletterande kommunala bidrag

Total kompensation

Överkompensation (+) eller underkompensation (–) för året

Överkompensation (+) eller underkompensation (–) totalt

1996

1996

– 1 505 830

1 504 714

0

1 504 714

– 1 116

– 1 116

1997

1997

– 1 026 881

1 026 279

0

1 026 279

– 602

– 1 718

1998

1998

– 245 113

245 415

0

245 415

302

– 1 417

1999

1999

1 642

0

0

0

0

– 1 417

2000

2000

– 484 951

484 949

0

484 949

– 2

– 1 419

2001

2001

– 1 218 954

1 218 000

0

1 218 000

– 954

– 2 373

2002

2002

– 479 490

480 000

0

480 000

510

– 1 863

2003

2003

– 1 117 778

820 000

297 778

1 117 778

0

– 1 862

2004

2004

– 781 981

781 981

0

781 981

0

– 1 862

2005

2005

– 1 279 230

778 000

501 230

1 279 230

0

– 1 863

2006

2006

– 2 494 074

778 000

1 716 074

2 494 074

0

– 1 863

2007

2007

– 2 687 621

622 529

2 065 313

2 687 842

221

– 1 642

2008

2008

– 2 314 050

871 350

1 442 700

2 314 050

0

– 1 642

2009

2009

– 1 868 670

1 246 998

621 672

1 868 670

0

– 1 642

2010

2010

– 1 823 049

1 401 628

0

1 401 628

– 421 421

– 423 062

2011

2011

– 1 620 663

1 220 232

0

1 220 232

– 400 431

– 823 493

2012

2012

– 945 316

945 316

0

945 316

0

– 823 493

2013

2013

– 528 779

635 966

0

635 966

107 187

– 716 306

2014

2014

– 618 000

618 000

0

618 000

0

– 716 306

– 23 038 788

– 23 038 788

15 679 357

15 679 357

6 644 767

6 644 767

22 324 124

22 324 124

– 716 306

– 716 306

| (242) | För Institut Bordet var de bokföringsmässiga resultaten från 1996 till 2001 positiva och kommunen har därför inte tilldelats åtgärder under dessa år. Redovisning av resultaten från 2002 var dock negativ, och därför överfördes medel för att täcka underskottet. Tabell 12 visar låga tekniska överkompensationer 2005 och 2011 (med 4 % respektive 0,5 % av den tilldelade kompensationen under det aktuella året). År 2009 verkar det ha funnits en betydande tekniska överkompensation på cirka 580 000 euro (eller nästan 46 % av den tilldelade kompensationen det året). År 2008 registrerades dock en underkompensation på ca 533 000 euro (nästan 505 000 euro på aggregerad basis). Det ger endast en kombinerad teknisk överkompensation på 73 702 (mindre än 6 % av kompensationen för 2009) som kunde föras över till 2010 (284) (men som ännu inte har beviljats kompensation för 2010). Under vart och ett av de år som omfattades av undersökningen hade Institut Bordet dessutom fortfarande inte täckt sina registrerade underskott (se tabell 6 i skäl 234). År 2009 var kommunen skyldig sjukhuset ca 3 miljoner euro. För hela perioden 1996–2014 uppgick den totala faktiska underkompensationen till sammanlagt över 2,4 miljoner euro. Såsom förklaras i skäl 234 reducerar överskotten 1996–2001 kommunens utestående skuld eftersom kommunen drar av överskottet innan de beviljar underskottstäckningen.

  Tabell 12


  Bokföringsmässigt underskott och täckning beviljad Institut Bordet












  (euro) |
| --- | --- |
| Institut Bordet | Bokfört underskott | Finansierats via FRBRTC och regionens särskilda subventioner | Kompletterande kommunala bidrag | Total kompensation | Överkompensation (+) eller underkompensation (–) för året | Överkompensation (+) eller underkompensation (–) totalt |
| 1996 | 752 505 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1997 | 170 241 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1998 | 41 349 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1999 | 44 371 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2000 | 5 439 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2001 | 154 518 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2002 | – 4 929 105 | 4 929 106 | 0 | 4 929 106 | 1 | 1 |
| 2003 | – 4 916 506 | 2 025 000 | 2 891 506 | 4 916 506 | 0 | 1 |
| 2004 | – 2 001 995 | 1 321 316 | 680 679 | 2 001 995 | 0 | 1 |
| 2005 | – 771 467 | 800 000 | 0 | 800 000 | 28 533 | 28 534 |
| 2006 | – 1 817 630 | 1 800 000 | 17 630 | 1 817 630 | 0 | 28 533 |
| 2007 | – 1 874 162 | 1 208 531 | 665 631 | 1 874 162 | 0 | 28 533 |
| 2008 | – 1 624 347 | 1 055 516 | 35 509 | 1 091 025 | – 533 322 | – 504 789 |
| 2009 | – 688 005 | 1 266 496 | 0 | 1 266 496 | 578 491 | 73 702 |
| 2010 | – 655 634 | 0 | 0 | 0 | – 655 634 | – 581 932 |
| 2011 | – 838 644 | 841 506 | 0 | 841 506 | 2 862 | – 579 070 |
| 2012 | – 833 460 | 817 267 | 0 | 817 267 | – 16 193 | – 595 263 |
| 2013 | – 2 551 468 | 1 271 933 | 0 | 1 271 933 | – 1 279 535 | – 1 874 798 |
| 2014 | – 1 943 857 | 1 380 000 | 0 | 1 380 000 | – 563 857 | – 2 438 654 |
| | – 24 277 858 | 18 716 671 | 4 290 955 | 23 007 626 | – 2 438 654 | |

(242)

För Institut Bordet var de bokföringsmässiga resultaten från 1996 till 2001 positiva och kommunen har därför inte tilldelats åtgärder under dessa år. Redovisning av resultaten från 2002 var dock negativ, och därför överfördes medel för att täcka underskottet. Tabell 12 visar låga tekniska överkompensationer 2005 och 2011 (med 4 % respektive 0,5 % av den tilldelade kompensationen under det aktuella året). År 2009 verkar det ha funnits en betydande tekniska överkompensation på cirka 580 000 euro (eller nästan 46 % av den tilldelade kompensationen det året). År 2008 registrerades dock en underkompensation på ca 533 000 euro (nästan 505 000 euro på aggregerad basis). Det ger endast en kombinerad teknisk överkompensation på 73 702 (mindre än 6 % av kompensationen för 2009) som kunde föras över till 2010 (284) (men som ännu inte har beviljats kompensation för 2010). Under vart och ett av de år som omfattades av undersökningen hade Institut Bordet dessutom fortfarande inte täckt sina registrerade underskott (se tabell 6 i skäl 234). År 2009 var kommunen skyldig sjukhuset ca 3 miljoner euro. För hela perioden 1996–2014 uppgick den totala faktiska underkompensationen till sammanlagt över 2,4 miljoner euro. Såsom förklaras i skäl 234 reducerar överskotten 1996–2001 kommunens utestående skuld eftersom kommunen drar av överskottet innan de beviljar underskottstäckningen.

284

Tabell 12

Tabell 12

Bokföringsmässigt underskott och täckning beviljad Institut Bordet

Bokföringsmässigt underskott och täckning beviljad Institut Bordet

(euro)

Institut Bordet

Bokfört underskott

Finansierats via FRBRTC och regionens särskilda subventioner

Kompletterande kommunala bidrag

Total kompensation

Överkompensation (+) eller underkompensation (–) för året

Överkompensation (+) eller underkompensation (–) totalt

1996

1996

752 505

0

0

0

0

0

1997

1997

170 241

0

0

0

0

0

1998

1998

41 349

0

0

0

0

0

1999

1999

44 371

0

0

0

0

0

2000

2000

5 439

0

0

0

0

0

2001

2001

154 518

0

0

0

0

0

2002

2002

– 4 929 105

4 929 106

0

4 929 106

1

1

2003

2003

– 4 916 506

2 025 000

2 891 506

4 916 506

0

1

2004

2004

– 2 001 995

1 321 316

680 679

2 001 995

0

1

2005

2005

– 771 467

800 000

0

800 000

28 533

28 534

2006

2006

– 1 817 630

1 800 000

17 630

1 817 630

0

28 533

2007

2007

– 1 874 162

1 208 531

665 631

1 874 162

0

28 533

2008

2008

– 1 624 347

1 055 516

35 509

1 091 025

– 533 322

– 504 789

2009

2009

– 688 005

1 266 496

0

1 266 496

578 491

73 702

2010

2010

– 655 634

0

0

0

– 655 634

– 581 932

2011

2011

– 838 644

841 506

0

841 506

2 862

– 579 070

2012

2012

– 833 460

817 267

0

817 267

– 16 193

– 595 263

2013

2013

– 2 551 468

1 271 933

0

1 271 933

– 1 279 535

– 1 874 798

2014

2014

– 1 943 857

1 380 000

0

1 380 000

– 563 857

– 2 438 654

– 24 277 858

– 24 277 858

18 716 671

18 716 671

4 290 955

4 290 955

23 007 626

23 007 626

– 2 438 654

– 2 438 654

| (243) | Såsom förklaras ovan (se skäl 236) har analysen av om det förelåg överkompensation för CHU Brugmann åren 1996–1998 inte kunnat genomföras på grund av brist på sifferuppgifter. Tabell 13 nedan visar låga tekniska överkompensationer år 2000, 2003, 2004, 2008 och 2011 (som i varje fall inte överstiger 7 % av den beviljade kompensationen det året). I två år, närmare bestämt 1999 och 2012, blev den tekniska överkompensationen högre än 10 % av den beviljade kompensationen för det året (15,3 % respektive 12,9 %). CHU Brugmann var 2012 emellertid totalt sett i en situation med underkompensation efter att ha mottagit klart otillräckliga kompensationer 2009 och 2010 (dvs. en underkompensation på 558 858 euro). För 1999 saknas uppgifter för det föregående året, som måste beaktas när man bedömer CHU Brugmanns övergripande situation med avseende på kompensation under 1999. Det är dock viktigt att notera att de första utbetalningar som kommunen gjorde (på grundval av finansieringen från FRBRTC) inte påbörjas förrän 2003, och att CHU Brugmann, vilket framgår av tabell 4 i skäl 234, inte vid någon tidpunkt befann sig i en situation där det mottog en faktisk överkompensation som förpliktade det att (delvis) återbetala underskottstäckningen. Vid varje tidspunkt åren 1996–2014 var CHU Brugmann totalt sett i en situation där det var underkompenserat, och kommunen var skyldig det pengar för täckning av de tidigare underskotten. För denna period uppgick den faktiska underkompensationen till totalt cirka 935 000 euro.

  Tabell 13


  Bokföringsmässigt underskott och täckning beviljad CHU Brugmann












  (euro) |
| --- | --- |
| CHU Brugmann | Bokfört underskott | Finansierats via FRBRTC och regionens särskilda subventioner | Kompletterande kommunala bidrag | Total kompensation | Överkompensation (+) eller underkompensation (–) för året | Överkompensation (+) eller underkompensation (–) totalt |
| 1999 | – 508 171 | 600 000 | 0 | 600 000 | 91 829 | 91 829 |
| 2000 | – 3 755 229 | 3 755 587 | 0 | 3 755 587 | 358 | 92 188 |
| 2001 | – 5 440 039 | 5 440 000 | 0 | 5 440 000 | – 39 | 92 149 |
| 2002 | – 1 976 934 | 1 976 933 | 0 | 1 976 933 | – 1 | 92 149 |
| 2003 | – 1 697 238 | 1 770 000 | 0 | 1 770 000 | 72 762 | 164 911 |
| 2004 | – 1 442 292 | 1 457 000 | 0 | 1 457 000 | 14 708 | 179 619 |
| 2005 | – 7 413 186 | 3 657 000 | 3 756 186 | 7 413 186 | 0 | 179 619 |
| 2006 | – 14 180 725 | 3 657 000 | 10 523 725 | 14 180 725 | 0 | 179 619 |
| 2007 | – 6 954 466 | 4 125 610 | 2 828 856 | 6 954 466 | 0 | 179 619 |
| 2008 | – 6 308 290 | 3 999 767 | 2 505 046 | 6 504 813 | 196 523 | 376 142 |
| 2009 | – 6 228 859 | 3 231 504 | 2 600 612 | 5 832 116 | – 396 743 | – 20 601 |
| 2010 | – 5 011 208 | 3 644 432 | 169 179 | 3 813 611 | – 1 197 597 | – 1 218 198 |
| 2011 | – 2 982 442 | 3 206 932 | 0 | 3 206 932 | 224 490 | – 993 708 |
| 2012 | – 2 945 806 | 3 380 656 | 0 | 3 380 656 | 434 850 | – 558 858 |
| 2013 | – 2 799 788 | 2 500 348 | 0 | 2 500 348 | – 299 440 | – 858 298 |
| 2014 | – 2 923 714 | 2 847 000 | 0 | 2 847 000 | – 76 714 | – 935 011 |
| | – 72 568 384 | 49 249 769 | 22 383 604 | 71 633 373 | – 935 011 | |

(243)

Såsom förklaras ovan (se skäl 236) har analysen av om det förelåg överkompensation för CHU Brugmann åren 1996–1998 inte kunnat genomföras på grund av brist på sifferuppgifter. Tabell 13 nedan visar låga tekniska överkompensationer år 2000, 2003, 2004, 2008 och 2011 (som i varje fall inte överstiger 7 % av den beviljade kompensationen det året). I två år, närmare bestämt 1999 och 2012, blev den tekniska överkompensationen högre än 10 % av den beviljade kompensationen för det året (15,3 % respektive 12,9 %). CHU Brugmann var 2012 emellertid totalt sett i en situation med underkompensation efter att ha mottagit klart otillräckliga kompensationer 2009 och 2010 (dvs. en underkompensation på 558 858 euro). För 1999 saknas uppgifter för det föregående året, som måste beaktas när man bedömer CHU Brugmanns övergripande situation med avseende på kompensation under 1999. Det är dock viktigt att notera att de första utbetalningar som kommunen gjorde (på grundval av finansieringen från FRBRTC) inte påbörjas förrän 2003, och att CHU Brugmann, vilket framgår av tabell 4 i skäl 234, inte vid någon tidpunkt befann sig i en situation där det mottog en faktisk överkompensation som förpliktade det att (delvis) återbetala underskottstäckningen. Vid varje tidspunkt åren 1996–2014 var CHU Brugmann totalt sett i en situation där det var underkompenserat, och kommunen var skyldig det pengar för täckning av de tidigare underskotten. För denna period uppgick den faktiska underkompensationen till totalt cirka 935 000 euro.

Tabell 13

Tabell 13

Bokföringsmässigt underskott och täckning beviljad CHU Brugmann

Bokföringsmässigt underskott och täckning beviljad CHU Brugmann

(euro)

CHU Brugmann

Bokfört underskott

Finansierats via FRBRTC och regionens särskilda subventioner

Kompletterande kommunala bidrag

Total kompensation

Överkompensation (+) eller underkompensation (–) för året

Överkompensation (+) eller underkompensation (–) totalt

1999

1999

– 508 171

600 000

0

600 000

91 829

91 829

2000

2000

– 3 755 229

3 755 587

0

3 755 587

358

92 188

2001

2001

– 5 440 039

5 440 000

0

5 440 000

– 39

92 149

2002

2002

– 1 976 934

1 976 933

0

1 976 933

– 1

92 149

2003

2003

– 1 697 238

1 770 000

0

1 770 000

72 762

164 911

2004

2004

– 1 442 292

1 457 000

0

1 457 000

14 708

179 619

2005

2005

– 7 413 186

3 657 000

3 756 186

7 413 186

0

179 619

2006

2006

– 14 180 725

3 657 000

10 523 725

14 180 725

0

179 619

2007

2007

– 6 954 466

4 125 610

2 828 856

6 954 466

0

179 619

2008

2008

– 6 308 290

3 999 767

2 505 046

6 504 813

196 523

376 142

2009

2009

– 6 228 859

3 231 504

2 600 612

5 832 116

– 396 743

– 20 601

2010

2010

– 5 011 208

3 644 432

169 179

3 813 611

– 1 197 597

– 1 218 198

2011

2011

– 2 982 442

3 206 932

0

3 206 932

224 490

– 993 708

2012

2012

– 2 945 806

3 380 656

0

3 380 656

434 850

– 558 858

2013

2013

– 2 799 788

2 500 348

0

2 500 348

– 299 440

– 858 298

2014

2014

– 2 923 714

2 847 000

0

2 847 000

– 76 714

– 935 011

– 72 568 384

– 72 568 384

49 249 769

49 249 769

22 383 604

22 383 604

71 633 373

71 633 373

– 935 011

– 935 011

| (244) | Slutligen kan de begränsade överskott som vissa IRIS-sjukhus redovisade (dvs. CHU Saint-Pierre 2006, HUDERF 1999 och Institut Bordet 1996–2001) inte betraktas som ett tecken på överkompensation. På grundval av gällande särredovisning (se skäl 226) att IRIS-sjukhusen drar kommissionen slutsatsen att alla utom en av de vinster som härrör från vinster som genereras av de relaterade aktiviteterna (se skälen 41, 116 och 117) som genomförts av IRIS-sjukhusen. De verksamheter som är knutna till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som Institut Bordet utförde, genererade ett mindre överskott 1996, i storleksordningen 1 % av sjukhusets totala intäkter det året. Kommissionen anser att ett begränsat överskott under alla omständigheter vara proportionerliga och därför inte leder till överkompensation. Såsom också förklaras ovan (se skäl 234) används alla överskott (oavsett om de härrör från tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse eller relaterade aktiviteter) endast för att reducera framtida underskott (eller tidigare underskott som inte har täckts) och minskar på så sätt kommunernas bidrag. |
| --- | --- |

(244)

Slutligen kan de begränsade överskott som vissa IRIS-sjukhus redovisade (dvs. CHU Saint-Pierre 2006, HUDERF 1999 och Institut Bordet 1996–2001) inte betraktas som ett tecken på överkompensation. På grundval av gällande särredovisning (se skäl 226) att IRIS-sjukhusen drar kommissionen slutsatsen att alla utom en av de vinster som härrör från vinster som genereras av de relaterade aktiviteterna (se skälen 41, 116 och 117) som genomförts av IRIS-sjukhusen. De verksamheter som är knutna till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som Institut Bordet utförde, genererade ett mindre överskott 1996, i storleksordningen 1 % av sjukhusets totala intäkter det året. Kommissionen anser att ett begränsat överskott under alla omständigheter vara proportionerliga och därför inte leder till överkompensation. Såsom också förklaras ovan (se skäl 234) används alla överskott (oavsett om de härrör från tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse eller relaterade aktiviteter) endast för att reducera framtida underskott (eller tidigare underskott som inte har täckts) och minskar på så sätt kommunernas bidrag.

| (245) | På grundval av ovanstående drar kommissionen slutsatsen att inget IRIS-sjukhus i praktiken har mottagit en överkompensation, eftersom betalningarna för att täcka underskottet var försenade, då de berörda kommunerna under hela perioden 1996–2014 var skyldiga varje IRIS-sjukhus stora belopp i underskottstäckning, och eftersom varje IRIS-sjukhus totalt sett blev underkompenserat. |
| --- | --- |

(245)

På grundval av ovanstående drar kommissionen slutsatsen att inget IRIS-sjukhus i praktiken har mottagit en överkompensation, eftersom betalningarna för att täcka underskottet var försenade, då de berörda kommunerna under hela perioden 1996–2014 var skyldiga varje IRIS-sjukhus stora belopp i underskottstäckning, och eftersom varje IRIS-sjukhus totalt sett blev underkompenserat.

7.3.6   Kontroll av överkompensation

Kontroll av överkompensation

| (246) | Genom det tredje väsentliga villkor för förenlighet som anges i SGEI-beslutet från 2012 åläggs medlemsstaterna att vidta åtgärder för att kontrollera att de verksamheter som anförtrotts tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inte överkompenseras och att medlemsstaterna regelbundet och minst vart tredje år i syfte ska utföra eller låta utföra kontroller (285). Om en verksamhet har fått en överkompensering, är medlemsstaterna skyldiga att återkräva det från denna (286). |
| --- | --- |

(246)

Genom det tredje väsentliga villkor för förenlighet som anges i SGEI-beslutet från 2012 åläggs medlemsstaterna att vidta åtgärder för att kontrollera att de verksamheter som anförtrotts tillhandahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inte överkompenseras och att medlemsstaterna regelbundet och minst vart tredje år i syfte ska utföra eller låta utföra kontroller (285). Om en verksamhet har fått en överkompensering, är medlemsstaterna skyldiga att återkräva det från denna (286).

285

286

| (247) | Först och främst bör det noteras att själva arten av denna kompensationsmekanism, vad avser den aktuella underskottstäckningsordningen, redan i hög grad minskar risken för överkompensation och att den därför är en åtgärd som bidrar till att undvika överkompensation. Kommunerna kan endast omfatta IRIS-sjukhusens underskott som faktiskt konstaterats i utförandet av tjänster av allmänt intresse och den begränsade verksamhet. Kompensationen täcker således endast de resterande nettokostnaderna (se skäl 226) som bärs vid tillhandahållandet av sådana tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och relaterade aktiviteter, och omfattar inte ens en rimlig vinst. Alla betalningar ska göras i efterhand, det vill säga efter underskott har registrerats (se tabellerna i skäl 234). Betalningar ska göras i flera omgångar (se tabellerna i skäl 234), vilka garanterar att kommunerna kan hålla tillbaka en betalning vid minsta tecken på överkompensation. Kommunerna ska också kontrollera de totala finansieringsunderskott före överföring till IRIS-sjukhusen. Såsom förklaras ovan (se skäl 235) har de lokala myndigheterna även avtalat med IRIS-sjukhusen, att dessa omedelbart ska återbetala kommunerna den täckning av underskott som utbetalas i enlighet med artikel 109 i LCH, i syfte att undvika dubbeltäckning av ett visst underskott. Följaktligen finns det endast en begränsad och teoretisk risk för överkompensation när ersättningen analyseras varje år separat (se skälen 237 och 238). I praktiken har emellertid ingen av IRIS-sjukhusens någonsin fått en reell överkompensation, eftersom kommunerna när som helst under perioden 1996–2014 varit skyldiga IRIS-sjukhusen stora belopp i obetald underskottstäckning (vilket bekräftas i tabellerna i skäl 234). |
| --- | --- |

(247)

Först och främst bör det noteras att själva arten av denna kompensationsmekanism, vad avser den aktuella underskottstäckningsordningen, redan i hög grad minskar risken för överkompensation och att den därför är en åtgärd som bidrar till att undvika överkompensation. Kommunerna kan endast omfatta IRIS-sjukhusens underskott som faktiskt konstaterats i utförandet av tjänster av allmänt intresse och den begränsade verksamhet. Kompensationen täcker således endast de resterande nettokostnaderna (se skäl 226) som bärs vid tillhandahållandet av sådana tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och relaterade aktiviteter, och omfattar inte ens en rimlig vinst. Alla betalningar ska göras i efterhand, det vill säga efter underskott har registrerats (se tabellerna i skäl 234). Betalningar ska göras i flera omgångar (se tabellerna i skäl 234), vilka garanterar att kommunerna kan hålla tillbaka en betalning vid minsta tecken på överkompensation. Kommunerna ska också kontrollera de totala finansieringsunderskott före överföring till IRIS-sjukhusen. Såsom förklaras ovan (se skäl 235) har de lokala myndigheterna även avtalat med IRIS-sjukhusen, att dessa omedelbart ska återbetala kommunerna den täckning av underskott som utbetalas i enlighet med artikel 109 i LCH, i syfte att undvika dubbeltäckning av ett visst underskott. Följaktligen finns det endast en begränsad och teoretisk risk för överkompensation när ersättningen analyseras varje år separat (se skälen 237 och 238). I praktiken har emellertid ingen av IRIS-sjukhusens någonsin fått en reell överkompensation, eftersom kommunerna när som helst under perioden 1996–2014 varit skyldiga IRIS-sjukhusen stora belopp i obetald underskottstäckning (vilket bekräftas i tabellerna i skäl 234).

| (248) | För det andra definieras i lagen av den 14 november 1983 (287) om tillsyn av beviljandet och användningen av subventioner, särskilt för lokala myndigheter. Den innehåller samma regler som beslutet avseende Bryssel av den 23 februari 2006, som fastställer bestämmelserna för budget, redovisning och revision (288) och i vilken det för huvudstadsregionen Bryssel har infogats allmänna regler från lagen av den 16 maj 2003 om allmänna föreskrifter för budget, kontroll av bidrag och räkenskaperna för lokalsamhällen och regioner, liksom genomförandet av de kontroller som den belgiska revisionsrätten (289). I artikel 1 i lagen av den 14 november 1983 anges följande:

  ”Denna lag ska tillämpas på alla stöd som beviljas av






  1) | provinser, kommuner och institutioner med status som juridisk person, inbegripet stadsområden, kommunsammanslutningar, kulturkommissioner, provinsförbund och kommunförbund, |
| --- | --- | --- |

(248)

För det andra definieras i lagen av den 14 november 1983 (287) om tillsyn av beviljandet och användningen av subventioner, särskilt för lokala myndigheter. Den innehåller samma regler som beslutet avseende Bryssel av den 23 februari 2006, som fastställer bestämmelserna för budget, redovisning och revision (288) och i vilken det för huvudstadsregionen Bryssel har infogats allmänna regler från lagen av den 16 maj 2003 om allmänna föreskrifter för budget, kontroll av bidrag och räkenskaperna för lokalsamhällen och regioner, liksom genomförandet av de kontroller som den belgiska revisionsrätten (289). I artikel 1 i lagen av den 14 november 1983 anges följande:

287

288

289

”Denna lag ska tillämpas på alla stöd som beviljas av

1)

provinser, kommuner och institutioner med status som juridisk person, inbegripet stadsområden, kommunsammanslutningar, kulturkommissioner, provinsförbund och kommunförbund,

| 2) | juridiska eller fysiska personer som direkt eller indirekt mottar subventioner från subventionsgivarna i punkt 1).” |
| --- | --- |

2)

juridiska eller fysiska personer som direkt eller indirekt mottar subventioner från subventionsgivarna i punkt 1).”

I artikel 2 i denna lag fastställs också dess mycket omfattande räckvidd, och följande anges:

”Med subvention förstås: [...] varje bidrag eller förmåner eller stöd, oavsett form eller benämning, som omfattar återbetalningspliktiga förskott som beviljas räntefritt och med syfte att främja praktisk verksamhet av allmänt intresse [...]”.

Det framgår av dessa artiklar att underskottstäckningen från kommunerna i Bryssel till IRIS-sjukhusen för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och därmed relaterade aktiviteter faller inom tillämpningsområdet för denna lag.

| (249) | I artikel 3 i lagen av den 14 november 1983 fastställs principen att bidraget kommer att användas endast för det ändamål för vilket det beviljades och mottagare ska kunna styrka att detta har skett. Artikel 4 och 5 definieras andra regler för beviljande av bidrag och de skyldigheter att lämna insyn som åläggs stödmottagaren. Artikel 6–7 innehåller bestämmelser om den kontroll som utförs av subventionsgivaren, eller för dennes räkning, av hur medlen används. I artikel 6 i genomförandebestämmelserna föreskrivs särskilt följande:

  ”Varje [subventions-]givare har rätt att utföra kontroller på plats av hur subventionen använts.”

  I artikel 7 fastställs krav på återbetalning och indrivning av subventionerna. Denna artikel lyder sålunda:

  ”Utan att det påverkar upphävningsbestämmelserna som rör subventionen är stödmottagaren skyldig att återbetala detsamma om






  1) | stödmottagaren underlåter att använda bidraget för det ändamål för vilket det beviljades, |
| --- | --- | --- |

(249)

I artikel 3 i lagen av den 14 november 1983 fastställs principen att bidraget kommer att användas endast för det ändamål för vilket det beviljades och mottagare ska kunna styrka att detta har skett. Artikel 4 och 5 definieras andra regler för beviljande av bidrag och de skyldigheter att lämna insyn som åläggs stödmottagaren. Artikel 6–7 innehåller bestämmelser om den kontroll som utförs av subventionsgivaren, eller för dennes räkning, av hur medlen används. I artikel 6 i genomförandebestämmelserna föreskrivs särskilt följande:

”Varje [subventions-]givare har rätt att utföra kontroller på plats av hur subventionen använts.”

I artikel 7 fastställs krav på återbetalning och indrivning av subventionerna. Denna artikel lyder sålunda:

”Utan att det påverkar upphävningsbestämmelserna som rör subventionen är stödmottagaren skyldig att återbetala detsamma om

1)

stödmottagaren underlåter att använda bidraget för det ändamål för vilket det beviljades,

| 2) | stödmottagaren inte tillhandahåller de styrkande handlingar som avses i artikel 4 och 5, |
| --- | --- |

2)

stödmottagaren inte tillhandahåller de styrkande handlingar som avses i artikel 4 och 5,

| 3) | stödmottagaren motsatte sig att de kontroller som avses i artikel 6. |
| --- | --- |

3)

stödmottagaren motsatte sig att de kontroller som avses i artikel 6.

Dock ska stödmottagaren i fall 1 och 2 endast återbetala den del av bidraget som inte är rimlig och motiverad.

Offentligrättsliga juridiska personer som har befogenhet att ta ut direkta skatter ska godkännas genom tvång att återkräva de återbetalningspliktiga bidragen. Den indrivningsansvarige fastställer indrivningsmetod. Indrivning göras verkställbart av den förvaltningsmyndighet som har befogenhet att göra de aktuella offentligrättsliga juridiska personers respektive direkta bestämmelser verkställbara.”

| (250) | Lagen gör det möjligt för kommunerna att se till att bidragen fördelas i enlighet med de nödvändiga villkoren, och att övervaka deras tillämpning och återkräva belopp som inte behövdes. Betalning av underskottstäckningen omfattas därför av mycket strikta regler. Berört sjukhus godtagandet av detta innebär att de av en oberoende myndighet, som kan garantera, att subventionen användes för det som den blev beviljas för. I motsatt fall har sjukhuset ska vara skyldig att omedelbart återbetala det, vilket garanterar återbetalning av eventuell överkompensation för IRIS-sjukhusen. |
| --- | --- |

(250)

Lagen gör det möjligt för kommunerna att se till att bidragen fördelas i enlighet med de nödvändiga villkoren, och att övervaka deras tillämpning och återkräva belopp som inte behövdes. Betalning av underskottstäckningen omfattas därför av mycket strikta regler. Berört sjukhus godtagandet av detta innebär att de av en oberoende myndighet, som kan garantera, att subventionen användes för det som den blev beviljas för. I motsatt fall har sjukhuset ska vara skyldig att omedelbart återbetala det, vilket garanterar återbetalning av eventuell överkompensation för IRIS-sjukhusen.

| (251) | Detta bekräftas av CPAS-lagen, vars artikel 60.6 har följande lydelse:

  ”Inrättande eller utvidgning av institutioner eller enheter som kommer att kunna få bidrag för investeringar eller drift kan endast fattas på grundval av dokumentation som visar att de villkor som föreskrivs i lagen om beviljande av bidraghar uppfyllts.”

  Om ett CPAS hjälper ett offentligt sjukhus ska den dokumentera att reglerna om beviljande av finansiering respekteras. |
| --- | --- |

(251)

Detta bekräftas av CPAS-lagen, vars artikel 60.6 har följande lydelse:

”Inrättande eller utvidgning av institutioner eller enheter som kommer att kunna få bidrag för investeringar eller drift kan endast fattas på grundval av dokumentation som visar att de villkor som föreskrivs i lagen om beviljande av bidraghar uppfyllts.”

Om ett CPAS hjälper ett offentligt sjukhus ska den dokumentera att reglerna om beviljande av finansiering respekteras.

| (252) | I artikel 135g i CPAS-lagen definieras likaledes de närmare bestämmelserna om kvartalsvis övervakning av lokala kapitel XII-sammanslutningar (i detta fall IRIS-sjukhusen) av paraplyorganisationen (i detta fall IRIS). Detta innebär särskilt att IRIS kontrollerar att de beslut som fattats av IRIS-sjukhusen är förenliga med






  ”1) | de allmänna strategiska plan och en plan för upprättandet av sjuhusverksamheten och de beslut som fattas för att genomföra dem, |
| --- | --- | --- |

(252)

I artikel 135g i CPAS-lagen definieras likaledes de närmare bestämmelserna om kvartalsvis övervakning av lokala kapitel XII-sammanslutningar (i detta fall IRIS-sjukhusen) av paraplyorganisationen (i detta fall IRIS). Detta innebär särskilt att IRIS kontrollerar att de beslut som fattats av IRIS-sjukhusen är förenliga med

”1)

de allmänna strategiska plan och en plan för upprättandet av sjuhusverksamheten och de beslut som fattas för att genomföra dem,

| 2) | den tjänsteförteckning och den finansieringsplan som beslutats av den lokala sammanslutningen på grundval av riktlinjer som fastställts av paraplyorganisationen, liksom korrigeringar och uppdateringar av dem, |
| --- | --- |

2)

den tjänsteförteckning och den finansieringsplan som beslutats av den lokala sammanslutningen på grundval av riktlinjer som fastställts av paraplyorganisationen, liksom korrigeringar och uppdateringar av dem,

| 3) | den årliga budget som antagits av den lokala sammanslutningen på grundval av riktlinjer som paraplyorganisation fastlagt. |
| --- | --- |

3)

den årliga budget som antagits av den lokala sammanslutningen på grundval av riktlinjer som paraplyorganisation fastlagt.

Vid bristande efterlevnad ska paraplyorganisationen vidta de åtgärder den anser vara lämpliga för att se till att den bristande efterlevnaden upphör och meddelar dem till berörd lokal sammanslutning för genomförande inom den tidsfrist som den fastställer.

Om den berörda lokala sammanslutningen inte vidtar åtgärderna inom föreskriven frist kan paraplyorganisationen utan dröjsmål ålägga den revisor som avses i artikel 135h att träda in i stället för det organ i den lokala sammanslutningen som har försummat sin plikt.”

| (253) | Av ovannämnda bestämmelser framgår att CPAS-lagen av den 14 november 1983 gör det möjligt för kommunerna i Bryssel att garantera att de subventioner som beviljades IRIS-sjukhusen används korrekt och inte leder till överkompensation. Den kombinerade tillämpningen av dessa bestämmelser underlättar kontroll av överkompensation och indrivning av överkompensation. Dessutom ges i händelse av bristande efterlevnad befogenheter till tredje part för att garantera att dessa skyldigheter som åligger IRIS-sjukhusen ska uppfyllas, särskilt vad gäller budgeten. Kommunerna, CPAS och paraplyorganisationen IRIS har därför utökade granskningsbefogenheter, även om det praktiskt taget inte finns någon risk för överkompensation i kraft av den i detta beslut avhandlade underskottstäckningsordning. |
| --- | --- |

(253)

Av ovannämnda bestämmelser framgår att CPAS-lagen av den 14 november 1983 gör det möjligt för kommunerna i Bryssel att garantera att de subventioner som beviljades IRIS-sjukhusen används korrekt och inte leder till överkompensation. Den kombinerade tillämpningen av dessa bestämmelser underlättar kontroll av överkompensation och indrivning av överkompensation. Dessutom ges i händelse av bristande efterlevnad befogenheter till tredje part för att garantera att dessa skyldigheter som åligger IRIS-sjukhusen ska uppfyllas, särskilt vad gäller budgeten. Kommunerna, CPAS och paraplyorganisationen IRIS har därför utökade granskningsbefogenheter, även om det praktiskt taget inte finns någon risk för överkompensation i kraft av den i detta beslut avhandlade underskottstäckningsordning.

| (254) | När det offentliga sjukhusets resultaträkning visar underskott kan kollegiet av borgmästare och kommunalfullmäktigeledamöter i enlighet med artikel 111.2 och artikel 126 i CPAS-lagen dessutom suspendera ”genomförandet av alla beslut som fattats av CPA, som skadar det kommunala intresset och särskilt kommunens ekonomiska intressen”. |
| --- | --- |

(254)

När det offentliga sjukhusets resultaträkning visar underskott kan kollegiet av borgmästare och kommunalfullmäktigeledamöter i enlighet med artikel 111.2 och artikel 126 i CPAS-lagen dessutom suspendera ”genomförandet av alla beslut som fattats av CPA, som skadar det kommunala intresset och särskilt kommunens ekonomiska intressen”.

| (255) | Slutligen bör det noteras att de myndigheter som beviljar stödet (dvs. kommunerna och CPAS) kontrollerar stödmottagarna direkt. I synnerhet har dessa myndigheter röstemajoriteten i IRIS-sjukhusens styrelse, som bland annat utser generaldirektören för enskilda sjukhus. För den osannolika händelsen att ett IRIS-sjukhus skulle vägra att återbetala överkompensationen, skulle de offentliga myndigheterna lätt kunna byta generaldirektör i syfte att komma till rätta med situationen. Såsom för övrigt krävs enligt varje IRIS-sjukhus stadgar sammanträder styrelsen minst åtta gånger per år, vilket gör det möjligt för de myndigheter som beviljade stödet i fråga att följa IRIS-sjukhusens ekonomiska situation (särskilt genom kvartalsvisa rapporter om denna fråga, vilket krävs enligt stadgarna). |
| --- | --- |

(255)

Slutligen bör det noteras att de myndigheter som beviljar stödet (dvs. kommunerna och CPAS) kontrollerar stödmottagarna direkt. I synnerhet har dessa myndigheter röstemajoriteten i IRIS-sjukhusens styrelse, som bland annat utser generaldirektören för enskilda sjukhus. För den osannolika händelsen att ett IRIS-sjukhus skulle vägra att återbetala överkompensationen, skulle de offentliga myndigheterna lätt kunna byta generaldirektör i syfte att komma till rätta med situationen. Såsom för övrigt krävs enligt varje IRIS-sjukhus stadgar sammanträder styrelsen minst åtta gånger per år, vilket gör det möjligt för de myndigheter som beviljade stödet i fråga att följa IRIS-sjukhusens ekonomiska situation (särskilt genom kvartalsvisa rapporter om denna fråga, vilket krävs enligt stadgarna).

| (256) | Mot bakgrund av ovanstående drar kommissionen slutsatsen att det finns tillräckliga bestämmelser för att förhindra, identifiera och återkräva eventuell överkompensation, medan risken för reell överkompensation synes mycket begränsad på grund av arten av den aktuella stödåtgärden. |
| --- | --- |

(256)

Mot bakgrund av ovanstående drar kommissionen slutsatsen att det finns tillräckliga bestämmelser för att förhindra, identifiera och återkräva eventuell överkompensation, medan risken för reell överkompensation synes mycket begränsad på grund av arten av den aktuella stödåtgärden.

7.3.7   Uppdragens varaktighet

Uppdragens varaktighet

| (257) | Enligt artikel 2.2 i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 ska beslutet endast gälla om överlåtelsen av att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ska vara i högst 10 år. När varaktigheten är längre än 10 år, är skyddet endast tillämpligt i den utsträckning att det krävs betydande investeringar från tjänsteleverantörer som måste skrivas av över hela den period som tjänsten tillhandahålls i enlighet med allmänt vedertagna redovisningsprinciper. |
| --- | --- |

(257)

Enligt artikel 2.2 i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 ska beslutet endast gälla om överlåtelsen av att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ska vara i högst 10 år. När varaktigheten är längre än 10 år, är skyddet endast tillämpligt i den utsträckning att det krävs betydande investeringar från tjänsteleverantörer som måste skrivas av över hela den period som tjänsten tillhandahålls i enlighet med allmänt vedertagna redovisningsprinciper.

| (258) | Stadgarna för IRIS-sjukhusen och på kommunal nivå är de relevanta officiella överlåtelsehandlingarna har en varaktighet på 30 år. Kommissionen bedömer att en så lång varaktighet grundar sig på att IRIS-sjukhusen är tvungna att göra betydande investeringar som tillhandahållare av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som anförtrotts dem. Närmare bestämt är de viktigaste tillgångarna i IRIS-sjukhusen deras byggnader (som står för över 60 % av värdet på deras tillgångar), som avskrivs över en period av 30 år i enlighet med allmänt erkända redovisningsprinciper (290). Dessutom har IRIS strategiska planer, som anger de kompletterande skyldigheterna som åligger IRIS-sjukhusen, även en begränsad giltighetstid, de är kortare. Den första strategiska planen omfattade perioden 1996–2001. Den andra strategiska plan omfattade ursprungligen perioden 2002–2006, men detta ändrades och förlängdes till 2014. En ny strategisk utvecklingsplan för perioden 2015–2018 antogs i januari 2015. |
| --- | --- |

(258)

Stadgarna för IRIS-sjukhusen och på kommunal nivå är de relevanta officiella överlåtelsehandlingarna har en varaktighet på 30 år. Kommissionen bedömer att en så lång varaktighet grundar sig på att IRIS-sjukhusen är tvungna att göra betydande investeringar som tillhandahållare av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som anförtrotts dem. Närmare bestämt är de viktigaste tillgångarna i IRIS-sjukhusen deras byggnader (som står för över 60 % av värdet på deras tillgångar), som avskrivs över en period av 30 år i enlighet med allmänt erkända redovisningsprinciper (290). Dessutom har IRIS strategiska planer, som anger de kompletterande skyldigheterna som åligger IRIS-sjukhusen, även en begränsad giltighetstid, de är kortare. Den första strategiska planen omfattade perioden 1996–2001. Den andra strategiska plan omfattade ursprungligen perioden 2002–2006, men detta ändrades och förlängdes till 2014. En ny strategisk utvecklingsplan för perioden 2015–2018 antogs i januari 2015.

290

| (259) | Genom lagen av den 10 april 2014 (291) begränsat varaktigheten för överlåtelsen av det federala grundläggande sjukhusuppdraget (292) genom en ändring av artikel 105 i den gällande versionen av LCH (293). I artikel 105 kräva bland annat att det för närvarande att den period som BMF-medlen beviljas inte överstiger10 år, utom de delar av BMF, vilken täcker kostnaderna för stora sjukhusinvesteringer som måste skrivas av över en längre period i överensstämmelse med allmänt vedertagna redovisningsprinciper. Slutligen har de individuella tillstånd som de sjukhus måste ha för att kunna söka BMF-finansiering också begränsad varaktighet (som beror på region, men som i allmänhet är ungefär fem år, och under alla omständigheter högst 10 år). |
| --- | --- |

(259)

Genom lagen av den 10 april 2014 (291) begränsat varaktigheten för överlåtelsen av det federala grundläggande sjukhusuppdraget (292) genom en ändring av artikel 105 i den gällande versionen av LCH (293). I artikel 105 kräva bland annat att det för närvarande att den period som BMF-medlen beviljas inte överstiger10 år, utom de delar av BMF, vilken täcker kostnaderna för stora sjukhusinvesteringer som måste skrivas av över en längre period i överensstämmelse med allmänt vedertagna redovisningsprinciper. Slutligen har de individuella tillstånd som de sjukhus måste ha för att kunna söka BMF-finansiering också begränsad varaktighet (som beror på region, men som i allmänhet är ungefär fem år, och under alla omständigheter högst 10 år).

291

292

293

| (260) | Kommissionen anser därför att skyldigheten enligt artikel 2.2 i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 för att begränsa varaktigheten av ett uppdrag och dokumentera att detta är uppfyllda. |
| --- | --- |

(260)

Kommissionen anser därför att skyldigheten enligt artikel 2.2 i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 för att begränsa varaktigheten av ett uppdrag och dokumentera att detta är uppfyllda.

7.3.8   Insyn och öppenhet

Insyn och öppenhet

| (261) | Slutligen krävs enligt 2012 års beslut att medlemsstaterna offentliggör vissa uppgifter. Närmare bestämt krävs det enligt artikel 7 i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012, när det handlar om kompensation på över 15 miljoner euro till en verksamhet, som också bedriver annan verksamhet än tjänster av allmänt ekonomiskt intresse att medlemsstaterna på internet eller genom andra lämpliga kanaler ska offentliggöra överlåtelseakten (eller en sammanfattning av den information som anges i artikel 4 i detta beslut) och de stödbelopp som beviljats företaget på årsbasis. |
| --- | --- |

(261)

Slutligen krävs enligt 2012 års beslut att medlemsstaterna offentliggör vissa uppgifter. Närmare bestämt krävs det enligt artikel 7 i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012, när det handlar om kompensation på över 15 miljoner euro till en verksamhet, som också bedriver annan verksamhet än tjänster av allmänt ekonomiskt intresse att medlemsstaterna på internet eller genom andra lämpliga kanaler ska offentliggöra överlåtelseakten (eller en sammanfattning av den information som anges i artikel 4 i detta beslut) och de stödbelopp som beviljats företaget på årsbasis.

| (262) | Skyldigheten att lämna insyn efter beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 är tillämpligt på ersättning på över 15 miljoner euro som beviljats en verksamhet som även har annan verksamhet än tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Som framgår av tabellerna 9–13 överskrider beloppet för den kommunala underskottstäckningen per IRIS-sjukhus tröskelvärdet på 15 miljoner euro. Kommissionen anser därför att den skyldighet att lämna insyn som följer av artikel 7 i 2012 års beslut om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inte är tillämplig i förevarande fall. |
| --- | --- |

(262)

Skyldigheten att lämna insyn efter beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 är tillämpligt på ersättning på över 15 miljoner euro som beviljats en verksamhet som även har annan verksamhet än tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Som framgår av tabellerna 9–13 överskrider beloppet för den kommunala underskottstäckningen per IRIS-sjukhus tröskelvärdet på 15 miljoner euro. Kommissionen anser därför att den skyldighet att lämna insyn som följer av artikel 7 i 2012 års beslut om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inte är tillämplig i förevarande fall.

7.3.9   Sammanfattning av slutsatserna angående stödets förenlighet med den inre marknaden

Sammanfattning av slutsatserna angående stödets förenlighet med den inre marknaden

| (263) | Mot bakgrund av ovanstående överväganden drar kommissionen slutsatsen att den underskottstäckning som kommunerna i Bryssel sedan 1996 beviljat offentliga IRIS-sjukhus i Bryssel, och som är föremålet för detta beslut, är i linje med kraven i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 och således förenlig med den inre marknaden i enlighet med artikel 106.2 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(263)

Mot bakgrund av ovanstående överväganden drar kommissionen slutsatsen att den underskottstäckning som kommunerna i Bryssel sedan 1996 beviljat offentliga IRIS-sjukhus i Bryssel, och som är föremålet för detta beslut, är i linje med kraven i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 och således förenlig med den inre marknaden i enlighet med artikel 106.2 i EUF-fördraget.

| (264) | Det framgår av ovanstående slutsats och överväganden som anges i skälen 148–152 att kommissionen inte behöver bedöma om underskottsäckningen som kommunerna i Bryssel har beviljat IRIS-sjukhusen i Bryssel också är förenlig med den inre marknaden enligt beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2005 (avseende stöd som beviljades mellan den 19 december 2005 och den 31 januari 2012) eller rambestämmelserna om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012. |
| --- | --- |

(264)

Det framgår av ovanstående slutsats och överväganden som anges i skälen 148–152 att kommissionen inte behöver bedöma om underskottsäckningen som kommunerna i Bryssel har beviljat IRIS-sjukhusen i Bryssel också är förenlig med den inre marknaden enligt beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2005 (avseende stöd som beviljades mellan den 19 december 2005 och den 31 januari 2012) eller rambestämmelserna om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012.

7.4   Avslutande kommentarer

Avslutande kommentarer

| (265) | Såsom förklaras ovan (se skäl 159) hänvisade tribunalen i sin dom av den 7 november 2012 till principen om likabehandling. I detta sammanhang erinrar kommissionen om att principen om icke-diskriminering eller likabehandling inte återfinns bland de kriterier för förenlighet som fastställs i 2012 års beslut. Kommissionen konstaterar icke desto mindre att denna princip i förevarande fall under alla omständigheter respekteras, i och med att IRIS-sjukhusen och privatsjukhusen i Bryssel befinner sig i olika juridiska och faktiska situationer, eftersom de offentliga IRIS-sjukhusens uppdrag av allmänt ekonomiskt intresse har bredare räckvidd än privatsjukhusens och därför är dyrare att genomföra (såsom förklaras ovan, se avsnitt 7.3.4.1). Kommissionen noterar att de offentliga IRIS-sjukhusen också är föremål för en rad begränsningar och ytterligare kostnader (se skälen 42 och 43) i tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse som de har anförtrotts. |
| --- | --- |

(265)

Såsom förklaras ovan (se skäl 159) hänvisade tribunalen i sin dom av den 7 november 2012 till principen om likabehandling. I detta sammanhang erinrar kommissionen om att principen om icke-diskriminering eller likabehandling inte återfinns bland de kriterier för förenlighet som fastställs i 2012 års beslut. Kommissionen konstaterar icke desto mindre att denna princip i förevarande fall under alla omständigheter respekteras, i och med att IRIS-sjukhusen och privatsjukhusen i Bryssel befinner sig i olika juridiska och faktiska situationer, eftersom de offentliga IRIS-sjukhusens uppdrag av allmänt ekonomiskt intresse har bredare räckvidd än privatsjukhusens och därför är dyrare att genomföra (såsom förklaras ovan, se avsnitt 7.3.4.1). Kommissionen noterar att de offentliga IRIS-sjukhusen också är föremål för en rad begränsningar och ytterligare kostnader (se skälen 42 och 43) i tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse som de har anförtrotts.

| (266) | Eftersom IRIS-sjukhusen och privatsjukhusen befinner i Bryssel i olika/icke jämförbara situationer kan underskottstäckningen till IRIS-sjukhusen inte anses utgöra ett åsidosättande av principen om likabehandling. |
| --- | --- |

(266)

Eftersom IRIS-sjukhusen och privatsjukhusen befinner i Bryssel i olika/icke jämförbara situationer kan underskottstäckningen till IRIS-sjukhusen inte anses utgöra ett åsidosättande av principen om likabehandling.

8.   SLUTSATS

SLUTSATS

| (267) | Mot bakgrund av ovanstående bedömning har kommissionen beslutat att det statliga stödet i fråga är förenligt med den inre marknaden enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(267)

Mot bakgrund av ovanstående bedömning har kommissionen beslutat att det statliga stödet i fråga är förenligt med den inre marknaden enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

Artikel 1

Det statliga stöd i form av en täckning av underskott för de offentliga IRIS-sjukhusen i Bryssel som görs av kommunerna i Bryssel sedan 1996 är förenligt med den inre marknaden enligt artikel 106.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Konungariket Belgien.

Utfärdat i Bryssel den 5 juli 2016.

På kommissionens vägnar

Margrethe VESTAGER

Ledamot av kommissionen

---

(1)  Från och med den 1 december 2009 ska artikel 87 och 88 i EG-fördraget ersatts av respektive artikel 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget). Innehållet i bestämmelserna är dock i sak oförändrat. Vid tillämpningen av detta beslut ska hänvisningar till artikel 107 och 108 i EUF-fördraget förstås som hänvisningar till artikel 87 respektive 88 i EG-fördraget. I EUF-fördraget införs dessutom vissa ändringar av terminologin, exempelvis att gemenskapen ersätts med unionen, den gemensamma marknaden med den inre marknaden och förstainstansrätten med tribunalen. Det är terminologin i EUF-fördraget som används i detta beslut.

1

EUF-fördraget

(2)  
  EUT C 437, 5.12.2014, s. 10.

2

(3)  Dessa fem sjukhus förvaltar tillsammans omkring 2 425 av totalt omkring 7 260 sjukhussängarna som offentliga sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel och universitetssjukhusen erbjuder (ej psykiatri, äldrevård och andra specialiserade sjukhus). Antalet anställda är cirka 10 000 personer. Dess sjukhus tillhandahåller över en miljon läkarkonsultationer per år. Antalet sjukhusplatser meddelades av de belgiska myndigheterna (som konsulterade de två offentliga organen Commission communautaire commune [nedan kallad COCOM] och Service public fédéral Santé publique [nedan kallat SPF Santé publique]) och avser år 2015. Övriga upplysningar finns på IRIS webbplats (se http://www.iris-hopitaux.be).

3

COCOM

SPF Santé publique

(4)  I avsnitt 2.2 och 2.4 finns mer och mer detaljerad information om dessa offentliga sjukhus och deras verksamhet.

4

(5)  IRIS är en förkortning för Interhospitalière régionale des infrastructures de soins.

5

Interhospitalière régionale des infrastructures de soins

(6)  De klagande hade begärt att deras identitet inte skulle utlämnas. Med hänsyn till dessa parters talan om ogiltigförklaring och domen av den 7 november 2012 i mål T-137/10 har deras identitet emellertid nu offentliggjorts (se skälen 4 och 6). Det bör också noteras att ABISP och dess ledamöter drog tillbaka sina klagomål.

6

(7)  Detta argument framfördes för första gången av klagandena i skrivelse av den 15 december 2008.

7

(8)  Kommissionen har preliminärt gjort gällande att IRIS-sjukhusen av allt att döma behörigt hade pålagts att uppfylla offentliga tjänsteuppdrag och att den ersättning de fick är klart definierad och att det inte förekom någon överkompensation. Därför drog kommissionen slutsatsen att det inte fanns några problem med avseende på reglerna om statligt stöd. I övrigt konstaterade de att kraven på insyn också synes vara uppfyllt. Kommissionen drog därför slutsatsen att tillräckliga skäl inte fanns för att fortsätta undersökningen, eftersom några nya uppgifter inte influtit från klagandenas sida.

8

(9)  Mål T-128/08, ännu ej offentliggjort.

9

(10)  Mål T-241/08, ännu ej offentliggjort.

10

(11)  Rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EGT L 83, 27.3.1999, s. 1).

11

(12)  
  EUT C 74, 24.3.2010, s. 1.

12

(13)  Kommissionens beslut 2005/842/EG av den 28 november 2005 om tillämpningen av artikel 86.2 i EG-fördraget på statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster som beviljas vissa företag som fått i uppdrag att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (EUT L 312, 29.11.2005, s. 67).

13

(14)  Mål T-137/10, CBI mot kommissionen, ECLI:EU:T:2012:584.

14

(15)  Ibidem, punkt 313.

15

(16)  Se fotnot 2.

16

(17)  
  Moniteur belge av den 5 augusti 1976, s. 9876.

17

Moniteur belge

(18)  Av de 19 kommuner som ingår i huvudstadsregionen Bryssel de sex här aktuella kommunerna: Anderlecht, la Ville de Bruxelles, Etterbeek, Ixelles, Schaerbeek och Saint-Gilles.

18

(19)  Närmare bestämt följande sjukhus: CHU Brugmann-HUDERF (samlad enhet fram till den 1 januari 1997), CHU Saint-Pierre, Institut Bordet, Centre Hospitalier Baron Lambert, Centre Hospitalier Bracops, Centre Hospitalier Molière, Centre Hospitalier Brien och Centre Hospitalier Etterbeek-Ixelles.

19

(20)  Fetstil tillagt.

20

(21)  Fetstil tillagt.

21

(22)  Ordinarie sammanträden 1995–1996. Dokument från mötet i COCOM: Förslag till meddelande: B-10/1. Rapport: B-10/2. Fullständigt referat. Diskussion och antagande: Möte den 22 december 1995.

22

(23)  I förarbetena förtydligas bland annat att avtalet av den 19 maj 1994 ingicks ”för att säkra fortbeståndet för de offentliga sjukhusen i Bryssel, bland annat genom att uppmuntra inrättandet av samordnings- och samarbetsmekanismer mellan dem som ansvarar för de olika offentliga enheter som är belägna i huvudstadsregionen Bryssel, nämligen kommunerna [CPAS] och de sammanslutningar som är inrättade i enlighet med kapitel XII i [CPAS-lagen].”

23

(24)  Enligt artikel 121 i CPAS-lagen är kapitel XII-sammanslutningar juridiska personer.

24

(25)  Vissa av IRIS-sjukhusens bedriver verksamhet på flera adresser. För närvarande har CHU-B såldes tre sjukhusadresser (Victor Horta, Paul Brie och Reine Astrid), CHU-SP har två (Porte de Hal och César de Paepe) och HIS har fyra (Etterbeek-Ixelles, J. Bracops, Molière-Longchamp och Baron Lambert).

25

(26)  Den kontroll som IRIS är utövar är underkastad villkoren i beslut av den 22 december 1995 (antaget av huvudstadsregionen Bryssel, offentliggjord i Moniteur belge den 7 februari 1996, s. 2737).

26

Moniteur belge

(27)  I artikel 120 i CPAS-lagen klargörs minimikraven när det gäller stadgar som gäller för sammanslutningar som bildats av ett CPAS med stöd av kapitel XII i CPAS-lagen.

27

(28)  I artikel 125 i CPAS-lagen anges följande: ”Oavsett andelen av de olika medlemmars bidrag har offentligrättsliga juridiska personer alltid majoritet i sammanslutningarnas olika administrations- och förvaltningsorgan.”

28

(29)  FRBRTC inrättades genom förordningen av den 8 april 1993, Moniteur belge av den 12 maj 1993, s. 10889 (ändrad genom beslut av den 2 maj 2002).

29

Moniteur belge

(30)  Beloppet 100 miljoner euro inte var tillräckligt för att täcka sjukhusens totala finansiella förpliktelser som dessa såg ut i slutet av 1995 med ett beräknat ackumulerat underskott på nästan 200 miljoner euro.

30

(31)  
  Moniteur belge av den 7 oktober 1987, s. 14652. Ersatt av den koordinerade lagen om sjukhus och andra hälsoinstitutioner av den 10 juli 2008, Moniteur belge av den 7 november 2008, s. 58624.

31

Moniteur belge

Moniteur belge

(32)  För enkelhetens skull hänvisas i detta beslut hänvisar bara till artikel 147 i LCH varvid det är underförstått att denna hänvisning avser artikel 163 i LCH efter ikraftträdandet av lagen av den 10 juli 2008.

32

(33)  Se artikel 2–7 i lagen av den 7 augusti 1987.

33

(34)  Se artikel 10–17 i lagen av den 7 augusti 1987.

34

(35)  Se artikel 23–45 i lagen av den 7 augusti 1987. Upprättande av planen består i att fastställa det högsta antalet sjukhusplatser per region enligt de medicinska behov som bedömts av de federala myndigheterna. Härav följer att om inte efterfrågan på sjukhussängar skulle öka är det endast tillåtet att inrätta sängplatser (eller sjukhus), om sängplatser dras in någon annanstans.

35

(36)  Se artikel 68–76e i lagen av den 7 augusti 1987.

36

(37)  Se artikel 130–142 i lagen av den 7 augusti 1987.

37

(38)  Se http://www.iris-hopitaux.be/fr (webbplatsen besökt den 19 augusti 2015).

38

(39)  Se fotnot 246 om medianinkomsten.

39

(40)  Denna skyldighet grundas bland annat på lagen av den 18 juli 1966, på artikel 42.5 i CPAS-lagen av den 24 juni 1988, på dekretet från regeringen (”Executif”) i huvudstadsregionen Bryssel av den 25 juli 1991 och beslutet av regeringen i huvudstadsregionen Bryssel av den 6 maj 1999.

40

(41)  Alla bedömningar i detta och efterföljande skäl nämnda kostnaderna avser 2010 och avspeglar de återstående kostnader som ska belasta IRIS-sjukhusen efter avdrag för eventuell offentlig finansiering från huvudstadsregionen Bryssel och den federala regeringen.

41

(42)  Omfattas av tystnadsplikt.

42

(43)  Denna skyldighet grundas bland annat på artikel 156 och artikel 161.1 och 161.2 i lagen av den 24 juni 1988, på artikel 42.5 i CPAS-lagen och på punkt 3.4 i avtalet (protocole syndical) 95/3 av den 27 oktober 1995.

43

(44)  Denna skyldighet grundas bland annat på lagen av den 14 februari 1961, på artikel 42.5 i CPAS-lagen av den 24 juni 1988 och beslutet av regeringen i huvudstadsregionen Bryssel av den 6 maj 1999.

44

(45)  Dessa lönegradshöjningar definieras i avtal nr 2003/1, 2004/10, 2007/1 och 2009/1.

45

(46)  Huvudsatsregionen Bryssel har i enlighet med kapitel XIIa i CPAS-lagen införs en struktur med en paraplyorganisation som ska svara för samordning och övervakning av IRIS-sjukhusens sjukhusverksamheter.

46

(47)  Det bör dock noteras att denna princip för vissa IRIS-sjukhusens ursprungligen fastställdes i artikel 44 eller 47. Oavsett var fanns denna princip i samtliga fall i var och en av de ursprungliga stadgorna.

47

(48)  När IRIS-sjukhusen inrättades inskrevs denna princip i artikel 44 i stadgorna med följande ordalydelse: ”Årsresultatet fördelas, efter beslut av bolagsstämman mellan de medlemmar, som har minst en femtedel av rösterna på bolagsstämman, i förhållande till sin representation vid bolagsstämman.”

48

(49)  I september 2013 utgav Mutualité chrétienne, en av de största belgiska ömsesidiga försäkringsbolagen (mutuelles – ömsesidiga försäkringsbolag, är privata, icke-vinstdrivande organisationer som är ansvariga för återbetalning av hälso- och sjukvårdskostnader, som den sociala tryggheten betalar) en artikel enligt vilken de belgiska sjukhusens inkomster 2011 i genomsnitt fördelade sig mellan följande tre finansieringskällor: 1) BMF: 49 %, 2) INAMI: 42 % och 3) patienter (eller deras privata försäkringsgivare): 9 %.

49

(50)  Se artikel 87 ff. i lagen av den 7 augusti 1987.

50

(51)  Se artikel 24–87 i kunglig kungörelse av den 25 april 2002, Moniteur belge av den 5 juli 2002, s. 30290.

51

Moniteur belge

(52)  Se den ändrade lagen av den 9 augusti 1963, Moniteur belge av den 1 november 1963, s. 10555.

52

Moniteur belge

(53)  
  Moniteur belge av den 27 augusti 1994, s. 21524.

53

Moniteur belge

(54)  Se artikel 133–135 i lagen av den 7 augusti 1987.

54

(55)  Se artikel 140 i lagen av den 7 augusti 1987.

55

(56)  Se artikel 46 ff. i lagen av den 7 augusti 1987.

56

(57)  Se artikel 47 i lagen av den 7 augusti 1987.

57

(58)  För enkelhetens skull hänvisas i detta beslut hänvisar bara till artikel 109 i LCH varvid det är underförstått att denna hänvisning avser artikel 125 i LCH efter ikraftträdandet av lagen av den 10 juli 2008.

58

(59)  
  Moniteur belge av den 1 januari 1964, s. 2. Enligt lag skulle 10 % av underskottet täckas av den kommun där sjukhuset låg, och återstående 90 % av de belgiska kommuner där patienterna var bosatt.

59

Moniteur belge

(60)  
  Moniteur belge av den 29 december 1973, s. 15027.

60

Moniteur belge

(61)  Detta skedde första gången i en kunglig förordning av den 8 december 1986 (Moniteur belge av den 12 december 1986, s. 17023); ändrad genom kunglig förordning av den 10 november 1989 och senare ersatt av kunglig förordning av den 8 mars 2006 (Moniteur belge av den 12 april 2006, s. 20232).

61

Moniteur belge

Moniteur belge

(62)  Övriga inslag som inte ingår i det underskott som täcks enligt artikel 109 i LCH är bland annat att uppskattningen av korrigerande betalningar i förhållande till BFM, vissa bestämmelser och vissa typer av avskrivningar.

62

(63)  Det underskott som omfattas av artikel 109 i LCH, beräknas också utifrån den bokförda underskotteten, med undantag för vissa delar.

63

(64)  
  Moniteur belge av den 4 september 1975, s. 10847.

64

Moniteur belge

(65)  Se artikel 77 och 78 i lagen av den 7 augusti 1987.

65

(66)  Se artikel 80–85 i lagen av den 7 augusti 1987.

66

(67)  Se artikel 86–86b i lagen av den 7 augusti 1987.

67

(68)  Se artikel 115 i lagen av den 7 augusti 1987.

68

(69)  Se fotnot 29.

69

(70)  Dessa särskilda bidrag beviljades på grundval av beslutet av den 13 februari 2003 (Moniteur belge av den 5 maj 2003, s. 24098).

70

Moniteur belge

(71)  Kommissionens beslut i ärende SA.19864 (f.d. NN 54/2009) (EUT C 74, 24.3.2010, s. 1).

71

(72)  Ibidem [ej översatt till svenska], skälen 140–145.

72

(73)  Ibidem, skälen 146–150.

73

(74)  Ibidem.

74

(75)  Ibidem, skälen 151–155.

75

(76)  Ibidem, skäl 156.

76

(77)  Ibidem, skälen 175–181.

77

(78)  Ibidem, skälen 182–193.

78

(79)  Ibidem, skälen 204–205.

79

(80)  Ibidem, skäl 206.

80

(81)  Ibidem, skäl 198.

81

(82)  Ibidem, skäl 199.

82

(83)  Ibidem, skäl 201.

83

(84)  Se fotnot 14.

84

(85)  Ibidem, punkt 70.

85

(86)  Ibidem, punkt 313.

86

(87)  Ibidem, punkterna 97–188.

87

(88)  Ibidem, punkterna 119–120.

88

(89)  Ibidem, punkt 104.

89

(90)  Ibidem, punkterna 123–151.

90

(91)  Ibidem, punkterna 152–159.

91

(92)  Ibidem, punkterna 174–188.

92

(93)  Ibidem, punkt 159.

93

(94)  Ibidem, punkterna 189–244.

94

(95)  Ibidem, punkterna 194 och 195–202.

95

(96)  Ibidem, punkt 196.

96

(97)  Ibidem, punkt 194.

97

(98)  Ibidem, punkterna 203–207.

98

(99)  Ibidem, punkterna 208–211.

99

(100)  Ibidem, punkt 215.

100

(101)  Ibidem, punkterna 216–218.

101

(102)  Ibidem, punkterna 231–244.

102

(103)  Ibidem, punkt 238.

103

(104)  Ibidem, punkterna 239–244.

104

(105)  Ibidem, punkterna 245–301.

105

(106)  Ibidem, punkterna 253–255.

106

(107)  Ibidem, punkterna 257–258 och 265.

107

(108)  Ibidem, punkterna 259–264.

108

(109)  Ibidem, punkterna 266–278.

109

(110)  Ibidem, punkterna 279–288.

110

(111)  Ibidem, punkt 286.

111

(112)  Ibidem, punkt 288.

112

(113)  Ibidem, punkt 290.

113

(114)  Ibidem, punkt 300.

114

(115)  Ibidem, punkt 308.

115

(116)  Se fotnot 2.

116

(117)  Se i detta hänseende domen i mål T-137/10, punkterna 310 och 313.

117

(118)  Frågan om alla dessa verksamheter nu även utgör tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i den mening som avses i artikel 106.2 i EUF-fördraget eller inte, och om dessa verksamheter överfördes till sjukhus genom ett vederbörligen upprättad officiell handling kommer att diskuteras nedan (i avsnitt 7.3.4).

118

(119)  Se i detta hänseende domen i mål T-137/10, punkt 308.

119

(120)  Se dom av den 25 januari 2013, RG 2010/15534/A, ASBL mot Clinique La 'roy fond [...] och CPAS d'Uccle och s'Anderlecht.

120

(121)  I kunglig kungörelse av den 12 december 1996 om akutsjukvård anges att den akuta karaktären bedöms och bestyrks av en läkare eller tandläkare. Den akuta karaktären definieras inte i lagen utan bedöms av den hälso- och sjukvårdspersonal som rådfrågas. Akut hjälp kan således omfatta alla typer av sjukvård av botande och förebyggande karaktär, som tillhandahålls på sjukhus eller utanför sjukhus och recept på läkemedel. Akut sjukvård kan därför särskiljas från livräddande akutvård, såsom beskrivs i skäl 97.

121

(122)  MC-Informations no 211, februari 2004, s. 8–14.

122

o

(123)  Se fotnot 49 där denna organisation beskrivs.

123

(124)  
  ”Domicile de secours-avtalen” ingicks mellan IRIS-sjukhusen och 17 av 19 CPAS i huvudstadsregionen Bryssel (se även skälen 187–188). I dessa avtal ska innehålla detaljerade bestämmelser om återbetalning beviljas på vissa villkor av CPAS av kostnaden för behandling av patienter som inte är i stånd att betala kostnaderna för behandling och som inte har någon försäkring. I dessa avtal ska det anges, bland annat, att IRIS-sjukhusen har så långt som möjligt för att samla in nödvändiga uppgifter för ”sociala utredningar” (se skälen 210–211).

124

(125)  Artikel 2 i LCH lyder sålunda: ”I denna koordinerade lagen förstås med sjukhus, de vårdinrättningar där specifika undersökningar kan genomföras och/eller behandling av specialister på området för medicin, kirurgi och eventuellt obstetrik vid alla tidspunkter i en tvärvetenskaplig miljö, på de villkor för tillhandahållandet av hälso- och sjukvård och inom de medicinska, medicintekniska och paramedicinska och logistiska ramar som är nödvändiga och lämpliga för de patienter som kontrolleras i öppenvård eller är inlagda, eftersom deras hälsotillstånd kräver tillhandahållande av denna samlade inom hälso- och sjukvård för att behandla eller lindra en sjukdom, återställa eller förbättra eller stabilisera organskador till följd av patientens hälsotillstånd så snart som möjligt.”

125

(126)  Yttrande från lagstiftningsavdelningen vid Conseil d'Etat om det preliminära förslaget till beslut av den 13 februari 2003 om beviljande av särskilda subventioner till kommunerna i huvudstadsregionen Bryssel.

126

(127)  Se skäl 19 för den exakta texten till denna artikel.

127

(128)  Den federala regeringen ska anta planen för sjukhussängar (”sjukhusplaneringen”) på grundval av olika indikatorer (inom medicin och kirurgi, pediatrik, geriatrik, psykiatri, förlossningar, rehabilitering, neonatalfunktion osv.) mot bakgrund av den totala befolkningen i Bryssel, Flandern och Vallonien och hela landet, på förslag av det nationella sjukhusrådet (Conseil National des établissements hospitaliers).

128

(129)  De belgiska myndigheterna påpekar dessutom att det i LCH föreskrivs om täckning av underskott i fall där ett offentligt sjukhus överförs till en privat ägare, medan CPAS-lagen endast innehåller allmänna principer om inrättande och drift av sjukhus som CPAS etablerar.

129

(130)  De belgiska myndigheterna påpekar att det franska sjukhuset, trots att man sökte en köpare, plötsligt upphörde att ta emot patienter den 9 maj 2008. De förklarar att detta sjukhus tidigare hade stänkt sin barn- och förlossningsavdelning. Enligt de belgiska myndigheterna blev patienterna i dessa avdelningar överförda till andra sjukhus i huvudstadsregionen Bryssel på den aktuella dagen.

130

(131)  I LCH anses IRIS-sjukhusen drivas av ett CPAS.

131

(132)  Det årliga bidragsbeloppets storlek beror på de tillgängliga resurserna i huvudstadsregionen Bryssels budget och de berörda kommunernas ansökningar. Under perioden 2003–2014 kommer det särskilda bidraget att uppgå till 10 miljoner euro per år, med undantag för 2010 (9 miljoner euro) och 2011 (9,5 miljoner euro).

132

(133)  I detta avseende anser de belgiska myndigheterna att de privatsjukhusen, t.ex. De som inrättats i enlighet med lagen om ideella organisationer (associations sans but lucratif, ”ASBL-loven”), också måste följa LCH när det gäller sjukhustjänster. Eftersom ASBL-lagen inte ålägger sina institutioner någon särskild uppgift regleras dessa sjukhus uppgifter enbart av LCH.

133

(134)  Se den ändrade lagen av den 8 juli 1964, Moniteur belge av den 25 juli 1964, s. 8153.

134

Moniteur belge

(135)  I motsats till ovan angivna akutsjukvård (aide médicale urgente de la Région de Bruxelles Capitale [se skäl 72], vilket omfattar akut livräddande avser planerad vård, aide médicale d'urgence [den vård som krävs omedelbart i en livshotande situation]).

135

(136)  Detta innebär att även om ett sjukhus som utför viss livräddande akutbehandling enligt lagen av den 8 juli 1964, har en skyldighet att ge bistånd i akuta situationer, och det är på grundval av ett (infrastruktur och personal).

136

(137)  Akutsjukvård och regleras av artikel 57.2 i kungligt dekret av den 12 december 1996.

137

(138)  I sin dom av den 25 januari 2013 uttalar sig distriktsdomstolen i Bryssel på följande sätt: ”Systemets allmänna upplägg är sådant att CPAS antingen själv tillhandahåller akutvård genom att behandla en person med akuta behov av behandling på ett sjukhus som den driver, eller bära kostnaderna för behandling som denna person får på ett privat sjukhus. Även om hjälpen oftast lämnas av en institution under aktuellt CPAS, eller med dett CPAS har ingått avtal med kan det ske att inläggningen av patienten sker på ett annat sjukhus på grund av situationens akuta karaktär som patienten befinner sig i. Det är i ett visst fall tillkallad ambulanspersonal eller som i förevarande fall allmänne åklagaren [Procureur du Roi] som snabbt och ensamma fattar beslut och de samråder inte i förväg med CPAS och oftast heller inte med berörd patient. Den ovanliga eller extraordinära karaktären av detta påskyndade förfarande ger inte CPAS rätt att vägra att stå för utgifterna för inläggningen på ett annat sjukhus än det egna [...].” Fetstil tillagt.

138

hjälpen oftast lämnas av en institution under aktuellt CPAS, eller med dett CPAS har ingått avtal med

ovanliga eller extraordinära karaktären av detta påskyndade förfarande

(139)  Mål T-137/10, punkt 208–215.

139

(140)  Ibidem, punkt 217.

140

(141)  Ibidem, punkt 218.

141

(142)  Härav följer att kommissionens bedömning i detta beslut skiljer sig från den som gjordes i 2009 års beslut, vilket ogiltigförklarades, och vari den i viss utsträckning särskilde mellan utbetalningarna via FRBRTC och de särskilda subventionerna från underskottstäckningen.

142

(143)  I genomsnitt kompenserades mellan 68 % och 90 % av sjukhusens respektive underskottet under hela perioden 1996–2014 av kommunerna med hjälp av medel från FRBRTC och de särskilda subventionerna från huvudstadsregionen Bryssel. För att täcka var som återstår måste kommunerna utnyttja egna medel, och som förklaras nedan (se skäl 234) skulle det i slutet av 2014 fortfarande betala (även av egna medel) en samlad kompletterande kompensation på omkring 15 miljoner euro för att täcka de fem IRIS-sjuhusens underskott.

143

(144)  När kommissionen ska göra beräkningar för att utföra denna bedömning korrekt utgår den från de uppgifter som finns tillgängliga för perioden 1996–2014 (se skäl 236 för undantag).

144

(145)  Mål C-222/04, Ministero dell'Economia e delle Finanze mot Cassa di Risparmio di Firenze SpA, Fondazione Cassa di Risparmio di San Miniato och Cassa di Risparmio di San Miniato, ECLI:EU:C:2006:8, punkt 129.

145

(146)  De förenade målen C-180/98 till C-184/98, Pavel Pavlov m.fl. mot Stichting Pensioenfonds Medische Specialisten, ECLI:EU:C:2000:428, punkt 74.

146

(147)  Mål C-41/90, Höfner & Fritz Elser mot Macrotron GmbH, ECLI:EU:C:1991:161, punkt 21, och förenade målen C-180/98 till C-184/98, Pavel Pavlov m.fl. mot Stichting Pensioenfonds Medische Specialisten, ECLI:EU:C:2000:428, punkt 74.

147

(148)  Mål C-118/85, kommissionen mot Italien, ECLI:EU:C:1987:283, punkt 7, och mål C-35/96, kommissionen mot Italien, ECLI:EU:C:1998:303, punkt 36.

148

(149)  Mål C-82/01 P, Aéroports de Paris mot kommissionen, ECLI:EU:C:2002:617, punkt 74, och mål C-49/07, Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE) mot Elliniko Dimosio, ECLI:EU:C:2008:376, punkt 25. Se även meddelandet från kommissionen om tillämpningen av Europeiska unionens regler om statligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (EUT C 8, 11.1.2012, s. 4), punkt 9.

149

(150)  Mål C-49/07, Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE) mot Elliniko Dimosio, ECLI:EU:C:2008:376, punkt 27, och mål C-244/94, Fédération française des sociétés d'assurance, Société Paternelle-Vie, Union des assurances de Paris-Vie och Caisse d'assurance et de prévoyance mutuelle des agriculteurs mot Ministère de l'Agriculture et de la Pêche, ECLI:EU:C:1995:392, punkt 21.

150

,

(151)  Mål C-157/99, B.S.M. Smits, gift Geraets, mot Stichting Ziekenfonds VGZ och H.T.M. Peerbooms mot Stichting CZ Groep Zorgverzekeringen ECLI:EU:C:2001:404, punkt 58, där domstolen slog fast att den omständigheten att en medicinsk behandling som tillhandahålls på sjukhus finansieras direkt av sjukförsäkringskassorna på grundval av avtal som i förväg upprättats och inte kan utesluta en sådan behandling från tillämpningsområdet för en ekonomisk verksamhet i den mening som avses i EUF-fördraget och att utbetalningarna från sjukförsäkringskassorna även om de utgör enhetsbelopp, utgör den ekonomiska motprestationen för sjukhustjänsterna och har otvivelaktigt karaktären av ersättning för den sjukhusinrättning som gynnas av den och som utövar en ekonomisk verksamhet. Domstolen tillade att det inte var nödvändigt att en sådan betalning har erlagts av den eller de personer som erhåller tjänsten.

151

(152)  Mål C-157/99, B.S.M. Smits, gift Geraets, mot Stichting Ziekenfonds VGZ och H.T.M. Peerbooms mot Stichting CZ Groep Zorgverzekeringen ECLI:EU:C:2001:404, punkt 53; de förenade målen 286/82 och 26/83, Graziana Luisi och Giuseppe Carbone mot Ministero del Tesoro ECLI:EU:C:1984:35, punkt 16; Mål C-159/90, Society for the Protection of Unborn Children Ireland Ltd mot Stephen Grogan m.fl., ECLI:EU:C:1991:378, punkt 18. mål C-368/98, Abdon Vanbraekel m.fl. mot Alliance nationale des mutualités chrétiennes (ANMC), ECLI:EU:C:2001:400, punkt 43, och mål T-167/04, Asklepios Kliniken GmbH mot kommissionen, ECLI:EU:T:2007:215, punkterna 49–55.

152

(153)  Se även meddelandet från kommissionen om tillämpningen av Europeiska unionens regler om statligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (EUT C 8, 11.1.2012, s. 4), punkt 24.

153

(154)  Mål T-319/99, Federación Nacional de Empresas de Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental (FENIN) mot kommissionen, ECLI:EU:T:2003:50, punkt 39. Se även mål T-137/10, punkterna 90 och 91, samt Meddelande från kommissionen om tillämpningen av Europeiska unionens regler om statligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (EUT C 8, 11.1.2012, s. 4), punkt 22.

154

(155)  Se i detta sammanhang mål C-355/00, Freskot AE mot Elliniko Dimosio, ECLI:EU:C:2003:298, punkt 53. I förevarande mål har domstolen även erinrat om att den nationella lagstiftaren införde detaljerade tjänster som ska tillhandahållas inom ramen för ett obligatoriskt försäkringssystem.

155

(156)  Mål C-39/94, Syndicat français de l'Express international (SFEI) m.fl. mot La Poste m.fl., ECLI:EU:C:1996:285, punkt 60, och mål C-342/96, Spanien mot kommissionen, ECLI:EU:C:1999:210, punkt 41.

156

(157)  Mål 173/73, Italien mot kommissionen, ECLI:EU:C:1974:71, punkt 13.

157

(158)  Mål C-280/00, Altmark Trans GmbH och Regierungspräsidium Magdeburg mot Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, med deltagelse af Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht, ECLI:EU:C:2003:415, punkt 87–95).

158

(159)  Mål T-289/03, British United Provident Association Ltd (BUPA), BUPA Insurance Ltd och BUPA Ireland Ltd mot kommissionen, ECLI:EU:T:2008:29, punkt 159. Domstolen ansåg att den tolkning som domstolen gör av en gemenskapsrättslig bestämmelse endast klargör och preciserar innebörden och räckvidden av denna bestämmelse, såsom den ska eller skulle ha tolkats och tillämpats från och med sitt ikraftträdande. Av detta följer att den på detta sätt tolkade bestämmelsen kan och ska tillämpas även på rättsförhållanden som har uppstått och grundats före domen i frågan och det är endast i undantagsfall som domstolen, med tillämpning av den allmänna rättssäkerhetsprincip som ingår i gemenskapens rättsordning, kan se sig föranledd att begränsa berörda personers möjlighet att åberopa en av domstolen tolkad bestämmelse i syfte att ifrågasätta rättsförhållanden som har etablerats i god tro.

159

(160)  Mål C-209/03, The Queen, på begäran av Dany Bidar mot London Borough of Ealing, Secretary of State for Education and Skills, ECLI:EU:C:2005:169, punkterna 66 och 67, och i mål C-292/04, Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde och Marina Stöffler mot Finanzamt Bonn-Innenstadt, ECLI:EU:C:2007:132, punkterna 34–36.

160

(161)  Mål T-358/94, Compagnie nationale Air France mot kommissionen, ECLI:EU:T:1996:194, punkt 56.

161

(162)  Mål 248/84, Tyskland mot kommissionen, ECLI:EU:C:1987:437, punkt 17, och förenade målen T-92/00 och T-103/00, Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava, EU:T:2002:61, Ramondín, SA och Ramondín Cápsulas, SA (T-103/00) mot kommissionen, EU:T:2002:61, punkt 57.

162

(163)  Mål 730/79, Philip Morris Holland BV mot kommissionen, ECLI:EU:C:1980:209, punkt 11, och förenade målen T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97 till 607/97, T-1/98, T-3/98 till T-6/98 samt T-23/98, Alzetta Mauro m.fl. mot kommissionen, ECLI:EU:T:2000:151, punkt 80.

163

(164)  Mål T-288/97, Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia mot kommissionen, ECLI:EU:T:1999:125, punkt 41.

164

(165)  Se t.ex. mål C-280/00, Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg, ECLI:EU:C:2003:415, punkt 78, i de förenade målen C-197/11 och C-203/11, Libert m.fl., ECLI:EU:C:2013:288, punkt 78, och dom Eventech, C-518/13, ECLI:EU:C:2015:9, punkt 67.

165

(166)  Mål C-279/08 P, kommissionen mo t Nederländerna, ECLI:EU:C:2011:551, punkt 131.

166

(167)  Se dom i målen T-447/93, T-448/93 och T-449/93, AITEC m.fl. mot kommissionen, ECLI:EU:T:1995:130, punkt 141.

167

(168)  Se t.ex. kommissionens beslut i följande statsstödsärenden: N 258/2000, Friluftsbad Dorsten (EGT C 172, 16.6.2001, s. 16); kommissionens beslut 2004/114/EG av den 29 oktober 2003 om den stödordning som Nederländerna planerar att genomföra till förmån för småbåtshamnar utan vinstsyfte i Nederländerna (EUT L 34, 6.2.2004, s. 63). N 458/2004, Editorial Andaluza Holding (EUT C 131, 28.5.2005, s. 12); SA.33243 – Jornal de Madeira (EUT C 131, 28.5.2005, s. 12); SA.34576, Portugal – Jean Piaget/Vårdenhet för medellång och lång vård i nordöst (EUT C 73, 13.3.2013, s. 1); N 543/2001, Irland – Bidrag till sjukhus (EGT C 154, 28.6.2002, s. 4); SA.37432, Tjeckien – Finansiering av offentliga sjukhus i Hradec Králové-regionen (EUT C 203, 19.6.2015, s. 1); SA.37904 – Tyskland – Påstått statligt stöd till vårdcentral i Durmersheim (EUT C 188, 5.6.2015, s. 1); SA.33149 – Tyskland – påstått olagligt statligt stöd till projektet ”Wirtschaftsbür Gaarden” (EUT C 188, 5.6.2015, s. 1); SA.38035 – Tyskland – Alleged aid to a specialised rehabilitation clinic for orthopaedic medicine and trauma surgery (EUT C 188, 5.6.2015, s. 1); SA.39403 Nederländerna – Investering i Lauwersoogs hamn (EUT C 259, 7.8.2015, s. 1); SA.37963 – Förenade kungariket – Påstått statligt stöd till Glenmore Lodge (EUT C 277, 21.8.2015, s. 1); och SA.38208 Förenade kungariket – Påstått statligt stöd till brittiska medlemsägda golfklubbar (EUT C 277, 21.8.2015, s. 1).

168

(169)  Se N 543/2001, Irland – Bidrag till sjukhus (EGT C 154, 28.6.2002, s. 4); SA.37432, Tjeckien – Finansiering av offentliga sjukhus i Hradec Králové-regionen (EUT C 203, 19.6.2015, s. 1); SA.38035 – Tyskland – Alleged aid to a specialised rehabilitation clinic for orthopaedic medicine and trauma surgery (EUT C 188, 5.6.2015, s. 1).

169

(170)  http://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Statistics_on_European_cities, uppgifterna hämtade den 8 juli 2015.

170

(171)  Meddelande från kommissionen – Europeiska unionens rambestämmelser för statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster (EUT C 8, 11.1.2012, s. 15).

171

(172)  Kommissionens beslut 2012/21/EU av den 20 december 2011 om tillämpningen av artikel 106.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på statligt stöd i form av ersättning för allmännyttiga tjänster som beviljas vissa företag som fått i uppdrag att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (EUT L 7, 11.1.2012, s. 3).

172

(173)  Europeiska unionens rambestämmelser för statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster (EUT C 297, 29.11.2005, s. 4).

173

(174)  Se fotnot 13.

174

(175)  Se skäl 8 i 2012 års SGEI-beslut.

175

(176)  Mål C-179/90, Merci convenzionali porto di Genova, ECLI:EU:C:1991:464, punkt 27; mål C-242/95, GT-Link A/S, ECLI:EU:C:1997:376, punkt 53, och mål C-266/96, Corsica Ferries France SA, ECLI:EU:C:1997:376, ECLI:EU:C:1998:306, punkt 45.

176

(177)  Mål T-289/03, BUPA m.fl. Mot kommissionen, ECLI:EU:T:2008:29, punkt 166–169 och 172; mål T-17/02, Fred Olsen, ECLI:EU:T:2005:218, punkt 216.

177

(178)  Se skäl 4 i 2012 års SGEI-beslut.

178

(179)  Se skäl 4 a i 2012 års SGEI-beslut.

179

(180)  Se skäl 4 b i 2012 års SGEI-beslut.

180

(181)  Se skäl 4 c i 2012 års SGEI-beslut.

181

(182)  Se skäl 4 d i 2012 års SGEI-beslut.

182

(183)  Se skäl 4 e i 2012 års SGEI-beslut.

183

(184)  Se skäl 4 f i 2012 års SGEI-beslut.

184

(185)  Mål T-137/10, punkt 95.

185

(186)  Mål C-390/06, Nuova Agricast Srl mot Ministero delle Attività Produttive, ECLI:EU:C:2008:224.

186

(187)  Se skäl 25 och särskilt samarbetsavtalet av den 19 maj 1994, där det hänvisas till behovet att ”ge garantier för upprätthållandet [...] de offentliga sjukhusens särskilda egenskaper
  ” [fetstil tillagd]. Se även den strategiska planen för 1996–2001, IRIS särskilt avsnittet ”strukturella axlar” (s. 3), ”[f] ör att kunna fortsätta erbjuda sjukvård helt utan marknadslogik” och avsnittet ”mål” (s. 54), ”de offentliga sjukhusen [nämligen IRIS-sjukhusen] har som grundläggande uppdrag att erbjuda socialmedicinsk sjukvård, vilket innebär att de ska uppfylla kraven på social verksamhet
  ” [fetstil tillagd].

187

upprätthållandet

de offentliga sjukhusens särskilda egenskaper

grundläggande uppdrag att erbjuda socialmedicinsk sjukvård

uppfylla kraven på social verksamhet

(188)  Se skäl 87 i inledningsbeslutet.

188

(189)  Mer information om överlåtelsen av dessa tre skyldigheter kan läsas i skälen 170 ff.

189

(190)  Såsom förklaras ovan (se skälen 83 och 91) kan myndigheterna i enlighet med rättspraxis från Conseil d'Etat inte stänga dessa sjukhus eller avyttra dem till en ny ägare inom den privata sektorn, så länge de medicinska och sociala behov finns som föranledde att IRIS-sjukhusen inrättades.

190

(191)  Kostnaderna för IRIS-sjukhusens officiella status inbegrips i kostnaderna för det grundläggande sjukhusuppdraget och ytterligare SGEI-skyldigheter och kan därigenom bidra till att underskottet i dessa verksamheter.

191

(192)  Se i synnerhet, artikel 28 i de läkaretiska riktlinjerna (Code de déontologie médicale) som utarbetats av det belgiska läkarrådet (version av den 27 juli 2015).

192

(193)  Se fotnot 120.

193

(194)  De siffror som de belgiska myndigheterna har lämnat visar att akutvård i huvudstadsregionen Bryssel i över 85 % av fallen ges av IRIS-sjukhusen. Denna siffra ska ses mot bakgrund av att IRIS-sjukhusen endast har 35 % av sjukhussängarma i regionen (se även fotnot 3). Övriga ärenden handläggs av annan personal inom hälso- och sjukvård, särskilt allmänna sjukhus och läkarmottagningar. Detta gäller särskilt för psykiatrisk behandling, såsom beskrivs i skäl 172, eftersom IRIS-sjukhusen inte erbjuder denna typ av behandling.

194

(195)  Ett liknande resonemang kan åberopas av till exempel när en postoperatör som tillhandahåller samhällsomfattande posttjänster. Detta företag har anförtrotts uppdraget att tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse, men är inte skyldig att gratis transportera brev om kunden inte kan eller vill betala för denna tjänst.

195

(196)  Se den studie som publicerades 2008 med titeln Is uw Portemonnee verbruikersateljee is ook ziek? – een onderzoek naar Medische kost en schulden.

196

Is uw Portemonnee verbruikersateljee is ook ziek? – een onderzoek naar Medische kost en schulden

(197)  Ibidem.

197

(198)  Sammanträde i den belgiska senaten den 16 juli 2013 om bättre tillgång till vård; medförslagsställare Leona Detiège. Förslaget kom aldrig till behandling på grund av att parlamentsvalen 2014.

198

(199)  I praktiken är sjukhusen ansvariga för mottagandet av patienter (både för samråd och för inläggning), fakturering och uppföljning av utebliven betalning. De flesta läkare på CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann, HUDERF och Institut Bordet är anställda som löntagare, medan andra läkare får betalt på grundval av fakturor för den vård de ger, oberoende av om patienten betalar eller ej. Därför har ingen av läkarna vid dessa sjukhus anledning att avvisa patienter som inte kan betala. De läkare som arbetar på Hôpitaux Iris Sud (HIS) ska följa sjukhusets allmänna regler under minst 80 % av sin arbetstid, medan de kan välja att driva en privat praktik under högst 20 % av sin arbetstid. Under dessa 80 % av arbetstiden ska läkarna tillämpa INAMI:s satser och arbeta utifrån principen att alla patienter ska behandlas i överensstämmelse med den skyldighet som åligger IRIS-sjukhusen. På detta sätt sörjer HIS för att alla patienter behandlas, oavsett betalningsförmåga.

199

(200)  Enligt artikel 57.2 i CPAS-lagen begränsas CPAS uppgift i två specifika fall, nämligen vad gäller utlänningar som vistas olagligt i Belgien (dvs. papperslösa migranter) och barn till dessa utlänningar.

200

(201)  Fetstil tillagt.

201

(202)  Avsnittet ”Allmänna mål för den strategiska planen” (s. 2). Fetstil tillagt.

202

(203)  Ibidem. Fetstil tillagt.

203

(204)  Avsnittet ”Bidragande mål” (s. 52). Fetstil tillagt.

204

(205)  Ibidem (s. 54). Fetstil tillagt.

205

(206)  Avsnittet ”Strukturella axlar” (s. 3). Fetstil tillagt.

206

(207)  Se i detta avseende avsnittet ”Bidragande mål” (s. 74): förbättra tillgängligheten för alla befolkningsgrupper, särskilt de mest missgynnade. Fetstil tillagt.

207

särskilt de mest missgynnade

(208)  Se avsnittet ”Inledning” (s. 7).

208

(209)  Ibidem (s. 10).

209

(210)  Se avsnittet ”Sjukhusprojektet – ett patientinriktat sjukhus” (s. 79).

210

(211)  Se avsnittet ”De offentliga sjukhusens särskilda uppgifter” (s. 85). Fetstil tillagt.

211

(212)  Se avsnittet ”Inledning” (s. 12), där det anges att IRIS-sjukhusen behandlar förhållandevis färre patienter som de kan fakturera tillägg på (som är en källa till extrainkomster för sjukhusen).

212

(213)  Se avsnittet ”Inledning” (s. 13), som hänvisar till en uppskattning (från 2001) av de extra kostnader som uppstår till följd av godtagandet av patienter med låga socioekonomiska profil(er). Dessa kostnader uppgår till cirka 10,4 miljoner euro per år, och beloppet ökar stadigt.

213

(214)  Undantag är Institut Bordet, där andelen är högre än genomsnittet. Det kan förklaras med detta sjukhus specialitet (dvs. onkologi).

214

(215)  De är privata organisationer som ansvarar för återbetalning av vårdkostnader i det belgiska systemet för social trygghet (i synnerhet den obligatoriska sjuk- och invaliditetsförsäkring).

215

(216)  Finansieringen via BMF, budgetpost B8, tilldelas på grundval av den ranglistan (se även skäl 189).

216

(217)  SPF för social integration kan återbetala CPAS förutsatt att vissa villkor är uppfyllda (se även fotnot 258 för relevant rättsgrund).

217

(218)  Ranglistan visar också andelen patienter som omfattas av socialförsäkringen, men betalar bara en mindre patientandel till sjukhuset, eftersom de är berättigade att tas emot på sjukhuset till antingen 1) ett socialt maximibelopp (”maximum à facturer social”) eller 2) ett maximibelopp för isolerade patienter med låga inkomster (”maximum à facturer pour les patient isolés à faible revenu”).

218

(219)  Mutualités chrétiennes definierar i publikationen de sociala patienterna som patienter som åtnjuter en socialt betingad över gräns för egenavgifterna, ”franchise sociale” (t.ex. pensionärer som erhåller garanterad minimiinkomst, personer som är berättigade till högre handikappbidrag eller integrationsförmån eller högre familjeförmåner eller långtidsarbetslösa). Enligt de belgiska myndigheterna upphävdes ”franchise sociale” 1993 och ersattes i belgisk rätt begreppet ”maximal à facturer social”.

219

(220)  Detta bekräftas av det faktum att tabellerna i denna publikation bygger på uppgifter från ”försäkringsenheter”, dvs. organisationer inom de ömsesidiga försäkringsbolagen som är ansvariga för återbetalning av hälso- och sjukvårdskostnader enligt den belgiska socialförsäkringen som regleras av INAMI.

220

(221)  I Mutualité chrétienne- publikationen definieras de som patienter som är registrerade hos sin CPAS.

221

(222)  I detta sammanhang bör påpekas att även om IRIS-sjukhusen tillhandahålla uppgifter till den sociala utredningen är det CPAS som beslutar om en person har rätt till återbetalning av kostnaderna för behandlingen eller ej. I ”domicile de secours-avtalen” preciseras härvid att varje IRIS-sjukhus ”i möjligaste mån ska samla in de grunduppgifter som krävs för den sociala utredningen och sända dem till CPAS”.

222

(223)  Eftersom inhämtandet av uppgifter för de sociala utredningarna endast är en av flera arbetsuppgifter för IRIS-sjukhusen socialtjänstavdelningar ingår dessa kostnader i de totala kostnaderna för IRIS-sjukhusens utökade skyldighet avseende sociala tjänster, vilket kommer att behandlas nedan (se skäl 213).

223

(224)  Kommissionen konstaterar att den räntesats som IRIS-sjukhusen tillämpas tycks vara i linje med marknaden vid denna tidpunkt (början av 2011). För närvarande (2016)är räntan är mycket lägre, vilket minskar kostnaderna för IRIS-sjukhusen. Den längre betalningsfristen utgör en belastning för IRIS-sjukhusen, eftersom de alltid måste se till att omfatta likviditetsskillnaden mellan utgående och inkommande betalningar.

224

(225)  Återbetalningen från CPAS sker inte automatiskt till mindre bemedlade patienter, utan är resultatet av en bedömning från fall till fall av varje CPAS på grundval av den sociala utredningen (rörande akutvård). I detta avseende har de belgiska myndigheterna noterar att totalt 749 ansökningar om återbetalning som lämnats in av IRIS-sjukhusen under de tre första kvartalen 2015 avvisades av CPAS, vilka utgör ett obetalt belopp på cirka 3 miljoner euro. År 2012 avvisade CPAS fakturor från IRIS-sjukhusen på sammanlagt 4 174 200 euro. Ungefär 80 % av dessa fakturor hänför sig till vård av papperslösa migranter.

225

(226)  En rapport som publicerades av Belfius Banque visar att nettokostnaderna för avskrivna kortfristiga fordringar (dvs. fakturor som inte betalats) 2010 i genomsnitt utgjorde 0,28 % av privatsjukhusens budgeterade intäkter och 0,40 % av intäkterna i offentliga sjukhus i Belgien. Detta motsvarar 1,22 % av kostnaderna för IRIS-sjukhusens inkomster eller tre gånger så mycket som genomsnittet av de offentliga sjukhusen.

226

(227)  T.ex. privatsjukhuset Cliniques de l'Europe (ett sjukhus i Uccle och ett annat i Etterbeek), medan privatsjukhuset Cliniques Universitaires Saint-Luc har ett sjukhus, nämligen i Woluwe-Saint-Lambert.

227

(228)  Ett sådant val kan naturligtvis leda till kostnader som ska kompenseras genom effektivisering, eller som kan motiveras av andra skäl, som anses vara relevanta av privatsjukhusens ledning.

228

(229)  Programläggningsmekanismen avgör inte bara det totala antalet sängplatser per region, utan också gränserna per typ av tjänst (t.ex. förlossning, pediatrik, geriatrik, psykiatri).

229

(230)  Till exempel erbjuder inte alla privatsjukhus geriatrisk vård, vilket är mindre lönsam.

230

(231)  Se avsnittet ”Strukturella axlar” (s. 6). Fetstil tillagt.

231

(232)  Den strategiska planen hänvisar till nio sjukhus och inte 11 (nuvarande antal sjukhus), eftersom två sjukhuscampi var och en rymmer två sjukhus, nämligen HUDERF och CHU-B på adressen Victor Horta i Laeken och IB och CHU-SP på adressen Porte de Hal i Bryssel.

232

(233)  Se avsnittet ”Strukturella axlar” (s. 10). Fetstil tillagt.

233

(234)  Se avsnittet ”Bakgrund och miljö” (s. 21). ”[...] [de offentliga sjukhus [IRIS-sjukhusen] där det grundläggande sjukhusuppdraget utgör 80 %, av verksamheten är närsjukhus som lockar till sig en god del av moderkommunens eller grannskapets patientunderlag.”

234

(235)  Se avsnittet ”Bidragande mål” (s. 74). Fetstil tillagt.

235

(236)  Se avsnittet ”Sjukhusprojektet” (s. 36). Fetstil tillagt.

236

(237)  Det bör noteras att dessa två specialiserade sjukhus delar campus med ett annat IRIS-sjukhus (se fotnot 232) vilket garanterar tillhandahållandet av grundläggande hälso- och sjukvård vid varje sjukhus. Fotnot tillagd.

237

(238)  Se avsnittet ”Sjukhusprojektet” (s. 53). Fetstil tillagt.

238

(239)  På detta sätt kompletterar Institut Bordet och HUDERF, som primärt erbjuder specialiserad hälso- och sjukvård, de övriga tre IRIS-sjukhusen för att tillgodose befolkningens behov av vård.

239

(240)  Se avsnittet ”Sjukhusprojektet” (s. 53–54).

240

(241)  Se avsnittet ”Sjukhusprojektet” (s. 62).

241

(242)  Se avsnittet ”Sjukhusprojektet” för en beskrivning av dessa nivåer (s. 37) och tabellerna (sidorna 55–59).

242

(243)  I artikel 2 i samarbetsavtalen mellan den federala staten, huvudstadsregionen Bryssel och Cocom stadgas i detta hänseende: ”Denna omstruktureringsplan måste uppfylla följande betingelser: 1) garantera upprätthållandet av dels de särskilda egenskaperna hos offentliga sjukhus, bl.a. i kraft av rättsliga och samarbetsrelaterade strukturer, som kan säkra dominansen av företrädare från den offentliga sektorn i ledningen och beslutsförfarandena och dels den lokala förankringen genom att öka antalet direktvalda representanter i ledningsorganen.” Fetstil tillagt.

243

upprätthållandet

särskilda egenskaperna hos offentliga sjukhus

dominansen av företrädare från den offentliga sektorn i ledningen

dels den lokala förankringen genom att öka antalet direktvalda representanter

(244)  Enligt artikel 125 i CPAS-lagen har offentligrättsliga juridiska personer alltid majoritet i sammanslutningens olika förvaltings- och ledningsorgan och i paraplyorganisationen IRIS.

244

(245)  Fetstil tillagt.

245

(246)  Medianvärdet för de genomsnittliga inkomsterna i 2012 av de 19 kommunerna i huvudstadsregionen Bryssel var 13 746 euro per capita. Det sista IRIS-sjukhuset ligger i Ixelles, där den genomsnittliga inkomsten är 14 513 euro, dvs. mellan medianen och tredje kvartilen (75 %-fraktilen) i huvudstadsregionen Bryssel. Källa: Centrumet för information, dokumentation och forskning i Bryssel: http://www.briobrussel.be/ned/webpage.asp?WebpageId=345

246

Källa:

(247)  Tre av de fem privata sjukhus som ligger i de kommuner där den genomsnittliga inkomsten per capita ligger över den tredje kvartilen (dvs. 75 %-percentilen) i huvudstadsregionen Bryssel.

247

(248)  Originalet till kartan har publicerats i ”Tableau de bord de la santé en Région bruxelloise 2010” och visar status per den 1 juli 2009. Kommissionen har tillfört cirklarna och tagit bort ett allmänt sjukhus från kartan (Clinique des Deux Alice som låg i Uccle) eftersom detta lades ned i slutet av 2011 (verksamheterna överfördes till Cliniques de l'Europes avdelning i Sainte-Élisabeth). Ett av sjukhusen i HIS (Baron Lambert i Etterbeek) finns inte på kartan eftersom det endast tillhandahåller öppenvård och därför inte sjukhusbäddar som omfattas av planeringsmekanismen.

248

(249)  Det anges till exempel i bilaga 19 till den kungliga förordningen av den 23 oktober 1964 att neuropsykiatriska tjänster för behandling av vuxna måste ha minst en socialarbetare för varje 120 patienter, Moniteur belge av den 7 november 1964, s. 11709.

249

Moniteur belge

(250)  Kunglig förordning av den 15 december 1978 om särskilda krav för universitetssjukhusen, Moniteur belge av den 4 juli 1979, s. 7818.

250

Moniteur belge

(251)  Se avsnittet ”Strukturella axlar” (s. 6). Fetstil tillagt.

251

(252)  Se avsnittet ”Bidragande mål” (s. 54–55). Fetstil tillagt.

252

(253)  Se den strategiska planen 1996–2001, avsnittet ”Strukturella axlar” (s. 10). Fetstil tillagt.

253

(254)  Se avsnittet ”D offentliga sjukhusens särskilda uppgifter” (s. 82). Fetstil tillagt.

254

(255)  RCM – résumé clinique minimum – är en standardiserad hälsojournal för varje patient som de offentliga sjukhusen har fört sedan 1990. Den används bl.a. för att fastställa behovet av sjukhusutrustning, fastställa de kvalitativa och kvantitativa standarder för ackreditering av sjukhus och deras tjänster och att organisera finansieringen av sjukhus. ”V”-koderna avser faktorer som påverkar patientens hälsa och kontakter med hälso- och sjukvård. Dessa koder kan användas för detektion av socioekonomiska, rättsliga och familjerelaterade problem som skulle kunna påverka patientens bostad.

255

(256)  Se avsnittet ”D offentliga sjukhusens särskilda uppgifter” (s. 83). Fetstil tillagt.

256

(257)  Till exempel har IRIS-sjukhusens socialassistenter sammanställt uppgifter för 25 749 sociala utredningar 2012. Detta motsvarar ca 5,4 % av de patienter som lades in det året.

257

(258)  Denna skyldighet följer av artikel 60.1 i CPAS-lagen, artikel 9a i lag av den 2 april 1965 (om eventuell återbetalning från SPF Intégration sociale till CPAS under vissa förutsättningar) och cirkulärskrivelsen av den 25 mars 2010 om sociala frågor (Moniteur belge av den 6 maj 2010, s. 25432).

258

Moniteur belge

(259)  Denna siffra visar antalet heltidsekvivalenter (HTE).

259

(260)  BMF avsätter medel till socialassistenter (t.ex. i geriatrik, där det införs en minimiregel), men beloppet uppgick endast till cirka 400 000 euro 2010.

260

(261)  Genom en kunglig förordning (f.n. kunglig förordning av den 8 mars 2006) fastställs metoden att beräkna de underskott som kommunerna är skyldiga att täcka enligt artikel 109 i LCH.

261

(262)  Det förbund som företräder läkarna på det berörda sjukhuset och i relevanta fall Université Libre de Bruxelles (ULB) och Vrije Universiteit Brussel (VUB) har alltid minst 20 % av rösterna i IRIS-sjukhusen lokala sjukhussammanslutningar. Dessutom har kommunen och CPAS sedan 2000 varit medlemmar av sjukhussammanslutningen CHU Brugmann, men eftersom de har mindre än 20 % av rösterna i denna sammanslutning bidrar de inte till underskottstäckningen. Slutligen har också kommunen och CPAS i Schaerbeek sedan räkenskapsåret 2014 haft mindre än 20 % av rösterna i sjukhussammanslutningen CHU Brugmann och bidrar därmed inte längre till att täcka underskottet på detta sjukhus. De innebär att endast Ville Bruxelles och dess CPAS sedan 2014 har skyldighet att täcka underskottet på CHU Brugmann.

262

(263)  Alla kostnader för tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse och den därmed relaterade aktiviteter utgör offentlig service, inklusive kostnaden för relaterad verksamhet.

263

(264)  
  Moniteur belge av den 30 april 2014, s. 35442. Med verkan från och med den 10 maj 2014.

264

Moniteur belge

(265)  Artikel 5 i 2012 års SGEI-beslut.

265

(266)  Artikel 5.2–5.9 i 2012 års SGEI-beslut.

266

(267)  Mellan 2007 och 2011 blev omkring [...] % av IRIS-sjukhusens utgifter täckta av denna finansiering.

267

(268)  
  Moniteur belge av den 29 juni 2007, s. 35929. Med verkan från och med den 9 juli 2007. Denna kungliga förordning har ersatts av den kungliga förordningen av den 14 december 1987 om årsredovisning för sjukhus som ställer liknande krav.

268

Moniteur belge

(269)  I detta sammanhang ska det noteras att vissa bokföringsmässiga rörelser knutna till sjukhusverksamheter också ska redovisas i posterna 900–999. Det rör sig om vissa rörelser som inte beaktas när BMF-finansieringen fastställs (som följer en likviditetsräkenskapslogik snarare än den princip som sjukhusräkenskaperna bygger på).

269

(270)  Teoretiskt sett kan IRIS-sjukhusen anmoda kommunerna att betala underskottstäckningen när årets bokföringsmässiga resultat är känt. I praktiken har de inte gjort detta, eftersom de kontrolleras av kommunerna, och dessa inte (alltid) förfogade över nödvändiga medel för att utföra betalningar utan dröjsmål.

270

(271)  Under perioden 1996–2014 var den regionala finansiering som beviljades kommunerna inte tillräcklig för att helt täcka IRIS-sjukhusens underskott (se även fotnot 143).

271

(272)  T.ex. visar tabell 3 att även om CHU Saint-Pierre haft underskott varje år sedan 1996 överförde kommunen först den första delutbetalningen (3 368 351 euro) av underskottstäckningen år 2002. Tabellerna gör det inte möjligt att se vilket av de årliga underskotten sedan 1996, som redovisats sedan 1996, som täcktes av den betalning som verkställdes 2002. Men den detaljerade information som kommissionen erhållit från de belgiska myndigheterna utvisar att denna utbetalning verkligen var beräknad för att täcka en del av underskottet 1996.

272

(273)  Se skäl 236 som förklarar varför siffror saknas för åren 1996, 1997 och 1998.

273

(274)  Se skäl 236 som förklarar varför siffror saknas för åren 1996, 1997 och 1998.

274

(275)  Dessa är de belopp som faktiskt överförts och återbetalas, med avdrag för eventuella betalningar av underskottstäckning, som redan har utförts av kommunen.

275

(276)  2014 är det senaste räkenskapsår för vilket uppgifter finns tillgängliga.

276

(277)  Se artikel 5 i kommissionens direktiv 80/723/EEG av den 25 juni 1980 om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag (EGT L 195, 29.7.1980, s. 35).

277

(278)  Se i detta avseende artikel 7 i SGEI-beslutet från 2005 och artikel 8 i SGEI-beslutet från 2012.

278

(279)  I synnerhet överskred den tekniska överkompensationen under dessa år isolerat sett endast i fyra av de 89 analyserade åren för alla fem IRIS-sjukhusen 10 % av den årliga kompensationen.

279

(280)  Dessutom måste man komma ihåg att underskottstäckningsbeloppen bara utgör en liten del av den totala offentliga finansiering som IRIS-sjukhusen mottagit för tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse. Under perioden 2007–2011 uppgick de årliga genomsnittliga BMF-betalningarna från den federala regeringen till cirka 323 miljoner euro till alla IRIS-sjukhusen. Under samma period rapporterade IRIS-sjukhusen tillsammans genomsnittliga bokföringsmässiga underskott på 13,4 miljoner euro per år, medan kommunerna betalade 16,4 miljoner euro per år i genomsnitt täckning av underskott (som även ska täcka föregående års överskott). Underskottstäckningen skulle således endast utgöra cirka 5 % av den federala BMF-finansiering som beviljades IRIS-sjukhusen. När sådana stora belopp av offentlig finansiering som tilldelats via BFM beaktades vid beräkningen av om överkompensationen översteg 10 % av ersättningen för ett visst år (och, följaktligen, om den skulle föras över till följande budgetår enligt artikel 6.2 i SGEI-beslutet från 2012) hade överkompensationsandelen sannolikt blivit markant mindre. Denna slutsats grundar sig på det faktum att BMF-betalningarna var betydande i förhållande till underskotten och att risken för överkompensation via BMP är minimal. Särskilt är BMF primärt avsett för fast finansiering som beräknas på basis av sjukhusens reella kostnader för föregående år (och innebär ingen överkompensation). Dessutom företar SPF Santé publique detaljerade efterkontroller av de reella kostnaderna på varje sjukhus och omräknar det BMF-belopp som de är berättigade till. Slutligen bör det noteras att hänsyn inte tagits till en rimlig vinst vid jämförelsen av de kompensationer som betalats ut av kommunerna med det redovisade underskottet som IRIS-sjukhusen har haft.

280

(281)  Den passus i artikel 6.2 i beslutet om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse från 2012 har följande lydelse: ”Om överkompensationen inte överstiger 10 % av den genomsnittliga årliga kompensationen kan överkompensationen framflyttas till efterföljande period och dras av den kompensation, som annars skulle beviljas för den perioden.” I avsaknad av reell överkompensation (eftersom sjukhuset totalt sett konstant blev underkompenserade åren 1996–2014) skedde i praktiken aldrig någon sådan framflyttning. Denna slutsats gäller alla IRIS-sjukhusen (skälen 240–243).

281

(282)  Om CHU Saint-Pierre skulle bli lönsamt i framtiden skulle en annan lösning normalt vara att behålla överskottet och utnyttja det för att kompensera för tidigare underskott. I så fall skulle kommunerna inte alls eller bara delvis täcka de resterande bokförda underskott. Ett sådant scenario är emellertid hypotetiskt eftersom CHU Saint-Pierre endast har kunnat redovisa ett litet överskott ett enda år (2006) under perioden 1996–2014.

282

(283)  Såsom förklaras i skäl 104 är FRBRTC-medlen och de särskilda subventioner som tilldelas kommunerna i huvudstadsregionen Bryssel inomstatliga finansieringsåtgärder som utgör en finansieringskälla för kommunernas underskottstäckningsordning. Dessa belopp anges i en separat kolumn för att illustrera att kommunerna använder alla dessa regionala medel för att täcka underskottet. Denna framställning kan inte tolkas som en indikation på att dessa belopp har överförts av FRBRTC eller huvudstadsregionen Bryssel till IRIS-sjukhusen. Överföringarna gjordes till kommunerna, som använder medel för att finansiera sin skyldighet att täcka IRIS-sjukhusens underskott.

283

(*1)  Efter tillägg av outnyttjade överskott från perioden 1996–1998, dvs. 703 624 euro.

*1

(284)  Se i detta avseende artikel 6 i SGEI-beslutet från 2005 och artikel 6.2 i SGEI-beslutet från 2012.

284

(285)  Artikel 6.1 i SGEI-beslutet från 2012.

285

(286)  Artikel 6.2 i SGEI-beslutet från 2012.

286

(287)  
  Moniteur belge av den 6 december 1983, s. 15009.

287

Moniteur belge

(288)  
  Moniteur belge av den 23 mars 2006, s. 16710.

288

Moniteur belge

(289)  
  Moniteur belge av den 25 juni 2003, s. 33692.

289

Moniteur belge

(290)  Denna avskrivningsperiod tillämpas på alla belgiska sjukhus genom kunglig kungörelse av den 19 juni 2007 (se även skäl 226).

290

(291)  Se fotnot 264.

291

(292)  Såsom förklaras i skäl 166 anser kommissionen att de tre kompletterande skyldigheterna inte bör kunna omfattas av ett sjukhus utan det grundläggande sjukhusuppdraget. I detta avseende anser kommissionen det lämpligt att fastställa varaktigheten för överlåtelsen av det grundläggande sjukhusuppdraget.

292

(293)  Med andra ord, den koordinerade lagen om sjukhus av den 10 juli 2008, Moniteur belge av den 7 november 2008, s. 58624.

293

Moniteur belge

---