# Euroopan unionin L 351/2016

| | ISSN 1977-0812 |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | L 351 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Lainsäädäntö | 59. vuosikerta22. joulukuuta 2016 |

ISSN 1977-0812

Euroopan unionin

virallinen lehti

L 351

Suomenkielinen laitos

Lainsäädäntö

59. vuosikerta22. joulukuuta 2016

---

| Sisältö | | II   Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset | Sivu |
| --- | --- | --- | --- |
| | | PÄÄTÖKSET |
| | * | Komission päätös (EU) 2016/2326, annettu 21 päivänä lokakuuta 2015, valtiontuesta SA.38375 (2014/C) (ex 2014/NN), jonka Luxemburg on myöntänyt Fiatille
  (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 7152)

   (
  1
  ) | 1 |
| | * | Komission päätös (EU) 2016/2327, annettu 5 päivänä heinäkuuta 2016, valtiontuesta SA.19864 – 2014/C (ex 2009/NN54), jonka Belgia on toteuttanut – Brysselin julkisten IRIS-sairaaloiden julkinen rahoitus
  (tiedoksiannettu numerolla C(2016) 4051)

   (
  1
  ) | 68 |

Sisältö

II   Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset

Sivu

PÄÄTÖKSET

*

Komission päätös (EU) 2016/2326, annettu 21 päivänä lokakuuta 2015, valtiontuesta SA.38375 (2014/C) (ex 2014/NN), jonka Luxemburg on myöntänyt Fiatille
  (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 7152)

   (
  1
  )

(tiedoksiannettu numerolla C(2015) 7152)

1

1

*

Komission päätös (EU) 2016/2327, annettu 5 päivänä heinäkuuta 2016, valtiontuesta SA.19864 – 2014/C (ex 2009/NN54), jonka Belgia on toteuttanut – Brysselin julkisten IRIS-sairaaloiden julkinen rahoitus
  (tiedoksiannettu numerolla C(2016) 4051)

   (
  1
  )

(tiedoksiannettu numerolla C(2016) 4051)

1

68

| | |
| --- | --- |
| | (1)   ETA:n kannalta merkityksellinen teksti |

---

(1)   ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

1

| FI | Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.
  Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä. |
| --- | --- |

FI

Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.

Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä.

---

II Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset

PÄÄTÖKSET

| 22.12.2016 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 351/1 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2016

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 351/1

---

KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2016/2326,

annettu 21 päivänä lokakuuta 2015,

valtiontuesta SA.38375 (2014/C) (ex 2014/NN), jonka Luxemburg on myöntänyt Fiatille

(tiedoksiannettu numerolla C(2015) 7152)

(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan (1),

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (2) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1.   MENETTELY

MENETTELY

| (1) | Komissio pyysi 19 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä Luxemburgia toimittamaan sille yksityiskohtaisia tietoja verotusta koskevista ennakkoratkaisuista (3) eli veropäätöksistä. |
| --- | --- |

(1)

Komissio pyysi 19 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä Luxemburgia toimittamaan sille yksityiskohtaisia tietoja verotusta koskevista ennakkoratkaisuista (3) eli veropäätöksistä.

3

| (2) | Luxemburgin viranomaiset vastasivat yleisluonteisesti 17 päivänä heinäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä ja antoivat vain osan pyydetyistä tiedoista. Niiden vastauksessa kuvattiin erityisesti oikeudellisia periaatteita ja kansallisia sääntöjä, jotka sitovat Luxemburgin verohallintoa (Administration des contributions directes) ja joita sen on noudatettava tehdessään yhteisöveroa koskevia ennakkoratkaisuja, jäljempänä ’ennakkoratkaisu’ (4). Lisäksi vastauksessa selvitettiin ennakkoratkaisun antamisessa noudatettavaa menettelyä sekä tietoja, joita verovelvollisen on toimitettava, ja mainittiin, julkaistaanko verohallinnon ennakkoratkaisut vai ei. Luxemburgin viranomaiset eivät toimittaneet komission pyytämää luetteloa verohallinnon vuosina 2010, 2011 ja 2012 antamista ennakkoratkaisuista eivätkä muita tietoja, kuten yritysten nimet ja toimialat, ennakkoratkaisujen päiväykset ja voimassaoloajat sekä liiketoimityypit, joista ennakkoratkaisuja annetaan. |
| --- | --- |

(2)

Luxemburgin viranomaiset vastasivat yleisluonteisesti 17 päivänä heinäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä ja antoivat vain osan pyydetyistä tiedoista. Niiden vastauksessa kuvattiin erityisesti oikeudellisia periaatteita ja kansallisia sääntöjä, jotka sitovat Luxemburgin verohallintoa (Administration des contributions directes) ja joita sen on noudatettava tehdessään yhteisöveroa koskevia ennakkoratkaisuja, jäljempänä ’ennakkoratkaisu’ (4). Lisäksi vastauksessa selvitettiin ennakkoratkaisun antamisessa noudatettavaa menettelyä sekä tietoja, joita verovelvollisen on toimitettava, ja mainittiin, julkaistaanko verohallinnon ennakkoratkaisut vai ei. Luxemburgin viranomaiset eivät toimittaneet komission pyytämää luetteloa verohallinnon vuosina 2010, 2011 ja 2012 antamista ennakkoratkaisuista eivätkä muita tietoja, kuten yritysten nimet ja toimialat, ennakkoratkaisujen päiväykset ja voimassaoloajat sekä liiketoimityypit, joista ennakkoratkaisuja annetaan.

4

| (3) | Komissio pyysi 30 päivänä elokuuta 2013 päivätyllä muistutuksella Luxemburgin viranomaisia toimittamaan luettelon vuosina 2010, 2011 ja 2012 annetuista ennakkoratkaisuista (5). |
| --- | --- |

(3)

Komissio pyysi 30 päivänä elokuuta 2013 päivätyllä muistutuksella Luxemburgin viranomaisia toimittamaan luettelon vuosina 2010, 2011 ja 2012 annetuista ennakkoratkaisuista (5).

5

| (4) | Luxemburgin viranomaiset pitivät 20 päivänä syyskuuta 2013 ja 23 päivänä syyskuuta 2013 päivätyissä kirjeissään valitettavana sitä, että joitakin komission tietopyyntöä koskevia tietoja oli julkaistu lehdissä. Lisäksi ne kiistivät komission tietopyynnön oikeudellisen perustan. |
| --- | --- |

(4)

Luxemburgin viranomaiset pitivät 20 päivänä syyskuuta 2013 ja 23 päivänä syyskuuta 2013 päivätyissä kirjeissään valitettavana sitä, että joitakin komission tietopyyntöä koskevia tietoja oli julkaistu lehdissä. Lisäksi ne kiistivät komission tietopyynnön oikeudellisen perustan.

| (5) | Komissio vastasi Luxemburgin viranomaisille 2 päivänä lokakuuta 2013 päivätyllä kirjeellä ilmoittaen oikeudellisen perustan, jonka nojalla sillä oli oikeus aloittaa Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntöä koskeva oma-aloitteinen tutkinta. Komissio antoi Luxemburgin viranomaisille lisäaikaa pyydetyn ennakkoratkaisuluettelon esittämiseen. |
| --- | --- |

(5)

Komissio vastasi Luxemburgin viranomaisille 2 päivänä lokakuuta 2013 päivätyllä kirjeellä ilmoittaen oikeudellisen perustan, jonka nojalla sillä oli oikeus aloittaa Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntöä koskeva oma-aloitteinen tutkinta. Komissio antoi Luxemburgin viranomaisille lisäaikaa pyydetyn ennakkoratkaisuluettelon esittämiseen.

| (6) | Luxemburgin viranomaisten ja komission välillä pidettiin kokous 11 päivänä lokakuuta 2013. Luxemburgin viranomaiset ilmoittivat kirjeitse 14 päivänä lokakuuta 2013 epäilevänsä, ettei komission esittämällä oikeudellisella perustalla voitu perustella niin laajaa ja yleisluonteista tietopyyntöä. Komissio vastasi kyseiseen kirjeeseen 15 päivänä lokakuuta 2013 päivätyllä kirjeellä. |
| --- | --- |

(6)

Luxemburgin viranomaisten ja komission välillä pidettiin kokous 11 päivänä lokakuuta 2013. Luxemburgin viranomaiset ilmoittivat kirjeitse 14 päivänä lokakuuta 2013 epäilevänsä, ettei komission esittämällä oikeudellisella perustalla voitu perustella niin laajaa ja yleisluonteista tietopyyntöä. Komissio vastasi kyseiseen kirjeeseen 15 päivänä lokakuuta 2013 päivätyllä kirjeellä.

| (7) | Luxemburgin viranomaisten ja komission välillä käytiin jälleen kirjeenvaihtoa (Luxemburgin kirjeet oli päivätty 11 päivänä marraskuuta 2013 ja 2 päivänä joulukuuta 2013, ja komission kirjeet oli päivätty 14 päivänä marraskuuta 2013 ja 12 päivänä joulukuuta 2013). Kirjeenvaihdon aikana Luxemburgin viranomaiset selittivät, etteivät ne voineet vastata tietopyyntöön uuden hallituksen muodostamisen vuoksi. Komissio myönsi viranomaisille sen vuoksi lisäaikaa vastaamista varten 15 päivään tammikuuta 2014 ja täsmensi kahdessa kirjeessään, että se saattaisi joutua tekemään tietojen antamista koskevan välipäätöksen, jos sen tietopyyntöön ei edelleenkään vastattaisi. |
| --- | --- |

(7)

Luxemburgin viranomaisten ja komission välillä käytiin jälleen kirjeenvaihtoa (Luxemburgin kirjeet oli päivätty 11 päivänä marraskuuta 2013 ja 2 päivänä joulukuuta 2013, ja komission kirjeet oli päivätty 14 päivänä marraskuuta 2013 ja 12 päivänä joulukuuta 2013). Kirjeenvaihdon aikana Luxemburgin viranomaiset selittivät, etteivät ne voineet vastata tietopyyntöön uuden hallituksen muodostamisen vuoksi. Komissio myönsi viranomaisille sen vuoksi lisäaikaa vastaamista varten 15 päivään tammikuuta 2014 ja täsmensi kahdessa kirjeessään, että se saattaisi joutua tekemään tietojen antamista koskevan välipäätöksen, jos sen tietopyyntöön ei edelleenkään vastattaisi.

| (8) | Luxemburgin viranomaiset toimittivat 15 päivänä tammikuuta 2014 päivätyllä kirjeellä 22 vuosina 2010–2013 annettua ennakkoratkaisua, mutta verovelvollisten nimet oli poistettu asiakirjoista. Luxemburgin viranomaisten mukaan kyseiset 22 ennakkoratkaisua, joista yksi koski FFT-nimiselle yhtiölle osoitettua siirtohinnoittelun ennakkosopimusta (accord préalable en matière de prix, APA), jäljempänä ’FFT:n APA’ tai ’kiistanalainen ennakkoratkaisu’, olivat edustava otos Luxemburgin ennakkoratkaisukäytännöstä. |
| --- | --- |

(8)

Luxemburgin viranomaiset toimittivat 15 päivänä tammikuuta 2014 päivätyllä kirjeellä 22 vuosina 2010–2013 annettua ennakkoratkaisua, mutta verovelvollisten nimet oli poistettu asiakirjoista. Luxemburgin viranomaisten mukaan kyseiset 22 ennakkoratkaisua, joista yksi koski FFT-nimiselle yhtiölle osoitettua siirtohinnoittelun ennakkosopimusta (accord préalable en matière de prix, APA), jäljempänä ’FFT:n APA’ tai ’kiistanalainen ennakkoratkaisu’, olivat edustava otos Luxemburgin ennakkoratkaisukäytännöstä.

| (9) | FFT:n APA sisälsi seuraavat asiakirjat (6):






  a) | [veroneuvojan] (*1) asiakkaansa FFT:n puolesta lähettämä, 14 päivänä maaliskuuta 2012 päivätty kirje, johon sisältyi Luxemburgin verohallinnolle osoitettu siirtohinnoittelun ennakkosopimuksen hyväksyntää koskeva hakemus; |
| --- | --- | --- |

(9)

FFT:n APA sisälsi seuraavat asiakirjat (6):

6

a)

[veroneuvojan] (*1) asiakkaansa FFT:n puolesta lähettämä, 14 päivänä maaliskuuta 2012 päivätty kirje, johon sisältyi Luxemburgin verohallinnolle osoitettu siirtohinnoittelun ennakkosopimuksen hyväksyntää koskeva hakemus;

*1

| b) | siirtohinnoittelua koskeva selvitys, jäljempänä ’siirtohinnoitteluselvitys’ joka sisälsi FFT:n APA:ta koskevan hakemuksen tueksi esitetyn veroneuvojan laatiman siirtohinta-analyysin; |
| --- | --- |

b)

siirtohinnoittelua koskeva selvitys, jäljempänä ’siirtohinnoitteluselvitys’ joka sisälsi FFT:n APA:ta koskevan hakemuksen tueksi esitetyn veroneuvojan laatiman siirtohinta-analyysin;

| c) | Luxemburgin verohallinnon laatima, 3 päivänä syyskuuta 2012 päivätty kirje, jolla verohallinto hyväksyi veroneuvojan ehdottaman siirtohinnoittelun ennakkosopimuksen. |
| --- | --- |

c)

Luxemburgin verohallinnon laatima, 3 päivänä syyskuuta 2012 päivätty kirje, jolla verohallinto hyväksyi veroneuvojan ehdottaman siirtohinnoittelun ennakkosopimuksen.

| (10) | Komissio pyysi 7 päivänä maaliskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä Luxemburgin viranomaisia vahvistamaan, että Fiat Finance and Trade Ltd oli FFT:n APA:ssa FFT:ksi nimitetty verovelvollinen. Komissio ilmoitti myös, ettei toimitettujen tietojen perusteella voitu sulkea pois sitä mahdollisuutta, että FFT:n APA on FFT:lle myönnettyä valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille. Komissio pyysi Luxemburgin viranomaisia toimittamaan sille lisätietoja FFT:n APA:n arviointia varten. Luxemburgin viranomaiset eivät vastanneet kyseiseen kirjeeseen, joten komissio lähetti niille muistutuksen 7 päivänä huhtikuuta 2014 (7). |
| --- | --- |

(10)

Komissio pyysi 7 päivänä maaliskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä Luxemburgin viranomaisia vahvistamaan, että Fiat Finance and Trade Ltd oli FFT:n APA:ssa FFT:ksi nimitetty verovelvollinen. Komissio ilmoitti myös, ettei toimitettujen tietojen perusteella voitu sulkea pois sitä mahdollisuutta, että FFT:n APA on FFT:lle myönnettyä valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille. Komissio pyysi Luxemburgin viranomaisia toimittamaan sille lisätietoja FFT:n APA:n arviointia varten. Luxemburgin viranomaiset eivät vastanneet kyseiseen kirjeeseen, joten komissio lähetti niille muistutuksen 7 päivänä huhtikuuta 2014 (7).

7

| (11) | Luxemburgin viranomaiset vastasivat 7 päivänä maaliskuuta 2014 päivättyyn kirjeeseen 24 päivänä huhtikuuta 2014 ja vahvistivat, ettei niillä ollut mitään lisätietoja, joita tarvittaisiin FFT:n APA:n arviointia varten. Luxemburgin viranomaiset eivät vastanneet kysymykseen siitä, tarkoitetaanko FFT:llä Fiat Finance and Trade Ltd:tä, vaan vetosivat Luxemburgin lainsäädännön salassapitosäännöksiin, joiden ne totesivat estävän kyseisen verovelvollisen henkilöllisyyden vahvistamisen. |
| --- | --- |

(11)

Luxemburgin viranomaiset vastasivat 7 päivänä maaliskuuta 2014 päivättyyn kirjeeseen 24 päivänä huhtikuuta 2014 ja vahvistivat, ettei niillä ollut mitään lisätietoja, joita tarvittaisiin FFT:n APA:n arviointia varten. Luxemburgin viranomaiset eivät vastanneet kysymykseen siitä, tarkoitetaanko FFT:llä Fiat Finance and Trade Ltd:tä, vaan vetosivat Luxemburgin lainsäädännön salassapitosäännöksiin, joiden ne totesivat estävän kyseisen verovelvollisen henkilöllisyyden vahvistamisen.

| (12) | Komissio teki 24 päivänä maaliskuuta 2014 neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (8) 10 artiklan perusteella tietojen antamista koskevan välipäätöksen ja vaati Luxemburgin viranomaisilta johdanto-osan 2 kappaleessa tarkoitettua luetteloa ennakkoratkaisuista. |
| --- | --- |

(12)

Komissio teki 24 päivänä maaliskuuta 2014 neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (8) 10 artiklan perusteella tietojen antamista koskevan välipäätöksen ja vaati Luxemburgin viranomaisilta johdanto-osan 2 kappaleessa tarkoitettua luetteloa ennakkoratkaisuista.

8

| (13) | Komissio aloitti 11 päivänä kesäkuuta 2014 antamallaan päätöksellä, jäljempänä ’aloittamispäätös’ (9), SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn, joka koski FFT:n APA:ta. Aloittamispäätökseen oli liitetty tietojen antamista koskeva välipäätös, jäljempänä ’tietojen antamista koskeva välipäätös’, jossa Luxemburg määrättiin toimittamaan kuukauden kuluessa kyseisen päätöksen tiedoksiantamisesta kaikki asiakirjat ja tiedot, joita komissio tarvitsi voidakseen antaa päätöksen väitetyn tuen olemassaolosta sekä tarvittaessa kyseisen tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille. Komissio vaati Luxemburgia erityisesti vahvistamaan toimenpiteen edunsaajan henkilöllisyyden. |
| --- | --- |

(13)

Komissio aloitti 11 päivänä kesäkuuta 2014 antamallaan päätöksellä, jäljempänä ’aloittamispäätös’ (9), SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn, joka koski FFT:n APA:ta. Aloittamispäätökseen oli liitetty tietojen antamista koskeva välipäätös, jäljempänä ’tietojen antamista koskeva välipäätös’, jossa Luxemburg määrättiin toimittamaan kuukauden kuluessa kyseisen päätöksen tiedoksiantamisesta kaikki asiakirjat ja tiedot, joita komissio tarvitsi voidakseen antaa päätöksen väitetyn tuen olemassaolosta sekä tarvittaessa kyseisen tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille. Komissio vaati Luxemburgia erityisesti vahvistamaan toimenpiteen edunsaajan henkilöllisyyden.

9

| (14) | Luxemburg esitti 14 päivänä heinäkuuta 2014 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa aloittamispäätöksestä. Luxemburg ilmoitti myös, ettei sen tarvinnut vastata aloittamispäätöksessä ja tietojen antamista koskevassa välipäätöksessä esitettyihin kysymyksiin, koska komissio ei ollut voinut todeta valtiontuen olemassaoloa. |
| --- | --- |

(14)

Luxemburg esitti 14 päivänä heinäkuuta 2014 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa aloittamispäätöksestä. Luxemburg ilmoitti myös, ettei sen tarvinnut vastata aloittamispäätöksessä ja tietojen antamista koskevassa välipäätöksessä esitettyihin kysymyksiin, koska komissio ei ollut voinut todeta valtiontuen olemassaoloa.

| (15) | Komissio pyysi Luxemburgia 14 päivänä elokuuta 2014 päivätyllä kirjeellä toimittamaan sille aloittamispäätöksessä ja tietojen antamista koskevassa välipäätöksessä tarkoitetut puuttuvat tiedot. Se pyysi Luxemburgilta lisäksi lupaa ottaa asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 a artiklan mukaisesti suoraan yhteyttä FFT:hen esittääkseen tälle kysymykset, joihin se ei ollut saanut vastauksia. |
| --- | --- |

(15)

Komissio pyysi Luxemburgia 14 päivänä elokuuta 2014 päivätyllä kirjeellä toimittamaan sille aloittamispäätöksessä ja tietojen antamista koskevassa välipäätöksessä tarkoitetut puuttuvat tiedot. Se pyysi Luxemburgilta lisäksi lupaa ottaa asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 a artiklan mukaisesti suoraan yhteyttä FFT:hen esittääkseen tälle kysymykset, joihin se ei ollut saanut vastauksia.

| (16) | Luxemburg vastasi 3 päivänä syyskuuta 2014 osittain siihen mennessä vastaamatta olleisiin kysymyksiin ja ilmoitti, että osa pyydetyistä tiedoista oli FFT:n liikesalaisuuksia, jotka eivät olleet Luxemburgin hallussa. Lisäksi se vahvisti FFT:n olevan Fiat Finance and Trade Ltd. -niminen yhtiö ja antoi komissiolle luvan esittää kysymykset suoraan FFT:lle. |
| --- | --- |

(16)

Luxemburg vastasi 3 päivänä syyskuuta 2014 osittain siihen mennessä vastaamatta olleisiin kysymyksiin ja ilmoitti, että osa pyydetyistä tiedoista oli FFT:n liikesalaisuuksia, jotka eivät olleet Luxemburgin hallussa. Lisäksi se vahvisti FFT:n olevan Fiat Finance and Trade Ltd. -niminen yhtiö ja antoi komissiolle luvan esittää kysymykset suoraan FFT:lle.

| (17) | Aloittamispäätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (10)17 päivänä lokakuuta 2014. Komissio kehotti siinä asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa kyseisestä tukitoimenpiteestä. Komissio sai FFT:ltä huomautuksia 30 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. |
| --- | --- |

(17)

Aloittamispäätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (10)17 päivänä lokakuuta 2014. Komissio kehotti siinä asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa kyseisestä tukitoimenpiteestä. Komissio sai FFT:ltä huomautuksia 30 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä.

Euroopan unionin virallisessa lehdessä

10

| (18) | Luxemburg toimitti 22 päivänä joulukuuta 2014 luettelon ennakkoratkaisujen saajista täyttääkseen 19 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyssä komission kirjeessä esitetyn tietopyynnön. Luettelo sisälsi Luxemburgin verohallinnon vuosina 2010, 2011 ja 2012 antamat ennakkoratkaisut. |
| --- | --- |

(18)

Luxemburg toimitti 22 päivänä joulukuuta 2014 luettelon ennakkoratkaisujen saajista täyttääkseen 19 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyssä komission kirjeessä esitetyn tietopyynnön. Luettelo sisälsi Luxemburgin verohallinnon vuosina 2010, 2011 ja 2012 antamat ennakkoratkaisut.

| (19) | Luxemburg esitti 5 päivänä tammikuuta 2015 päivätyllä kirjeellä kommenttinsa aloittamispäätöksen perusteella esitetyistä huomautuksista. |
| --- | --- |

(19)

Luxemburg esitti 5 päivänä tammikuuta 2015 päivätyllä kirjeellä kommenttinsa aloittamispäätöksen perusteella esitetyistä huomautuksista.

| (20) | Komissio antoi 12 päivänä helmikuuta 2015 päätöksen, jossa se ilmoitti Luxemburgille todenneensa asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 a artiklan mukaisesti, että kiistanalaista ennakkoratkaisua koskeva muodollinen tutkintamenettely oli ollut siihen asti tehoton. Tällä perusteella ja Luxemburgin luvalla (11) komissio saattoi esittää kysymyksensä suoraan FFT:lle. |
| --- | --- |

(20)

Komissio antoi 12 päivänä helmikuuta 2015 päätöksen, jossa se ilmoitti Luxemburgille todenneensa asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 a artiklan mukaisesti, että kiistanalaista ennakkoratkaisua koskeva muodollinen tutkintamenettely oli ollut siihen asti tehoton. Tällä perusteella ja Luxemburgin luvalla (11) komissio saattoi esittää kysymyksensä suoraan FFT:lle.

11

| (21) | Komissio lähetti 20 päivänä helmikuuta 2015 päivätyillä kirjeillä tietopyynnöt Luxemburgille ja FFT:lle. FFT:lle osoitettu tietopyyntö perustui asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 a artiklan 6 kohtaan. |
| --- | --- |

(21)

Komissio lähetti 20 päivänä helmikuuta 2015 päivätyillä kirjeillä tietopyynnöt Luxemburgille ja FFT:lle. FFT:lle osoitettu tietopyyntö perustui asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 a artiklan 6 kohtaan.

| (22) | Luxemburg vastasi 24 päivänä helmikuuta 2015 päivätyllä kirjeellä 12 päivänä helmikuuta 2015 annettuun komission päätökseen ja ilmoitti olevansa yllättynyt kyseiseen asiaan liittyvän menettelyn kulusta ja epäilevänsä menettelyn tehottomaksi julistamisen perusteltavuutta, sillä Luxemburg oli toimittanut komissiolle huomattavan määrän tietoja tutkinnan aikana. |
| --- | --- |

(22)

Luxemburg vastasi 24 päivänä helmikuuta 2015 päivätyllä kirjeellä 12 päivänä helmikuuta 2015 annettuun komission päätökseen ja ilmoitti olevansa yllättynyt kyseiseen asiaan liittyvän menettelyn kulusta ja epäilevänsä menettelyn tehottomaksi julistamisen perusteltavuutta, sillä Luxemburg oli toimittanut komissiolle huomattavan määrän tietoja tutkinnan aikana.

| (23) | FFT pyysi 26 päivänä helmikuuta 2015 ja 3 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyillä sähköpostiviesteillä selventämään tietopyyntöä ja jatkamaan vastaamisen määräaikaa. Komissio ilmoitti FFT:lle määräajan jatkamisesta 5 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyssä sähköpostiviestissä. |
| --- | --- |

(23)

FFT pyysi 26 päivänä helmikuuta 2015 ja 3 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyillä sähköpostiviesteillä selventämään tietopyyntöä ja jatkamaan vastaamisen määräaikaa. Komissio ilmoitti FFT:lle määräajan jatkamisesta 5 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyssä sähköpostiviestissä.

| (24) | Komissio vastasi 5 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä 24 päivänä helmikuuta 2015 päivättyyn Luxemburgin kirjeeseen. |
| --- | --- |

(24)

Komissio vastasi 5 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä 24 päivänä helmikuuta 2015 päivättyyn Luxemburgin kirjeeseen.

| (25) | Komissio pyysi 23 päivänä maaliskuuta 2015 (12) Luxemburgin 22 päivänä joulukuuta 2014 toimittaman ennakkoratkaisuluettelon perusteella Luxemburgia toimittamaan sille lisätietoja mainituista, vuosina 2010, 2011 ja 2012 annetuista ennakkoratkaisuista. Komissio pyysi Luxemburgia erityisesti täsmentämään, mitkä ennakkoratkaisuista koskivat varainhallintatoimintoa ja mitkä integroitumattomia tai riippumattomia yrityksiä. Komissio pyysi Luxemburgia myös toimittamaan sille joukon tiettyjä yksittäisiä konserneja koskevia ennakkoratkaisuja. |
| --- | --- |

(25)

Komissio pyysi 23 päivänä maaliskuuta 2015 (12) Luxemburgin 22 päivänä joulukuuta 2014 toimittaman ennakkoratkaisuluettelon perusteella Luxemburgia toimittamaan sille lisätietoja mainituista, vuosina 2010, 2011 ja 2012 annetuista ennakkoratkaisuista. Komissio pyysi Luxemburgia erityisesti täsmentämään, mitkä ennakkoratkaisuista koskivat varainhallintatoimintoa ja mitkä integroitumattomia tai riippumattomia yrityksiä. Komissio pyysi Luxemburgia myös toimittamaan sille joukon tiettyjä yksittäisiä konserneja koskevia ennakkoratkaisuja.

12

| (26) | Luxemburg vastasi 24 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä 20 päivänä helmikuuta 2015 päivättyyn komission tietopyyntöön (13). |
| --- | --- |

(26)

Luxemburg vastasi 24 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä 20 päivänä helmikuuta 2015 päivättyyn komission tietopyyntöön (13).

13

| (27) | FFT vastasi 31 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä 20 päivänä helmikuuta 2015 päivättyyn komission tietopyyntöön. Sen vastaukseen sisältyivät muun muassa siirtohinnoittelua koskevat Fiat-konsernin suuntaviivat. |
| --- | --- |

(27)

FFT vastasi 31 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä 20 päivänä helmikuuta 2015 päivättyyn komission tietopyyntöön. Sen vastaukseen sisältyivät muun muassa siirtohinnoittelua koskevat Fiat-konsernin suuntaviivat.

| (28) | Luxemburg toimitti 23 päivänä huhtikuuta 2015 lisätietoja 1 900 ennakkoratkaisusta, jotka sisältyivät 22 päivänä joulukuuta 2014 päivättyyn vastaukseen. Se ilmoitti kolmen luetteloon sisältyvän ennakkoratkaisun koskevan varainhallintatoimintoa. Näistä kaksi oli annettu vuonna 2010 ja yksi vuonna 2011. Komissio oli pyytänyt 23 päivänä maaliskuuta 2015 toimittamaan kaksi kyseisistä ennakkoratkaisuista, sillä ne koskivat 23 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyssä pyynnössä mainittuja yhtiöitä. |
| --- | --- |

(28)

Luxemburg toimitti 23 päivänä huhtikuuta 2015 lisätietoja 1 900 ennakkoratkaisusta, jotka sisältyivät 22 päivänä joulukuuta 2014 päivättyyn vastaukseen. Se ilmoitti kolmen luetteloon sisältyvän ennakkoratkaisun koskevan varainhallintatoimintoa. Näistä kaksi oli annettu vuonna 2010 ja yksi vuonna 2011. Komissio oli pyytänyt 23 päivänä maaliskuuta 2015 toimittamaan kaksi kyseisistä ennakkoratkaisuista, sillä ne koskivat 23 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyssä pyynnössä mainittuja yhtiöitä.

| (29) | FFT:n, Luxemburgin viranomaisten ja komission välillä pidettiin kokous 27 päivänä huhtikuuta 2015. |
| --- | --- |

(29)

FFT:n, Luxemburgin viranomaisten ja komission välillä pidettiin kokous 27 päivänä huhtikuuta 2015.

| (30) | Luxemburg toimitti 4 päivänä kesäkuuta 2015 komission 23 päivänä maaliskuuta 2015 pyytämät lisätiedot 5 327 ennakkoratkaisusta, jotka sisältyivät 22 päivänä joulukuuta 2014 päivätyn vastauksen luetteloon. Se ilmoitti erityisesti, että kymmenen muuta ennakkoratkaisua koski varainhallintatoimintoja [...]. Lisäksi komissiolle toimitettiin 25 päivänä kesäkuuta 2015 yksi ennakkoratkaisu, joka koski G-nimistä yhtiötä. |
| --- | --- |

(30)

Luxemburg toimitti 4 päivänä kesäkuuta 2015 komission 23 päivänä maaliskuuta 2015 pyytämät lisätiedot 5 327 ennakkoratkaisusta, jotka sisältyivät 22 päivänä joulukuuta 2014 päivätyn vastauksen luetteloon. Se ilmoitti erityisesti, että kymmenen muuta ennakkoratkaisua koski varainhallintatoimintoja [...]. Lisäksi komissiolle toimitettiin 25 päivänä kesäkuuta 2015 yksi ennakkoratkaisu, joka koski G-nimistä yhtiötä.

| (31) | Luxemburg toimitti 18 päivänä kesäkuuta 2015 E-nimistä yhtiötä koskevan ennakkoratkaisun (ennakkoratkaisu vuodelta 2011). |
| --- | --- |

(31)

Luxemburg toimitti 18 päivänä kesäkuuta 2015 E-nimistä yhtiötä koskevan ennakkoratkaisun (ennakkoratkaisu vuodelta 2011).

| (32) | Luxemburg esitti 10 päivänä heinäkuuta 2015 päivätyssä kirjeessä perusteluja, joiden mukaan komissio ei voisi periä edunsaajalle mahdollisesti myönnettyä valtiontukea takaisin taannehtivasti eli ennakkoratkaisun antamispäivästä lähtien, jos lopullinen päätös olisi kielteinen. |
| --- | --- |

(32)

Luxemburg esitti 10 päivänä heinäkuuta 2015 päivätyssä kirjeessä perusteluja, joiden mukaan komissio ei voisi periä edunsaajalle mahdollisesti myönnettyä valtiontukea takaisin taannehtivasti eli ennakkoratkaisun antamispäivästä lähtien, jos lopullinen päätös olisi kielteinen.

| (33) | Fiat S.p.A:n seuraajan Fiat Chrysler Automobiles N.V:n talousjohtajan, Luxemburgin viranomaisten ja komission välillä pidettiin kokous 15 päivänä heinäkuuta 2015. |
| --- | --- |

(33)

Fiat S.p.A:n seuraajan Fiat Chrysler Automobiles N.V:n talousjohtajan, Luxemburgin viranomaisten ja komission välillä pidettiin kokous 15 päivänä heinäkuuta 2015.

2.   TOIMENPITEEN KUVAUS

TOIMENPITEEN KUVAUS

2.1   Tuensaajan kuvaus

Tuensaajan kuvaus

| (34) | FFT kuuluu Fiat-konserniin. Ajankohtana, jolloin kiistanalainen ennakkoratkaisu annettiin, Fiat-konsernin muodostivat Italian oikeuden mukaan perustettu yhtiö Fiat S.p.A., jonka kotipaikka oli Torinossa, sekä kaikki Fiat S.p.A:n määräysvallassa olleet yritykset (näistä kaikista käytetään tässä päätöksessä yhteisesti nimitystä ”Fiat” tai ”Fiat-konserni”). Fiat S.p.A:n ja Fiat Investments N.V:n sulautuessa 12 päivänä lokakuuta 2014 Fiat Chrysler Automobiles N.V:stä tuli Fiat S.p.A:n seuraaja (14). |
| --- | --- |

(34)

FFT kuuluu Fiat-konserniin. Ajankohtana, jolloin kiistanalainen ennakkoratkaisu annettiin, Fiat-konsernin muodostivat Italian oikeuden mukaan perustettu yhtiö Fiat S.p.A., jonka kotipaikka oli Torinossa, sekä kaikki Fiat S.p.A:n määräysvallassa olleet yritykset (näistä kaikista käytetään tässä päätöksessä yhteisesti nimitystä ”Fiat” tai ”Fiat-konserni”). Fiat S.p.A:n ja Fiat Investments N.V:n sulautuessa 12 päivänä lokakuuta 2014 Fiat Chrysler Automobiles N.V:stä tuli Fiat S.p.A:n seuraaja (14).

14

| (35) | Fiat harjoittaa teollista toimintaa ja tarjoaa rahoituspalveluja autoteollisuuden alalla. Komissio viittaa aloittamispäätöksen johdanto-osan 20 ja 21 kappaleeseen, jossa on tarkempi kuvaus Fiatin toiminnasta. |
| --- | --- |

(35)

Fiat harjoittaa teollista toimintaa ja tarjoaa rahoituspalveluja autoteollisuuden alalla. Komissio viittaa aloittamispäätöksen johdanto-osan 20 ja 21 kappaleeseen, jossa on tarkempi kuvaus Fiatin toiminnasta.

| (36) | FFT tarjoaa varainhallinta- ja rahoituspalveluja (pääosin) Eurooppaan sijoittautuneille Fiat-konsernin yrityksille (Italiaa lukuun ottamatta). Se hallinnoi lisäksi useita Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Tanskaan, Belgiaan, Alankomaihin, Sveitsiin, Itävaltaan, Saksaan ja Espanjaan sijoittautuneita rakenteita, jotka vastaavat Fiat-konsernin yritysten konsernitilijärjestelyistä. FFT toimii Luxemburgista käsin, jossa on sen kotipaikka, ja sillä on kaksi sivuliikettä, joista toinen sijaitsee Lontoossa (Yhdistynyt kuningaskunta) ja toinen Madridissa (Espanja). |
| --- | --- |

(36)

FFT tarjoaa varainhallinta- ja rahoituspalveluja (pääosin) Eurooppaan sijoittautuneille Fiat-konsernin yrityksille (Italiaa lukuun ottamatta). Se hallinnoi lisäksi useita Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Tanskaan, Belgiaan, Alankomaihin, Sveitsiin, Itävaltaan, Saksaan ja Espanjaan sijoittautuneita rakenteita, jotka vastaavat Fiat-konsernin yritysten konsernitilijärjestelyistä. FFT toimii Luxemburgista käsin, jossa on sen kotipaikka, ja sillä on kaksi sivuliikettä, joista toinen sijaitsee Lontoossa (Yhdistynyt kuningaskunta) ja toinen Madridissa (Espanja).

| (37) | Luxemburgin 15 päivänä tammikuuta 2014 komissiolle toimittama siirtohinnoitteluselvitys sisältää FFT:tä koskevat tiedot, jotka on esitetty lyhyesti johdanto-osan 38–51 kappaleessa (15). |
| --- | --- |

(37)

Luxemburgin 15 päivänä tammikuuta 2014 komissiolle toimittama siirtohinnoitteluselvitys sisältää FFT:tä koskevat tiedot, jotka on esitetty lyhyesti johdanto-osan 38–51 kappaleessa (15).

15

| (38) | Fiat päätti keskittää rahoitukseen ja varainhallintaan liittyvät toimintonsa siten, että niin sanotut ”varainhallintayhtiöt” hoitavat kaiken rahoitukseen, yhtiöille tarjottaviin rahoituspalveluihin, pankkisuhteisiin, valuutta- ja korkoriskien hallintaan, konsernitilijärjestelyyn, rahamarkkinatoimiin, varainhallintaan, maksutoimeksiantoihin ja maksujen perimiseen sekä maksuihin liittyvän toiminnan. |
| --- | --- |

(38)

Fiat päätti keskittää rahoitukseen ja varainhallintaan liittyvät toimintonsa siten, että niin sanotut ”varainhallintayhtiöt” hoitavat kaiken rahoitukseen, yhtiöille tarjottaviin rahoituspalveluihin, pankkisuhteisiin, valuutta- ja korkoriskien hallintaan, konsernitilijärjestelyyn, rahamarkkinatoimiin, varainhallintaan, maksutoimeksiantoihin ja maksujen perimiseen sekä maksuihin liittyvän toiminnan.

| (39) | Varainhallintayhtiöt järjestettiin seuraavasti:






  — | Fiat Finance S.p.A., jäljempänä ’FF’, on Italiaan sijoittautunut varainhallintayhtiö, jonka tehtävänä on koordinoida Italiaan sijoittautuneiden Fiat-konsernin yhtiöiden rahoitustoimintaa; |
| --- | --- | --- |

(39)

Varainhallintayhtiöt järjestettiin seuraavasti:

—

Fiat Finance S.p.A., jäljempänä ’FF’, on Italiaan sijoittautunut varainhallintayhtiö, jonka tehtävänä on koordinoida Italiaan sijoittautuneiden Fiat-konsernin yhtiöiden rahoitustoimintaa;

| — | FFT huolehtii varainhallintatoiminnoista Eurooppaan sijoittautuneiden Fiat-konsernin yhtiöiden puolesta (Italiaa lukuun ottamatta); |
| --- | --- |

—

FFT huolehtii varainhallintatoiminnoista Eurooppaan sijoittautuneiden Fiat-konsernin yhtiöiden puolesta (Italiaa lukuun ottamatta);

| — | Fiat Finance North America, Inc., jäljempänä ’FFNA’, huolehtii varainhallintatoiminnoista Yhdysvaltoihin sijoittautuneiden Fiat-konsernin yhtiöiden puolesta; |
| --- | --- |

—

Fiat Finance North America, Inc., jäljempänä ’FFNA’, huolehtii varainhallintatoiminnoista Yhdysvaltoihin sijoittautuneiden Fiat-konsernin yhtiöiden puolesta;

| — | Fiat Finance Canada Ltd., jäljempänä ’FFC’, huolehtii varainhallintatoiminnoista Kanadaan sijoittautuneiden Fiat-konsernin yhtiöiden puolesta; |
| --- | --- |

—

Fiat Finance Canada Ltd., jäljempänä ’FFC’, huolehtii varainhallintatoiminnoista Kanadaan sijoittautuneiden Fiat-konsernin yhtiöiden puolesta;

| — | Fiat Finanças Brasil Ltda, jäljempänä ’FFB’, huolehtii varainhallintatoiminnoista Brasiliaan sijoittautuneiden Fiat-konsernin yhtiöiden puolesta. |
| --- | --- |

—

Fiat Finanças Brasil Ltda, jäljempänä ’FFB’, huolehtii varainhallintatoiminnoista Brasiliaan sijoittautuneiden Fiat-konsernin yhtiöiden puolesta.

| (40) | Konserniin kuuluvien yhtiöiden väliset rajatylittävät liiketoimet, joihin FFT osallistuu, voidaan jakaa kahteen pääryhmään:






  — | Varainhallintayhtiöiden väliset liiketoimet (alakohtaiset)






  — | T1 – konsernin sisäiset lainat FFT:ltä FF:lle: FFT:n rahoituslähteitä ovat joukkovelkakirjat, limiitilliset luottosopimukset ja konsernin sisäiset talletukset; |
| --- | --- | --- | --- |

(40)

Konserniin kuuluvien yhtiöiden väliset rajatylittävät liiketoimet, joihin FFT osallistuu, voidaan jakaa kahteen pääryhmään:

—

Varainhallintayhtiöiden väliset liiketoimet (alakohtaiset)

—

T1 – konsernin sisäiset lainat FFT:ltä FF:lle: FFT:n rahoituslähteitä ovat joukkovelkakirjat, limiitilliset luottosopimukset ja konsernin sisäiset talletukset;

| — | T2 – konsernin sisäiset lainat FFNA:lta FFT:lle: FFNA:n rahoituslähteitä ovat lähinnä joukkovelkakirjat, joihin liittyy takaus. |
| --- | --- |

—

T2 – konsernin sisäiset lainat FFNA:lta FFT:lle: FFNA:n rahoituslähteitä ovat lähinnä joukkovelkakirjat, joihin liittyy takaus.

| — | Varainhallintayhtiöiden ja Fiat-konsernin yhtiöiden väliset liiketoimet (konsernin sisäiset)






  — | T3 – FFT:n ja toisissa maissa (lähinnä Euroopan maissa) sijaitsevien konserniin kuuluvien yhtiöiden väliset liiketoimet (lainat/talletukset); |
| --- | --- | --- |

—

Varainhallintayhtiöiden ja Fiat-konsernin yhtiöiden väliset liiketoimet (konsernin sisäiset)

—

T3 – FFT:n ja toisissa maissa (lähinnä Euroopan maissa) sijaitsevien konserniin kuuluvien yhtiöiden väliset liiketoimet (lainat/talletukset);

| — | T4 – Fiat S.p.A:n (16) antamat takaukset FFT:n ja FFNA:n liikkeeseen laskemille joukkovelkakirjoille, kahdenväliset limiitilliset luottosopimukset ja ad hoc -rahoitusohjelmat (erityisesti FFT:n yritystodistukset Ranskassa). |
| --- | --- |

—

T4 – Fiat S.p.A:n (16) antamat takaukset FFT:n ja FFNA:n liikkeeseen laskemille joukkovelkakirjoille, kahdenväliset limiitilliset luottosopimukset ja ad hoc -rahoitusohjelmat (erityisesti FFT:n yritystodistukset Ranskassa).

16

ad hoc

| (41) | Alla olevassa kaaviossa kuvataan rahoitustoiminta (T1–T3)

  Pääasialliset konsernin sisäiset rajatylittävät liiketoimet




  Pitkäaikaiset lainat
  FF
  Lyhytaikaiset lainat
  Talletukset
  FF&T
  Markkinat
  FFNA |
| --- | --- |

(41)

Alla olevassa kaaviossa kuvataan rahoitustoiminta (T1–T3)

Pääasialliset konsernin sisäiset rajatylittävät liiketoimet

Pääasialliset konsernin sisäiset rajatylittävät liiketoimet

Pitkäaikaiset lainat

FF

Lyhytaikaiset lainat

Talletukset

FF&T

Markkinat

FFNA

| (42) | FFT:n harjoittamaan toimintaan kuuluvat markkinarahoitus, maksuvalmiussijoitukset, suhteet rahoitusmarkkinoiden toimijoihin, rahoitukseen liittyvät koordinointi- ja neuvontapalvelut konserniin kuuluville yhtiöille, varainhallintapalvelut konserniin kuuluville yhtiöille, konsernin sisäinen lyhytaikainen, jäljempänä ’LA’, ja keskipitkä, jäljempänä ’KP’, rahoitus sekä toimien koordinointi muiden rahoitusyhtiöiden kanssa. |
| --- | --- |

(42)

FFT:n harjoittamaan toimintaan kuuluvat markkinarahoitus, maksuvalmiussijoitukset, suhteet rahoitusmarkkinoiden toimijoihin, rahoitukseen liittyvät koordinointi- ja neuvontapalvelut konserniin kuuluville yhtiöille, varainhallintapalvelut konserniin kuuluville yhtiöille, konsernin sisäinen lyhytaikainen, jäljempänä ’LA’, ja keskipitkä, jäljempänä ’KP’, rahoitus sekä toimien koordinointi muiden rahoitusyhtiöiden kanssa.

| (43) | FFT hankkii markkinarahoituksen ja maksuvalmiussijoitusten avulla varoja konserniin kuuluvien yhtiöiden toiminnan ja kasvun tukemiseksi sekä varojen sijoittamiseksi tämän mukaisesti. Rahoitusriskien hallinnassa FFT noudattaa asiaa koskevien konsernin sisäisten toimintalinjojen mukaisesti laadittuja suuntaviivoja (valuutta- ja korkoriskit). FFT saa rahoituksensa esimerkiksi joukkovelkakirjojen liikkeeseen laskemisesta (”Global Medium Term Note” -ohjelman eli GMTN-ohjelman kautta, jossa FFT on liikkeeseenlaskijana FFNA:n ja FFC:n kanssa), määräaikaisista pankkilainoista ja sitovista tai sitomattomista limiitillisistä luottosopimuksista. Maksuvalmiuden hallinnassa FFT sijoittaa ylijäävän käteisen ensimmäisen luokan pankkilaitoksiin tai erittäin arvostettuihin likviditeettirahastoihin. |
| --- | --- |

(43)

FFT hankkii markkinarahoituksen ja maksuvalmiussijoitusten avulla varoja konserniin kuuluvien yhtiöiden toiminnan ja kasvun tukemiseksi sekä varojen sijoittamiseksi tämän mukaisesti. Rahoitusriskien hallinnassa FFT noudattaa asiaa koskevien konsernin sisäisten toimintalinjojen mukaisesti laadittuja suuntaviivoja (valuutta- ja korkoriskit). FFT saa rahoituksensa esimerkiksi joukkovelkakirjojen liikkeeseen laskemisesta (”Global Medium Term Note” -ohjelman eli GMTN-ohjelman kautta, jossa FFT on liikkeeseenlaskijana FFNA:n ja FFC:n kanssa), määräaikaisista pankkilainoista ja sitovista tai sitomattomista limiitillisistä luottosopimuksista. Maksuvalmiuden hallinnassa FFT sijoittaa ylijäävän käteisen ensimmäisen luokan pankkilaitoksiin tai erittäin arvostettuihin likviditeettirahastoihin.

| (44) | Valuuttariskiä FFT hallitsee lähinnä käyttämällä valuuttatermiini- ja valuutanvaihtosopimuksia. Valuuttariskin vaara liittyy suureksi osaksi velkojen ja saamisten erääntymiseroihin sekä riskin hallintaan. FFT käyttää pääasiassa koronvaihtosopimuksia ja korkotermiinejä. |
| --- | --- |

(44)

Valuuttariskiä FFT hallitsee lähinnä käyttämällä valuuttatermiini- ja valuutanvaihtosopimuksia. Valuuttariskin vaara liittyy suureksi osaksi velkojen ja saamisten erääntymiseroihin sekä riskin hallintaan. FFT käyttää pääasiassa koronvaihtosopimuksia ja korkotermiinejä.

| (45) | Suhteissa rahoitusmarkkinoiden toimijoihin FFT hoitaa rahoitusmarkkinoihin ja -laitoksiin liittyvät asiat yhteistyössä FF:n kanssa ja antaa konserniin liittyvää tietoa konsernin varavaraisuuden ja rahoitusaseman vahvistamiseksi. |
| --- | --- |

(45)

Suhteissa rahoitusmarkkinoiden toimijoihin FFT hoitaa rahoitusmarkkinoihin ja -laitoksiin liittyvät asiat yhteistyössä FF:n kanssa ja antaa konserniin liittyvää tietoa konsernin varavaraisuuden ja rahoitusaseman vahvistamiseksi.

| (46) | Konserniin kuuluville yhtiöille tarjottavissa rahoitukseen liittyvissä koordinointi- ja neuvontapalveluissa FFT:n tehtävänä on antaa kyseisille yhtiöille rahoitusapua, tutkia niiden rahoitustarpeita, selvittää parhaat rahoitusratkaisut, laatia rahoitussopimukset ja valvoa rahoitustuotteilla saatavaa tuottoa konserniin kuuluvien yhtiöiden tarpeiden kannalta. |
| --- | --- |

(46)

Konserniin kuuluville yhtiöille tarjottavissa rahoitukseen liittyvissä koordinointi- ja neuvontapalveluissa FFT:n tehtävänä on antaa kyseisille yhtiöille rahoitusapua, tutkia niiden rahoitustarpeita, selvittää parhaat rahoitusratkaisut, laatia rahoitussopimukset ja valvoa rahoitustuotteilla saatavaa tuottoa konserniin kuuluvien yhtiöiden tarpeiden kannalta.

| (47) | FFT seuraa konserniin kuuluvien yhtiöiden rahavirtoja, rahoitustarpeita ja likviditeettiä konsernin oman pääoman hallinnan toimivuuden ja tehokkuuden optimoimiseksi. FFT johtaa Yhdistyneesssä kuningaskunnassa, Tanskassa, Belgiassa, Alankomaissa, Sveitsissä, Itävallassa, Saksassa ja Espanjassa sijaitsevia konsernitilijärjestelyrakenteita. Maakohtaiset saldot keskitetään joka päivä FFT:n keskustilille koko rahoitusaseman hallinnoimiseksi. Tarkemmin sanottuna konserniin kuuluvien yhtiöiden (pankeissa sijaitseville) tileille tehdään päivän aikana talletuksia ja tileiltä tehdään maksuja yhtiöiden normaalin toiminnan yhteydessä. Päivän päätteeksi kunkin konserniin kuuluvan yhtiön tilin saldo on joko positiivinen tai negatiivinen. Molemmissa tapauksissa tilit tasoitetaan automaattisesti FFT:n keskustililtä, jollainen on avattu jokaisessa maassa. Tämän jälkeen kansallisten keskustilien saldot tasataan siirtämällä varoja manuaalisesti yhdelle ainoalle keskustilille tai ottamalla varoja kyseiseltä keskustililtä. Näin konserniin kuuluvien yhtiöiden käyttötilien loppusaldo palautuu joka päivä nollaan. Käyttötilien päiväkohtaisen saldon perusteella konsernitilijärjestelyyn osallistuvilta konserniin kuuluvilta yhtiöiltä joko veloitetaan tai niille hyvitetään korot, jotka lasketaan konsernin sisäisen hinnoittelutaulukon mukaisesti. |
| --- | --- |

(47)

FFT seuraa konserniin kuuluvien yhtiöiden rahavirtoja, rahoitustarpeita ja likviditeettiä konsernin oman pääoman hallinnan toimivuuden ja tehokkuuden optimoimiseksi. FFT johtaa Yhdistyneesssä kuningaskunnassa, Tanskassa, Belgiassa, Alankomaissa, Sveitsissä, Itävallassa, Saksassa ja Espanjassa sijaitsevia konsernitilijärjestelyrakenteita. Maakohtaiset saldot keskitetään joka päivä FFT:n keskustilille koko rahoitusaseman hallinnoimiseksi. Tarkemmin sanottuna konserniin kuuluvien yhtiöiden (pankeissa sijaitseville) tileille tehdään päivän aikana talletuksia ja tileiltä tehdään maksuja yhtiöiden normaalin toiminnan yhteydessä. Päivän päätteeksi kunkin konserniin kuuluvan yhtiön tilin saldo on joko positiivinen tai negatiivinen. Molemmissa tapauksissa tilit tasoitetaan automaattisesti FFT:n keskustililtä, jollainen on avattu jokaisessa maassa. Tämän jälkeen kansallisten keskustilien saldot tasataan siirtämällä varoja manuaalisesti yhdelle ainoalle keskustilille tai ottamalla varoja kyseiseltä keskustililtä. Näin konserniin kuuluvien yhtiöiden käyttötilien loppusaldo palautuu joka päivä nollaan. Käyttötilien päiväkohtaisen saldon perusteella konsernitilijärjestelyyn osallistuvilta konserniin kuuluvilta yhtiöiltä joko veloitetaan tai niille hyvitetään korot, jotka lasketaan konsernin sisäisen hinnoittelutaulukon mukaisesti.

| (48) | Konsernin sisäisten lainojen korko vahvistetaan laskemalla yhteen konsernin keskimääräinen pääomakustannus sekä marginaali. Konsernin maksuvalmiuspolitiikan mukaisesti talletuskoroksi vahvistetaan riskitön korko korotettuna pankkien lyhytaikaisten talletusten talletusmarginaalilla. |
| --- | --- |

(48)

Konsernin sisäisten lainojen korko vahvistetaan laskemalla yhteen konsernin keskimääräinen pääomakustannus sekä marginaali. Konsernin maksuvalmiuspolitiikan mukaisesti talletuskoroksi vahvistetaan riskitön korko korotettuna pankkien lyhytaikaisten talletusten talletusmarginaalilla.

| (49) | Konsernin sisäisessä lyhytaikaisessa ja keskipitkässä rahoituksessa sekä toimien koordinoinnissa muiden rahoitusyhtiöiden kanssa FFT toimii seuraavasti: Ensin mainitun kohdalla FFT antaa konserniin kuuluvien yhtiöiden käyttöön varoja, jotka on hankittu suurina määrinä tukkurahoituksen ehdoin säännellyiltä markkinoilta (joukkovelkamarkkinat) tai neuvottelemalla rahoituslaitosten kanssa. Jälkimmäisen kohdalla konserniin kuuluvien yhtiöiden rahoitustarpeisiin pyritään vastaamaan rahoitusyhtiöiden välillä tapahtuvin toistuvin varainsiirroin turvautumatta markkinoihin silloin, kun koko konsernin rahoitusasema on positiivinen. |
| --- | --- |

(49)

Konsernin sisäisessä lyhytaikaisessa ja keskipitkässä rahoituksessa sekä toimien koordinoinnissa muiden rahoitusyhtiöiden kanssa FFT toimii seuraavasti: Ensin mainitun kohdalla FFT antaa konserniin kuuluvien yhtiöiden käyttöön varoja, jotka on hankittu suurina määrinä tukkurahoituksen ehdoin säännellyiltä markkinoilta (joukkovelkamarkkinat) tai neuvottelemalla rahoituslaitosten kanssa. Jälkimmäisen kohdalla konserniin kuuluvien yhtiöiden rahoitustarpeisiin pyritään vastaamaan rahoitusyhtiöiden välillä tapahtuvin toistuvin varainsiirroin turvautumatta markkinoihin silloin, kun koko konsernin rahoitusasema on positiivinen.

| (50) | Siirtohinnoitteluselvityksessä korostetaan, että varainhallintayhtiöiden pääasiallisia riskejä ovat yleensä seuraavat:






  — | Markkinariski: FFT arvioi säännöllisesti korko- ja valuuttariskejään (ollakseen täysin suojattu), ja se suojautuu näiltä riskeiltä käyttämällä johdannaisia konsernin riskinhallintapolitiikan mukaisesti. Riskeiltä suojaudutaan pääasiassa tavanomaisilla valuutanvaihtosopimuksilla, valuuttatermiinisopimuksilla ja koronvaihtosopimuksilla. |
| --- | --- | --- |

(50)

Siirtohinnoitteluselvityksessä korostetaan, että varainhallintayhtiöiden pääasiallisia riskejä ovat yleensä seuraavat:

—

Markkinariski: FFT arvioi säännöllisesti korko- ja valuuttariskejään (ollakseen täysin suojattu), ja se suojautuu näiltä riskeiltä käyttämällä johdannaisia konsernin riskinhallintapolitiikan mukaisesti. Riskeiltä suojaudutaan pääasiassa tavanomaisilla valuutanvaihtosopimuksilla, valuuttatermiinisopimuksilla ja koronvaihtosopimuksilla.

| — | Pankkitalletuksiin ja muihin vastaaviin lyhytaikaisiin sijoituksiin liittyvä luottoriski: Siirtohinnoitteluselvityksessä väitetään luottoriskin olevan pieni, sillä FFT asioi ainoastaan suurten rahoituslaitosten kanssa ja hajauttaa varojen jakaumaa. Luottoriski ei kohdistu konsernin varoihin, sillä on konsernin edun mukaista tukea taloudellisesti kaikkia konserniin kuuluvia yhtiöitä (17). Konsernissa ei ole vuosien varrella ollut yhtään maksukyvyttömyystapausta. Konserniin kuuluvat yhtiöt eivät kirjaa luottotappiovarauksia konsernin velasta. |
| --- | --- |

—

Pankkitalletuksiin ja muihin vastaaviin lyhytaikaisiin sijoituksiin liittyvä luottoriski: Siirtohinnoitteluselvityksessä väitetään luottoriskin olevan pieni, sillä FFT asioi ainoastaan suurten rahoituslaitosten kanssa ja hajauttaa varojen jakaumaa. Luottoriski ei kohdistu konsernin varoihin, sillä on konsernin edun mukaista tukea taloudellisesti kaikkia konserniin kuuluvia yhtiöitä (17). Konsernissa ei ole vuosien varrella ollut yhtään maksukyvyttömyystapausta. Konserniin kuuluvat yhtiöt eivät kirjaa luottotappiovarauksia konsernin velasta.

17

| — | Vastapuoliriski, joka aiheutuu johdannaisvaroista suhteessa kolmansiin osapuoliin (pankkeihin): Riski on pieni, sillä FFT harjoittaa liiketoimintaa ainoastaan suurten rahoituslaitosten kanssa ja johdannaisliiketoimet jakautuvat usean laitoksen välille. Vastapuoliriski ei kohdistu konsernin varoihin edellä mainituista syistä. |
| --- | --- |

—

Vastapuoliriski, joka aiheutuu johdannaisvaroista suhteessa kolmansiin osapuoliin (pankkeihin): Riski on pieni, sillä FFT harjoittaa liiketoimintaa ainoastaan suurten rahoituslaitosten kanssa ja johdannaisliiketoimet jakautuvat usean laitoksen välille. Vastapuoliriski ei kohdistu konsernin varoihin edellä mainituista syistä.

| — | Operatiivinen riski: FFT harjoittaa rahoitustoimintaansa Fiat S.p.A:n laatimien suuntaviivojen ja menettelyiden mukaisesti. Rahoitustoimintaa seurataan jatkuvasti, ja siihen kohdistetaan riskienhallinnan valvontaa virheiden välttämiseksi päivittäisissä prosesseissa. |
| --- | --- |

—

Operatiivinen riski: FFT harjoittaa rahoitustoimintaansa Fiat S.p.A:n laatimien suuntaviivojen ja menettelyiden mukaisesti. Rahoitustoimintaa seurataan jatkuvasti, ja siihen kohdistetaan riskienhallinnan valvontaa virheiden välttämiseksi päivittäisissä prosesseissa.

| (51) | FFT hoitaa huomattavan suurta määrää rahoitusvaroja, jotka liittyvät pääasiassa konsernin sisäisiin lainoihin, konserniin kuuluvien yhtiöiden saataviin ja jonkin verran myös pankkitalletuksiin. FFT käyttää tietojärjestelmiä, jotka ovat välttämättömiä päivittäisen toiminnan hoitamisen ja rahoitusmarkkinoiden tulosten seuraamisen kannalta. |
| --- | --- |

(51)

FFT hoitaa huomattavan suurta määrää rahoitusvaroja, jotka liittyvät pääasiassa konsernin sisäisiin lainoihin, konserniin kuuluvien yhtiöiden saataviin ja jonkin verran myös pankkitalletuksiin. FFT käyttää tietojärjestelmiä, jotka ovat välttämättömiä päivittäisen toiminnan hoitamisen ja rahoitusmarkkinoiden tulosten seuraamisen kannalta.

2.2   Kiistanalainen ennakkoratkaisu

Kiistanalainen ennakkoratkaisu

| (52) | Tämä päätös koskee FFT:n APA:ta, joka on Luxemburgin FFT:n hyväksi 3 päivänä syyskuuta 2012 päivätyllä kirjeellä hyväksymä siirtohinnoittelua koskeva ennakkoratkaisu. Kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytään Fiat-konsernin veroneuvojan ehdottama menetelmä, jonka mukaisesti voitot kohdennetaan FFT:lle Fiat-konsernin sisällä ja jonka avulla FFT voi määrittää vuosittain Luxemburgissa maksettavakseen tulevan yhteisöveron määrän. |
| --- | --- |

(52)

Tämä päätös koskee FFT:n APA:ta, joka on Luxemburgin FFT:n hyväksi 3 päivänä syyskuuta 2012 päivätyllä kirjeellä hyväksymä siirtohinnoittelua koskeva ennakkoratkaisu. Kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytään Fiat-konsernin veroneuvojan ehdottama menetelmä, jonka mukaisesti voitot kohdennetaan FFT:lle Fiat-konsernin sisällä ja jonka avulla FFT voi määrittää vuosittain Luxemburgissa maksettavakseen tulevan yhteisöveron määrän.

2.2.1   FFT:n APA

FFT:n APA

| (53) | Luxemburgin komissiolle toimittamat asiakirjat, jotka sisälsivät sen mukaan kaikki olennaiset seikat kiistanalaisen ennakkoratkaisun tueksi, olivat kaksi kirjettä sekä siirtohinnoitteluselvitys, joka on mainittu johdanto-osan 9 kappaleessa. |
| --- | --- |

(53)

Luxemburgin komissiolle toimittamat asiakirjat, jotka sisälsivät sen mukaan kaikki olennaiset seikat kiistanalaisen ennakkoratkaisun tueksi, olivat kaksi kirjettä sekä siirtohinnoitteluselvitys, joka on mainittu johdanto-osan 9 kappaleessa.

| (54) | Luxemburgin verohallinto vahvisti 3 päivänä syyskuuta 2012 päivätyssä kirjeessään, että ”jäljempänä oleva siirtohinta-analyysi on tehty 28 päivänä tammikuuta 2011 päivätyn yleiskirjeen 164/2 mukaisesti ja markkinaehtoperiaatetta noudattaen” (sic). Luxemburgin verohallinto hyväksyi siis sen, että markkinaehtoinen korvaus suoritetuista toiminnoista ja FFT:hen kohdistuvasta riskistä voitiin määrittää veroneuvojan tekemän, siirtohinnoitteluselvitykseen sisältyneen siirtohinnoitteluanalyysin avulla. FFT:n markkinaehtoinen korvaus, sellaisena kuin se esitettiin siirtohinnoitteluselvityksessä ja hyväksyttiin kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa, on seuraavanlainen: ”Siirtohinnoitteludokumentoinnin perusteella määritetty asianmukainen korvaus riskipääomasta sekä yrityksen harjoittaman toiminnan korvaamiseen käytettävästä pääomasta on 2 542 000 euroa vaihteluvälillä +/– 10 prosenttia.” Kyseiseen korvaukseen perustuvasta FFT:n nettovoitosta peritään Luxemburgin yleinen 28,80 prosentin yhteisövero. Kirjeestä kävi lisäksi ilmi, että verohallinnon tekemä päätös on sitova viiden vuoden ajan (eli tilikaudet 2012–2016) (18). |
| --- | --- |

(54)

Luxemburgin verohallinto vahvisti 3 päivänä syyskuuta 2012 päivätyssä kirjeessään, että ”jäljempänä oleva siirtohinta-analyysi on tehty 28 päivänä tammikuuta 2011 päivätyn yleiskirjeen 164/2 mukaisesti ja markkinaehtoperiaatetta noudattaen” (sic). Luxemburgin verohallinto hyväksyi siis sen, että markkinaehtoinen korvaus suoritetuista toiminnoista ja FFT:hen kohdistuvasta riskistä voitiin määrittää veroneuvojan tekemän, siirtohinnoitteluselvitykseen sisältyneen siirtohinnoitteluanalyysin avulla. FFT:n markkinaehtoinen korvaus, sellaisena kuin se esitettiin siirtohinnoitteluselvityksessä ja hyväksyttiin kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa, on seuraavanlainen: ”Siirtohinnoitteludokumentoinnin perusteella määritetty asianmukainen korvaus riskipääomasta sekä yrityksen harjoittaman toiminnan korvaamiseen käytettävästä pääomasta on 2 542 000 euroa vaihteluvälillä +/– 10 prosenttia.” Kyseiseen korvaukseen perustuvasta FFT:n nettovoitosta peritään Luxemburgin yleinen 28,80 prosentin yhteisövero. Kirjeestä kävi lisäksi ilmi, että verohallinnon tekemä päätös on sitova viiden vuoden ajan (eli tilikaudet 2012–2016) (18).

18

2.2.2   Siirtohinnoitteluselvitys

Siirtohinnoitteluselvitys

| (55) | Siirtohinnoitteluselvityksen mukaan sopivin menetelmä, jolla voidaan määrittää FFT:n verotettava voitto Fiat-konsernin sisällä, on liiketoiminettomarginaalimenetelmä, jäljempänä ’TNMM’. Veroneuvojan mukaan TNMM on erityisen sopiva menetelmä silloin, kun liiketoimen yhden osapuolen osuus ei ole ainutlaatuinen eikä arvokas. Veroneuvojan mukaan kyseistä menetelmää pidetään kaikkein sopivimpana määritettäessä OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukaista markkinaehtoista hintaa, koska FFT tarjoaa ainoastaan rahoituspalveluja. Myöskään sisäinen vertailu ei ole mahdollista, koska FFT tarjoaa palvelujaan ainoastaan Fiat-konserniin kuuluville yrityksille, jotka eivät saa vastaavia palveluja kolmansilta osapuolilta. Veroneuvojan mukaan asianmukaisin ratkaisu on näin ollen tehdä ulkopuolinen vertailu määrittämällä nettokatteet, jotka itsenäiset yhtiöt olisivat saaneet samankaltaisista liiketoimista (19). |
| --- | --- |

(55)

Siirtohinnoitteluselvityksen mukaan sopivin menetelmä, jolla voidaan määrittää FFT:n verotettava voitto Fiat-konsernin sisällä, on liiketoiminettomarginaalimenetelmä, jäljempänä ’TNMM’. Veroneuvojan mukaan TNMM on erityisen sopiva menetelmä silloin, kun liiketoimen yhden osapuolen osuus ei ole ainutlaatuinen eikä arvokas. Veroneuvojan mukaan kyseistä menetelmää pidetään kaikkein sopivimpana määritettäessä OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukaista markkinaehtoista hintaa, koska FFT tarjoaa ainoastaan rahoituspalveluja. Myöskään sisäinen vertailu ei ole mahdollista, koska FFT tarjoaa palvelujaan ainoastaan Fiat-konserniin kuuluville yrityksille, jotka eivät saa vastaavia palveluja kolmansilta osapuolilta. Veroneuvojan mukaan asianmukaisin ratkaisu on näin ollen tehdä ulkopuolinen vertailu määrittämällä nettokatteet, jotka itsenäiset yhtiöt olisivat saaneet samankaltaisista liiketoimista (19).

19

| (56) | Veroneuvoja määrittää siirtohinnoitteluselvityksessä FFT:lle kuuluvan korvauksen, josta muodostuu verotettava voitto, suhteessa pääomaan, jota FFT tarvitsee toimintansa harjoittamiseksi ja itseensä kohdistuvien riskien hallitsemiseksi, käytettävät varat huomioon ottaen (20). |
| --- | --- |

(56)

Veroneuvoja määrittää siirtohinnoitteluselvityksessä FFT:lle kuuluvan korvauksen, josta muodostuu verotettava voitto, suhteessa pääomaan, jota FFT tarvitsee toimintansa harjoittamiseksi ja itseensä kohdistuvien riskien hallitsemiseksi, käytettävät varat huomioon ottaen (20).

20

| (57) | Kyseinen korvaus määritetään seuraavasti: i) arvioidaan FFT:n riskipääoma; ii) selvitetään toiminnan harjoittamiseen ja sijoitusten tekemiseen käytettävä FFT:n pääoma; iii) arvioidaan FFT:n riskipääoman odotettu tuotto käyttämällä pääomahyödykkeiden hinnoittelumallia (Capital Asset Pricing Model), jäljempänä ’CAPM’ (21), ja määritetään toimintojen suorittamiseen käytettävän pääoman korvaavan tuoton osuus; sekä iv) lasketaan FFT:lle jätettävä kokonaiskannattavuus, joka korvaa siihen kohdistuvat riskit ja sen harjoittaman toiminnan, yhdistämällä edellä olevien vaiheiden i–iii tulokset. |
| --- | --- |

(57)

Kyseinen korvaus määritetään seuraavasti: i) arvioidaan FFT:n riskipääoma; ii) selvitetään toiminnan harjoittamiseen ja sijoitusten tekemiseen käytettävä FFT:n pääoma; iii) arvioidaan FFT:n riskipääoman odotettu tuotto käyttämällä pääomahyödykkeiden hinnoittelumallia (Capital Asset Pricing Model), jäljempänä ’CAPM’ (21), ja määritetään toimintojen suorittamiseen käytettävän pääoman korvaavan tuoton osuus; sekä iv) lasketaan FFT:lle jätettävä kokonaiskannattavuus, joka korvaa siihen kohdistuvat riskit ja sen harjoittaman toiminnan, yhdistämällä edellä olevien vaiheiden i–iii tulokset.

21

| (58) | Siirtohinnoitteluselvitykseen sisältyneen toimintoarvioinnin perusteella veroneuvoja on katsonut vaiheessa i FFT:hen kohdistuvan seuraavat riskit: operatiivinen riski, luottoriski ja vastapuoliriski. Sitä vastoin veroneuvojan mukaan FFT:hen ei kohdistu lainkaan valuuttariskiä. Veroneuvoja on arvioinut Basel II -säännöstöä (22) analogisesti (23) soveltaen FFT:n vähimmäispääomavaatimukset operatiivisen riskin, vastapuoliriskin, valuuttariskin ja luottoriskin kattamisen osalta seuraavanlaisiksi:






  — | operatiivinen riski = 15 % * (pankkitalletusten talletuskorot – pankkilainojen korot), |
| --- | --- | --- |

(58)

Siirtohinnoitteluselvitykseen sisältyneen toimintoarvioinnin perusteella veroneuvoja on katsonut vaiheessa i FFT:hen kohdistuvan seuraavat riskit: operatiivinen riski, luottoriski ja vastapuoliriski. Sitä vastoin veroneuvojan mukaan FFT:hen ei kohdistu lainkaan valuuttariskiä. Veroneuvoja on arvioinut Basel II -säännöstöä (22) analogisesti (23) soveltaen FFT:n vähimmäispääomavaatimukset operatiivisen riskin, vastapuoliriskin, valuuttariskin ja luottoriskin kattamisen osalta seuraavanlaisiksi:

22

23

—

operatiivinen riski = 15 % * (pankkitalletusten talletuskorot – pankkilainojen korot),

| — | vastapuoliriski = 20 % * 6 % * (tuleva riski + johdannaisten käypä arvo), |
| --- | --- |

—

vastapuoliriski = 20 % * 6 % * (tuleva riski + johdannaisten käypä arvo),

| — | luottoriski = 20 % * 6 % * saatavat kolmansilta (vuotuinen keskiarvo). |
| --- | --- |

—

luottoriski = 20 % * 6 % * saatavat kolmansilta (vuotuinen keskiarvo).

| (59) | Veroneuvoja on näiden laskelmien perusteella saanut selville niin kutsumansa ”FFT:n riskipääoman”, joka vastaa FFT:n veroneuvojan soveltaman Basel II -säännöstön mukaista FFT:n hypoteettista sääntömääräistä pääomaa. Se on esitetty taulukossa 1:

  Taulukko 1


  FFT:n vähimmäispääomavaatimukset







  (tuhatta euroa) |
| --- | --- |
| Vähimmäispääomavaatimukset | 2011 |
| Operatiivinen riski | 938 |
| Vastapuoliriski | 2 603 |
| Valuuttariski | 0 |
| Luottoriski | 24 982 |
| Basel II -säännöstöön perustuvat vähimmäispääomavaatimukset | 28 523 |

(59)

Veroneuvoja on näiden laskelmien perusteella saanut selville niin kutsumansa ”FFT:n riskipääoman”, joka vastaa FFT:n veroneuvojan soveltaman Basel II -säännöstön mukaista FFT:n hypoteettista sääntömääräistä pääomaa. Se on esitetty taulukossa 1:

Taulukko 1

Taulukko 1

FFT:n vähimmäispääomavaatimukset

FFT:n vähimmäispääomavaatimukset

(tuhatta euroa)

Vähimmäispääomavaatimukset

2011

Operatiivinen riski

938

Vastapuoliriski

2 603

Valuuttariski

0

Luottoriski

24 982

Basel II -säännöstöön perustuvat vähimmäispääomavaatimukset

28 523

| (60) | Siirtohinnoitteluselvityksen vaiheessa ii arvioidaan toiminnan harjoittamiseen käytettäväksi pääomaksi (24) kutsuttu osuus vähentämällä FFT:n pääoman kokonaismäärästä veroneuvojan arvioima Basel II -säännöstöön perustuvien FFT:n vähimmäispääomavaatimusten osuus sekä se FFT:n pääoman osuus, joka käytetään FFNA:han ja FFC:hen tehtyihin sijoituksiin. |
| --- | --- |

(60)

Siirtohinnoitteluselvityksen vaiheessa ii arvioidaan toiminnan harjoittamiseen käytettäväksi pääomaksi (24) kutsuttu osuus vähentämällä FFT:n pääoman kokonaismäärästä veroneuvojan arvioima Basel II -säännöstöön perustuvien FFT:n vähimmäispääomavaatimusten osuus sekä se FFT:n pääoman osuus, joka käytetään FFNA:han ja FFC:hen tehtyihin sijoituksiin.

24

| (61) | FFT:n veroneuvojan mukaan vuoden 2011 lopussa FFT:n oman pääoman määrä oli 287,5 miljoonaa euroa, josta






  — | 28,5 miljoonaa euroa vastasi Basel II -säännöstön mukaisia vähimmäispääomavaatimuksia, joilla katetaan FFT:hen kohdistuvat riskit; jäljempänä ’vähimmäisriskipääoma’
   (25), |
| --- | --- | --- |

(61)

FFT:n veroneuvojan mukaan vuoden 2011 lopussa FFT:n oman pääoman määrä oli 287,5 miljoonaa euroa, josta

—

28,5 miljoonaa euroa vastasi Basel II -säännöstön mukaisia vähimmäispääomavaatimuksia, joilla katetaan FFT:hen kohdistuvat riskit; jäljempänä ’vähimmäisriskipääoma’
   (25),

25

| — | 165,2 miljoonaa euroa käytetään korvaamaan FFT:n omistusosuudet FFNA:ssa ja FFC:ssä (26) (”FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattava pääoma”), ja |
| --- | --- |

—

165,2 miljoonaa euroa käytetään korvaamaan FFT:n omistusosuudet FFNA:ssa ja FFC:ssä (26) (”FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattava pääoma”), ja

26

| — | 93,7 miljoonaa euroa pääomasta käytetään toiminnan harjoittamiseen (”toiminnan harjoittamisen kattava pääoma”
   (27)). |
| --- | --- |

—

93,7 miljoonaa euroa pääomasta käytetään toiminnan harjoittamiseen (”toiminnan harjoittamisen kattava pääoma”
   (27)).

27

| (62) | Taulukkoon 2 on koottu veroneuvojan siirtohinnoitteluselvityksessä esittämä FFT:n koko oman pääoman jakautuminen.

  Taulukko 2


  FFT:n oman pääoman jakautuminen







  (tuhatta euroa) |
| --- | --- |
| FFT:n oman pääoman jakautuminen veroneuvojan mukaan | Oma pääoma vuonna 2011 |
| Vähimmäisriskipääoma | 28 523 |
| FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattava pääoma | 165 244 |
| Toiminnan harjoittamisen kattava pääoma | 93 710 |
| Oma pääoma yhteensä | 287 477 |

(62)

Taulukkoon 2 on koottu veroneuvojan siirtohinnoitteluselvityksessä esittämä FFT:n koko oman pääoman jakautuminen.

Taulukko 2

Taulukko 2

FFT:n oman pääoman jakautuminen

FFT:n oman pääoman jakautuminen

(tuhatta euroa)

FFT:n oman pääoman jakautuminen veroneuvojan mukaan

Oma pääoma vuonna 2011

Vähimmäisriskipääoma

28 523

FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattava pääoma

165 244

Toiminnan harjoittamisen kattava pääoma

93 710

Oma pääoma yhteensä

Oma pääoma yhteensä

287 477

287 477

| (63) | Veroneuvoja on ehdottanut, että vaiheessa iii määritetään ensin korvaus sille osalle FFT:n omasta pääomasta, jota hän nimittää vähimmäisriskipääomaksi ja joka vastaa FFT:n hypoteettista sääntömääräistä pääomaa. Veroneuvoja on määrittänyt sen vaiheessa i arvioimalla CAPM-mallia käyttäen tuoton, jonka sijoittajat odottavat saavansa omasta pääomasta, jäljempänä ’odotettu tuotto ennen veroja’, seuraavasti:
  Odotettu tuotto ennen veroja = (riskitön korko + β × oman pääoman riskilisä) / (1 – verokanta) |
| --- | --- |

(63)

Veroneuvoja on ehdottanut, että vaiheessa iii määritetään ensin korvaus sille osalle FFT:n omasta pääomasta, jota hän nimittää vähimmäisriskipääomaksi ja joka vastaa FFT:n hypoteettista sääntömääräistä pääomaa. Veroneuvoja on määrittänyt sen vaiheessa i arvioimalla CAPM-mallia käyttäen tuoton, jonka sijoittajat odottavat saavansa omasta pääomasta, jäljempänä ’odotettu tuotto ennen veroja’, seuraavasti:

Odotettu tuotto ennen veroja = (riskitön korko + β × oman pääoman riskilisä) / (1 – verokanta)

| (64) | FFT:n veroneuvoja käyttää seuraavia muuttujia CAPM-mallia soveltaessaan:






  — | riskitön korko: 2,85 prosenttia (Saksan liittovaltion liikkeeseen laskemien kymmenen vuoden joukkovelkakirjojen (”Bund”) vuotuinen keskikorko vuonna 2011); |
| --- | --- | --- |

(64)

FFT:n veroneuvoja käyttää seuraavia muuttujia CAPM-mallia soveltaessaan:

—

riskitön korko: 2,85 prosenttia (Saksan liittovaltion liikkeeseen laskemien kymmenen vuoden joukkovelkakirjojen (”Bund”) vuotuinen keskikorko vuonna 2011);

| — | beetakerroin (β): 0,29, joka on arvioitu (28) 66:n vertailukelpoisen rahoituspalveluja tarjoavan yrityksen tietojen perusteella; tiedot on otettu Damodaran-verkkosivuilta (29); |
| --- | --- |

—

beetakerroin (β): 0,29, joka on arvioitu (28) 66:n vertailukelpoisen rahoituspalveluja tarjoavan yrityksen tietojen perusteella; tiedot on otettu Damodaran-verkkosivuilta (29);

28

29

| — | oman pääoman riskilisä: Luxemburgissa viisi prosenttia Damodaran-verkkosivuston mukaan (päivitetty heinäkuussa 2011); |
| --- | --- |

—

oman pääoman riskilisä: Luxemburgissa viisi prosenttia Damodaran-verkkosivuston mukaan (päivitetty heinäkuussa 2011);

| — | Luxemburgin verokanta: 28,80 prosenttia. |
| --- | --- |

—

Luxemburgin verokanta: 28,80 prosenttia.

| (65) | FFT:n veroneuvoja on käyttänyt näitä muuttujia johdanto-osan 63 kappaleen kaavassa ja saanut ”sijoittajien riskien perusteella odottaman oman pääoman tuotoksi” 6,05 prosenttia. |
| --- | --- |

(65)

FFT:n veroneuvoja on käyttänyt näitä muuttujia johdanto-osan 63 kappaleen kaavassa ja saanut ”sijoittajien riskien perusteella odottaman oman pääoman tuotoksi” 6,05 prosenttia.

| (66) | Taulukossa 3 on luettelo FFT:n veroneuvojan valitsemista rahoitusalalla itsenäisesti toimivista yhtiöistä, joita veroneuvoja piti vertailukelpoisina, sekä niiden beetakertoimista, joiden avulla lasketaan CAPM-mallissa käytettävä beetakerroin.

  Taulukko 3


  Luettelo vertailukelpoisista rahoituspalveluja tarjoavista yrityksistä







  Yhtiön nimi | beetakerroin |
| --- | --- | --- |
| ING Groep NV (EXTAM:INGA) | 3,00 |
| UBS AG (SWX:UBSN) | 1,80 |
| Wüstenrot & Württembergische AG (XTRA:WUW) | 0,41 |
| Deutsche Börse AG (XTRA:DB1) | 1,28 |
| Oslo Bors VPS Holding ASA (OTCNO:OSLO) | 0,13 |
| London Stock Exchange Group (LSE:LSE) | 1,24 |
| Fimalac SA (ENXTPA:FIM) | 0,68 |
| International Personal Finance Plc (LSE:IPF) | 1,92 |
| GrenkeLeasing AG (XTRA:GLJ) | 0,55 |
| Mittel S.p.A (CM:MIT) | 0,93 |
| GlobeOp Financial Services SA (LSE:GO) | 0,56 |
| KBC Ancora (ENXTBR:KBCA) | 3,61 |
| Aktiv Kapital ASA (OB:AIK) | 0,25 |
| IG Group Holdings Plc (LSE:IGG) | 0,75 |
| IFG Group plc (LSE: IFP) | 1,11 |
| Conafi Prestito S.p.A. (CM:CNP) | 0,74 |
| NEOVIA Financial Plc (AIM:NEC) | 0,60 |
| H&T Group Plc (AIM:HAT) | – 0,11 |
| Hesse Newman Capital AG (XTRA:RTM) | 0,29 |
| Acta Holding ASA (OB:ACTA) | 1,70 |
| Manx Financial Group PLC (AIM:MFX) | 0,30 |
| PLUS Markets Group plc (AIM:PMK) | – 0,05 |
| Law Debenture Corp. Plc (LSE:LVVDB) | 0,95 |
| Hypoport AG (DB:HYQ) | 0,70 |
| Perrot Duval Holding SA (SWX:PEDP) | 0,16 |
| Albemarie & Bond Holdings plc (AIM:ABM) | 0,21 |
| MCB Finance Group plc (AIM:MCRB) | Ei tiedossa |
| Brightside Group plc (AIM:BRT) | 0,11 |
| DF Deutsche Forfait AG (DB:DE6) | 0,83 |
| Autobank AG (DB:AW2) | Ei tiedossa |
| Ambrian capital plc (AIM:AMBR) | 0,83 |
| Gruppo MutuiOnline S.p.A (CM:MOL) | 0,77 |
| Park Group plc (AIM:PKG) | 0,09 |
| OVB Holding AG (XTRA:O4B) | – 0,19 |
| Albis Leasing AG (DB:ALG) | 0,57 |
| Hellenic Exchanges SA (ATSE:EXAE) | 1,42 |
| FORIS AG (XTRA:FRS) | 0,20 |
| Creon Corporation Plc (AIM:CRO) | 2,03 |
| Investeringsselskabet Luxor A/S (CPSE:LUXOR B) | 0,50 |
| Univerma AG | Ei tiedossa |
| OFL AnlagenLeasing AG (DB:OFL) | 0,86 |
| Ideal GroupSA (ATSE:INTEK) | Ei tiedossa |
| Nøtterø SpareBank (OB:NTSG) | 0,20 |
| Apulia Prontoprestitio S.p.A. (CM:APP) | 1,07 |
| Ultimate Finance Group plc (AIM:UFG) | 0,54 |
| Dresdner Factoring AG (XTRA:D2F) | 0,42 |
| Heidelberger Beteiligungsholding AG (DB:IPO) | 0,14 |
| ABC Arbitrage SA (ENXTPA:ABCA) | 0,48 |
| Baydonhill plc (AIM:BHL) | 0,04 |
| London Capital Group Holdings plc (AIM:LCG) | 0,72 |
| Imarex ASA (OB:IMAREX) | 0,48 |
| Toscana Finanza S.p.A. (CM:TF) | 0,49 |
| Banca Finnat Euramerica S.p.A. (CM:BFE) | 0,79 |
| S&U plc (LSE:SUS) | 0,27 |
| Bolsas y Mercados Españoles SA(CATS:BME) | 0,97 |
| Banca IFIS S.p.A. (CM:IF) | 0,69 |
| Paris Orleans SA (ENXTPA:PAOR) | 0,60 |
| SNS Reaal NV (ENXTAM:SR) | 2,37 |
| Close Brothers Group plc (LSE:CBG) | 0,94 |
| Provident Fiancial plc (LSE:PFG) | 0,35 |
| Pohjola Bank plc (HLSE:POH1S) | 1,43 |
| Investec plc (LSE:INVP) | 1,73 |
| Banque Nationale de Belgique SA (ENXTBR:BNB) | 0,49 |
| Credit Suisse Group (SWX:CSGN) | 1,43 |
| Deutsche Bank AG (DB:DBK) | 1,98 |
| Schweizerische Nationalbank (SWX:SNBN) | 0,22 |
| Lähde: Damodaran. |

(66)

Taulukossa 3 on luettelo FFT:n veroneuvojan valitsemista rahoitusalalla itsenäisesti toimivista yhtiöistä, joita veroneuvoja piti vertailukelpoisina, sekä niiden beetakertoimista, joiden avulla lasketaan CAPM-mallissa käytettävä beetakerroin.

Taulukko 3

Taulukko 3

Luettelo vertailukelpoisista rahoituspalveluja tarjoavista yrityksistä

Luettelo vertailukelpoisista rahoituspalveluja tarjoavista yrityksistä

Yhtiön nimi

beetakerroin

ING Groep NV (EXTAM:INGA)

3,00

UBS AG (SWX:UBSN)

1,80

Wüstenrot & Württembergische AG (XTRA:WUW)

0,41

Deutsche Börse AG (XTRA:DB1)

1,28

Oslo Bors VPS Holding ASA (OTCNO:OSLO)

0,13

London Stock Exchange Group (LSE:LSE)

1,24

Fimalac SA (ENXTPA:FIM)

0,68

International Personal Finance Plc (LSE:IPF)

1,92

GrenkeLeasing AG (XTRA:GLJ)

0,55

Mittel S.p.A (CM:MIT)

0,93

GlobeOp Financial Services SA (LSE:GO)

0,56

KBC Ancora (ENXTBR:KBCA)

3,61

Aktiv Kapital ASA (OB:AIK)

0,25

IG Group Holdings Plc (LSE:IGG)

0,75

IFG Group plc (LSE: IFP)

1,11

Conafi Prestito S.p.A. (CM:CNP)

0,74

NEOVIA Financial Plc (AIM:NEC)

0,60

H&T Group Plc (AIM:HAT)

– 0,11

Hesse Newman Capital AG (XTRA:RTM)

0,29

Acta Holding ASA (OB:ACTA)

1,70

Manx Financial Group PLC (AIM:MFX)

0,30

PLUS Markets Group plc (AIM:PMK)

– 0,05

Law Debenture Corp. Plc (LSE:LVVDB)

0,95

Hypoport AG (DB:HYQ)

0,70

Perrot Duval Holding SA (SWX:PEDP)

0,16

Albemarie & Bond Holdings plc (AIM:ABM)

0,21

MCB Finance Group plc (AIM:MCRB)

Ei tiedossa

Brightside Group plc (AIM:BRT)

0,11

DF Deutsche Forfait AG (DB:DE6)

0,83

Autobank AG (DB:AW2)

Ei tiedossa

Ambrian capital plc (AIM:AMBR)

0,83

Gruppo MutuiOnline S.p.A (CM:MOL)

0,77

Park Group plc (AIM:PKG)

0,09

OVB Holding AG (XTRA:O4B)

– 0,19

Albis Leasing AG (DB:ALG)

0,57

Hellenic Exchanges SA (ATSE:EXAE)

1,42

FORIS AG (XTRA:FRS)

0,20

Creon Corporation Plc (AIM:CRO)

2,03

Investeringsselskabet Luxor A/S (CPSE:LUXOR B)

0,50

Univerma AG

Ei tiedossa

OFL AnlagenLeasing AG (DB:OFL)

0,86

Ideal GroupSA (ATSE:INTEK)

Ei tiedossa

Nøtterø SpareBank (OB:NTSG)

0,20

Apulia Prontoprestitio S.p.A. (CM:APP)

1,07

Ultimate Finance Group plc (AIM:UFG)

0,54

Dresdner Factoring AG (XTRA:D2F)

0,42

Heidelberger Beteiligungsholding AG (DB:IPO)

0,14

ABC Arbitrage SA (ENXTPA:ABCA)

0,48

Baydonhill plc (AIM:BHL)

0,04

London Capital Group Holdings plc (AIM:LCG)

0,72

Imarex ASA (OB:IMAREX)

0,48

Toscana Finanza S.p.A. (CM:TF)

0,49

Banca Finnat Euramerica S.p.A. (CM:BFE)

0,79

S&U plc (LSE:SUS)

0,27

Bolsas y Mercados Españoles SA(CATS:BME)

0,97

Banca IFIS S.p.A. (CM:IF)

0,69

Paris Orleans SA (ENXTPA:PAOR)

0,60

SNS Reaal NV (ENXTAM:SR)

2,37

Close Brothers Group plc (LSE:CBG)

0,94

Provident Fiancial plc (LSE:PFG)

0,35

Pohjola Bank plc (HLSE:POH1S)

1,43

Investec plc (LSE:INVP)

1,73

Banque Nationale de Belgique SA (ENXTBR:BNB)

0,49

Credit Suisse Group (SWX:CSGN)

1,43

Deutsche Bank AG (DB:DBK)

1,98

Schweizerische Nationalbank (SWX:SNBN)

0,22

Lähde: Damodaran.

Lähde:

| (67) | Taulukossa 4 esitetään valittujen vertailukelpoisten yhtiöiden beetakertoimien ”markkinaehtoinen vaihteluväli”, johon FFT:n veroneuvoja on päätynyt laskelmissaan.

  Taulukko 4


  Vertailukelpoisten yhtiöiden beetakertoimien markkinaehtoinen vaihteluväli







  Markkinaehtoinen vaihteluväli | Beetakerroin |
| --- | --- | --- |
| Yhtiöiden määrä | 66 |
| Maksimi | 3,61 |
| 90. persentiili | 1,79 |
| 75. persentiili | 1,04 |
| Mediaani | 0,64 |
| 25. persentiili | 0,29 |
| 10. persentiili | 0,13 |
| Minimi | 0,19 |

(67)

Taulukossa 4 esitetään valittujen vertailukelpoisten yhtiöiden beetakertoimien ”markkinaehtoinen vaihteluväli”, johon FFT:n veroneuvoja on päätynyt laskelmissaan.

Taulukko 4

Taulukko 4

Vertailukelpoisten yhtiöiden beetakertoimien markkinaehtoinen vaihteluväli

Vertailukelpoisten yhtiöiden beetakertoimien markkinaehtoinen vaihteluväli

Markkinaehtoinen vaihteluväli

Beetakerroin

Yhtiöiden määrä

66

Maksimi

3,61

90. persentiili

1,79

75. persentiili

1,04

Mediaani

0,64

25. persentiili

0,29

10. persentiili

0,13

Minimi

0,19

| (68) | Tämän jälkeen FFT:n veroneuvoja on ehdottanut, että siitä FFT:n oman pääoman osuudesta, jota hän nimittää toiminnan harjoittamisen kattavaksi pääomaksi taulukossa 2 ja joka vastaa vaiheessa ii määritettyä toiminnan harjoittamiseen käytettävää pääomaa, saatava korvaus määritetään käyttämällä lyhytaikaisen talletuksen markkinakorkoa (30), joka on FFT:n veroneuvojan mukaan 0,87 prosenttia. |
| --- | --- |

(68)

Tämän jälkeen FFT:n veroneuvoja on ehdottanut, että siitä FFT:n oman pääoman osuudesta, jota hän nimittää toiminnan harjoittamisen kattavaksi pääomaksi taulukossa 2 ja joka vastaa vaiheessa ii määritettyä toiminnan harjoittamiseen käytettävää pääomaa, saatava korvaus määritetään käyttämällä lyhytaikaisen talletuksen markkinakorkoa (30), joka on FFT:n veroneuvojan mukaan 0,87 prosenttia.

30

| (69) | Seuraavaksi FFT:n veroneuvoja on ehdottanut, ettei sitä FFT:n oman pääoman osuutta, jota hän kuvaa FFT:n FFNA:han ja FFC:hen tekemät sijoitukset kattavaksi pääomaksi ja nimittää ”FFNA:han ja FFC:hen tehdyt rahoitussijoitukset kattavaksi pääomaksi” taulukossa 2, korvattaisi lainkaan. Toisin sanoen verotuksen kannalta FFT:n niistä saama korvaus olisi nolla. |
| --- | --- |

(69)

Seuraavaksi FFT:n veroneuvoja on ehdottanut, ettei sitä FFT:n oman pääoman osuutta, jota hän kuvaa FFT:n FFNA:han ja FFC:hen tekemät sijoitukset kattavaksi pääomaksi ja nimittää ”FFNA:han ja FFC:hen tehdyt rahoitussijoitukset kattavaksi pääomaksi” taulukossa 2, korvattaisi lainkaan. Toisin sanoen verotuksen kannalta FFT:n niistä saama korvaus olisi nolla.

| (70) | Vaiheessa iv veroneuvoja on vielä laskenut FFT:lle rahoitustoimintaa ja varainhallintaa sekä FFT:hen kohdistuvaa riskiä vastaavan kokonaiskorvauksen. Korvaus muodostuu seuraavista osista, jotka on määritetty edellä vaiheissa i–iii:






  — | Riskejä vastaava korvaus, joka lasketaan kertomalla FFT:n hypoteettinen sääntömääräinen pääoma, jonka määräksi veroneuvoja arvioi 28 500 000 euroa soveltamalla Basel II -säännöstöä analogisesti vaiheessa ii, odotetulla tuotolla ennen veroja. Odotetun tuoton suuruudeksi veroneuvoja arvioi CAPM-mallin avulla 6,05 prosenttia vaiheessa iii. |
| --- | --- | --- |

(70)

Vaiheessa iv veroneuvoja on vielä laskenut FFT:lle rahoitustoimintaa ja varainhallintaa sekä FFT:hen kohdistuvaa riskiä vastaavan kokonaiskorvauksen. Korvaus muodostuu seuraavista osista, jotka on määritetty edellä vaiheissa i–iii:

—

Riskejä vastaava korvaus, joka lasketaan kertomalla FFT:n hypoteettinen sääntömääräinen pääoma, jonka määräksi veroneuvoja arvioi 28 500 000 euroa soveltamalla Basel II -säännöstöä analogisesti vaiheessa ii, odotetulla tuotolla ennen veroja. Odotetun tuoton suuruudeksi veroneuvoja arvioi CAPM-mallin avulla 6,05 prosenttia vaiheessa iii.

| — | Toimintoja vastaava korvaus, joka lasketaan kertomalla se FFT:n pääoman osuus, jota veroneuvoja nimittää toiminnan harjoittamiseen käytettäväksi pääomaksi ja jonka suuruudeksi hän arvioi 93 710 000 euroa vaiheessa ii, lyhytaikaisen talletuksen markkinakorolla, jonka FFT:n veroneuvoja katsoo vaiheessa iii olevan 0,87 prosenttia. |
| --- | --- |

—

Toimintoja vastaava korvaus, joka lasketaan kertomalla se FFT:n pääoman osuus, jota veroneuvoja nimittää toiminnan harjoittamiseen käytettäväksi pääomaksi ja jonka suuruudeksi hän arvioi 93 710 000 euroa vaiheessa ii, lyhytaikaisen talletuksen markkinakorolla, jonka FFT:n veroneuvoja katsoo vaiheessa iii olevan 0,87 prosenttia.

| (71) | Taulukossa 5 on esitetty veroneuvojan arvio Luxemburgin verotuksessa huomioon otettavasta FFT:lle jätettävästä kokonaiskannattavuudesta.

  Taulukko 5


  Arvio FFT:n veropohjasta







  (tuhatta euroa) |
| --- | --- |
| Omasta pääomasta saatava korvaus | Vuoden 2011 voitto ennen veroja |
| Riskejä vastaava korvaus | 1 726 |
| Toimintoja vastaava korvaus | 816 |
| FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattavaa pääomaa vastaava korvaus (31) | 0 |
| Kokonaisvoitto ennen veroja | 2 542 |

(71)

Taulukossa 5 on esitetty veroneuvojan arvio Luxemburgin verotuksessa huomioon otettavasta FFT:lle jätettävästä kokonaiskannattavuudesta.

Taulukko 5

Taulukko 5

Arvio FFT:n veropohjasta

Arvio FFT:n veropohjasta

(tuhatta euroa)

Omasta pääomasta saatava korvaus

Vuoden 2011 voitto ennen veroja

Riskejä vastaava korvaus

1 726

Toimintoja vastaava korvaus

816

FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattavaa pääomaa vastaava korvaus (31)

31

0

Kokonaisvoitto ennen veroja

Kokonaisvoitto ennen veroja

2 542

2 542

| (72) | Kokonaismäärä, 2 542 000 euroa, on kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa ilmoitettu määrä, jota Luxemburgin verohallinto pitää markkinaehtoisena korvauksena (32). |
| --- | --- |

(72)

Kokonaismäärä, 2 542 000 euroa, on kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa ilmoitettu määrä, jota Luxemburgin verohallinto pitää markkinaehtoisena korvauksena (32).

32

| (73) | Taulukossa 6 on esitetty lyhyesti tulokset, joihin FFT:n veroneuvoja on päätynyt edellä johdanto-osan 58–72 kappaleessa luetelluissa vaiheissa i–iv.

  Taulukko 6


  Vähimmäispääomavaatimuksia ja niiden vaikutusta FFT:n tulokseen ennen veroja koskevat laskelmat








  Vähimmäispääomavaatimukset | FFT | |
| --- | --- | --- | --- |
| | 2011 | |
| (tuhatta euroa) | |
| Operatiivinen riski | 938 | a |
| Vastapuoliriski | 2 603 | b |
| Valuuttariski | 0 | c |
| Luottoriski | 24 982 | d |
| Vähimmäispääomavaatimukset | 28 523 | e = a + b + c + d |
| Osinkotuloilla ja -koroilla katettu pääoma | 165 244 | x |
| Pääoman ylijäämä | 93 710 | f = g – e – x |
| Oma pääoma | 287 477 | g |
| Voittoindikaattori | | |
| Oman pääoman odotettu tuotto | 6,05 % | h |
| Lyhyen aikavälin korkokanta | 0,87 % | i |
| Omasta pääomasta saatava korvaus | | |
| Riskejä vastaava korvaus | 1 726 | k = h * e |
| Toimintoja vastaava korvaus | 816 | j = i * f |
| Kokonaisvoitto ennen veroja | 2 542 | l = k + j |
| a | = | 15 % * (pankkitalletusten rahoitustuotto – pankkilainojen rahoitusmenot) |
| b | = | 20 % * 6 % * (tuleva riski + johdannaisten käypä arvo suhteessa kolmansiin osapuoliin) |
| c | = | katettu kokonaan johdannaisilla |
| d | = | 20 % * 6 % * saatavat kolmansilta (vuotuinen keskiarvo) |
| h | = | CAPM-mallia käyttäen tehty arvio |
| i | = | keskimääräinen eoniakorko vuonna 2011 |

(73)

Taulukossa 6 on esitetty lyhyesti tulokset, joihin FFT:n veroneuvoja on päätynyt edellä johdanto-osan 58–72 kappaleessa luetelluissa vaiheissa i–iv.

Taulukko 6

Taulukko 6

Vähimmäispääomavaatimuksia ja niiden vaikutusta FFT:n tulokseen ennen veroja koskevat laskelmat

Vähimmäispääomavaatimuksia ja niiden vaikutusta FFT:n tulokseen ennen veroja koskevat laskelmat

Vähimmäispääomavaatimukset

FFT

2011

(tuhatta euroa)

(tuhatta euroa)

Operatiivinen riski

938

a

Vastapuoliriski

2 603

b

Valuuttariski

0

c

Luottoriski

24 982

d

Vähimmäispääomavaatimukset

28 523

e = a + b + c + d

Osinkotuloilla ja -koroilla katettu pääoma

165 244

x

Pääoman ylijäämä

93 710

f = g – e – x

Oma pääoma

287 477

g

Voittoindikaattori

Oman pääoman odotettu tuotto

6,05 %

h

Lyhyen aikavälin korkokanta

0,87 %

i

Omasta pääomasta saatava korvaus

Riskejä vastaava korvaus

1 726

k = h * e

Toimintoja vastaava korvaus

816

j = i * f

Kokonaisvoitto ennen veroja

2 542

l = k + j

a

=

15 % * (pankkitalletusten rahoitustuotto – pankkilainojen rahoitusmenot)

b

=

20 % * 6 % * (tuleva riski + johdannaisten käypä arvo suhteessa kolmansiin osapuoliin)

c

=

katettu kokonaan johdannaisilla

d

=

20 % * 6 % * saatavat kolmansilta (vuotuinen keskiarvo)

h

=

CAPM-mallia käyttäen tehty arvio

i

=

keskimääräinen eoniakorko vuonna 2011

Huom. Pääoletuksena on, ettei konserniin kuuluvien yhtiöiden kanssa toteutettaviin liiketoimiin liity luotto- eikä vastapuoliriskiä.

Huom.

2.3   Luxemburgin siirtohinnoittelusääntöjen kuvaus

Luxemburgin siirtohinnoittelusääntöjen kuvaus

| (74) | FFT:n hyväksi annettu ennakkoratkaisu perustuu Luxemburgin tuloverolain (tuloverosta 4 päivänä joulukuuta 1967 annettu muutettu laki, jäljempänä ’Luxemburgin tuloverolaki’) 164 §:n 3 momenttiin sekä Luxemburgin tuloverolaista 28 päivänä tammikuuta 2011 annettuun yleiskirjeeseen nro 164/2, jäljempänä ’yleiskirje’ (33). |
| --- | --- |

(74)

FFT:n hyväksi annettu ennakkoratkaisu perustuu Luxemburgin tuloverolain (tuloverosta 4 päivänä joulukuuta 1967 annettu muutettu laki, jäljempänä ’Luxemburgin tuloverolaki’) 164 §:n 3 momenttiin sekä Luxemburgin tuloverolaista 28 päivänä tammikuuta 2011 annettuun yleiskirjeeseen nro 164/2, jäljempänä ’yleiskirje’ (33).

33

2.3.1   Luxemburgin tuloverolain 164 §

Luxemburgin tuloverolain 164 §

| (75) | Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa: ”peitelty voitonjako sisältyy verotettavaan tuloon. Peitelty voitonjako on kyseessä silloin, kun osakas, jäsen tai osuudenhaltija saa suoraan tai välillisesti sellaista etua yritykseltä tai yhteisöltä, jota se ei saisi, ellei olisi osakas, jäsen tai osuudenhaltija.” Kyseisessä säännöksessä säädetään Luxemburgin vero-oikeudessa noudatettavasta markkinaehtoperiaatteesta, jonka mukaan samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden väliset liiketoimet on hinnoiteltava samalla tavoin kuin hinnoiteltaisiin vastaavanlaisessa markkinaehtoisessa tilanteessa neuvottelevien itsenäisten yritysten toteuttamat vastaavat liiketoimet. |
| --- | --- |

(75)

Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa: ”peitelty voitonjako sisältyy verotettavaan tuloon. Peitelty voitonjako on kyseessä silloin, kun osakas, jäsen tai osuudenhaltija saa suoraan tai välillisesti sellaista etua yritykseltä tai yhteisöltä, jota se ei saisi, ellei olisi osakas, jäsen tai osuudenhaltija.” Kyseisessä säännöksessä säädetään Luxemburgin vero-oikeudessa noudatettavasta markkinaehtoperiaatteesta, jonka mukaan samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden väliset liiketoimet on hinnoiteltava samalla tavoin kuin hinnoiteltaisiin vastaavanlaisessa markkinaehtoisessa tilanteessa neuvottelevien itsenäisten yritysten toteuttamat vastaavat liiketoimet.

2.3.2   Tuloverolakia koskeva yleiskirje nro 164/2

Tuloverolakia koskeva yleiskirje nro 164/2

| (76) | Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momenttia on selvennetty yleiskirjeessä seuraavasti: Yleiskirjeen 1 osiossa määritellään termit ”konserniin kuuluva rahoitusyhtiö” (34), ”konsernin sisäiset rahoitusliiketoimet” (35) ja ”etuyhteydessä olevat yritykset” (36). |
| --- | --- |

(76)

Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momenttia on selvennetty yleiskirjeessä seuraavasti: Yleiskirjeen 1 osiossa määritellään termit ”konserniin kuuluva rahoitusyhtiö” (34), ”konsernin sisäiset rahoitusliiketoimet” (35) ja ”etuyhteydessä olevat yritykset” (36).

34

35

36

| (77) | Yleiskirjeen 2 osion otsikkona on ”Yleistä”, ja sen alussa kuvataan yleiskirjeessä käsiteltyjä konsernin sisäisiä palveluja seuraavasti: ”Palvelu (konsernin sisäiset rahoitusliiketoimet mukaan lukien) on toteutunut konsernin sisäisesti, jos itsenäinen yritys olisi joutunut vastaavankaltaisissa olosuhteissa maksamaan palvelun suorittamisesta korvauksen toiselle itsenäiselle yritykselle tai olisi suorittanut palvelun itse.” Yleiskirjeen 2 osioon sisältyy lisäksi kuvaus markkinaehtoperiaatteesta sellaisena kuin se on määritelty OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa ja saatettu osaksi kansallista oikeutta. Yleiskirjeessä todetaan tässä yhteydessä, että ”jos palvelu on tarjottu konsernin sisällä, on selvitettävä, kuten muidenkin konsernin sisäisten siirtojen kohdalla, onko sovittu korvaus markkinaehtoperiaatteen mukainen, eli vastaako se hintaa, jonka itsenäiset yritykset olisivat asettaneet ja hyväksyneet vastaavankaltaisissa olosuhteissa” (37). |
| --- | --- |

(77)

Yleiskirjeen 2 osion otsikkona on ”Yleistä”, ja sen alussa kuvataan yleiskirjeessä käsiteltyjä konsernin sisäisiä palveluja seuraavasti: ”Palvelu (konsernin sisäiset rahoitusliiketoimet mukaan lukien) on toteutunut konsernin sisäisesti, jos itsenäinen yritys olisi joutunut vastaavankaltaisissa olosuhteissa maksamaan palvelun suorittamisesta korvauksen toiselle itsenäiselle yritykselle tai olisi suorittanut palvelun itse.” Yleiskirjeen 2 osioon sisältyy lisäksi kuvaus markkinaehtoperiaatteesta sellaisena kuin se on määritelty OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa ja saatettu osaksi kansallista oikeutta. Yleiskirjeessä todetaan tässä yhteydessä, että ”jos palvelu on tarjottu konsernin sisällä, on selvitettävä, kuten muidenkin konsernin sisäisten siirtojen kohdalla, onko sovittu korvaus markkinaehtoperiaatteen mukainen, eli vastaako se hintaa, jonka itsenäiset yritykset olisivat asettaneet ja hyväksyneet vastaavankaltaisissa olosuhteissa” (37).

37

| (78) | Yleiskirjeessä täsmennetään vastaavankaltaisten olosuhteiden käsitteestä, että samankaltaisuuden arvioinnissa on otettava huomioon esimerkiksi ”siirrettyjen tavaroiden tai palvelujen luonne, osapuolten harjoittamat toiminnot, sopimusehdot, osapuolten taloudellinen tilanne ja niiden noudattamat tuotanto- tai liiketoimintastrategiat” (38). |
| --- | --- |

(78)

Yleiskirjeessä täsmennetään vastaavankaltaisten olosuhteiden käsitteestä, että samankaltaisuuden arvioinnissa on otettava huomioon esimerkiksi ”siirrettyjen tavaroiden tai palvelujen luonne, osapuolten harjoittamat toiminnot, sopimusehdot, osapuolten taloudellinen tilanne ja niiden noudattamat tuotanto- tai liiketoimintastrategiat” (38).

38

| (79) | Yleiskirjeen 3 osiossa selitetään, miten määritetään markkinaehtoinen korvaus erityisesti konsernin rahoitusyhtiöiden kohdalla. Rahoitusyhtiöiden harjoittaman toiminnan, jonka perusteella kutakin toimintoa vastaava korvaus määräytyy, on yleiskirjeen mukaan oltava samankaltaista kuin finanssialan valvontakomission (Commission de Surveillance du Secteur Financier) valvomien itsenäisten rahoituslaitosten harjoittama toiminta. Harjoitettua toimintaa vastaavan markkinaehtoisen korvauksen (kun huomioon otetaan käytetyt varat ja otetut riskit) tulisi siis perustua korvauksiin, joita tällaiset laitokset pyytävät samankaltaisista lainanantoon liittyvistä liiketoimista (39). |
| --- | --- |

(79)

Yleiskirjeen 3 osiossa selitetään, miten määritetään markkinaehtoinen korvaus erityisesti konsernin rahoitusyhtiöiden kohdalla. Rahoitusyhtiöiden harjoittaman toiminnan, jonka perusteella kutakin toimintoa vastaava korvaus määräytyy, on yleiskirjeen mukaan oltava samankaltaista kuin finanssialan valvontakomission (Commission de Surveillance du Secteur Financier) valvomien itsenäisten rahoituslaitosten harjoittama toiminta. Harjoitettua toimintaa vastaavan markkinaehtoisen korvauksen (kun huomioon otetaan käytetyt varat ja otetut riskit) tulisi siis perustua korvauksiin, joita tällaiset laitokset pyytävät samankaltaisista lainanantoon liittyvistä liiketoimista (39).

39

| (80) | Lisäksi rahoituslaitokset tekevät ennen lainan tai ennakkomaksun antamista riskianalyysin ja arvioivat erityisesti liiketoimeen liittyvän talousriskin, lainanottajaan liittyvän riskin, lainan antajan yritysriskin ja rakenteellisen riskin. Lainanantoon liittyvissä menoissa on otettava lisäksi huomioon ylimääräisinä kustannuksina muun muassa vakavaraisuuteen liittyvien vaatimusten noudattamisesta aiheutuvat ylimääräiset menot, luottoriskiin liittyvät ylimääräiset menot, käsittelykulut tai valuuttariskistä johtuvat ylimääräiset maksut (40). Luottoriski määritetään lainasopimuksen ehtojen ja riskianalyysin tulosten pohjalta. |
| --- | --- |

(80)

Lisäksi rahoituslaitokset tekevät ennen lainan tai ennakkomaksun antamista riskianalyysin ja arvioivat erityisesti liiketoimeen liittyvän talousriskin, lainanottajaan liittyvän riskin, lainan antajan yritysriskin ja rakenteellisen riskin. Lainanantoon liittyvissä menoissa on otettava lisäksi huomioon ylimääräisinä kustannuksina muun muassa vakavaraisuuteen liittyvien vaatimusten noudattamisesta aiheutuvat ylimääräiset menot, luottoriskiin liittyvät ylimääräiset menot, käsittelykulut tai valuuttariskistä johtuvat ylimääräiset maksut (40). Luottoriski määritetään lainasopimuksen ehtojen ja riskianalyysin tulosten pohjalta.

40

| (81) | Yleiskirjeen mukaan itsenäiset rahoituspalvelujen tarjoajat määrittävät korvauksen yleensä joko lainatun rahan määrän tai hoidettavana olevien varojen todellisen arvon perusteella. Itsenäisten palveluntarjoajien tavoin myös konsernin sisäistä lainanantoa harjoittavien konsernin rahoitusyhtiöiden pitäisi analysoida riskit ennen lainan myöntämistä etuyhteysyrityksille. Niiden olisi myös otettava huomioon kaikki mahdolliset tekijät, jotka voivat vaikuttaa niiden siirtohintojen määrittämiseen (41). |
| --- | --- |

(81)

Yleiskirjeen mukaan itsenäiset rahoituspalvelujen tarjoajat määrittävät korvauksen yleensä joko lainatun rahan määrän tai hoidettavana olevien varojen todellisen arvon perusteella. Itsenäisten palveluntarjoajien tavoin myös konsernin sisäistä lainanantoa harjoittavien konsernin rahoitusyhtiöiden pitäisi analysoida riskit ennen lainan myöntämistä etuyhteysyrityksille. Niiden olisi myös otettava huomioon kaikki mahdolliset tekijät, jotka voivat vaikuttaa niiden siirtohintojen määrittämiseen (41).

41

| (82) | Yleiskirjeen 4 osiossa täsmennetään, että veroviranomaiset antavat sitovia neuvoja ainoastaan, jos asianomainen yhtiö harjoittaa tosiasiallisesti toimintaa Luxemburgissa. Yleiskirjeessä luetellaan erilaiset ehdot, jotka konserniin kuuluvien rahoitusyhtiöiden on täytettävä, jotta niiden katsotaan harjoittavan tosiasiallisesti toimintaa tietyssä maassa. Yrityksen oman pääoman on oltava harjoitetun toiminnan kannalta riittävä (kun huomioon otetaan käytetyt varat ja otetut riskit), ja oman pääoman määrän on oltava vähintään yksi prosentti annetun lainan (annettujen lainojen) nimellisarvosta tai kaksi miljoonaa euroa, ellei toisin ilmoiteta. |
| --- | --- |

(82)

Yleiskirjeen 4 osiossa täsmennetään, että veroviranomaiset antavat sitovia neuvoja ainoastaan, jos asianomainen yhtiö harjoittaa tosiasiallisesti toimintaa Luxemburgissa. Yleiskirjeessä luetellaan erilaiset ehdot, jotka konserniin kuuluvien rahoitusyhtiöiden on täytettävä, jotta niiden katsotaan harjoittavan tosiasiallisesti toimintaa tietyssä maassa. Yrityksen oman pääoman on oltava harjoitetun toiminnan kannalta riittävä (kun huomioon otetaan käytetyt varat ja otetut riskit), ja oman pääoman määrän on oltava vähintään yksi prosentti annetun lainan (annettujen lainojen) nimellisarvosta tai kaksi miljoonaa euroa, ellei toisin ilmoiteta.

| (83) | Yleiskirjeessä luetellaan myös tiedot ja asiakirjat, jotka on toimitettava verohallintoa sitovien neuvojen saamiseksi. Sitovaan tietopyyntöön tulee sisältyä muun muassa asiaa koskevien OECD:n ohjeiden mukainen siirtohinnoitteludokumentointi, jossa annetaan kattava kuvaus ehdotetusta menetelmästä ja esitetään yksityiskohtaisia tietoja ja analyysejä menetelmän tueksi, kuten luettelo vertailukelpoisista yrityksistä ja odotettu tulosten vaihteluväli (42). Yleiskirjeessä täsmennetään vielä, että yleensä ennakkoratkaisu on voimassa viisi vuotta, elleivät tosiseikat ja olosuhteet, ennakkoratkaisun perustana olevat lainsäädännön säännökset tai jokin liiketoimen olennainen ominaisuus muutu (43). |
| --- | --- |

(83)

Yleiskirjeessä luetellaan myös tiedot ja asiakirjat, jotka on toimitettava verohallintoa sitovien neuvojen saamiseksi. Sitovaan tietopyyntöön tulee sisältyä muun muassa asiaa koskevien OECD:n ohjeiden mukainen siirtohinnoitteludokumentointi, jossa annetaan kattava kuvaus ehdotetusta menetelmästä ja esitetään yksityiskohtaisia tietoja ja analyysejä menetelmän tueksi, kuten luettelo vertailukelpoisista yrityksistä ja odotettu tulosten vaihteluväli (42). Yleiskirjeessä täsmennetään vielä, että yleensä ennakkoratkaisu on voimassa viisi vuotta, elleivät tosiseikat ja olosuhteet, ennakkoratkaisun perustana olevat lainsäädännön säännökset tai jokin liiketoimen olennainen ominaisuus muutu (43).

42

43

2.4   OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden kuvaus

OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden kuvaus

| (84) | Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö, jäljempänä ’OECD’, on laatinut jäsenmailleen verotusta koskevia ohjeita, jotka on koottu siirtohinnoitteluohjeisiin, jäljempänä ’OECD:n siirtohinnoitteluohjeet’. Kyseessä on oikeudellinen asiakirja, joka ei ole velvoittava ja jossa annetaan ohjeita siirtohinnoittelusta (44). |
| --- | --- |

(84)

Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö, jäljempänä ’OECD’, on laatinut jäsenmailleen verotusta koskevia ohjeita, jotka on koottu siirtohinnoitteluohjeisiin, jäljempänä ’OECD:n siirtohinnoitteluohjeet’. Kyseessä on oikeudellinen asiakirja, joka ei ole velvoittava ja jossa annetaan ohjeita siirtohinnoittelusta (44).

44

| (85) | Siirtohinnalla tarkoitetaan hintaa, joka laskutetaan samaan konserniin kuuluvien eri yhtiöiden välisistä liiketoimista. Monikansallisten yhtiöiden on taloudellisesti kannattavaa kohdentaa mahdollisimman vähän voittoja alueille, joilla voittoja verotetaan enemmän. Tämä voi johtaa ylisuuriin siirtohintoihin, joita ei pidä hyväksyä pohjaksi verotettavaa tuloa laskettaessa. Tämän ongelman välttämiseksi verohallintojen pitäisi hyväksyä vain sellaiset samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden väliset siirtohinnat, jotka vastaavat samankaltaisissa markkinaehtoisissa olosuhteissa neuvottelevien itsenäisten yritysten välillä vahvistettuja liiketoimien hintoja (45). Tätä kutsutaan markkinaehtoperiaatteeksi. |
| --- | --- |

(85)

Siirtohinnalla tarkoitetaan hintaa, joka laskutetaan samaan konserniin kuuluvien eri yhtiöiden välisistä liiketoimista. Monikansallisten yhtiöiden on taloudellisesti kannattavaa kohdentaa mahdollisimman vähän voittoja alueille, joilla voittoja verotetaan enemmän. Tämä voi johtaa ylisuuriin siirtohintoihin, joita ei pidä hyväksyä pohjaksi verotettavaa tuloa laskettaessa. Tämän ongelman välttämiseksi verohallintojen pitäisi hyväksyä vain sellaiset samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden väliset siirtohinnat, jotka vastaavat samankaltaisissa markkinaehtoisissa olosuhteissa neuvottelevien itsenäisten yritysten välillä vahvistettuja liiketoimien hintoja (45). Tätä kutsutaan markkinaehtoperiaatteeksi.

45

| (86) | Markkinaehtoperiaatetta koskeva periaatejulistus sisältyy OECD:n mallisopimuksen 9 artiklan 1 kohtaan. OECD:n jäsenmaiden väliset ja yhä useammin myös muiden maiden väliset kahdenväliset verosopimukset perustuvat OECD:n mallisopimukseen. Sen 9 artiklassa määrätään seuraavaa: ”Jos – – [etuyhteydessä olevien] yritysten välillä kauppa- tai rahoitussuhteissa sovitaan ehdoista tai määrätään ehtoja, jotka poikkeavat siitä, mistä riippumattomien yritysten välillä olisi sovittu, voidaan kaikki tulo, joka ilman näitä ehtoja olisi kertynyt toiselle näistä yrityksistä, mutta näiden ehtojen vuoksi ei ole kertynyt yritykselle, lukea tämän yrityksen tuloon ja verottaa siitä tämän mukaisesti.” |
| --- | --- |

(86)

Markkinaehtoperiaatetta koskeva periaatejulistus sisältyy OECD:n mallisopimuksen 9 artiklan 1 kohtaan. OECD:n jäsenmaiden väliset ja yhä useammin myös muiden maiden väliset kahdenväliset verosopimukset perustuvat OECD:n mallisopimukseen. Sen 9 artiklassa määrätään seuraavaa: ”Jos – – [etuyhteydessä olevien] yritysten välillä kauppa- tai rahoitussuhteissa sovitaan ehdoista tai määrätään ehtoja, jotka poikkeavat siitä, mistä riippumattomien yritysten välillä olisi sovittu, voidaan kaikki tulo, joka ilman näitä ehtoja olisi kertynyt toiselle näistä yrityksistä, mutta näiden ehtojen vuoksi ei ole kertynyt yritykselle, lukea tämän yrityksen tuloon ja verottaa siitä tämän mukaisesti.”

| (87) | OECD:n veroasiain komitea hyväksyi OECD:n siirtohinnoitteluohjeet alkuperäisessä muodossaan 27 päivänä kesäkuuta 1995 (46). Ohjeita päivitettiin huomattavasti heinäkuussa 2010 (47). Koska kyseiset ohjeet eivät ole sitovat, OECD:n jäsenmaiden verohallintoja vain kehotetaan noudattamaan niitä. Yleensä niitä käytetään kuitenkin ohjenuorana ja ne vaikuttavat selvästi OECD:n jäsenmaiden (ja muidenkin maiden) verotuskäytäntöihin. Lisäksi ne ovat saaneet lainvoiman useissa OECD:n jäsenmaissa, tai niitä käytetään ohjenuorana tulkittaessa kansallista verolainsäädäntöä. Komissio mainitsee OECD:n siirtohinnoitteluohjeet tässä päätöksessä, koska niitä käytetään alalla eräänlaisena käsikirjana, joka perustuu OECD:ssä käytyihin asiantuntijakeskusteluihin. Ohjeissa täsmennetään keinoja, joiden avulla voidaan vastata niihin yhteisiin haasteisiin, joita markkinaehtoperiaatteen soveltaminen yksittäisessä tilanteessa aiheuttaa. OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa annetaan siis verohallinnoille ja monikansallisille yhtiöille ohjeita markkinaehtoperiaatteen soveltamisesta. Niistä käy lisäksi ilmi kansainvälinen yhteisymmärrys siirtohinnoittelun alalla. |
| --- | --- |

(87)

OECD:n veroasiain komitea hyväksyi OECD:n siirtohinnoitteluohjeet alkuperäisessä muodossaan 27 päivänä kesäkuuta 1995 (46). Ohjeita päivitettiin huomattavasti heinäkuussa 2010 (47). Koska kyseiset ohjeet eivät ole sitovat, OECD:n jäsenmaiden verohallintoja vain kehotetaan noudattamaan niitä. Yleensä niitä käytetään kuitenkin ohjenuorana ja ne vaikuttavat selvästi OECD:n jäsenmaiden (ja muidenkin maiden) verotuskäytäntöihin. Lisäksi ne ovat saaneet lainvoiman useissa OECD:n jäsenmaissa, tai niitä käytetään ohjenuorana tulkittaessa kansallista verolainsäädäntöä. Komissio mainitsee OECD:n siirtohinnoitteluohjeet tässä päätöksessä, koska niitä käytetään alalla eräänlaisena käsikirjana, joka perustuu OECD:ssä käytyihin asiantuntijakeskusteluihin. Ohjeissa täsmennetään keinoja, joiden avulla voidaan vastata niihin yhteisiin haasteisiin, joita markkinaehtoperiaatteen soveltaminen yksittäisessä tilanteessa aiheuttaa. OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa annetaan siis verohallinnoille ja monikansallisille yhtiöille ohjeita markkinaehtoperiaatteen soveltamisesta. Niistä käy lisäksi ilmi kansainvälinen yhteisymmärrys siirtohinnoittelun alalla.

46

47

| (88) | OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa luetellaan viisi menetelmää liiketoimien markkinaehtoisten siirtohintojen arvioimiseksi ja voiton jakamiseksi samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden välillä: i) markkinahintavertailumenetelmä, jäljempänä ’CUP-menetelmä’ ii) kustannusvoittolisämenetelmä iii) jälleenmyyntihintamenetelmä iv) TNMM ja v) voitonjakamismenetelmä. Ohjeissa erotetaan toisistaan perinteiset liiketoimimenetelmät (kolme ensimmäistä menetelmää) ja liiketoimivoittomenetelmät (kaksi jälkimmäistä menetelmää). Monikansalliset yritykset voivat soveltaa siirtohintojen määrittämisessä vapaasti muita kuin ohjeissa kuvattuja menetelmiä, kunhan niiden tuloksena saadaan markkinaehtoinen siirtohinta. |
| --- | --- |

(88)

OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa luetellaan viisi menetelmää liiketoimien markkinaehtoisten siirtohintojen arvioimiseksi ja voiton jakamiseksi samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden välillä: i) markkinahintavertailumenetelmä, jäljempänä ’CUP-menetelmä’ ii) kustannusvoittolisämenetelmä iii) jälleenmyyntihintamenetelmä iv) TNMM ja v) voitonjakamismenetelmä. Ohjeissa erotetaan toisistaan perinteiset liiketoimimenetelmät (kolme ensimmäistä menetelmää) ja liiketoimivoittomenetelmät (kaksi jälkimmäistä menetelmää). Monikansalliset yritykset voivat soveltaa siirtohintojen määrittämisessä vapaasti muita kuin ohjeissa kuvattuja menetelmiä, kunhan niiden tuloksena saadaan markkinaehtoinen siirtohinta.

| (89) | CUP-menetelmä ja TNMM ovat olennaisia tämän päätöksen kannalta, joten niitä käsitellään tarkemmin johdanto-osan 90–92 kappaleessa. |
| --- | --- |

(89)

CUP-menetelmä ja TNMM ovat olennaisia tämän päätöksen kannalta, joten niitä käsitellään tarkemmin johdanto-osan 90–92 kappaleessa.

| (90) | CUP-menetelmässä verrataan keskenään tavaroiden tai palvelujen siirtämisestä etuyhteysliiketoimen (kahden etuyhteydessä olevan yrityksen välisen liiketoimen) yhteydessä laskutettua hintaa sekä vapailla markkinoilla vastaavanlaisissa olosuhteissa (kahden toisistaan riippumattoman yrityksen välillä) tapahtuneen vastaavanlaisen liiketoimen yhteydessä tavaroiden tai palvelujen siirtämisestä laskutettua hintaa. |
| --- | --- |

(90)

CUP-menetelmässä verrataan keskenään tavaroiden tai palvelujen siirtämisestä etuyhteysliiketoimen (kahden etuyhteydessä olevan yrityksen välisen liiketoimen) yhteydessä laskutettua hintaa sekä vapailla markkinoilla vastaavanlaisissa olosuhteissa (kahden toisistaan riippumattoman yrityksen välillä) tapahtuneen vastaavanlaisen liiketoimen yhteydessä tavaroiden tai palvelujen siirtämisestä laskutettua hintaa.

| (91) | TNMM on yksi niin kutsutuista epäsuorista menetelmistä, joilla voidaan arvioida liiketoimen markkinaehtoinen hinta ja voiton jakautuminen samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden välillä. Siinä arvioidaan kokonaisuutena tarkastellusta toiminnasta, ei niinkään yksittäisistä liiketoimista, mahdollisesti saatavan voiton määrä markkinaehtoperiaatteen mukaisesti. Sen tavoitteena ei ole määrittää myytyjen tavaroiden hinta, vaan arvioida voitto, jonka itsenäiset yhtiöt voisivat odottaa saavansa tietystä toiminnosta, kuten tavaroiden myynnistä. Menetelmässä valitaan sopiva tunnusluku (niin sanottu voittoindikaattori), kuten kustannukset, liikevaihto tai kiinteään omaisuuteen tehdyt sijoitukset, johon sovelletaan voittosuhdetta, joka vastaa vertailukelpoisissa vapailla markkinoilla toteutetuissa liiketoimissa todettua voittosuhdetta. |
| --- | --- |

(91)

TNMM on yksi niin kutsutuista epäsuorista menetelmistä, joilla voidaan arvioida liiketoimen markkinaehtoinen hinta ja voiton jakautuminen samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden välillä. Siinä arvioidaan kokonaisuutena tarkastellusta toiminnasta, ei niinkään yksittäisistä liiketoimista, mahdollisesti saatavan voiton määrä markkinaehtoperiaatteen mukaisesti. Sen tavoitteena ei ole määrittää myytyjen tavaroiden hinta, vaan arvioida voitto, jonka itsenäiset yhtiöt voisivat odottaa saavansa tietystä toiminnosta, kuten tavaroiden myynnistä. Menetelmässä valitaan sopiva tunnusluku (niin sanottu voittoindikaattori), kuten kustannukset, liikevaihto tai kiinteään omaisuuteen tehdyt sijoitukset, johon sovelletaan voittosuhdetta, joka vastaa vertailukelpoisissa vapailla markkinoilla toteutetuissa liiketoimissa todettua voittosuhdetta.

| (92) | TNMM:ssä ei määritetä yksittäisten liiketoimien hintaa, joten menetelmän soveltamisen kohteena olevan yksikön verotettava tulo ei vaikuta suoraan samaan konserniin kuuluvan toisen yksikön verotettavaan tuloon. Menetelmä eroaa siis CUP-menetelmästä, jossa siirtohinta määritetään tietyn tavaran tai palvelun hinnaksi, joka luetaan sitten sellaisenaan kyseisen tavaran tai palvelun myyneen konserniin kuuluvan yhtiön sekä sen ostaneen konserniin kuuluvan yhtiön verotettavaan tuloon. |
| --- | --- |

(92)

TNMM:ssä ei määritetä yksittäisten liiketoimien hintaa, joten menetelmän soveltamisen kohteena olevan yksikön verotettava tulo ei vaikuta suoraan samaan konserniin kuuluvan toisen yksikön verotettavaan tuloon. Menetelmä eroaa siis CUP-menetelmästä, jossa siirtohinta määritetään tietyn tavaran tai palvelun hinnaksi, joka luetaan sitten sellaisenaan kyseisen tavaran tai palvelun myyneen konserniin kuuluvan yhtiön sekä sen ostaneen konserniin kuuluvan yhtiön verotettavaan tuloon.

2.5   Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen toimitetut lisätiedot

Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen toimitetut lisätiedot

2.5.1   Luxemburgin kirje 3 päivänä syyskuuta 2014

Luxemburgin kirje 3 päivänä syyskuuta 2014

| (93) | Luxemburg vastasi aloittamispäätöksessä esitettyihin kysymyksiin kertomalla komissiolle, että Fiat-konsernin sisällä myönnetyille lainoille ei ollut asetettu enimmäismäärää. |
| --- | --- |

(93)

Luxemburg vastasi aloittamispäätöksessä esitettyihin kysymyksiin kertomalla komissiolle, että Fiat-konsernin sisällä myönnetyille lainoille ei ollut asetettu enimmäismäärää.

| (94) | Luxemburg täsmensi samoin FFT:n antamien ja ottamien konsernin sisäisten lainojen keskihintoja vuosina 2011–2013. FFT:n hyväksymien konsernin sisäisten lainojen korko oli [...]. Vuoden 2011 lopussa korko oli euribor, johon oli lisätty [6–9 prosentin] marginaali. Konserniin kuuluvien yhtiöiden tilien saldoista kertynyt keskikorko oli vuonna 2012 [6–9 prosenttia] ja vuonna 2013 [6–9 prosenttia]. FFT:n konsernin sisäisistä talletuksista maksama (kiinteä) keskikorko oli vuonna 2011 [0–3 prosenttia], vuonna 2012 [0–3 prosenttia] ja vuonna 2013 [0–3 prosenttia]. |
| --- | --- |

(94)

Luxemburg täsmensi samoin FFT:n antamien ja ottamien konsernin sisäisten lainojen keskihintoja vuosina 2011–2013. FFT:n hyväksymien konsernin sisäisten lainojen korko oli [...]. Vuoden 2011 lopussa korko oli euribor, johon oli lisätty [6–9 prosentin] marginaali. Konserniin kuuluvien yhtiöiden tilien saldoista kertynyt keskikorko oli vuonna 2012 [6–9 prosenttia] ja vuonna 2013 [6–9 prosenttia]. FFT:n konsernin sisäisistä talletuksista maksama (kiinteä) keskikorko oli vuonna 2011 [0–3 prosenttia], vuonna 2012 [0–3 prosenttia] ja vuonna 2013 [0–3 prosenttia].

| (95) | Luxemburg otti kantaa myös kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksyttyyn pääoman tuottoon. Sen mukaan omistusosuuksiin sijoitetusta pääomasta maksettiin tuottoa osingonjaolla eivätkä osingot ole luonteensa vuoksi siirtohinta-analyysin kohteena, koska yhtiö saa osingot ainoastaan osakkeenomistajan ominaisuudessa. Osinkoja ei näin ollen oteta huomioon määritettäessä harjoitettujen toimintojen ja otetun riskin suuruutta. |
| --- | --- |

(95)

Luxemburg otti kantaa myös kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksyttyyn pääoman tuottoon. Sen mukaan omistusosuuksiin sijoitetusta pääomasta maksettiin tuottoa osingonjaolla eivätkä osingot ole luonteensa vuoksi siirtohinta-analyysin kohteena, koska yhtiö saa osingot ainoastaan osakkeenomistajan ominaisuudessa. Osinkoja ei näin ollen oteta huomioon määritettäessä harjoitettujen toimintojen ja otetun riskin suuruutta.

| (96) | Luxemburg selitti samoin, että FFT:n osakkeiden osto rahoitettiin kokonaisuudessaan omista varoista ja että tämä rahoitusmuoto merkitsee automaattisesti sitä, etteivät kyseiset varat olleet enää käytettävissä muiden FFT:hen kohdistuvien riskien kattamiseen. |
| --- | --- |

(96)

Luxemburg selitti samoin, että FFT:n osakkeiden osto rahoitettiin kokonaisuudessaan omista varoista ja että tämä rahoitusmuoto merkitsee automaattisesti sitä, etteivät kyseiset varat olleet enää käytettävissä muiden FFT:hen kohdistuvien riskien kattamiseen.

| (97) | Luxemburg viittasi myös luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY (48) 57 artiklaan, jonka perusteella luottolaitosten konsolidoimattomiin omiin varoihin eivät kuulu yli 10 prosentin omistusosuudet muissa luottolaitoksissa. |
| --- | --- |

(97)

Luxemburg viittasi myös luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY (48) 57 artiklaan, jonka perusteella luottolaitosten konsolidoimattomiin omiin varoihin eivät kuulu yli 10 prosentin omistusosuudet muissa luottolaitoksissa.

48

| (98) | Luxemburg viittasi lisäksi Basel II -säännöstössä määriteltyyn peruslähtökohtaan, jonka mukaan kolmelta positiivisen bruttovuositulon kaudelta laskettuun keskiarvoon tulee soveltaa 15 prosentin kerrointa. |
| --- | --- |

(98)

Luxemburg viittasi lisäksi Basel II -säännöstössä määriteltyyn peruslähtökohtaan, jonka mukaan kolmelta positiivisen bruttovuositulon kaudelta laskettuun keskiarvoon tulee soveltaa 15 prosentin kerrointa.

2.5.2   Luxemburgin kirje 24 päivänä maaliskuuta 2015

Luxemburgin kirje 24 päivänä maaliskuuta 2015

| (99) | Komissio oli pyytänyt Luxemburgia toimittamaan esimerkkejä FFT:n kaltaisessa tilanteessa oleville verovelvollisille osoitetuista ennakkoratkaisuista. Luxemburg vastasi 24 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyssä kirjeessään tähän, että FFT:n tilanne on hyvin erityinen. Tämä johtuu Luxemburgin mukaan siitä, että FFT on rahoituslaitos, joka kerää varoja markkinoilta, toisin kuin valtaosa Luxemburgin rahoituslaitoksista, jotka lainaavat eteenpäin muiden samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden niiden käyttöön antamia varoja marginaalin lisäten. |
| --- | --- |

(99)

Komissio oli pyytänyt Luxemburgia toimittamaan esimerkkejä FFT:n kaltaisessa tilanteessa oleville verovelvollisille osoitetuista ennakkoratkaisuista. Luxemburg vastasi 24 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyssä kirjeessään tähän, että FFT:n tilanne on hyvin erityinen. Tämä johtuu Luxemburgin mukaan siitä, että FFT on rahoituslaitos, joka kerää varoja markkinoilta, toisin kuin valtaosa Luxemburgin rahoituslaitoksista, jotka lainaavat eteenpäin muiden samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden niiden käyttöön antamia varoja marginaalin lisäten.

| (100) | Lisäksi jokaisen verovelvollisen tilanne on Luxemburgin verohallinnon mukaan niin erityinen, että verovelvollisten välinen vertailu on mahdotonta. Tästä johtuu sen mukaan se, että Luxemburgin kansallisessa oikeudessa on siirtohinnoista ainoastaan yleinen puitesäännös (Luxemburgin tuloverolain 164 §), jonka ansiosta verohallinto kykenee mahdollisimman tarkasti arvioimaan kunkin tapauksen tosiasiallisen taloudellisen tilanteen riippumatta siitä, onko tapauksesta annettu ennakkoratkaisu. |
| --- | --- |

(100)

Lisäksi jokaisen verovelvollisen tilanne on Luxemburgin verohallinnon mukaan niin erityinen, että verovelvollisten välinen vertailu on mahdotonta. Tästä johtuu sen mukaan se, että Luxemburgin kansallisessa oikeudessa on siirtohinnoista ainoastaan yleinen puitesäännös (Luxemburgin tuloverolain 164 §), jonka ansiosta verohallinto kykenee mahdollisimman tarkasti arvioimaan kunkin tapauksen tosiasiallisen taloudellisen tilanteen riippumatta siitä, onko tapauksesta annettu ennakkoratkaisu.

| (101) | Luxemburg toimitti myös jäljempänä olevassa taulukossa 7 esitetyn, FFT:n veroilmoituksiin perustuvan FFT:n veropohjan vuosilta 2009–2013 (49).

  Taulukko 7


  FFT:n veropohja vuosina 2009–2013







  (euroa) |
| --- | --- |
| 2009 | 2 643 424 |
| 2010 | 2 424 869 |
| 2011 | 2 600 416 |
| 2012 | 1 684 103 |
| 2013 | 2 095 969 |

(101)

Luxemburg toimitti myös jäljempänä olevassa taulukossa 7 esitetyn, FFT:n veroilmoituksiin perustuvan FFT:n veropohjan vuosilta 2009–2013 (49).

49

Taulukko 7

Taulukko 7

FFT:n veropohja vuosina 2009–2013

FFT:n veropohja vuosina 2009–2013

(euroa)

2009

2 643 424

2010

2 424 869

2011

2 600 416

2012

1 684 103

2013

2 095 969

| (102) | Luxemburgin mukaan vuotta 2013 koskevasta FFT:n veroilmoituksesta käy ilmi, että aloittamispäätöksen johdanto-osan 64 kappaleessa ilmaistu pelko siitä, että veropohja on määritetty vaihteluvälille 2 288 000–2 796 000 euroa, on täysin perusteeton. On selvää, että riidanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytään ainoastaan valittu menetelmä ja että markkinoiden muuttujat vaihtelevat. |
| --- | --- |

(102)

Luxemburgin mukaan vuotta 2013 koskevasta FFT:n veroilmoituksesta käy ilmi, että aloittamispäätöksen johdanto-osan 64 kappaleessa ilmaistu pelko siitä, että veropohja on määritetty vaihteluvälille 2 288 000–2 796 000 euroa, on täysin perusteeton. On selvää, että riidanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytään ainoastaan valittu menetelmä ja että markkinoiden muuttujat vaihtelevat.

| (103) | Luxemburg toimitti komission pyynnöstä vielä kaikki Luxemburgin verohallinnon aiemmin antamat, Fiat-konserniin kuuluvia yhtiöitä koskevat ennakkoratkaisut. |
| --- | --- |

(103)

Luxemburg toimitti komission pyynnöstä vielä kaikki Luxemburgin verohallinnon aiemmin antamat, Fiat-konserniin kuuluvia yhtiöitä koskevat ennakkoratkaisut.

| (104) | Ensinnäkin 9 päivänä joulukuuta 2009 päivätyssä ennakkoratkaisuhakemuksessa, jonka Luxemburgin verohallinto oli hyväksynyt, haettiin FFT:n veropohjan vahvistamista [...]. |
| --- | --- |

(104)

Ensinnäkin 9 päivänä joulukuuta 2009 päivätyssä ennakkoratkaisuhakemuksessa, jonka Luxemburgin verohallinto oli hyväksynyt, haettiin FFT:n veropohjan vahvistamista [...].

| (105) | Toiseksi Luxemburgin verohallinto toimitti kaksi 3 päivänä syyskuuta 2012 päivättyä kirjettä. Ensimmäinen niistä sisälsi kiistanalaisen ennakkoratkaisun, joka perustui 14 päivänä maaliskuuta 2012 päivättyyn ennakkoratkaisuhakemukseen, kuten johdanto-osan 9 kappaleesta käy ilmi. Kyseinen ennakkoratkaisuhakemus toimitettiin komissiolle uudemman kerran kokonaisuudessaan 24 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyssä Luxemburgin kirjeessä, joka sisälsi tietoja, jotka Luxemburg oli viivannut aiemmin yli toimittaessaan kyseisen ennakkoratkaisun komissiolle ensimmäisen kerran. |
| --- | --- |

(105)

Toiseksi Luxemburgin verohallinto toimitti kaksi 3 päivänä syyskuuta 2012 päivättyä kirjettä. Ensimmäinen niistä sisälsi kiistanalaisen ennakkoratkaisun, joka perustui 14 päivänä maaliskuuta 2012 päivättyyn ennakkoratkaisuhakemukseen, kuten johdanto-osan 9 kappaleesta käy ilmi. Kyseinen ennakkoratkaisuhakemus toimitettiin komissiolle uudemman kerran kokonaisuudessaan 24 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyssä Luxemburgin kirjeessä, joka sisälsi tietoja, jotka Luxemburg oli viivannut aiemmin yli toimittaessaan kyseisen ennakkoratkaisun komissiolle ensimmäisen kerran.

| (106) | Toinen kirje oli lähes täysin identtinen, ja se toimitettiin vastauksena Luxemburgin verohallinnolle 18 päivänä huhtikuuta 2012 [F]-nimisen yhtiön puolesta toimitettuun ennakkoratkaisuhakemukseen [...]. Kyseinen yhtiö vaikuttaa vastaavan FFT:tä toisessa konserniin kuuluvien rahoitusyhtiöiden rakenteessa. Jälkimmäisessä ennakkoratkaisuhakemuksessa [F-nimisen yhtiön] toimintojen kuvaus vastaa täysin FFT:n toimintojen kuvausta, joka on esitetty 14 päivänä maaliskuuta 2012 päivätyssä hakemuksessa. Kyseinen toinen rakenne eroaa ainoastaan siten, että yhtiöllä on vain yksi sivuliike Yhdistyneessä kuningaskunnassa eikä yhtään Espanjassa ja että [F-niminen yhtiö] ei omista [yhtään tytäryhtiötä]. |
| --- | --- |

(106)

Toinen kirje oli lähes täysin identtinen, ja se toimitettiin vastauksena Luxemburgin verohallinnolle 18 päivänä huhtikuuta 2012 [F]-nimisen yhtiön puolesta toimitettuun ennakkoratkaisuhakemukseen [...]. Kyseinen yhtiö vaikuttaa vastaavan FFT:tä toisessa konserniin kuuluvien rahoitusyhtiöiden rakenteessa. Jälkimmäisessä ennakkoratkaisuhakemuksessa [F-nimisen yhtiön] toimintojen kuvaus vastaa täysin FFT:n toimintojen kuvausta, joka on esitetty 14 päivänä maaliskuuta 2012 päivätyssä hakemuksessa. Kyseinen toinen rakenne eroaa ainoastaan siten, että yhtiöllä on vain yksi sivuliike Yhdistyneessä kuningaskunnassa eikä yhtään Espanjassa ja että [F-niminen yhtiö] ei omista [yhtään tytäryhtiötä].

| (107) | Jälkimmäisessä ennakkoratkaisuhakemuksessa, jonka tueksi esitettiin siirtohinnoitteluselvitys, on päätelmä, joka on täsmälleen sama kuin FFT:n ennakkoratkaisuhakemuksessa (toistettu johdanto-osan 54 kappaleessa). Siirtohinta-analyysin tulos on kuitenkin huomattavan erilainen. Siirtohinnoitteluselvityksessä esitetty [F-nimisen yhtiön] markkinaehtoinen korvaus on seuraavanlainen: ”Siirtohinnoitteludokumentoinnin perusteella määritetty asianmukainen tuotto i) riskipääomasta on 44,6 miljoonaa euroa ja ii) yrityksen suorittamia toimintoja vastaavaan korvaukseen käytettävästä pääomasta 8,8 miljoonaa euroa vaihteluvälillä +/– 10 prosenttia.” |
| --- | --- |

(107)

Jälkimmäisessä ennakkoratkaisuhakemuksessa, jonka tueksi esitettiin siirtohinnoitteluselvitys, on päätelmä, joka on täsmälleen sama kuin FFT:n ennakkoratkaisuhakemuksessa (toistettu johdanto-osan 54 kappaleessa). Siirtohinta-analyysin tulos on kuitenkin huomattavan erilainen. Siirtohinnoitteluselvityksessä esitetty [F-nimisen yhtiön] markkinaehtoinen korvaus on seuraavanlainen: ”Siirtohinnoitteludokumentoinnin perusteella määritetty asianmukainen tuotto i) riskipääomasta on 44,6 miljoonaa euroa ja ii) yrityksen suorittamia toimintoja vastaavaan korvaukseen käytettävästä pääomasta 8,8 miljoonaa euroa vaihteluvälillä +/– 10 prosenttia.”

| (108) | Kyseiset kaksi ennakkoratkaisua sisältyivät luetteloon, jonka Luxemburg toimitti komissiolle 4 päivänä kesäkuuta 2015 ja johon oli koottu varainhallinnan kattavat ennakkoratkaisut (katso johdanto-osan 29 kappale). |
| --- | --- |

(108)

Kyseiset kaksi ennakkoratkaisua sisältyivät luetteloon, jonka Luxemburg toimitti komissiolle 4 päivänä kesäkuuta 2015 ja johon oli koottu varainhallinnan kattavat ennakkoratkaisut (katso johdanto-osan 29 kappale).

| (109) | Kolmanneksi komissiolle toimitettiin myös kaksi muuta ennakkoratkaisuhakemusta [...], jotka Luxemburgin verohallinto oli hyväksynyt. Kyseiset ennakkoratkaisut olivat vuosilta 2002 ja 2012, ja ne koskivat Fiat-konsernin Luxemburgin rakenteen muita seikkoja. Näitä ennakkoratkaisuja ei tutkita tässä päätöksessä. |
| --- | --- |

(109)

Kolmanneksi komissiolle toimitettiin myös kaksi muuta ennakkoratkaisuhakemusta [...], jotka Luxemburgin verohallinto oli hyväksynyt. Kyseiset ennakkoratkaisut olivat vuosilta 2002 ja 2012, ja ne koskivat Fiat-konsernin Luxemburgin rakenteen muita seikkoja. Näitä ennakkoratkaisuja ei tutkita tässä päätöksessä.

2.5.3   Fiatin 31 päivänä maaliskuuta 2015 toimittamat tiedot

Fiatin 31 päivänä maaliskuuta 2015 toimittamat tiedot

2.5.3.1   FFT:hen suoraan kytköksissä olevia Fiat-konsernin yhtiöitä koskevat tiedot

FFT:hen suoraan kytköksissä olevia Fiat-konsernin yhtiöitä koskevat tiedot

| (110) | Fiat muistuttaa, että Fiat S.p.A omistaa noin 40 prosenttia ja Fiat S.p.A:n 100-prosenttisesti omistama tytäryhtiö FF omistaa noin 60 prosenttia FFT:stä (50). FFT omistaa puolestaan 100 prosenttia FFNA:sta ja FFC:stä (51). Fiat muistuttaa vielä, että FFT on yksi Fiat-konserniin kuuluvista rahoitusyhtiöistä, jotka on lueteltu johdanto-osan 39 kappaleessa. |
| --- | --- |

(110)

Fiat muistuttaa, että Fiat S.p.A omistaa noin 40 prosenttia ja Fiat S.p.A:n 100-prosenttisesti omistama tytäryhtiö FF omistaa noin 60 prosenttia FFT:stä (50). FFT omistaa puolestaan 100 prosenttia FFNA:sta ja FFC:stä (51). Fiat muistuttaa vielä, että FFT on yksi Fiat-konserniin kuuluvista rahoitusyhtiöistä, jotka on lueteltu johdanto-osan 39 kappaleessa.

50

51

| (111) | Fiat toimitti komission pyynnöstä yksityiskohtaiset taloudelliset tiedot konserniin kuuluvista rahoitusyhtiöistä. Se toimitti erityisesti FFT:n, FF:n, FFNA:n, FFC:n ja FFB:n vuosikertomukset vuosilta 2011–2013 sekä kuvauksen kyseisten yhtiöiden toiminnoista. Näiden tietojen mukaan FF:n palveluksessa on 52 henkilöä, joista [20–30] työskentelee rahoitusyksikössä ja [10–20] kirjanpitoyksikössä. FFT:n palveluksessa on 14 työntekijää, joista yksi on yhtiön johtaja, [0–10] huolehtii suoraan asiakaspalvelusta (Yhdistyneestä kuningaskunnasta käsin), [0–10] vastaa hallinnollisista tehtävistä ja [0–10] hoitaa kirjanpidon ja tarkastukset. FFNA:n palveluksessa on viisi henkilöä, kun taas FFC:n toiminta on hyvin pienimuotoista. |
| --- | --- |

(111)

Fiat toimitti komission pyynnöstä yksityiskohtaiset taloudelliset tiedot konserniin kuuluvista rahoitusyhtiöistä. Se toimitti erityisesti FFT:n, FF:n, FFNA:n, FFC:n ja FFB:n vuosikertomukset vuosilta 2011–2013 sekä kuvauksen kyseisten yhtiöiden toiminnoista. Näiden tietojen mukaan FF:n palveluksessa on 52 henkilöä, joista [20–30] työskentelee rahoitusyksikössä ja [10–20] kirjanpitoyksikössä. FFT:n palveluksessa on 14 työntekijää, joista yksi on yhtiön johtaja, [0–10] huolehtii suoraan asiakaspalvelusta (Yhdistyneestä kuningaskunnasta käsin), [0–10] vastaa hallinnollisista tehtävistä ja [0–10] hoitaa kirjanpidon ja tarkastukset. FFNA:n palveluksessa on viisi henkilöä, kun taas FFC:n toiminta on hyvin pienimuotoista.

| (112) | Fiatin toimittamien tietojen mukaan FFT:n tytäryhtiöiden (FFNA ja FFC) kirjanpitoarvo [...]. FFT:n vuosikertomuksen mukaan FFNA ja FFC ostettiin takaisin Fiat S.p.A:lta ja FF:ltä vuonna 2011. Vuodesta 2011 lähtien FFT on laatinut Luxemburgissa konsolidoidut tilinpäätökset. |
| --- | --- |

(112)

Fiatin toimittamien tietojen mukaan FFT:n tytäryhtiöiden (FFNA ja FFC) kirjanpitoarvo [...]. FFT:n vuosikertomuksen mukaan FFNA ja FFC ostettiin takaisin Fiat S.p.A:lta ja FF:ltä vuonna 2011. Vuodesta 2011 lähtien FFT on laatinut Luxemburgissa konsolidoidut tilinpäätökset.

| (113) | FF ja FFT ovat euroalueella toimivia rahoitusyhtiöitä. Toimitettuihin vuosikertomuksiin perustuvat vuosia 2010–2013 koskevat taloudelliset tiedot on koottu taulukoihin 8 ja 9 (52).

  Taulukko 8


  FFT:tä koskevat taloudelliset tiedot vuosilta 2010–2013










  (tuhatta euroa) |
| --- | --- |
| | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| | | | | |
| Korot ja vastaavat tulot | 613 561 | 650 641 | 664 707 | 736 561 |
| joista konserniin kuuluvilta yhtiöiltä saatuja | 605 880 | 626 806 | 648 497 | 731 462 |
| Muut tulot | 72 292 | 76 910 | 29 185 | 10 125 |
| TULOT YHTEENSÄ | 685 853 | 727 551 | 693 892 | 746 686 |
| | | | | |
| Toimintakustannukset ja poistot | 3 419 | 3 655 | 2 926 | 2 499 |
| Korko- ja muut rahoituskulut | 625 078 | 640 207 | 631 854 | 666 246 |
| joista konserniin kuuluville yhtiöille maksettuja | 59 409 | 55 520 | 38 041 | 20 268 |
| joista obligaatiovelkoihin ja muihin velkasitoumuksiin liittyviä | 551 229 | 574 561 | 592 099 | 643 853 |
| Fiat S.p.A:lle maksetut joukkovelkakirjoihin liittyvät takauspalkkiot (53) | 3 161 | 2 851 | 2 702 | 3 006 |
| Muut menot | 51 709 | 78 211 | 54 702 | 72 805 |
| MENOT YHTEENSÄ (ennen yhteisöveroa) | 683 367 | 724 924 | 692 185 | 745 032 |
| Voitto ennen yhteisöveroa | 2 485 | 2 627 | 1 707 | 1 652 |
| Verot | 748 | 776 | 491 | 508 |
| Nettotulo | 1 737 | 1 851 | 1 217 | 1 146 |
| | | | | |
| Oma pääoma | 285 625 | 287 477 | 288 693 | 289 839 |
| Konserniin kuuluville yhtiöille maksettavat määrät | 4 354 692 | 2 275 578 | 1 530 146 | 1 661 930 |
| Liikkeeseen lasketut velkapaperit | 7 716 844 | 7 746 301 | 9 116 345 | 11 030 180 |
| Muut velat (pankkivelka, menojäämä jne.) | 2 470 513 | 446 444 | 144 671 | 158 865 |
| OMA PÄÄOMA JA VELAT YHTEENSÄ | 14 827 674 | 10 755 800 | 11 079 855 | 13 140 814 |
| | | | | |
| Saatavat konserniin kuuluvilta yhtiöiltä | 11 869 312 | 7 387 279 | 7 950 092 | 9 637 038 |
| Likvidit varat ja arvopaperit | 2 705 622 | 3 028 255 | 2 853 245 | 3 221 203 |
| Omistusosuudet etuyhteydessä olevissa yrityksissä | 0 | 165 244 | 164 244 | 165 244 |
| Muut varat (käyttöomaisuus, tulojäämä jne.) | 252 740 | 175 022 | 112 274 | 117 329 |
| VARAT YHTEENSÄ | 14 827 674 | 10 755 800 | 11 079 855 | 13 140 814 |

(113)

FF ja FFT ovat euroalueella toimivia rahoitusyhtiöitä. Toimitettuihin vuosikertomuksiin perustuvat vuosia 2010–2013 koskevat taloudelliset tiedot on koottu taulukoihin 8 ja 9 (52).

52

Taulukko 8

Taulukko 8

FFT:tä koskevat taloudelliset tiedot vuosilta 2010–2013

FFT:tä koskevat taloudelliset tiedot vuosilta 2010–2013

(tuhatta euroa)

2010

2011

2012

2013

Korot ja vastaavat tulot

613 561

650 641

664 707

736 561

joista konserniin kuuluvilta yhtiöiltä saatuja

605 880

626 806

648 497

731 462

Muut tulot

72 292

76 910

29 185

10 125

TULOT YHTEENSÄ

685 853

727 551

693 892

746 686

Toimintakustannukset ja poistot

3 419

3 655

2 926

2 499

Korko- ja muut rahoituskulut

625 078

640 207

631 854

666 246

joista konserniin kuuluville yhtiöille maksettuja

59 409

55 520

38 041

20 268

joista obligaatiovelkoihin ja muihin velkasitoumuksiin liittyviä

551 229

574 561

592 099

643 853

Fiat S.p.A:lle maksetut joukkovelkakirjoihin liittyvät takauspalkkiot (53)

53

3 161

2 851

2 702

3 006

Muut menot

51 709

78 211

54 702

72 805

MENOT YHTEENSÄ (ennen yhteisöveroa)

683 367

724 924

692 185

745 032

Voitto ennen yhteisöveroa

2 485

2 627

1 707

1 652

Verot

748

776

491

508

Nettotulo

1 737

1 851

1 217

1 146

Oma pääoma

285 625

287 477

288 693

289 839

Konserniin kuuluville yhtiöille maksettavat määrät

4 354 692

2 275 578

1 530 146

1 661 930

Liikkeeseen lasketut velkapaperit

7 716 844

7 746 301

9 116 345

11 030 180

Muut velat (pankkivelka, menojäämä jne.)

2 470 513

446 444

144 671

158 865

OMA PÄÄOMA JA VELAT YHTEENSÄ

14 827 674

10 755 800

11 079 855

13 140 814

Saatavat konserniin kuuluvilta yhtiöiltä

11 869 312

7 387 279

7 950 092

9 637 038

Likvidit varat ja arvopaperit

2 705 622

3 028 255

2 853 245

3 221 203

Omistusosuudet etuyhteydessä olevissa yrityksissä

0

165 244

164 244

165 244

Muut varat (käyttöomaisuus, tulojäämä jne.)

252 740

175 022

112 274

117 329

VARAT YHTEENSÄ

14 827 674

10 755 800

11 079 855

13 140 814

| (114) | Vuosien 2011, 2012 ja 2013 lopussa FFT antoi eri pankeille takauksia konserniin kuuluvien yhtiöiden puolesta. Takauksien arvot olivat kyseisinä vuosina 2 560 802 euroa, 10 772 314 euroa ja 10 155 339 euroa.

  Taulukko 9


  FF:ää koskevat taloudelliset tiedot vuosina 2010–2013










  (tuhatta euroa) |
| --- | --- |
| | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| | | | | |
| Rahoitustuotot | 552 090 | 752 007 | 676 177 | 722 610 |
| joista konserniin kuuluvilta yhtiöiltä saatuja | 528 267 | 672 225 | 655 576 | 711 218 |
| Muut tulot (osingot, johdannaisista saadut voitot, vaihtokurssit jne.) | 29 708 | 18 962 | 18 117 | 8 935 |
| Konsernille tuotetuista palveluista saadut tulot | 6 410 | 7 616 | 2 336 | 2 027 |
| Toimintakustannukset | 14 616 | 13 332 | 8 594 | 9 280 |
| Rahoituskulut | 550 331 | 729 851 | 654 763 | 706 825 |
| joista konserniin kuuluville yhtiöille maksettuja | 523 123 | 698 009 | 625 216 | 687 712 |
| Voitto ennen yhteisöveroa | 23 261 | 35 402 | 33 273 | 17 466 |
| Verot | 5 968 | 10 112 | 8 822 | 6 952 |
| Nettotulo | 17 292 | 25 290 | 24 450 | 10 514 |
| | | | | |
| Oma pääoma | 271 047 | 268 610 | 268 837 | 256 053 |
| Velat | 14 878 871 | 12 567 582 | 11 277 171 | 12 758 761 |
| | | | | |
| Rahoitusvarat | 9 267 614 | 8 201 011 | 9 164 768 | 9 905 386 |
| Likvidit varat ja arvopaperit | 5 519 622 | 4 349 837 | 2 201 190 | 2 928 409 |
| Omistusosuudet etuyhteydessä olevissa yrityksissä | 358 362 | 264 116 | 160 833 | 160 833 |
| Muut varat (käyttöomaisuus, tulojäämä jne.) | 4 320 | 21 228 | 19 217 | 20 186 |
| VARAT YHTEENSÄ | 15 149 918 | 12 836 192 | 11 546 008 | 13 014 814 |

(114)

Vuosien 2011, 2012 ja 2013 lopussa FFT antoi eri pankeille takauksia konserniin kuuluvien yhtiöiden puolesta. Takauksien arvot olivat kyseisinä vuosina 2 560 802 euroa, 10 772 314 euroa ja 10 155 339 euroa.

Taulukko 9

Taulukko 9

FF:ää koskevat taloudelliset tiedot vuosina 2010–2013

FF:ää koskevat taloudelliset tiedot vuosina 2010–2013

(tuhatta euroa)

2010

2011

2012

2013

Rahoitustuotot

552 090

752 007

676 177

722 610

joista konserniin kuuluvilta yhtiöiltä saatuja

528 267

672 225

655 576

711 218

Muut tulot (osingot, johdannaisista saadut voitot, vaihtokurssit jne.)

29 708

18 962

18 117

8 935

Konsernille tuotetuista palveluista saadut tulot

6 410

7 616

2 336

2 027

Toimintakustannukset

14 616

13 332

8 594

9 280

Rahoituskulut

550 331

729 851

654 763

706 825

joista konserniin kuuluville yhtiöille maksettuja

523 123

698 009

625 216

687 712

Voitto ennen yhteisöveroa

23 261

35 402

33 273

17 466

Verot

5 968

10 112

8 822

6 952

Nettotulo

17 292

25 290

24 450

10 514

Oma pääoma

271 047

268 610

268 837

256 053

Velat

14 878 871

12 567 582

11 277 171

12 758 761

Rahoitusvarat

9 267 614

8 201 011

9 164 768

9 905 386

Likvidit varat ja arvopaperit

5 519 622

4 349 837

2 201 190

2 928 409

Omistusosuudet etuyhteydessä olevissa yrityksissä

358 362

264 116

160 833

160 833

Muut varat (käyttöomaisuus, tulojäämä jne.)

4 320

21 228

19 217

20 186

VARAT YHTEENSÄ

15 149 918

12 836 192

11 546 008

13 014 814

| (115) | Vuoden 2013 (ja vuoden 2012) lopussa FF:n osuus siihen etuyhteydessä olevien yritysten pääomasta koostui FFT:n osakkeista, joiden arvo oli 157 269 000 euroa (eli 60 prosenttia FFT:n osakepääomasta), ja FFB:n osakkeista, joiden arvo oli 2 013 000 euroa, sekä sen omistamista osuuksista, jotka eivät antaneet lainkaan määräysvaltaa muissa konserniin kuuluvissa yhtiöissä ja joiden arvo oli 725 000 euroa. Vuoden 2011 lopussa 100 prosenttia FFT:n osakkeista oli kirjattu FF:n omistusosuuksiin, ja niiden arvo oli 262 102 000 euroa. Vuoden 2010 lopussa, ennen kuin FFNA ja FFC myytiin FFT:lle vuonna 2011, FF omisti 7 213 000 euron arvoisen osuuden FFC:stä, 262 077 000 euron arvoisen osuuden FFT:stä, 87 055 euron arvoisen osuuden FFNA:sta ja 2 013 000 euron arvoisen osuuden FFB:stä. Sen omistusosuuksien kokonaisarvo Fiatin kokonaan omistamista tytäryhtiöistä oli siis 358 000 000 euroa, kuten taulukosta 8 käy ilmi. |
| --- | --- |

(115)

Vuoden 2013 (ja vuoden 2012) lopussa FF:n osuus siihen etuyhteydessä olevien yritysten pääomasta koostui FFT:n osakkeista, joiden arvo oli 157 269 000 euroa (eli 60 prosenttia FFT:n osakepääomasta), ja FFB:n osakkeista, joiden arvo oli 2 013 000 euroa, sekä sen omistamista osuuksista, jotka eivät antaneet lainkaan määräysvaltaa muissa konserniin kuuluvissa yhtiöissä ja joiden arvo oli 725 000 euroa. Vuoden 2011 lopussa 100 prosenttia FFT:n osakkeista oli kirjattu FF:n omistusosuuksiin, ja niiden arvo oli 262 102 000 euroa. Vuoden 2010 lopussa, ennen kuin FFNA ja FFC myytiin FFT:lle vuonna 2011, FF omisti 7 213 000 euron arvoisen osuuden FFC:stä, 262 077 000 euron arvoisen osuuden FFT:stä, 87 055 euron arvoisen osuuden FFNA:sta ja 2 013 000 euron arvoisen osuuden FFB:stä. Sen omistusosuuksien kokonaisarvo Fiatin kokonaan omistamista tytäryhtiöistä oli siis 358 000 000 euroa, kuten taulukosta 8 käy ilmi.

2.5.3.2   Yksityiskohtaiset tiedot FFT:n varoista ja veloista

Yksityiskohtaiset tiedot FFT:n varoista ja veloista

| (116) | Fiat toimitti niiden 61 konsernin sisäisen vastapuolen nimet, joiden kanssa FFT:llä oli ollut liiketoimia vuosina 2011–2013. Se toimitti tiedot FFT:n ja kyseisten vastapuolten välillä keskimäärin liikkeessä olleista määristä kuuden suurimman velkojan ja velallisen välillä vuosilta 2011, 2012 ja 2013. Vuotta 2013 koskevat tiedot on koottu taulukkoon 10 (komissio on lisännyt keskimääräisestä saldosta kertynyttä korkoa koskevan sarakkeen).

  Taulukko 10


  FFT:n vastapuolet vuonna 2013









  (tuhatta euroa) |
| --- | --- |
| Varat | Liikkeessä olevat määrät keskimäärin | Korkotuotot | Korot jaettuna liikkeessä olevalla keskimääräisellä määrällä |
| Fiat-konsernin 1. vastapuoli | [10 000 000 ] | [500 000 ] | [...] |
| Fiat-konsernin 2. vastapuoli | [150 000 ] | [10 000 ] | [...] |
| Fiat-konsernin 3. vastapuoli | [150 000 ] | [10 000 ] | [...] |
| Fiat-konsernin 4. vastapuoli | [100 000 ] | [5 000 ] | [...] |
| Fiat-konsernin 5. vastapuoli | [50 000 ] | [4 000 ] | [...] |
| Fiat-konsernin 6. vastapuoli | [20 000 ] | [3 000 ] | [...] |
| Velat | Liikkeessä olevat määrät keskimäärin | Maksetut korot | Korot jaettuna liikkeessä olevalla keskimääräisellä määrällä |
| Fiat-konsernin 7. vastapuoli | [450 000 ] | [10 000 ] | [...] |
| Fiat-konsernin 8. vastapuoli | [250 000 ] | [400] | [...] |
| Fiat-konsernin 9. vastapuoli | [200 000 ] | [1 000 ] | [...] |
| Fiat-konsernin 10. vastapuoli | [50 000 ] | [200] | [...] |
| Fiat-konsernin 11. vastapuoli | [50 000 ] | [150] | [...] |
| Fiat-konsernin 12. vastapuoli | [50 000 ] | [150] | [...] |

(116)

Fiat toimitti niiden 61 konsernin sisäisen vastapuolen nimet, joiden kanssa FFT:llä oli ollut liiketoimia vuosina 2011–2013. Se toimitti tiedot FFT:n ja kyseisten vastapuolten välillä keskimäärin liikkeessä olleista määristä kuuden suurimman velkojan ja velallisen välillä vuosilta 2011, 2012 ja 2013. Vuotta 2013 koskevat tiedot on koottu taulukkoon 10 (komissio on lisännyt keskimääräisestä saldosta kertynyttä korkoa koskevan sarakkeen).

Taulukko 10

Taulukko 10

FFT:n vastapuolet vuonna 2013

FFT:n vastapuolet vuonna 2013

(tuhatta euroa)

Varat

Liikkeessä olevat määrät keskimäärin

Korkotuotot

Korot jaettuna liikkeessä olevalla keskimääräisellä määrällä

Fiat-konsernin 1. vastapuoli

[10 000 000 ]

[500 000 ]

[...]

Fiat-konsernin 2. vastapuoli

[150 000 ]

[10 000 ]

[...]

Fiat-konsernin 3. vastapuoli

[150 000 ]

[10 000 ]

[...]

Fiat-konsernin 4. vastapuoli

[100 000 ]

[5 000 ]

[...]

Fiat-konsernin 5. vastapuoli

[50 000 ]

[4 000 ]

[...]

Fiat-konsernin 6. vastapuoli

[20 000 ]

[3 000 ]

[...]

Velat

Liikkeessä olevat määrät keskimäärin

Maksetut korot

Korot jaettuna liikkeessä olevalla keskimääräisellä määrällä

Fiat-konsernin 7. vastapuoli

[450 000 ]

[10 000 ]

[...]

Fiat-konsernin 8. vastapuoli

[250 000 ]

[400]

[...]

Fiat-konsernin 9. vastapuoli

[200 000 ]

[1 000 ]

[...]

Fiat-konsernin 10. vastapuoli

[50 000 ]

[200]

[...]

Fiat-konsernin 11. vastapuoli

[50 000 ]

[150]

[...]

Fiat-konsernin 12. vastapuoli

[50 000 ]

[150]

[...]

| (117) | Fiat toimitti tietoja myös FFT:n vuodesta 2009 lähtien harjoittamasta velkojen liikkeeseenlaskusta, jossa on sovellettu FFT:n pääasiallista tulonlähdettä, EMTN-ohjelmaa (54), sekä sen liikkeeseenlaskuesitteestä. FFT oli suorittanut kyseisenä aikana 14 liikkeeseenlaskua, joissa laina-aika oli enintään seitsemän vuotta. Se oli laskenut liikkeeseen euromääräisiä joukkovelkakirjoja, joihin sisältynyt korko oli 5,75–7,75 prosenttia (lukuun ottamatta yhtä liikkeeseenlaskua, jossa korko oli yhdeksän prosenttia), sekä Sveitsin frangeina olevia joukkovelkakirjoja, joissa korko oli 4–5 prosenttia. |
| --- | --- |

(117)

Fiat toimitti tietoja myös FFT:n vuodesta 2009 lähtien harjoittamasta velkojen liikkeeseenlaskusta, jossa on sovellettu FFT:n pääasiallista tulonlähdettä, EMTN-ohjelmaa (54), sekä sen liikkeeseenlaskuesitteestä. FFT oli suorittanut kyseisenä aikana 14 liikkeeseenlaskua, joissa laina-aika oli enintään seitsemän vuotta. Se oli laskenut liikkeeseen euromääräisiä joukkovelkakirjoja, joihin sisältynyt korko oli 5,75–7,75 prosenttia (lukuun ottamatta yhtä liikkeeseenlaskua, jossa korko oli yhdeksän prosenttia), sekä Sveitsin frangeina olevia joukkovelkakirjoja, joissa korko oli 4–5 prosenttia.

54

| (118) | Fiatin toimittamista tiedoista käy ilmi konsernin sisäisten rahoitustoimien erääntymisaika. Vuoden 2013 lopussa saatavien sopimuksen mukainen erääntymisaika oli alle vuoden 12 613 000 euron suuruisen määrän osalta, kun saatavien kokonaismäärä oli 12 858 000 euroa (likvidit varat ja konsernin sisäiset lainat on esitetty taulukossa 9). |
| --- | --- |

(118)

Fiatin toimittamista tiedoista käy ilmi konsernin sisäisten rahoitustoimien erääntymisaika. Vuoden 2013 lopussa saatavien sopimuksen mukainen erääntymisaika oli alle vuoden 12 613 000 euron suuruisen määrän osalta, kun saatavien kokonaismäärä oli 12 858 000 euroa (likvidit varat ja konsernin sisäiset lainat on esitetty taulukossa 9).

| (119) | Konsernin sisäisistä liiketoimista toimitettujen tietojen perusteella monet liiketoimet ovat ”yön yli” -transaktioita. FFT toteuttaa kuitenkin myös liiketoimia, joilla on muu erääntymisaika [...]. FFT myöntää konsernin sisäisiä lainoja eri muodoissa [...]. Vuoden 2013 lopussa lähes kaikkien talletusten erääntymisaika oli [...]. Liikkeeseen laskettujen joukkovelkakirjojen erääntymisaika vaihteli [...]. |
| --- | --- |

(119)

Konsernin sisäisistä liiketoimista toimitettujen tietojen perusteella monet liiketoimet ovat ”yön yli” -transaktioita. FFT toteuttaa kuitenkin myös liiketoimia, joilla on muu erääntymisaika [...]. FFT myöntää konsernin sisäisiä lainoja eri muodoissa [...]. Vuoden 2013 lopussa lähes kaikkien talletusten erääntymisaika oli [...]. Liikkeeseen laskettujen joukkovelkakirjojen erääntymisaika vaihteli [...].

| (120) | Fiat toimitti myös asiakirjan likvidejä varoja koskevista konsernin käytännöistä, joihin on viitattu ennakkoratkaisun perustana olleessa siirtohinnoitteluselvityksessä. Asiakirjassa esitetään konsernin käteissijoituksiin sovellettavia sisäisiä sääntöjä. [...] |
| --- | --- |

(120)

Fiat toimitti myös asiakirjan likvidejä varoja koskevista konsernin käytännöistä, joihin on viitattu ennakkoratkaisun perustana olleessa siirtohinnoitteluselvityksessä. Asiakirjassa esitetään konsernin käteissijoituksiin sovellettavia sisäisiä sääntöjä. [...]

2.5.3.3   Tiedot Fiat-konsernin siirtohinnoittelukäytännöistä

Tiedot Fiat-konsernin siirtohinnoittelukäytännöistä

| (121) | Komissio pyysi 20 päivänä helmikuuta 2015 päivätyssä kirjeessään Fiatia selvittämään, miten se on päätynyt laskelmissaan muuttumattomana pysyvään oman pääoman osuutta vastaavaan nettotulokseen vuosina 2009, 2010 ja 2011 (kuten aloittamispäätöksen johdanto-osan 51 kappaleessa olevasta taulukosta 4 käy ilmi), vaikka varat ja velat sekä rahoituskulut ja tulot poikkeavat toisistaan merkittävästi. |
| --- | --- |

(121)

Komissio pyysi 20 päivänä helmikuuta 2015 päivätyssä kirjeessään Fiatia selvittämään, miten se on päätynyt laskelmissaan muuttumattomana pysyvään oman pääoman osuutta vastaavaan nettotulokseen vuosina 2009, 2010 ja 2011 (kuten aloittamispäätöksen johdanto-osan 51 kappaleessa olevasta taulukosta 4 käy ilmi), vaikka varat ja velat sekä rahoituskulut ja tulot poikkeavat toisistaan merkittävästi.

| (122) | Fiat vastasi tähän konsernin sisäisten lainojen ja talletusten hinnoittelun selvittämistä koskevaan pyyntöön toimittamalla siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevan asiakirjan ”Transfer Pricing Policy”. Kyseisen asiakirjan mukaan Fiat vahvistaa konsernin rahoitusyhtiöiden myöntämien konsernin sisäisten lainojen hinnat siten, että rahoitusyhtiöt saavat niistä ennalta määritetyn tuoton. |
| --- | --- |

(122)

Fiat vastasi tähän konsernin sisäisten lainojen ja talletusten hinnoittelun selvittämistä koskevaan pyyntöön toimittamalla siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevan asiakirjan ”Transfer Pricing Policy”. Kyseisen asiakirjan mukaan Fiat vahvistaa konsernin rahoitusyhtiöiden myöntämien konsernin sisäisten lainojen hinnat siten, että rahoitusyhtiöt saavat niistä ennalta määritetyn tuoton.

| (123) | FFT:n suorittamiksi kuvatut toiminnot ja sen ottamat riskit ovat muutamia tietoja lukuun ottamatta täsmälleen samat kuin johdanto-osan 38–51 kappaleessa esitetyssä, siirtohinnoitteluselvitykseen sisältyvässä kuvauksessa. [...] siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevassa asiakirjassa käsitellään luottoriskiä ja vastapuoliriskiä, joita on kuvattu ennakkoratkaisussa olemattomiksi konsernin varojen osalta, kun taas asiakirjassa tätä riskiä pidetään vähäisenä. |
| --- | --- |

(123)

FFT:n suorittamiksi kuvatut toiminnot ja sen ottamat riskit ovat muutamia tietoja lukuun ottamatta täsmälleen samat kuin johdanto-osan 38–51 kappaleessa esitetyssä, siirtohinnoitteluselvitykseen sisältyvässä kuvauksessa. [...] siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevassa asiakirjassa käsitellään luottoriskiä ja vastapuoliriskiä, joita on kuvattu ennakkoratkaisussa olemattomiksi konsernin varojen osalta, kun taas asiakirjassa tätä riskiä pidetään vähäisenä.

| (124) | Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevassa asiakirjassa selitetään, että konsernin sisäisille liiketoimille vahvistettava hinta arvioidaan seuraavasti. [...], arvioidaan rahoitettavina olevien konsernin sisäisten lainojen määrä. [...], arvioidaan konsernin sisäisten lainojen marginaali tällä perusteella jakamalla yhteenlaskettu tavoiteltu tuotto, johon on lisätty toimintakustannukset, rahoitettavina olevien lainojen kokonaismäärällä. Lopuksi kyseinen marginaali lisätään rahoitusyhtiöille aiheutuviin rahoituskuluihin, jotta saadaan arvio konsernin sisäisten lainojen hinnoittelusta. |
| --- | --- |

(124)

Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevassa asiakirjassa selitetään, että konsernin sisäisille liiketoimille vahvistettava hinta arvioidaan seuraavasti. [...], arvioidaan rahoitettavina olevien konsernin sisäisten lainojen määrä. [...], arvioidaan konsernin sisäisten lainojen marginaali tällä perusteella jakamalla yhteenlaskettu tavoiteltu tuotto, johon on lisätty toimintakustannukset, rahoitettavina olevien lainojen kokonaismäärällä. Lopuksi kyseinen marginaali lisätään rahoitusyhtiöille aiheutuviin rahoituskuluihin, jotta saadaan arvio konsernin sisäisten lainojen hinnoittelusta.

| (125) | Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevassa asiakirjassa havainnollistetaan tätä konsernin sisäisten lainojen hinnoittelussa käytettävää menetelmää vuodelta 2012 olevien numerotietojen perusteella. FF:n ja FFT:n odotetuksi oman pääoman konsolidoiduksi tuotoksi arvioidaan vuonna 2012 [4–7 prosenttia]. Asiakirjaan sisältyvät arviot beetakertoimista Euroopan unionissa vuonna 2012 sekä riskittömästä korosta ja Italian ja Luxemburgin riskilisistä erikseen esitettyinä. Odotettu tuotto arvioidaan näiden perusteella seuraavasti:

  Taulukko 11


  Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevaan sisäiseen asiakirjaan sisältyvät tiedot







  Markkinaehtoinen vaihteluväli | Beetakerroin |
| --- | --- | --- |
| Yritysten määrä | 75 |
| 75. persentiili | 1,22 |
| Mediaani | 0,80 |
| 25. persentiili | 0,34 |

(125)

Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevassa asiakirjassa havainnollistetaan tätä konsernin sisäisten lainojen hinnoittelussa käytettävää menetelmää vuodelta 2012 olevien numerotietojen perusteella. FF:n ja FFT:n odotetuksi oman pääoman konsolidoiduksi tuotoksi arvioidaan vuonna 2012 [4–7 prosenttia]. Asiakirjaan sisältyvät arviot beetakertoimista Euroopan unionissa vuonna 2012 sekä riskittömästä korosta ja Italian ja Luxemburgin riskilisistä erikseen esitettyinä. Odotettu tuotto arvioidaan näiden perusteella seuraavasti:

Taulukko 11

Taulukko 11

Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevaan sisäiseen asiakirjaan sisältyvät tiedot

Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevaan sisäiseen asiakirjaan sisältyvät tiedot

Markkinaehtoinen vaihteluväli

Beetakerroin

Yritysten määrä

75

75. persentiili

1,22

Mediaani

0,80

25. persentiili

0,34

| (%) |
| --- |
| Vaihtuva ja odotettu oman pääoman tuotto (55) | Italia | Luxemburg |
| Riskitön korko | 1,57 | 1,57 |
| Verokanta | 31,4 | 28,8 |
| Oman pääoman riskilisä | 7,73 | 6,00 |
| Oman pääoman tuotto – 75. persentiili | 16,09 | 12,52 |
| Oman pääoman tuotto – mediaani | 11,27 | 8,92 |
| Oman pääoman tuotto – 25. persentiili | 6,16 | 5,10 |

(%)

Vaihtuva ja odotettu oman pääoman tuotto (55)

55

Italia

Luxemburg

Riskitön korko

1,57

1,57

Verokanta

31,4

28,8

Oman pääoman riskilisä

7,73

6,00

Oman pääoman tuotto – 75. persentiili

16,09

12,52

Oman pääoman tuotto – mediaani

11,27

8,92

Oman pääoman tuotto – 25. persentiili

6,16

5,10

| (126) | Asiakirjassa eritellään lisäksi määräaikaiset lainat, joista oli sovittu jo aiemmin ja joiden hinnoitteluehtoja ei ollut enää mahdollista muuttaa, sekä tarkistettavissa olevat, vaihtuvakorkoiset konsernin sisäiset lainat. [...] |
| --- | --- |

(126)

Asiakirjassa eritellään lisäksi määräaikaiset lainat, joista oli sovittu jo aiemmin ja joiden hinnoitteluehtoja ei ollut enää mahdollista muuttaa, sekä tarkistettavissa olevat, vaihtuvakorkoiset konsernin sisäiset lainat. [...]

2.5.4   Luxemburgin kirje 10 päivänä heinäkuuta 2015

Luxemburgin kirje 10 päivänä heinäkuuta 2015

| (127) | Luxemburg väittää 10 päivänä heinäkuuta 2015 päivätyssä kirjeessään, että komissio toimisi vastoin oikeusvarmuuden periaatetta, jos se määräisi väitetyn tuen perittäväksi takaisin edunsaajalta muodollisen tutkintamenettelyn päätteeksi annettavassa päätöksessä. Luxemburg viittaa aiempiin komission päätöksiin, jotka koskevat tässä yhteydessä merkityksellisiä verotukijärjestelmiä ja joissa komissio on myöntänyt, että kyseinen periaate voi estää tuen takaisinperinnän (56), ja hyväksynyt siirtymäkauden luottamuksensuojan perusteella (57). |
| --- | --- |

(127)

Luxemburg väittää 10 päivänä heinäkuuta 2015 päivätyssä kirjeessään, että komissio toimisi vastoin oikeusvarmuuden periaatetta, jos se määräisi väitetyn tuen perittäväksi takaisin edunsaajalta muodollisen tutkintamenettelyn päätteeksi annettavassa päätöksessä. Luxemburg viittaa aiempiin komission päätöksiin, jotka koskevat tässä yhteydessä merkityksellisiä verotukijärjestelmiä ja joissa komissio on myöntänyt, että kyseinen periaate voi estää tuen takaisinperinnän (56), ja hyväksynyt siirtymäkauden luottamuksensuojan perusteella (57).

56

57

| (128) | Luxemburg väittää lisäksi, että tiettyä täsmällistä tukimäärää on mahdotonta määrätä perittäväksi takaisin, koska OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukaan täsmällistä markkinaehtoista hintaa ei voi eikä pidä määrittää siirtohintaa vahvistettaessa. Luxemburg esittää vielä, että aiempien päätösten mukaisesti ja koska kyseessä on uusi toimenpide, luottamuksensuojan periaate estää komissiota määräämästä tukea takaisin perittäväksi (58). |
| --- | --- |

(128)

Luxemburg väittää lisäksi, että tiettyä täsmällistä tukimäärää on mahdotonta määrätä perittäväksi takaisin, koska OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukaan täsmällistä markkinaehtoista hintaa ei voi eikä pidä määrittää siirtohintaa vahvistettaessa. Luxemburg esittää vielä, että aiempien päätösten mukaisesti ja koska kyseessä on uusi toimenpide, luottamuksensuojan periaate estää komissiota määräämästä tukea takaisin perittäväksi (58).

58

3.   MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT

MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT

| (129) | Komissio päätti aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn, koska se katsoi alustavasti, että FFT:n hyväksi annettu kiistanalainen ennakkoratkaisu on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille. |
| --- | --- |

(129)

Komissio päätti aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn, koska se katsoi alustavasti, että FFT:n hyväksi annettu kiistanalainen ennakkoratkaisu on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille.

| (130) | Komissio epäili, ettei kiistanalainen ennakkoratkaisu ole markkinaehtoperiaatteen mukainen. Sen epäilykset kohdistuivat jäljempänä johdanto-osan 131–137 kappaleessa täsmennettyihin seikkoihin. |
| --- | --- |

(130)

Komissio epäili, ettei kiistanalainen ennakkoratkaisu ole markkinaehtoperiaatteen mukainen. Sen epäilykset kohdistuivat jäljempänä johdanto-osan 131–137 kappaleessa täsmennettyihin seikkoihin.

| (131) | Ensinnäkin ennakkoratkaisussa on ilmeisesti hyväksytty FFT:n toiminnalle Luxemburgissa kiinteä 2 542 000 euron (+/– 10 prosenttia) veropohja, joka saattoi muuttua vain hieman ja pysyi ennallaan, vaikka esimerkiksi veropohjan määrittämisen taustalla ollut FFT:n toiminta kasvoi voimakkaasti. |
| --- | --- |

(131)

Ensinnäkin ennakkoratkaisussa on ilmeisesti hyväksytty FFT:n toiminnalle Luxemburgissa kiinteä 2 542 000 euron (+/– 10 prosenttia) veropohja, joka saattoi muuttua vain hieman ja pysyi ennallaan, vaikka esimerkiksi veropohjan määrittämisen taustalla ollut FFT:n toiminta kasvoi voimakkaasti.

| (132) | Toiseksi komissio epäili FFT:n veroneuvojan valitseman menetelmän asianmukaisuutta. Menetelmällä on arvioitu toimintojen suorittamisesta FFT:n saama korvaus. Veroneuvoja käyttää siirtohinta-analyysissään kyseisen korvauksen laskemiseksi epäsuoraa menetelmää (TNMM), mutta komission mukaan on käytettävä mieluummin suoria menetelmiä, erityisesti CUP-menetelmää, kun markkinoilta löytyy vastaavanlaisia liiketoimia. Komissio huomautti tässä yhteydessä, että Fiat-konserniin kuuluva yhdysvaltalainen Chrysler-yhtiö hankkii toimintansa rahoituksen suoraan pääomamarkkinoilta ja että tietyt sen liiketoimista ovat verrattavissa FFT:n liiketoimiin. |
| --- | --- |

(132)

Toiseksi komissio epäili FFT:n veroneuvojan valitseman menetelmän asianmukaisuutta. Menetelmällä on arvioitu toimintojen suorittamisesta FFT:n saama korvaus. Veroneuvoja käyttää siirtohinta-analyysissään kyseisen korvauksen laskemiseksi epäsuoraa menetelmää (TNMM), mutta komission mukaan on käytettävä mieluummin suoria menetelmiä, erityisesti CUP-menetelmää, kun markkinoilta löytyy vastaavanlaisia liiketoimia. Komissio huomautti tässä yhteydessä, että Fiat-konserniin kuuluva yhdysvaltalainen Chrysler-yhtiö hankkii toimintansa rahoituksen suoraan pääomamarkkinoilta ja että tietyt sen liiketoimista ovat verrattavissa FFT:n liiketoimiin.

| (133) | Kolmanneksi komissio epäili, ettei FFT:n veroneuvoja ole soveltanut CAPM-mallia asianmukaisella tavalla käyttäessään sitä omalta pääomalta vaaditun tuoton arvioimiseen. Komissio korosti, että ne kaksi tekijää, joiden perusteella FFT:n saama tuotto määräytyy CAPM-mallissa, eli korvattavan oman pääoman määrä ja kyseiseen oman pääoman määrään sovelletun tuoton taso, oli vahvistettu liian pieniksi. |
| --- | --- |

(133)

Kolmanneksi komissio epäili, ettei FFT:n veroneuvoja ole soveltanut CAPM-mallia asianmukaisella tavalla käyttäessään sitä omalta pääomalta vaaditun tuoton arvioimiseen. Komissio korosti, että ne kaksi tekijää, joiden perusteella FFT:n saama tuotto määräytyy CAPM-mallissa, eli korvattavan oman pääoman määrä ja kyseiseen oman pääoman määrään sovelletun tuoton taso, oli vahvistettu liian pieniksi.

| (134) | Korvattavan oman pääoman määrän osalta ennakkoratkaisussa on hyväksytty CAPM-mallin soveltaminen ainoastaan riskipääomaksi nimettyyn osaan omasta pääomasta, kun taas FFNA:han ja FFC:hen sijoitettu oma pääoma on vähennetty korvattavan pääoman määrästä ilman uskottavaa selitystä (59). Lisäksi vaikuttaa siltä, että riskipääomaa koskeva laskelma on johtanut liian pieneen veropohjaan, sillä siihen eivät sisälly konsernin sisäiset varat. Tällekään ei ole esitetty vakuuttavia perusteita. Komissio kyseenalaisti aloittamispäätöksessään oletuksen, jonka mukaan konserniin kuuluvien yhtiöiden kanssa toteutettuihin liiketoimiin ei sisältynyt luottoriskiä. Komissio epäili niin ikään vastapuoliriskin ja luottoriskin osalta laskettuja vähimmäispääomavaatimuksia. Etenkään suhteellisen pienen 20 prosentin riskipainon valitseminen vastapuoliriskille ei ole perusteltua, eikä mistään käy ilmi, miten kävisi, jos sääntelykehys muuttuisi merkittävällä tavalla. Veroneuvojan laatimassa siirtohinnoitteluselvityksessä ei selitetä, miten ”pankkitalletuksista kertyvien talletuskorkojen ja pankkilainoista kertyvien korkojen välinen ero” antaa hyvän kuvan operatiivisesta riskistä, eikä siinä selitetä sen enempää, mistä syistä riskipainoksi valittiin 15 prosenttia. Siinä ei selvitetä myöskään, miksi vastapuoliriski on kerrottu kuudella prosentilla eikä kahdeksalla prosentilla, vaikka Basel II -säännöstön mukainen vähimmäispääomavaatimus, johon siirtohinnoitteluselvityksessä nimenomaisesti viitataan, on vastapuoliriskin osalta kahdeksan prosenttia. |
| --- | --- |

(134)

Korvattavan oman pääoman määrän osalta ennakkoratkaisussa on hyväksytty CAPM-mallin soveltaminen ainoastaan riskipääomaksi nimettyyn osaan omasta pääomasta, kun taas FFNA:han ja FFC:hen sijoitettu oma pääoma on vähennetty korvattavan pääoman määrästä ilman uskottavaa selitystä (59). Lisäksi vaikuttaa siltä, että riskipääomaa koskeva laskelma on johtanut liian pieneen veropohjaan, sillä siihen eivät sisälly konsernin sisäiset varat. Tällekään ei ole esitetty vakuuttavia perusteita. Komissio kyseenalaisti aloittamispäätöksessään oletuksen, jonka mukaan konserniin kuuluvien yhtiöiden kanssa toteutettuihin liiketoimiin ei sisältynyt luottoriskiä. Komissio epäili niin ikään vastapuoliriskin ja luottoriskin osalta laskettuja vähimmäispääomavaatimuksia. Etenkään suhteellisen pienen 20 prosentin riskipainon valitseminen vastapuoliriskille ei ole perusteltua, eikä mistään käy ilmi, miten kävisi, jos sääntelykehys muuttuisi merkittävällä tavalla. Veroneuvojan laatimassa siirtohinnoitteluselvityksessä ei selitetä, miten ”pankkitalletuksista kertyvien talletuskorkojen ja pankkilainoista kertyvien korkojen välinen ero” antaa hyvän kuvan operatiivisesta riskistä, eikä siinä selitetä sen enempää, mistä syistä riskipainoksi valittiin 15 prosenttia. Siinä ei selvitetä myöskään, miksi vastapuoliriski on kerrottu kuudella prosentilla eikä kahdeksalla prosentilla, vaikka Basel II -säännöstön mukainen vähimmäispääomavaatimus, johon siirtohinnoitteluselvityksessä nimenomaisesti viitataan, on vastapuoliriskin osalta kahdeksan prosenttia.

59

| (135) | Kyseiseen pääoman osuuteen sovelletun tuoton osalta komissio epäili beetakertoimen määrittämistä, sillä beetakerroin vaikuttaa liian pieneltä muiden rahoituspalveluja tarjoavien yritysten beetakertoimiin verrattuna. Komissio kyseenalaisti myös sen, että veroneuvoja on valinnut beetakertoimen laskemista varten 25. persentiilin eikä mediaania. |
| --- | --- |

(135)

Kyseiseen pääoman osuuteen sovelletun tuoton osalta komissio epäili beetakertoimen määrittämistä, sillä beetakerroin vaikuttaa liian pieneltä muiden rahoituspalveluja tarjoavien yritysten beetakertoimiin verrattuna. Komissio kyseenalaisti myös sen, että veroneuvoja on valinnut beetakertoimen laskemista varten 25. persentiilin eikä mediaania.

| (136) | Neljänneksi komissiota epäilytti ennakkoratkaisussa ylijääväksi katsotun oman pääoman osuudesta odotetun tuoton kohdalla se seikka, että ennakkoratkaisussa on hyväksytty hyvin matala 0,87 prosentin tuotto ilman minkäänlaisia perusteluja. |
| --- | --- |

(136)

Neljänneksi komissiota epäilytti ennakkoratkaisussa ylijääväksi katsotun oman pääoman osuudesta odotetun tuoton kohdalla se seikka, että ennakkoratkaisussa on hyväksytty hyvin matala 0,87 prosentin tuotto ilman minkäänlaisia perusteluja.

| (137) | Koska kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytty siirtohinta-analyysi ei vaikuta olevan markkinaehtoperiaatteen mukainen, komissio katsoi alustavasti, että FFT sai edun kyseisestä ennakkoratkaisusta. Kyseinen etu katsottiin saadun vuosittain, ja tätä oli jatkunut joka kerta, kun Luxemburgin verohallinto oli hyväksynyt ennakkoratkaisun perusteella lasketun, maksettavaksi tulevan veron. Komission mukaan tämä etu oli myös myönnetty valikoivasti, koska kyseinen hallinnollinen käytäntö suosii nimenomaisesti FFT:tä samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa oleviin yhtiöihin verrattuna. |
| --- | --- |

(137)

Koska kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytty siirtohinta-analyysi ei vaikuta olevan markkinaehtoperiaatteen mukainen, komissio katsoi alustavasti, että FFT sai edun kyseisestä ennakkoratkaisusta. Kyseinen etu katsottiin saadun vuosittain, ja tätä oli jatkunut joka kerta, kun Luxemburgin verohallinto oli hyväksynyt ennakkoratkaisun perusteella lasketun, maksettavaksi tulevan veron. Komission mukaan tämä etu oli myös myönnetty valikoivasti, koska kyseinen hallinnollinen käytäntö suosii nimenomaisesti FFT:tä samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa oleviin yhtiöihin verrattuna.

| (138) | Koska kaikki muut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätyt edellytykset täyttyivät eikä ilmennyt selvää syytä, jonka perusteella toimen olisi voitu katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, komissio totesi alustavasti, että kiistanalainen ennakkoratkaisu on valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille. Näin ollen komissio päätti aloittaa ennakkoratkaisua koskevan muodollisen tutkintamenettelyn. |
| --- | --- |

(138)

Koska kaikki muut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätyt edellytykset täyttyivät eikä ilmennyt selvää syytä, jonka perusteella toimen olisi voitu katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, komissio totesi alustavasti, että kiistanalainen ennakkoratkaisu on valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille. Näin ollen komissio päätti aloittaa ennakkoratkaisua koskevan muodollisen tutkintamenettelyn.

| (139) | Komissio pyysi aloittamispäätöksessään Luxemburgia asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittamaan lisäksi kaikki kiistanalaiseen toimenpiteeseen liittyvät tarvittavat asiakirjat ja tiedot, jotta komissio pystyy antamaan päätöksen tuen olemassaolossa sekä tarvittaessa kyseisen tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille. Ellei Luxemburg toimittaisi kaikkia pyydettyjä tietoja, komissio kehotti sitä hyväksymään asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 a artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, että komissio pyytää kiistanalaisen toimenpiteen edunsaajaa, tässä tapauksessa FFT:tä, toimittamaan pyydetyt tiedot. |
| --- | --- |

(139)

Komissio pyysi aloittamispäätöksessään Luxemburgia asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittamaan lisäksi kaikki kiistanalaiseen toimenpiteeseen liittyvät tarvittavat asiakirjat ja tiedot, jotta komissio pystyy antamaan päätöksen tuen olemassaolossa sekä tarvittaessa kyseisen tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille. Ellei Luxemburg toimittaisi kaikkia pyydettyjä tietoja, komissio kehotti sitä hyväksymään asetuksen (EY) N:o 659/1999 6 a artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, että komissio pyytää kiistanalaisen toimenpiteen edunsaajaa, tässä tapauksessa FFT:tä, toimittamaan pyydetyt tiedot.

4.   LUXEMBURGIN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

LUXEMBURGIN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

| (140) | Luxemburg lähetti aloittamispäätöstä koskevat huomautuksensa 19 päivänä heinäkuuta 2014. Se väittää ensinnäkin menettelyn olevan epäasianmukainen ja toiseksi komission tehneen asiasisältöön liittyviä virheitä aloittamispäätöksessään. |
| --- | --- |

(140)

Luxemburg lähetti aloittamispäätöstä koskevat huomautuksensa 19 päivänä heinäkuuta 2014. Se väittää ensinnäkin menettelyn olevan epäasianmukainen ja toiseksi komission tehneen asiasisältöön liittyviä virheitä aloittamispäätöksessään.

4.1   Komission menettelyä koskevat Luxemburgin huomautukset

Komission menettelyä koskevat Luxemburgin huomautukset

| (141) | Luxemburg väittää, ettei asiassa ole noudatettu tietojen antamista koskevaan välipäätökseen liittyvää asianmukaista menettelyä, sillä asetuksessa (EY) N:o 659/1999 ei anneta komissiolle mahdollisuutta tehdä välipäätöstä aloittamispäätöksen yhteydessä. Välipäätöksen tekemistä olisi pitänyt edeltää asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan mukainen menettely. |
| --- | --- |

(141)

Luxemburg väittää, ettei asiassa ole noudatettu tietojen antamista koskevaan välipäätökseen liittyvää asianmukaista menettelyä, sillä asetuksessa (EY) N:o 659/1999 ei anneta komissiolle mahdollisuutta tehdä välipäätöstä aloittamispäätöksen yhteydessä. Välipäätöksen tekemistä olisi pitänyt edeltää asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan mukainen menettely.

| (142) | Luxemburg väittää lisäksi välipäätöksessä pyydettyjen tietojen osalta, ettei komissio selittänyt, miksi edunsaajan henkilöllisyyden paljastaminen oli välttämätöntä toimenpiteen arvioimiseksi valtiontukisääntöjen perusteella. Luxemburg ei tuolloin voinut paljastaa edunsaajan henkilöllisyyttä useiden tietovuotojen ja komission julkisesti antamien huolimattomien lausuntojen vuoksi. Välipäätöksessä ei myöskään täsmennetty, mitä muita tietoja olisi erityisesti toimitettava. Komission menettelykäsikirjan mukaan välipäätöksessä olisi kuitenkin selitettävä selkeästi, mitä tietoja kyseisessä menettelyssä tarvitaan. |
| --- | --- |

(142)

Luxemburg väittää lisäksi välipäätöksessä pyydettyjen tietojen osalta, ettei komissio selittänyt, miksi edunsaajan henkilöllisyyden paljastaminen oli välttämätöntä toimenpiteen arvioimiseksi valtiontukisääntöjen perusteella. Luxemburg ei tuolloin voinut paljastaa edunsaajan henkilöllisyyttä useiden tietovuotojen ja komission julkisesti antamien huolimattomien lausuntojen vuoksi. Välipäätöksessä ei myöskään täsmennetty, mitä muita tietoja olisi erityisesti toimitettava. Komission menettelykäsikirjan mukaan välipäätöksessä olisi kuitenkin selitettävä selkeästi, mitä tietoja kyseisessä menettelyssä tarvitaan.

| (143) | Luxemburg väittää myös, että sen oli mahdotonta panna täytäntöönpanokieltoa täytäntöön, sillä aloittamispäätöksessä ei selitetty, mikä osa kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa on tukea. FFT:n on tehtävä veroilmoitus, ja Luxemburgin verohallinto käyttää ennakkoratkaisussa sovittua menetelmää, koska komissio ei täsmentänyt aloittamispäätöksessä, mikä olisi suositeltava menetelmä perittävän veron laskemista varten. |
| --- | --- |

(143)

Luxemburg väittää myös, että sen oli mahdotonta panna täytäntöönpanokieltoa täytäntöön, sillä aloittamispäätöksessä ei selitetty, mikä osa kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa on tukea. FFT:n on tehtävä veroilmoitus, ja Luxemburgin verohallinto käyttää ennakkoratkaisussa sovittua menetelmää, koska komissio ei täsmentänyt aloittamispäätöksessä, mikä olisi suositeltava menetelmä perittävän veron laskemista varten.

| (144) | Luxemburg väittää vielä komission loukanneen lojaalia yhteistyötä, puolueettomuutta ja hyvää hallintotapaa koskevia periaatteita muun muassa siten, ettei se reagoinut mitenkään Luxemburgin ehdottamiin tapaamisiin, joissa Luxemburgin viranomaiset olisivat voineet selvittää komissiolle kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa käytettyä menetelmää. |
| --- | --- |

(144)

Luxemburg väittää vielä komission loukanneen lojaalia yhteistyötä, puolueettomuutta ja hyvää hallintotapaa koskevia periaatteita muun muassa siten, ettei se reagoinut mitenkään Luxemburgin ehdottamiin tapaamisiin, joissa Luxemburgin viranomaiset olisivat voineet selvittää komissiolle kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa käytettyä menetelmää.

| (145) | Luxemburg ei hyväksy komission päätöstä aloittaa FFT:tä koskeva menettely (uudella asianumerolla SA.38375), joka on erillinen yleisesti Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntöä koskevasta asiasta SA.37267. Luxemburg oli nostanut kanteen komission asiassa SA.37267 antamasta välipäätöksestä unionin yleisessä tuomioistuimessa, joten komissio saattoi keinotekoisesti kiertää kyseisen välipäätöksen kumoamisen aloittamalla uuden tutkinnan. |
| --- | --- |

(145)

Luxemburg ei hyväksy komission päätöstä aloittaa FFT:tä koskeva menettely (uudella asianumerolla SA.38375), joka on erillinen yleisesti Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntöä koskevasta asiasta SA.37267. Luxemburg oli nostanut kanteen komission asiassa SA.37267 antamasta välipäätöksestä unionin yleisessä tuomioistuimessa, joten komissio saattoi keinotekoisesti kiertää kyseisen välipäätöksen kumoamisen aloittamalla uuden tutkinnan.

| (146) | Luxemburg väittää vielä, että komissio on ylittänyt toimivaltansa sekoittamalla keskenään harkintavallan käytön ja pelkän yleislainsäädännön säännöksen tulkinnan. Luxemburgin verohallinto ei ole voinut käyttää harkintavaltaansa FFT:tä koskevassa ennakkoratkaisussa, vaan ennakkoratkaisu on tehty Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentin sekä yleiskirjeen mukaisesti. Luxemburgin mukaan kyseisiä säännöksiä sovellettaessa niitä joudutaan väistämättä tulkitsemaan kuhunkin tapaukseen liittyvien tosiseikkojen perusteella, jotta lopulliset ratkaisut määräytyisivät kyseisiin tosiseikkoihin perustuvien erityisten olosuhteiden pohjalta. Komissio ei ole ottanut huomioon yhtäältä harkintavallan ja toisaalta abstrakteja oikeudellisia käsitteitä sisältävien, asiaan sovellettavien säännösten tulkinnan välistä eroa. Lisäksi komissio on asettunut Luxemburgin viranomaisten asemaan tulkitessaan Luxemburgin oikeutta eikä ole tässä ottanut huomioon jäsenvaltioiden toimivaltaa välittömän verotuksen alalla. |
| --- | --- |

(146)

Luxemburg väittää vielä, että komissio on ylittänyt toimivaltansa sekoittamalla keskenään harkintavallan käytön ja pelkän yleislainsäädännön säännöksen tulkinnan. Luxemburgin verohallinto ei ole voinut käyttää harkintavaltaansa FFT:tä koskevassa ennakkoratkaisussa, vaan ennakkoratkaisu on tehty Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentin sekä yleiskirjeen mukaisesti. Luxemburgin mukaan kyseisiä säännöksiä sovellettaessa niitä joudutaan väistämättä tulkitsemaan kuhunkin tapaukseen liittyvien tosiseikkojen perusteella, jotta lopulliset ratkaisut määräytyisivät kyseisiin tosiseikkoihin perustuvien erityisten olosuhteiden pohjalta. Komissio ei ole ottanut huomioon yhtäältä harkintavallan ja toisaalta abstrakteja oikeudellisia käsitteitä sisältävien, asiaan sovellettavien säännösten tulkinnan välistä eroa. Lisäksi komissio on asettunut Luxemburgin viranomaisten asemaan tulkitessaan Luxemburgin oikeutta eikä ole tässä ottanut huomioon jäsenvaltioiden toimivaltaa välittömän verotuksen alalla.

| (147) | Luxemburgin mukaan komissio ei ole pystynyt osoittamaan, että kiistanalainen ennakkoratkaisu poikkeaisi tavanomaisesta hallinnollisesta käytännöstä, sillä Luxemburgin verohallinto ei käyttänyt harkintavaltaansa FFT:n tapauksessa. Luxemburg selittää, että sen hallinnollinen toiminta perustuu laillisuuden ja tasavertaisuuden periaatteille ja kaikkia olennaisilta osin samassa tilanteessa olevia verovelvollisia kohdellaan näin ollen samalla tavalla. Luxemburg väittää, että aloittamispäätöstä on tarkasteltu ainoastaan OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden kannalta, ei Luxemburgin hallinnollisen käytännön kannalta. |
| --- | --- |

(147)

Luxemburgin mukaan komissio ei ole pystynyt osoittamaan, että kiistanalainen ennakkoratkaisu poikkeaisi tavanomaisesta hallinnollisesta käytännöstä, sillä Luxemburgin verohallinto ei käyttänyt harkintavaltaansa FFT:n tapauksessa. Luxemburg selittää, että sen hallinnollinen toiminta perustuu laillisuuden ja tasavertaisuuden periaatteille ja kaikkia olennaisilta osin samassa tilanteessa olevia verovelvollisia kohdellaan näin ollen samalla tavalla. Luxemburg väittää, että aloittamispäätöstä on tarkasteltu ainoastaan OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden kannalta, ei Luxemburgin hallinnollisen käytännön kannalta.

4.2   Luxemburgin huomautukset aloittamispäätöksen asiasisältöön liittyvistä virheistä

Luxemburgin huomautukset aloittamispäätöksen asiasisältöön liittyvistä virheistä

| (148) | Luxemburg väittää yleisesti komission tehneen asiasisältöön liittyvän virheen käyttäessään valikoivan edun määrittämisessä viitejärjestelmänä OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa vahvistettua markkinaehtoperiaatetta eikä kansallista lainsäädäntöä ja käytäntöä. |
| --- | --- |

(148)

Luxemburg väittää yleisesti komission tehneen asiasisältöön liittyvän virheen käyttäessään valikoivan edun määrittämisessä viitejärjestelmänä OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa vahvistettua markkinaehtoperiaatetta eikä kansallista lainsäädäntöä ja käytäntöä.

| (149) | Lisäksi Luxemburg väittää komission tulkinneen väärin OECD:n siirtohinnoitteluohjeita. Aloittamispäätöksen johdanto-osan 65 kappaleessa komissio vaikuttaa esittävän siirtohinnan vahvistamisessa käytettävät menetelmät paremmuusjärjestyksessä väittäen, että suoria menetelmiä ja erityisesti CUP-menetelmää olisi käytettävä mieluummin kuin TNMM:n kaltaisia epäsuoria menetelmiä. Komissio ei siis ole ottanut huomioon sitä seikkaa, ettei menetelmien paremmuusjärjestystä ole pidetty OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa enää vuoden 2010 jälkeen nykyvaatimusten ja -käytäntöjen mukaisena. Luxemburg viittaa kyseisten ohjeiden 1.13 kohtaan ja toteaa ohjeissa myönnettävän, ettei siirtohinnan määrittäminen ole eksaktia tiedettä eikä puhtaasti markkinaehtoisen hinnan vahvistamiseen valittava menetelmä ole monessakaan tapauksessa täysin selvä. FFT:n veroneuvoja on pitänyt TNMM:n valintaa perusteltuna ja soveltanut Luxemburgin tuloverolain 164 §:ää, joten Luxemburgin verohallinto on pelkästään vahvistanut analyysin oikeudellisen asianmukaisuuden. |
| --- | --- |

(149)

Lisäksi Luxemburg väittää komission tulkinneen väärin OECD:n siirtohinnoitteluohjeita. Aloittamispäätöksen johdanto-osan 65 kappaleessa komissio vaikuttaa esittävän siirtohinnan vahvistamisessa käytettävät menetelmät paremmuusjärjestyksessä väittäen, että suoria menetelmiä ja erityisesti CUP-menetelmää olisi käytettävä mieluummin kuin TNMM:n kaltaisia epäsuoria menetelmiä. Komissio ei siis ole ottanut huomioon sitä seikkaa, ettei menetelmien paremmuusjärjestystä ole pidetty OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa enää vuoden 2010 jälkeen nykyvaatimusten ja -käytäntöjen mukaisena. Luxemburg viittaa kyseisten ohjeiden 1.13 kohtaan ja toteaa ohjeissa myönnettävän, ettei siirtohinnan määrittäminen ole eksaktia tiedettä eikä puhtaasti markkinaehtoisen hinnan vahvistamiseen valittava menetelmä ole monessakaan tapauksessa täysin selvä. FFT:n veroneuvoja on pitänyt TNMM:n valintaa perusteltuna ja soveltanut Luxemburgin tuloverolain 164 §:ää, joten Luxemburgin verohallinto on pelkästään vahvistanut analyysin oikeudellisen asianmukaisuuden.

| (150) | Luxemburgin mukaan komissio on myöntänyt, että markkinaehtoperiaatteen tulkinta ja soveltaminen vaihtelevat verohallinnosta toiseen sekä verohallintojen ja yhtiöiden välillä (60). Komissio ei voi siis yhtäältä hyväksyä sitä, että markkinaehtoperiaatetta tulkitaan ja sovelletaan vaihtelevasti, ja katsoa toisaalta, että olisi olemassa yksi ainoa oikea menetelmä, jonka mukaisesti Luxemburgin olisi pitänyt soveltaa markkinaehtoperiaatetta. |
| --- | --- |

(150)

Luxemburgin mukaan komissio on myöntänyt, että markkinaehtoperiaatteen tulkinta ja soveltaminen vaihtelevat verohallinnosta toiseen sekä verohallintojen ja yhtiöiden välillä (60). Komissio ei voi siis yhtäältä hyväksyä sitä, että markkinaehtoperiaatetta tulkitaan ja sovelletaan vaihtelevasti, ja katsoa toisaalta, että olisi olemassa yksi ainoa oikea menetelmä, jonka mukaisesti Luxemburgin olisi pitänyt soveltaa markkinaehtoperiaatetta.

60

| (151) | Luxemburg moittii komissiota lisäksi siitä, ettei tämä ole soveltanut asiassa asiaankuuluvaa kansallisen lainsäädännön säännöstä eli Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momenttia ja sen mukaista hallinnollista menettelyä, vaan on ottanut viitteeksi ainoastaan OECD:n siirtohinnoitteluohjeet. Komissio on näin määrittänyt omasta mielestään sopivimman laskentatavan, vaikka Luxemburgin lainsäädännössä ei säädetä tiettyjen siirtohintojen määrittelyä koskevien menetelmien käytöstä. Komissio ei siis ole ottanut lainkaan huomioon asiaan liittyvää Luxemburgin oikeudellista kehystä eikä hallinnollista käytäntöä. Komissio ei myöskään toimenpiteen valikoivuutta arvioidessaan ole verrannut FFT:n verokohtelua tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samankaltaisessa tilanteessa olevien yhtiöiden verokohteluun Luxemburgissa. |
| --- | --- |

(151)

Luxemburg moittii komissiota lisäksi siitä, ettei tämä ole soveltanut asiassa asiaankuuluvaa kansallisen lainsäädännön säännöstä eli Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momenttia ja sen mukaista hallinnollista menettelyä, vaan on ottanut viitteeksi ainoastaan OECD:n siirtohinnoitteluohjeet. Komissio on näin määrittänyt omasta mielestään sopivimman laskentatavan, vaikka Luxemburgin lainsäädännössä ei säädetä tiettyjen siirtohintojen määrittelyä koskevien menetelmien käytöstä. Komissio ei siis ole ottanut lainkaan huomioon asiaan liittyvää Luxemburgin oikeudellista kehystä eikä hallinnollista käytäntöä. Komissio ei myöskään toimenpiteen valikoivuutta arvioidessaan ole verrannut FFT:n verokohtelua tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samankaltaisessa tilanteessa olevien yhtiöiden verokohteluun Luxemburgissa.

| (152) | Luxemburg moittii komissiota aloittamispäätöksessä ilmaistujen epäilysten osalta siitä, että komissio on keskittynyt liikaa ja liian yksipuolisesti Fiatin väitettyyn verostrategiaan konsernin tasolla ottamatta huomioon sitä seikkaa, että Fiatilla saattoi konsernina olla myös muita syitä järjestellä rakenteensa siten kuin se on tehnyt. |
| --- | --- |

(152)

Luxemburg moittii komissiota aloittamispäätöksessä ilmaistujen epäilysten osalta siitä, että komissio on keskittynyt liikaa ja liian yksipuolisesti Fiatin väitettyyn verostrategiaan konsernin tasolla ottamatta huomioon sitä seikkaa, että Fiatilla saattoi konsernina olla myös muita syitä järjestellä rakenteensa siten kuin se on tehnyt.

| (153) | Ensinnäkään Luxemburgin veroviranomaiset eivät ole missään tapauksessa hyväksyneet ”kiinteää veropohjaa”, kuten aloittamispäätöksen johdanto-osan 64 kappaleessa väitetään. FFT:n verotettava tulo perustuu annettujen lainojen määrään, ja siirtohinnoitteluselvityksessä vain esitetään vaihteluväli, joka koskee peruspisteinä esitettyä tavoiteltavaa marginaalia. |
| --- | --- |

(153)

Ensinnäkään Luxemburgin veroviranomaiset eivät ole missään tapauksessa hyväksyneet ”kiinteää veropohjaa”, kuten aloittamispäätöksen johdanto-osan 64 kappaleessa väitetään. FFT:n verotettava tulo perustuu annettujen lainojen määrään, ja siirtohinnoitteluselvityksessä vain esitetään vaihteluväli, joka koskee peruspisteinä esitettyä tavoiteltavaa marginaalia.

| (154) | Toiseksi vaaditun pääoman määrän ja komission tältä osin esittämien epäilysten osalta Luxemburg katsoi, että Basel II -säännöstön valitseminen on järkevää, samoin kuin päätös olla ottamatta omistusosuuksia huomioon. Luxemburgin mukaan on loogista, ettei laskelmissa otettu huomioon omistusosuuksia, sillä ne eivät liity mitenkään laskelmiin, jotka koskevat ainoastaan konsernin sisäisten lainojen siirtohinnoittelua. Lisäksi siirtohinnoitteluselvityksen mukaan omistusosuuksien rahoittamiseen käytetty määrä on 165 244 000 euroa, joka vastaa FFT:n omistamien osuuksien hankintahintaa ja jota ei Luxemburgin mukaan voida näin ollen kyseenalaistaa. Samoin koska omistusosuuksista saatavat tulot on Luxemburgin lainsäädännön mukaan vapautettu verosta, myöskään niihin liittyviä menoja, kuten korkokuluja, ei voida vähentää verotuksessa. Omistusosuuksista saadaan tuottoa tytäryhtiöiden jakamina osinkoina, joiden määrä vaihtelee tytäryhtiöiden tulosten ja sijoitustarpeiden mukaan, joten marginaalin soveltaminen kyseiseen rahavirtaan ei ole liiketoiminnan kannalta järkevää. |
| --- | --- |

(154)

Toiseksi vaaditun pääoman määrän ja komission tältä osin esittämien epäilysten osalta Luxemburg katsoi, että Basel II -säännöstön valitseminen on järkevää, samoin kuin päätös olla ottamatta omistusosuuksia huomioon. Luxemburgin mukaan on loogista, ettei laskelmissa otettu huomioon omistusosuuksia, sillä ne eivät liity mitenkään laskelmiin, jotka koskevat ainoastaan konsernin sisäisten lainojen siirtohinnoittelua. Lisäksi siirtohinnoitteluselvityksen mukaan omistusosuuksien rahoittamiseen käytetty määrä on 165 244 000 euroa, joka vastaa FFT:n omistamien osuuksien hankintahintaa ja jota ei Luxemburgin mukaan voida näin ollen kyseenalaistaa. Samoin koska omistusosuuksista saatavat tulot on Luxemburgin lainsäädännön mukaan vapautettu verosta, myöskään niihin liittyviä menoja, kuten korkokuluja, ei voida vähentää verotuksessa. Omistusosuuksista saadaan tuottoa tytäryhtiöiden jakamina osinkoina, joiden määrä vaihtelee tytäryhtiöiden tulosten ja sijoitustarpeiden mukaan, joten marginaalin soveltaminen kyseiseen rahavirtaan ei ole liiketoiminnan kannalta järkevää.

| (155) | Kolmanneksi Luxemburg väittää, että myös konsernin sisäisten saatavien jättäminen pois laskelmista on perusteltua, sillä FFT:n velkoihin liittyy FFT:n velkojille annettu erillinen takaus. Kun huomioon otetaan yhtiön toimintastrategia, taloudelliset intressit ja mahdollisesta konkurssista aiheutuva maineriski, FFT:n maksukyvyttömyysriski on hyvin pieni, ja 93 710 000 euron suuruinen ”vapaasti” käytettävissä oleva määrä riittää hyvin kattamaan sen. |
| --- | --- |

(155)

Kolmanneksi Luxemburg väittää, että myös konsernin sisäisten saatavien jättäminen pois laskelmista on perusteltua, sillä FFT:n velkoihin liittyy FFT:n velkojille annettu erillinen takaus. Kun huomioon otetaan yhtiön toimintastrategia, taloudelliset intressit ja mahdollisesta konkurssista aiheutuva maineriski, FFT:n maksukyvyttömyysriski on hyvin pieni, ja 93 710 000 euron suuruinen ”vapaasti” käytettävissä oleva määrä riittää hyvin kattamaan sen.

| (156) | Neljänneksi Luxemburg moittii komissiota siitä, että tämä on kyseenalaistanut riskilisän määrittämisessä käytetyn beetakertoimen laskentatavan. Ensinnäkään kyseiset laskelmat eivät ole puhtaasti matemaattisia, ja erilaiset tulokset voivat olla perusteltuja. Näin ollen siirtohinnoitteluselvityksessä saadut tulokset ovat täysin perusteltavissa ja päteviä. Toiseksi vaikka komissio päätyisikin laskelmissaan toisiin tuloksiin, sen olisi joka tapauksessa tutkittava, aiheutuuko FFT:lle etua verrattuna muihin Luxemburgiin sijoittautuneisiin yrityksiin. Kolmanneksi myös vaihtoehtoisessa arvioinnissa, jossa FFT:lle laskettua riskilisää verrataan pörssiyhtiön osakkeenomistajien saamaan tuottoon ja jonka tulokseksi saadaan 3,5–4 prosenttia, mikä on huomattavasti pienempi kuin FFT:lle laskettu 6,05 prosentin riskilisä, käy ilmi, että 6,05 prosentin riskilisä on täysin perusteltavissa ja täyttää täysimääräisesti Luxemburgin tuloverolain 164 §:n vaatimukset. |
| --- | --- |

(156)

Neljänneksi Luxemburg moittii komissiota siitä, että tämä on kyseenalaistanut riskilisän määrittämisessä käytetyn beetakertoimen laskentatavan. Ensinnäkään kyseiset laskelmat eivät ole puhtaasti matemaattisia, ja erilaiset tulokset voivat olla perusteltuja. Näin ollen siirtohinnoitteluselvityksessä saadut tulokset ovat täysin perusteltavissa ja päteviä. Toiseksi vaikka komissio päätyisikin laskelmissaan toisiin tuloksiin, sen olisi joka tapauksessa tutkittava, aiheutuuko FFT:lle etua verrattuna muihin Luxemburgiin sijoittautuneisiin yrityksiin. Kolmanneksi myös vaihtoehtoisessa arvioinnissa, jossa FFT:lle laskettua riskilisää verrataan pörssiyhtiön osakkeenomistajien saamaan tuottoon ja jonka tulokseksi saadaan 3,5–4 prosenttia, mikä on huomattavasti pienempi kuin FFT:lle laskettu 6,05 prosentin riskilisä, käy ilmi, että 6,05 prosentin riskilisä on täysin perusteltavissa ja täyttää täysimääräisesti Luxemburgin tuloverolain 164 §:n vaatimukset.

| (157) | Luxemburg toteaa vielä, että koska yritysverotuksen käytännesääntötyöryhmä on vahvistanut nimenomaisesti, että Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö on käytännesääntöjen ja OECD:n ohjeiden mukainen, luottamuksensuojan periaate edellyttää, että FFT:n täytyy voida tukeutua 3 päivänä syyskuuta 2012 annettuun ennakkoratkaisuun koko sen voimassaolon ajan eli viisi vuotta. |
| --- | --- |

(157)

Luxemburg toteaa vielä, että koska yritysverotuksen käytännesääntötyöryhmä on vahvistanut nimenomaisesti, että Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö on käytännesääntöjen ja OECD:n ohjeiden mukainen, luottamuksensuojan periaate edellyttää, että FFT:n täytyy voida tukeutua 3 päivänä syyskuuta 2012 annettuun ennakkoratkaisuun koko sen voimassaolon ajan eli viisi vuotta.

5.   ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

| (158) | FFT lähetti aloittamispäätöstä koskevat huomautuksensa 30 päivänä lokakuuta 2014. Sen huomautukset saapuivat kahtena erillisenä asiakirjana. |
| --- | --- |

(158)

FFT lähetti aloittamispäätöstä koskevat huomautuksensa 30 päivänä lokakuuta 2014. Sen huomautukset saapuivat kahtena erillisenä asiakirjana.

5.1   FFT:n ensimmäiset huomautukset

FFT:n ensimmäiset huomautukset

| (159) | FFT:n ensimmäiset huomautukset on jaettu kahteen osaan. Ensimmäisessä osassa esitetään, miksi FFT katsoo komission soveltaneen epäasianmukaisesti OECD:n siirtohinnoitteluohjeita FFT:n APA:han. Toisessa osassa selvitetään, miksi aloittamispäätöksessä ei noudateta lainsäädännön vaatimuksia, jotka koskevat valikoivuuden toteamista perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaisesti. |
| --- | --- |

(159)

FFT:n ensimmäiset huomautukset on jaettu kahteen osaan. Ensimmäisessä osassa esitetään, miksi FFT katsoo komission soveltaneen epäasianmukaisesti OECD:n siirtohinnoitteluohjeita FFT:n APA:han. Toisessa osassa selvitetään, miksi aloittamispäätöksessä ei noudateta lainsäädännön vaatimuksia, jotka koskevat valikoivuuden toteamista perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

5.1.1   OECD:n ohjeiden epäasianmukainen soveltaminen

OECD:n ohjeiden epäasianmukainen soveltaminen

| (160) | FFT väittää ensinnäkin, ettei se ollut sopinut Luxemburgin verohallinnon kanssa kiinteästä verotettavasta tulosta, toisin kuin komissio väittää aloittamispäätöksessään. Sopimus koski ainoastaan menetelmää, jolla voitiin määrittää FFT:n harjoittamasta varainhallinnasta saatava korvaus. FFT on päivittänyt joka vuosi vuodesta 2011 lähtien kaikki riskipääoman ja oman pääoman tuoton arvioinnissa käytetyt muuttujat tavoitellun voiton laskemiseksi. FFT:n APA on lisäksi voimassa ainoastaan viisi vuotta edellyttäen, etteivät sen taustalla olevat tosiseikat ja olosuhteet muutu. Voimassaoloaika on sama kuin muiden jäsenvaltioiden ennakkoratkaisukäytännöissä. |
| --- | --- |

(160)

FFT väittää ensinnäkin, ettei se ollut sopinut Luxemburgin verohallinnon kanssa kiinteästä verotettavasta tulosta, toisin kuin komissio väittää aloittamispäätöksessään. Sopimus koski ainoastaan menetelmää, jolla voitiin määrittää FFT:n harjoittamasta varainhallinnasta saatava korvaus. FFT on päivittänyt joka vuosi vuodesta 2011 lähtien kaikki riskipääoman ja oman pääoman tuoton arvioinnissa käytetyt muuttujat tavoitellun voiton laskemiseksi. FFT:n APA on lisäksi voimassa ainoastaan viisi vuotta edellyttäen, etteivät sen taustalla olevat tosiseikat ja olosuhteet muutu. Voimassaoloaika on sama kuin muiden jäsenvaltioiden ennakkoratkaisukäytännöissä.

| (161) | Toiseksi mikään ei estä FFT:n veroneuvojaa valitsemasta menetelmäksi TNMM:ää, koska FFT:n liiketoimille ei ole olemassa sisäistä vertailukohtaa, jota voitaisiin käyttää CUP-menetelmän soveltamiseksi. Tämä johtuu siitä, että i) FFT ei anna lainoja kolmansille ja että ii) Fiat-konserniin kuuluvat yhtiöt eivät saa samankaltaisia lainoja kolmansilta. FFT viittaa OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden 2.2 kohtaan, jonka mukaan menetelmää valittaessa on pyrittävä aina löytämään kuhunkin yksittäistapaukseen parhaiten soveltuva menetelmä. FFT mainitsee tämän jälkeen samojen ohjeiden 2.4 kohdan, jonka mukaan on olemassa tilanteita, joihin liiketoimivoittomenetelmät soveltuvat perinteisiä liiketoimimenetelmiä paremmin. |
| --- | --- |

(161)

Toiseksi mikään ei estä FFT:n veroneuvojaa valitsemasta menetelmäksi TNMM:ää, koska FFT:n liiketoimille ei ole olemassa sisäistä vertailukohtaa, jota voitaisiin käyttää CUP-menetelmän soveltamiseksi. Tämä johtuu siitä, että i) FFT ei anna lainoja kolmansille ja että ii) Fiat-konserniin kuuluvat yhtiöt eivät saa samankaltaisia lainoja kolmansilta. FFT viittaa OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden 2.2 kohtaan, jonka mukaan menetelmää valittaessa on pyrittävä aina löytämään kuhunkin yksittäistapaukseen parhaiten soveltuva menetelmä. FFT mainitsee tämän jälkeen samojen ohjeiden 2.4 kohdan, jonka mukaan on olemassa tilanteita, joihin liiketoimivoittomenetelmät soveltuvat perinteisiä liiketoimimenetelmiä paremmin.

| (162) | Jos veroneuvoja olisi soveltanut CUP-menetelmää ja käyttänyt FFT:n joukkovelkakirjojen hinnoittelua konsernin sisäisissä lainoissa sovellettavien siirtohintojen vahvistamiseksi, FFT:n mukaan sille olisi aiheutunut tappioita, sillä se ei olisi saanut takaisin konsernin rahoitustarpeiden kattamiseen tarvittavien likvidien varojen kustannuksia. FFT on rakenteeltaan yksinkertaisempi kuin muut konserniin kuuluvat yhtiöt, joiden marginaalit voitaisiin testata TNMM:llä. Kyseistä menetelmää käytetään yhä useammin analysoitaessa siirtohintoja, eikä vuonna 2010 annetuissa OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa aseteta menetelmiä minkäänlaiseen paremmuusjärjestykseen. |
| --- | --- |

(162)

Jos veroneuvoja olisi soveltanut CUP-menetelmää ja käyttänyt FFT:n joukkovelkakirjojen hinnoittelua konsernin sisäisissä lainoissa sovellettavien siirtohintojen vahvistamiseksi, FFT:n mukaan sille olisi aiheutunut tappioita, sillä se ei olisi saanut takaisin konsernin rahoitustarpeiden kattamiseen tarvittavien likvidien varojen kustannuksia. FFT on rakenteeltaan yksinkertaisempi kuin muut konserniin kuuluvat yhtiöt, joiden marginaalit voitaisiin testata TNMM:llä. Kyseistä menetelmää käytetään yhä useammin analysoitaessa siirtohintoja, eikä vuonna 2010 annetuissa OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa aseteta menetelmiä minkäänlaiseen paremmuusjärjestykseen.

| (163) | FFT:n mukaan oma pääoma voi olla monestikin muodostunut yhtiön toimintaan liittyvien aiempien päätösten tuloksena, eikä sillä välttämättä ole suoraa yhteyttä yhtiön toimintaan liittyvien riskien kattamiseksi tarvittavaan oman pääoman määrään. |
| --- | --- |

(163)

FFT:n mukaan oma pääoma voi olla monestikin muodostunut yhtiön toimintaan liittyvien aiempien päätösten tuloksena, eikä sillä välttämättä ole suoraa yhteyttä yhtiön toimintaan liittyvien riskien kattamiseksi tarvittavaan oman pääoman määrään.

| (164) | FFT huomauttaa vielä, että OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa myönnetään, ettei siirtohinnan vahvistaminen ole eksaktia tiedettä. Se viittaa tältä osin kyseisten ohjeiden 1.13 kohtaan ja tarkemmin sanottuna seuraavaan: ”On tärkeää pitää mielessä, että tavoitteena on saada aikaan luotettaviin tietoihin perustuva kohtuullinen arvio markkinaehtoisesta tuloksesta. Lisäksi on muistettava, ettei siirtohinnan vahvistaminen ole eksaktia tiedettä, vaan se edellyttää harkintaa sekä verohallinnolta että verovelvolliselta.” FFT väittää kuitenkin pyrkineensä arvioimaan kaikin mahdollisin keinoin, mikä olisi markkinaehtoinen korvaus sen harjoittamasta toiminnasta. |
| --- | --- |

(164)

FFT huomauttaa vielä, että OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa myönnetään, ettei siirtohinnan vahvistaminen ole eksaktia tiedettä. Se viittaa tältä osin kyseisten ohjeiden 1.13 kohtaan ja tarkemmin sanottuna seuraavaan: ”On tärkeää pitää mielessä, että tavoitteena on saada aikaan luotettaviin tietoihin perustuva kohtuullinen arvio markkinaehtoisesta tuloksesta. Lisäksi on muistettava, ettei siirtohinnan vahvistaminen ole eksaktia tiedettä, vaan se edellyttää harkintaa sekä verohallinnolta että verovelvolliselta.” FFT väittää kuitenkin pyrkineensä arvioimaan kaikin mahdollisin keinoin, mikä olisi markkinaehtoinen korvaus sen harjoittamasta toiminnasta.

| (165) | Kolmanneksi FFT:n on osoitettava, että sen oma pääoma riittää kattamaan sen rahoitustoimintaan liittyvät riskit. Yleiskirjeessä ei anneta erityisiä ohjeita, joita olisi noudatettava riskipääoman asianmukaisen tason määrittämisessä. FFT päätti sen vuoksi analysoida oman pääomansa arvioidakseen, mikä osuus sen omasta pääomasta tarvitaan sen toiminnan harjoittamista ja riskien kattamista varten Basel II -säännöstön perusteella. Yleiskirjeessä verrataan myös välirahoitustoimintaa harjoittavia yhtiöitä itsenäisiin rahoituslaitoksiin. Yleiskirjeessä todetaan lisäksi, että konsernin sisäiseen rahoitukseen liittyviä liiketoimia suorittavilla verovelvollisilla on oltava riittävästi omia varoja kyseisiin liiketoimiin liittyvien rahoitusriskien kattamiseksi. Osuuksien omistamiseen liittyvää toimintaa ei sitä vastoin ole otettu huomioon FFT:n APA:ssa. Sen vuoksi FFT:n omistusosuudet on perusteltua jättää riskipääoman ulkopuolelle. FFT:n tytäryhtiöihin sijoitettuja varoja vastaavaa oman pääoman määrää ei ole otettu huomioon myöskään siksi, että ne ovat sijoitussalkun ulkopuolisia tytäryhtiöihin tehtyjä sijoituksia, joiden tuotto maksetaan osinkoina. Osingoista ei kuitenkaan laadita siirtohinta-analyysejä, sillä niissä ei huomioida harjoitetun toiminnan eikä otettujen riskien laajuutta. Niiden vähentäminen on myös Basel II -säännöstön (61) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY (62), jäljempänä ’CRD III -paketti’, 57 artiklan mukaista. |
| --- | --- |

(165)

Kolmanneksi FFT:n on osoitettava, että sen oma pääoma riittää kattamaan sen rahoitustoimintaan liittyvät riskit. Yleiskirjeessä ei anneta erityisiä ohjeita, joita olisi noudatettava riskipääoman asianmukaisen tason määrittämisessä. FFT päätti sen vuoksi analysoida oman pääomansa arvioidakseen, mikä osuus sen omasta pääomasta tarvitaan sen toiminnan harjoittamista ja riskien kattamista varten Basel II -säännöstön perusteella. Yleiskirjeessä verrataan myös välirahoitustoimintaa harjoittavia yhtiöitä itsenäisiin rahoituslaitoksiin. Yleiskirjeessä todetaan lisäksi, että konsernin sisäiseen rahoitukseen liittyviä liiketoimia suorittavilla verovelvollisilla on oltava riittävästi omia varoja kyseisiin liiketoimiin liittyvien rahoitusriskien kattamiseksi. Osuuksien omistamiseen liittyvää toimintaa ei sitä vastoin ole otettu huomioon FFT:n APA:ssa. Sen vuoksi FFT:n omistusosuudet on perusteltua jättää riskipääoman ulkopuolelle. FFT:n tytäryhtiöihin sijoitettuja varoja vastaavaa oman pääoman määrää ei ole otettu huomioon myöskään siksi, että ne ovat sijoitussalkun ulkopuolisia tytäryhtiöihin tehtyjä sijoituksia, joiden tuotto maksetaan osinkoina. Osingoista ei kuitenkaan laadita siirtohinta-analyysejä, sillä niissä ei huomioida harjoitetun toiminnan eikä otettujen riskien laajuutta. Niiden vähentäminen on myös Basel II -säännöstön (61) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY (62), jäljempänä ’CRD III -paketti’, 57 artiklan mukaista.

61

62

| (166) | Neljänneksi FFT väittää komission tekemästä konsernin sisäisten saatavien käsittelyä koskevasta analyysistä sekä siitä, ettei FFT:n APA:ssa oteta huomioon muita kuin kolmansille kuuluvia varoja, että konsernin luottoluokitus on jo otettu huomioon FFT:n antaman rahoituksen kustannuksissa. Koska FFT:n ja kaikkien konserniin kuuluvien etuyhteysyhtiöiden luottoluokitus on sama kuin Fiat S.p.A:lla (63), konserniin kuuluville etuyhteysyhtiöille myönnetyt lainat eivät aiheuta FFT:lle ylimääräistä luottoriskiä. FFT:n konserniin kuuluvilta etuyhteysyhtiöiltä pyytämä korko on siksi muodostettu laskemalla yhteen i) konsernin rahoituskustannukset; ii) Fiat S.p.A:lle maksetut takausmaksut; iii) muille konserniin kuuluville yhtiöille tarjottavista palveluista aiheutuvat toimintakulut; iv) ”negatiivinen korkoero”, joka johtuu siitä, että FFT:n lainaamat huomattavat määrät on säilytettävä lyhytaikaisina matalampikorkoisina talletuksina, jotta konsernin likviditeettitarpeisiin voidaan vastata lyhyellä aikavälillä, ja v) riskiin perustuva pääoman tuotto, joka liittyy FFT:n hoitamiin konsernin varainhallinnan toimintoihin. |
| --- | --- |

(166)

Neljänneksi FFT väittää komission tekemästä konsernin sisäisten saatavien käsittelyä koskevasta analyysistä sekä siitä, ettei FFT:n APA:ssa oteta huomioon muita kuin kolmansille kuuluvia varoja, että konsernin luottoluokitus on jo otettu huomioon FFT:n antaman rahoituksen kustannuksissa. Koska FFT:n ja kaikkien konserniin kuuluvien etuyhteysyhtiöiden luottoluokitus on sama kuin Fiat S.p.A:lla (63), konserniin kuuluville etuyhteysyhtiöille myönnetyt lainat eivät aiheuta FFT:lle ylimääräistä luottoriskiä. FFT:n konserniin kuuluvilta etuyhteysyhtiöiltä pyytämä korko on siksi muodostettu laskemalla yhteen i) konsernin rahoituskustannukset; ii) Fiat S.p.A:lle maksetut takausmaksut; iii) muille konserniin kuuluville yhtiöille tarjottavista palveluista aiheutuvat toimintakulut; iv) ”negatiivinen korkoero”, joka johtuu siitä, että FFT:n lainaamat huomattavat määrät on säilytettävä lyhytaikaisina matalampikorkoisina talletuksina, jotta konsernin likviditeettitarpeisiin voidaan vastata lyhyellä aikavälillä, ja v) riskiin perustuva pääoman tuotto, joka liittyy FFT:n hoitamiin konsernin varainhallinnan toimintoihin.

63

| (167) | Viidenneksi FFT pitää perusteltuna kuuden prosentin kertoimen käyttämistä riskipainotettuihin omaisuuseriin, sillä tämä vastaa FFT:n käsitystä siitä, miten paikalliset sääntelyviranomaiset soveltavat Basel II -säännöstöä muihin rahoituslaitoksiin kuin pankkeihin joillakin Euroopan unionin alueilla (esimerkiksi Italiassa) vakavaraisuusdirektiivin mukaisesti. Lisäksi koska FFT:n riskisaamiset kolmansilta ovat pääasiassa pankkitalletuksia, riskipainona on käytetty 20:tä prosenttia Basel II -säännöstön peruslähestymistavan mukaisesti (64). FFT viittaa vastaavasti operatiiviseen riskiin sovelletun 15 prosentin riskipainon osalta perusindikaattoria koskevaan lähestymistapaan, jossa Basel II -säännöstön 649 kohdan mukaan on sovellettava tällaista riskipainoa. Saman lähestymistavan mukaisesti bruttotulot vastaavat nettokorkotuloja, joihin on lisätty muut nettotulot vähentämättä varauksia ja toimintakustannuksia, ilman poikkeuksellisia tuloja. Koska FFT:llä ei ole muita tuloja kuin korkotuloja, viittaus pankkitalletuksista kertyviin korkoihin, joista on vähennetty pankkilainoista kertyvät nettokorot, on perusteltua, sillä se on paras arvio FFT:n operatiivisista riskeistä. Sääntelykehykseen mahdollisesti tehtävien muutosten osalta FFT väittää, että vastaavat kriteerit pätevät edelleen myös Basel III -säännöstön (65) ja oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (66), jäljempänä ’CRD IV -paketti’, yhteydessä. |
| --- | --- |

(167)

Viidenneksi FFT pitää perusteltuna kuuden prosentin kertoimen käyttämistä riskipainotettuihin omaisuuseriin, sillä tämä vastaa FFT:n käsitystä siitä, miten paikalliset sääntelyviranomaiset soveltavat Basel II -säännöstöä muihin rahoituslaitoksiin kuin pankkeihin joillakin Euroopan unionin alueilla (esimerkiksi Italiassa) vakavaraisuusdirektiivin mukaisesti. Lisäksi koska FFT:n riskisaamiset kolmansilta ovat pääasiassa pankkitalletuksia, riskipainona on käytetty 20:tä prosenttia Basel II -säännöstön peruslähestymistavan mukaisesti (64). FFT viittaa vastaavasti operatiiviseen riskiin sovelletun 15 prosentin riskipainon osalta perusindikaattoria koskevaan lähestymistapaan, jossa Basel II -säännöstön 649 kohdan mukaan on sovellettava tällaista riskipainoa. Saman lähestymistavan mukaisesti bruttotulot vastaavat nettokorkotuloja, joihin on lisätty muut nettotulot vähentämättä varauksia ja toimintakustannuksia, ilman poikkeuksellisia tuloja. Koska FFT:llä ei ole muita tuloja kuin korkotuloja, viittaus pankkitalletuksista kertyviin korkoihin, joista on vähennetty pankkilainoista kertyvät nettokorot, on perusteltua, sillä se on paras arvio FFT:n operatiivisista riskeistä. Sääntelykehykseen mahdollisesti tehtävien muutosten osalta FFT väittää, että vastaavat kriteerit pätevät edelleen myös Basel III -säännöstön (65) ja oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (66), jäljempänä ’CRD IV -paketti’, yhteydessä.

64

65

66

| (168) | Kuudenneksi FFT väittää käytettyyn beetakertoimeen liittyneistä komission epäilyksistä, että vaikka vertailun ulkopuolelle jätettäisiin tietyt vertailukohdat (esimerkiksi kansalliset pankit), markkinaehtoinen vaihteluväli säilyy lähes täsmälleen samana. Koska FFT toimii rahoitusyhtiön tavoin eikä sitä voida rinnastaa pankkiin, rahoitusyhtiöiden beetakertoimet ovat FFT:n [ja veroneuvojan] mielestä sopivimmat vertailukohdat. Myös yleiskirjeessä viitataan selkeästi rahoituspalvelujen tarjoajiin. Sopivan beetakertoimen määrittämisessä on siis järkevää ottaa huomioon joukko rahoituspalvelualalla toimivia yrityksiä. Markkinaehtoiselta vaihteluväliltä valittu 25. persentiili on OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukainen, sillä kyseisten ohjeiden mukaan kaikki markkinaehtoisen vaihteluvälin pisteet johtavat markkinaehtoisiin hintoihin/voittoihin. Lisäksi FFT:hen kohdistuvien riskien arvioidaan olevan vähäisiä, koska FFT palvelee yksinomaan konserniin kuuluvia yhtiöitä, konsernin toiminta on pitkälti integroitunutta ja tytäryhtiöiden toiminnan tukeminen on emoyhtiön edun mukaista. |
| --- | --- |

(168)

Kuudenneksi FFT väittää käytettyyn beetakertoimeen liittyneistä komission epäilyksistä, että vaikka vertailun ulkopuolelle jätettäisiin tietyt vertailukohdat (esimerkiksi kansalliset pankit), markkinaehtoinen vaihteluväli säilyy lähes täsmälleen samana. Koska FFT toimii rahoitusyhtiön tavoin eikä sitä voida rinnastaa pankkiin, rahoitusyhtiöiden beetakertoimet ovat FFT:n [ja veroneuvojan] mielestä sopivimmat vertailukohdat. Myös yleiskirjeessä viitataan selkeästi rahoituspalvelujen tarjoajiin. Sopivan beetakertoimen määrittämisessä on siis järkevää ottaa huomioon joukko rahoituspalvelualalla toimivia yrityksiä. Markkinaehtoiselta vaihteluväliltä valittu 25. persentiili on OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukainen, sillä kyseisten ohjeiden mukaan kaikki markkinaehtoisen vaihteluvälin pisteet johtavat markkinaehtoisiin hintoihin/voittoihin. Lisäksi FFT:hen kohdistuvien riskien arvioidaan olevan vähäisiä, koska FFT palvelee yksinomaan konserniin kuuluvia yhtiöitä, konsernin toiminta on pitkälti integroitunutta ja tytäryhtiöiden toiminnan tukeminen on emoyhtiön edun mukaista.

| (169) | Seitsemänneksi FFT ei ole yhtä mieltä komission epäilyksistä, joiden mukaan oman pääoman 0,87 prosentin tuotto olisi liian pieni. Ylijäävä oma pääoma eli pääoma, jota ei tarvita kattamaan FFT:n rahoitustoimintaan liittyviä riskejä, joko lainataan toiselle konserniyhtiölle, joka tarvitsee lisärahoitusta, tai käytetään rahoituspalvelujen tarjoamisen yhteydessä syntyvien FFT:n toimintakustannusten rahoittamiseen. Tuotto on näin ollen mukautettava lyhytaikaisiin likvideihin sijoituksiin. |
| --- | --- |

(169)

Seitsemänneksi FFT ei ole yhtä mieltä komission epäilyksistä, joiden mukaan oman pääoman 0,87 prosentin tuotto olisi liian pieni. Ylijäävä oma pääoma eli pääoma, jota ei tarvita kattamaan FFT:n rahoitustoimintaan liittyviä riskejä, joko lainataan toiselle konserniyhtiölle, joka tarvitsee lisärahoitusta, tai käytetään rahoituspalvelujen tarjoamisen yhteydessä syntyvien FFT:n toimintakustannusten rahoittamiseen. Tuotto on näin ollen mukautettava lyhytaikaisiin likvideihin sijoituksiin.

5.1.2   Komission suorittama toimenpiteen valikoivuuden arviointi

Komission suorittama toimenpiteen valikoivuuden arviointi

| (170) | FFT väittää, että vaikka markkinaehtoperiaatteen noudattamista koskeva komission analyysi oli asianmukainen, aloittamispäätöksessä ei esitetty mitään todisteita siitä, että FFT:n kohtelu olisi ollut suotuisampaa kuin vastaavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien muiden Luxemburgin verovelvollisten kohtelu. Aloittamispäätöksessä ei verrattu lainkaan FFT:n asemaa muiden Luxemburgin verovelvollisten asemaan – ei esimerkiksi niiden 21 verovelvollisen asemaan, joiden APA:t komissio tutki. |
| --- | --- |

(170)

FFT väittää, että vaikka markkinaehtoperiaatteen noudattamista koskeva komission analyysi oli asianmukainen, aloittamispäätöksessä ei esitetty mitään todisteita siitä, että FFT:n kohtelu olisi ollut suotuisampaa kuin vastaavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa olevien muiden Luxemburgin verovelvollisten kohtelu. Aloittamispäätöksessä ei verrattu lainkaan FFT:n asemaa muiden Luxemburgin verovelvollisten asemaan – ei esimerkiksi niiden 21 verovelvollisen asemaan, joiden APA:t komissio tutki.

| (171) | FFT oli saanut luvan tehdä APA:n Luxemburgin verohallinnon kanssa, kuten kuka tahansa muu verovelvollinen, joka harjoittaa tosiasiallisesti toimintaa Luxemburgissa. |
| --- | --- |

(171)

FFT oli saanut luvan tehdä APA:n Luxemburgin verohallinnon kanssa, kuten kuka tahansa muu verovelvollinen, joka harjoittaa tosiasiallisesti toimintaa Luxemburgissa.

| (172) | Lisäksi FFT:hen Luxemburgissa sovellettu yhteisöverokanta oli kaikkiaan 28,8 prosenttia (verovuonna 2011), kun taas Italiassa yhteisöveron pääkanta oli noin 33 prosenttia, joten FFT:n suurempi voitto olisi johtanut vähennyskelpoisten kulujen määrän kasvuun Italiassa, sillä valtaosa FFT:n lainoista on annettu Fiat Finance S.p.A:lle. Ei siis ole selvää, millaista ”tukea” konserni on kokonaisuudessaan saanut, kun FFT on ilmoittanut pienemmän voiton Luxemburgissa, jolloin myös korkovähennykset Italiassa ovat jääneet pienemmiksi. |
| --- | --- |

(172)

Lisäksi FFT:hen Luxemburgissa sovellettu yhteisöverokanta oli kaikkiaan 28,8 prosenttia (verovuonna 2011), kun taas Italiassa yhteisöveron pääkanta oli noin 33 prosenttia, joten FFT:n suurempi voitto olisi johtanut vähennyskelpoisten kulujen määrän kasvuun Italiassa, sillä valtaosa FFT:n lainoista on annettu Fiat Finance S.p.A:lle. Ei siis ole selvää, millaista ”tukea” konserni on kokonaisuudessaan saanut, kun FFT on ilmoittanut pienemmän voiton Luxemburgissa, jolloin myös korkovähennykset Italiassa ovat jääneet pienemmiksi.

5.2   FFT:n toiset huomautukset

FFT:n toiset huomautukset

5.2.1   APA:sta ei aiheudu minkäänlaista etua

APA:sta ei aiheudu minkäänlaista etua

| (173) | FFT:n esittämät toiset huomautukset alkavat APA:n merkitystä koskevalla yleisellä selvityksellä: APA kuuluu yleiseen verojärjestelmään, ja se on hyväksytty Luxemburgin verojärjestelmässä. FFT:n APA on yleiskirjeessä annettujen ohjeiden mukainen eikä poikkea Luxemburgin yleisestä verojärjestelmästä. Se on voimassa viisi vuotta, mikä vastaa APA:n normaalia voimassaoloaikaa muissa jäsenvaltioissa. |
| --- | --- |

(173)

FFT:n esittämät toiset huomautukset alkavat APA:n merkitystä koskevalla yleisellä selvityksellä: APA kuuluu yleiseen verojärjestelmään, ja se on hyväksytty Luxemburgin verojärjestelmässä. FFT:n APA on yleiskirjeessä annettujen ohjeiden mukainen eikä poikkea Luxemburgin yleisestä verojärjestelmästä. Se on voimassa viisi vuotta, mikä vastaa APA:n normaalia voimassaoloaikaa muissa jäsenvaltioissa.

| (174) | Siirtohinnoittelua koskevat Luxemburgin säännöt, joihin yleiskirje perustuu, ovat osa yleistä verojärjestelmää, sillä niitä sovelletaan konserniin kuuluviin etuyhteysyhtiöihin konsernin sisäisten liiketoimien yhteydessä. Siirtohinnoittelua koskevat Luxemburgin säännöt eivät poikkea yleisestä verojärjestelmästä, koska niissä noudatetaan käytännössä OECD:n siirtohinnoitteluohjeita ja niillä pyritään määrittämään puhtaasti markkinaehtoinen voitto. |
| --- | --- |

(174)

Siirtohinnoittelua koskevat Luxemburgin säännöt, joihin yleiskirje perustuu, ovat osa yleistä verojärjestelmää, sillä niitä sovelletaan konserniin kuuluviin etuyhteysyhtiöihin konsernin sisäisten liiketoimien yhteydessä. Siirtohinnoittelua koskevat Luxemburgin säännöt eivät poikkea yleisestä verojärjestelmästä, koska niissä noudatetaan käytännössä OECD:n siirtohinnoitteluohjeita ja niillä pyritään määrittämään puhtaasti markkinaehtoinen voitto.

| (175) | Aloittamispäätöksessä ilmaistujen, siirtohinnoittelun vahvistamismenetelmän valintaa koskevien komission epäilysten osalta FFT väittää, että TNMM on OECD:n vahvistama yleisesti hyväksytty menetelmä, joka on Luxemburgin yleisen verojärjestelmän mukainen. Komissio on myöntänyt, että TNMM:ää käytetään laajalti ja että sen käytössä voi ilmetä hankaluuksia (67). Muutamia yksittäisiä seikkoja koskevat ohjeet ovat puutteellisia, mutta komissio katsoo oikeudekseen ratkaista siirtohinnoitteluun liittyvät ristiriitaiset kysymykset sen perusteella, mikä on sen oma näkemys TNMM:n soveltamistavasta kyseisessä tapauksessa. Lisäksi FFT:n verotettava voitto vastaa lain mukaan ilmoitettavaa voittoa, mikä vahvistaa jälleen, ettei TNMM:n käytöstä aiheudu minkäänlaista taloudellista etua FFT:lle. |
| --- | --- |

(175)

Aloittamispäätöksessä ilmaistujen, siirtohinnoittelun vahvistamismenetelmän valintaa koskevien komission epäilysten osalta FFT väittää, että TNMM on OECD:n vahvistama yleisesti hyväksytty menetelmä, joka on Luxemburgin yleisen verojärjestelmän mukainen. Komissio on myöntänyt, että TNMM:ää käytetään laajalti ja että sen käytössä voi ilmetä hankaluuksia (67). Muutamia yksittäisiä seikkoja koskevat ohjeet ovat puutteellisia, mutta komissio katsoo oikeudekseen ratkaista siirtohinnoitteluun liittyvät ristiriitaiset kysymykset sen perusteella, mikä on sen oma näkemys TNMM:n soveltamistavasta kyseisessä tapauksessa. Lisäksi FFT:n verotettava voitto vastaa lain mukaan ilmoitettavaa voittoa, mikä vahvistaa jälleen, ettei TNMM:n käytöstä aiheudu minkäänlaista taloudellista etua FFT:lle.

67

| (176) | FFT:n mukaan veroviranomaisilla pitäisi olla jonkinlainen harkintavalta niiden soveltaessa TNMM:ää, sillä verotettavan voiton laskeminen kyseisen menetelmän avulla ei koskaan johda yhteen ainoaan tulokseen vaan joukkoon päteviä tuloksia. Näin ollen FFT:n laskeman (ja Luxemburgin verohallinnon hyväksymän) verotettavan tulon ja komission olettaman verotettavan tulon välistä eroa ei pitäisi katsoa valtiontukisäännöissä tarkoitetuksi eduksi. Tällainen etu aiheutuu vain, jos toimenpide poikkeaa selvästi siirtohinnan määrittämistä koskevista vakiosäännöistä ja ylittää verohallinnon käytettävissä olevan harkintavallan (68). Jos näin ei ole, komissio puuttuu epäasianmukaisesti jäsenvaltion toimivaltaan verotuksen alalla. |
| --- | --- |

(176)

FFT:n mukaan veroviranomaisilla pitäisi olla jonkinlainen harkintavalta niiden soveltaessa TNMM:ää, sillä verotettavan voiton laskeminen kyseisen menetelmän avulla ei koskaan johda yhteen ainoaan tulokseen vaan joukkoon päteviä tuloksia. Näin ollen FFT:n laskeman (ja Luxemburgin verohallinnon hyväksymän) verotettavan tulon ja komission olettaman verotettavan tulon välistä eroa ei pitäisi katsoa valtiontukisäännöissä tarkoitetuksi eduksi. Tällainen etu aiheutuu vain, jos toimenpide poikkeaa selvästi siirtohinnan määrittämistä koskevista vakiosäännöistä ja ylittää verohallinnon käytettävissä olevan harkintavallan (68). Jos näin ei ole, komissio puuttuu epäasianmukaisesti jäsenvaltion toimivaltaan verotuksen alalla.

68

| (177) | FFT väittää vielä, että komission olisi pitänyt ottaa edun olemassaoloa arvioidessaan huomioon konserniin kohdistunut kokonaisvaikutus. Fiat-konserni ei saa etua, sillä veropohjan kasvu Luxemburgissa tasoittuu verovähennysten kasvulla muissa Euroopan maissa (viime vuosina lähinnä Italiassa). FFT:n mukaan tämä vaikutus on tunnustettu monissa komission päätöksissä (69). |
| --- | --- |

(177)

FFT väittää vielä, että komission olisi pitänyt ottaa edun olemassaoloa arvioidessaan huomioon konserniin kohdistunut kokonaisvaikutus. Fiat-konserni ei saa etua, sillä veropohjan kasvu Luxemburgissa tasoittuu verovähennysten kasvulla muissa Euroopan maissa (viime vuosina lähinnä Italiassa). FFT:n mukaan tämä vaikutus on tunnustettu monissa komission päätöksissä (69).

69

5.2.2   Valikoimattomuus

Valikoimattomuus

| (178) | FFT:n mukaan toimenpiteen valikoivuuden arvioinnissa huomioon otettavaan viitejärjestelmään voivat sisältyä ainoastaan yhtiöt, joita siirtohinnoittelusäännöt koskevat, eli yhtiöt, jotka toteuttavat liiketoimia ainoastaan niihin etuyhteydessä olevien kolmansien kanssa. Tämä on tunnustettu groepsrentebox-tukiohjelmaa koskevassa komission päätöksessä (70), jossa vahvistetaan lainanottoon liittyvän rahoitustoiminnan osalta, ettei etuyhteysyritysten tosiasiallinen ja oikeudellinen tilanne ole verrattavissa sellaisten yritysten vastaaviin tilanteisiin, jotka eivät ole etuyhteydessä keskenään. Valikoivuuden osoittaakseen komission olisi siis todistettava, että FFT on saanut APA:n erilaisin edellytyksin kuin muut Luxemburgissa rahoitustoimintaa harjoittavat konserniyksiköt. Yleiskirjeessä selitetään kuitenkin, että APA on kaikkien rahoituskonserneihin kuuluvien yhtiöiden käytettävissä. Toimenpide ei siis ole valikoiva. |
| --- | --- |

(178)

FFT:n mukaan toimenpiteen valikoivuuden arvioinnissa huomioon otettavaan viitejärjestelmään voivat sisältyä ainoastaan yhtiöt, joita siirtohinnoittelusäännöt koskevat, eli yhtiöt, jotka toteuttavat liiketoimia ainoastaan niihin etuyhteydessä olevien kolmansien kanssa. Tämä on tunnustettu groepsrentebox-tukiohjelmaa koskevassa komission päätöksessä (70), jossa vahvistetaan lainanottoon liittyvän rahoitustoiminnan osalta, ettei etuyhteysyritysten tosiasiallinen ja oikeudellinen tilanne ole verrattavissa sellaisten yritysten vastaaviin tilanteisiin, jotka eivät ole etuyhteydessä keskenään. Valikoivuuden osoittaakseen komission olisi siis todistettava, että FFT on saanut APA:n erilaisin edellytyksin kuin muut Luxemburgissa rahoitustoimintaa harjoittavat konserniyksiköt. Yleiskirjeessä selitetään kuitenkin, että APA on kaikkien rahoituskonserneihin kuuluvien yhtiöiden käytettävissä. Toimenpide ei siis ole valikoiva.

70

| (179) | Yleensä komissio hyväksyy ennakkoratkaisut keinona tuoda verovelvollisille oikeusvarmuutta ja oikeudellista ennakoitavuutta verotusasemastaan. Luxemburgin verohallinnon antamat ennakkoratkaisut eivät ole harkinnanvaraisia, vaan niissä noudatetaan yleiskirjeen periaatteita. Yleiskirjeessä puolestaan viitataan nimenomaisesti OECD:n mallisopimuksen 9 artiklassa määriteltyyn markkinaehtoperiaatteeseen ja annetaan ohjeita ja täsmennyksiä vähimmäispääomavaatimuksista ja siirtohinta-analyysistä, joita konsernin sisäistä rahoitustoimintaa harjoittavan luxemburgilaisen yhtiön on noudatettava. Yleiskirjeessä annetut ohjeet rajoittavat siis sitäkin vähäistä harkintavaltaa, joka Luxemburgin verohallinnolla on. Lisäksi tämä verohallinnolle jäävä vähäinen harkintavalta perustuu olennaisesti OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden soveltamiseen. Yksin tämän perusteella ei voida todeta, että kyse olisi valtiontuesta. FFT väittää vielä, että FFT:n APA:ta tarkastellaan säännöllisin väliajoin uudelleen ja se on voimassa enintään viisi vuotta. |
| --- | --- |

(179)

Yleensä komissio hyväksyy ennakkoratkaisut keinona tuoda verovelvollisille oikeusvarmuutta ja oikeudellista ennakoitavuutta verotusasemastaan. Luxemburgin verohallinnon antamat ennakkoratkaisut eivät ole harkinnanvaraisia, vaan niissä noudatetaan yleiskirjeen periaatteita. Yleiskirjeessä puolestaan viitataan nimenomaisesti OECD:n mallisopimuksen 9 artiklassa määriteltyyn markkinaehtoperiaatteeseen ja annetaan ohjeita ja täsmennyksiä vähimmäispääomavaatimuksista ja siirtohinta-analyysistä, joita konsernin sisäistä rahoitustoimintaa harjoittavan luxemburgilaisen yhtiön on noudatettava. Yleiskirjeessä annetut ohjeet rajoittavat siis sitäkin vähäistä harkintavaltaa, joka Luxemburgin verohallinnolla on. Lisäksi tämä verohallinnolle jäävä vähäinen harkintavalta perustuu olennaisesti OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden soveltamiseen. Yksin tämän perusteella ei voida todeta, että kyse olisi valtiontuesta. FFT väittää vielä, että FFT:n APA:ta tarkastellaan säännöllisin väliajoin uudelleen ja se on voimassa enintään viisi vuotta.

| (180) | FFT:n mukaan komissio ei myöskään ole osoittanut, että TNMM:n soveltaminen FFT:n APA:ssa eroaisi muista ennakkoratkaisuista, joita on annettu yhtiöille, joiden tilanne on verrattavissa FFT:n tilanteeseen. FFT:n mukaan on kiistatonta, että samankaltaisessa tilanteessa oleva vertailukelpoinen yritys olisi voinut hakea ennakkoratkaisua ja määrittää verotettavan voittonsa TNMM:n avulla. Koska FFT:tä ja vertailukelpoisia yrityksiä koskee sama verotusjärjestelmä, ei ole tarpeen selvittää, onko FFT:hen sovellettu siirtohintojen vahvistamismenetelmä OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukainen (se on sitä joka tapauksessa). |
| --- | --- |

(180)

FFT:n mukaan komissio ei myöskään ole osoittanut, että TNMM:n soveltaminen FFT:n APA:ssa eroaisi muista ennakkoratkaisuista, joita on annettu yhtiöille, joiden tilanne on verrattavissa FFT:n tilanteeseen. FFT:n mukaan on kiistatonta, että samankaltaisessa tilanteessa oleva vertailukelpoinen yritys olisi voinut hakea ennakkoratkaisua ja määrittää verotettavan voittonsa TNMM:n avulla. Koska FFT:tä ja vertailukelpoisia yrityksiä koskee sama verotusjärjestelmä, ei ole tarpeen selvittää, onko FFT:hen sovellettu siirtohintojen vahvistamismenetelmä OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukainen (se on sitä joka tapauksessa).

5.2.3   FFT:n tosiasiallinen tilanne poikkeaa olennaisesti koordinointikeskuksia koskevassa päätöksessä tarkastellusta tilanteesta

FFT:n tosiasiallinen tilanne poikkeaa olennaisesti koordinointikeskuksia koskevassa päätöksessä tarkastellusta tilanteesta

| (181) | FFT:n mukaan aloittamispäätös poikkeaa monissa kohdin huomattavasti aiemmista päätöksistä, joissa komissio on epäillyt, että siirtohintojen vahvistamismenetelmän (kustannusvoittolisämenetelmän) soveltaminen on verotoimenpide, josta on aiheutunut valikoivaa etua (71). Kyseisissä päätöksissä järjestelmä oli ainoastaan tietyt vaatimukset täyttävien verovelvollisten käytössä, kun taas aloittamispäätöksessä komissio kyseenalaistaa ainoastaan TNMM:n soveltamisen, eli erityisesti verotettavan voiton määrittämisen APA-menettelyssä, joka on kaikkien etuyhteysosapuolten kanssa rahoitustoimintaa harjoittavien Luxemburgin verovelvollisten käytettävissä. |
| --- | --- |

(181)

FFT:n mukaan aloittamispäätös poikkeaa monissa kohdin huomattavasti aiemmista päätöksistä, joissa komissio on epäillyt, että siirtohintojen vahvistamismenetelmän (kustannusvoittolisämenetelmän) soveltaminen on verotoimenpide, josta on aiheutunut valikoivaa etua (71). Kyseisissä päätöksissä järjestelmä oli ainoastaan tietyt vaatimukset täyttävien verovelvollisten käytössä, kun taas aloittamispäätöksessä komissio kyseenalaistaa ainoastaan TNMM:n soveltamisen, eli erityisesti verotettavan voiton määrittämisen APA-menettelyssä, joka on kaikkien etuyhteysosapuolten kanssa rahoitustoimintaa harjoittavien Luxemburgin verovelvollisten käytettävissä.

71

| (182) | Lisäksi kyseisissä päätöksissä kustannusvoittolisämenetelmällä määritetty tulo saattoi poiketa huomattavasti lain mukaan ilmoitettavasta voitosta, toisin kuin FFT:llä, jonka TNMM:llä määritetty tulo vastaa yhtiön kirjanpidollista tulosta. Vastaavasti siirtohintojen vahvistamismenetelmää ei edellä mainituissa päätöksissä selvästikään sovellettu OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukaisesti. Nyt tarkasteltavassa tapauksessa kyseisiä ohjeita on noudatettu. Toisin kuin koordinointikeskuksia koskevissa päätöksissä, OECD:n siirtohinnoitteluohjeisiin ei sisälly myöskään siirtohintojen vahvistamista koskevia selkeitä ohjeita tietyn FFT:n harjoittaman toiminnan (kuten rahoitustoiminnan ja varainhallinnan) osalta. |
| --- | --- |

(182)

Lisäksi kyseisissä päätöksissä kustannusvoittolisämenetelmällä määritetty tulo saattoi poiketa huomattavasti lain mukaan ilmoitettavasta voitosta, toisin kuin FFT:llä, jonka TNMM:llä määritetty tulo vastaa yhtiön kirjanpidollista tulosta. Vastaavasti siirtohintojen vahvistamismenetelmää ei edellä mainituissa päätöksissä selvästikään sovellettu OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukaisesti. Nyt tarkasteltavassa tapauksessa kyseisiä ohjeita on noudatettu. Toisin kuin koordinointikeskuksia koskevissa päätöksissä, OECD:n siirtohinnoitteluohjeisiin ei sisälly myöskään siirtohintojen vahvistamista koskevia selkeitä ohjeita tietyn FFT:n harjoittaman toiminnan (kuten rahoitustoiminnan ja varainhallinnan) osalta.

| (183) | FFT väittää lisäksi, ettei komissio ole ottanut huomioon myöskään sitä, että FFT:n APA perustui OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukaiseen taloudelliseen selvitykseen. Selvitys kuitenkin osoittaa, ettei voittoa ollut määritetty mielivaltaisesti eivätkä Luxemburgin veroviranomaiset olleet käyttäneet harkintavaltaa. |
| --- | --- |

(183)

FFT väittää lisäksi, ettei komissio ole ottanut huomioon myöskään sitä, että FFT:n APA perustui OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden mukaiseen taloudelliseen selvitykseen. Selvitys kuitenkin osoittaa, ettei voittoa ollut määritetty mielivaltaisesti eivätkä Luxemburgin veroviranomaiset olleet käyttäneet harkintavaltaa.

6.   LUXEMBURGIN VASTAUS KOLMANSIEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSIIN

LUXEMBURGIN VASTAUS KOLMANSIEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSIIN

| (184) | Luxemburg ilmoitti 5 päivänä tammikuuta 2015 päivätyssä kirjeessään olevansa yhtä mieltä kaikista Fiatin esittämistä huomautuksista. |
| --- | --- |

(184)

Luxemburg ilmoitti 5 päivänä tammikuuta 2015 päivätyssä kirjeessään olevansa yhtä mieltä kaikista Fiatin esittämistä huomautuksista.

7.   KIISTANALAISEN TOIMENPITEEN ARVIOINTI

KIISTANALAISEN TOIMENPITEEN ARVIOINTI

7.1   Valtiontuen olemassaolo

Valtiontuen olemassaolo

| (185) | SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. |
| --- | --- |

(185)

SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

| (186) | Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimenpiteen luokitteleminen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tueksi edellyttää, että kaikki kyseisessä määräyksessä tarkoitetut edellytykset täyttyvät (72). Toimenpiteen määritteleminen kyseisessä määräyksessä tarkoitetuksi valtiontueksi edellyttää näin ollen ensinnäkin, että toimenpide on valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide. Toiseksi kyseisen toimenpiteen on oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, kolmanneksi toimenpiteellä on annettava yritykselle valikoiva etu, ja neljänneksi toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua (73). |
| --- | --- |

(186)

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimenpiteen luokitteleminen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tueksi edellyttää, että kaikki kyseisessä määräyksessä tarkoitetut edellytykset täyttyvät (72). Toimenpiteen määritteleminen kyseisessä määräyksessä tarkoitetuksi valtiontueksi edellyttää näin ollen ensinnäkin, että toimenpide on valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide. Toiseksi kyseisen toimenpiteen on oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, kolmanneksi toimenpiteellä on annettava yritykselle valikoiva etu, ja neljänneksi toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua (73).

72

73

| (187) | Valtiontuen olemassaoloa koskevan ensimmäisen edellytyksen osalta todetaan, että kiistanalaisen ennakkoratkaisun on antanut Luxemburgin suurherttuakunnan verohallinnon alainen välittömistä veroista vastaava yksikkö (Administration des contributions directes). Kyseisessä ennakkoratkaisussa Luxemburgin verohallinto on hyväksynyt FFT:n veroneuvojan ehdottaman menetelmän, jolla voitto kohdennetaan FFT:lle Fiat-konsernin sisällä. Ennakkoratkaisu sitoo Luxemburgin verohallintoa viiden vuoden ajan, ja FFT laskee sen perusteella joka vuosi Luxemburgissa perittävän yhteisöveron määrän. Kiistanalainen ennakkoratkaisu on siis Luxemburgin antama. |
| --- | --- |

(187)

Valtiontuen olemassaoloa koskevan ensimmäisen edellytyksen osalta todetaan, että kiistanalaisen ennakkoratkaisun on antanut Luxemburgin suurherttuakunnan verohallinnon alainen välittömistä veroista vastaava yksikkö (Administration des contributions directes). Kyseisessä ennakkoratkaisussa Luxemburgin verohallinto on hyväksynyt FFT:n veroneuvojan ehdottaman menetelmän, jolla voitto kohdennetaan FFT:lle Fiat-konsernin sisällä. Ennakkoratkaisu sitoo Luxemburgin verohallintoa viiden vuoden ajan, ja FFT laskee sen perusteella joka vuosi Luxemburgissa perittävän yhteisöveron määrän. Kiistanalainen ennakkoratkaisu on siis Luxemburgin antama.

| (188) | Toimenpiteen rahoittamisesta valtion varoilla todetaan, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimenpidettä, jolla viranomaiset myöntävät tietyille yrityksille verovapautuksen ja jolla ei tosin siirretä valtion varoja mutta asetetaan edunsaajat taloudellisesti edullisempaan asemaan kuin muut verovelvolliset, on pidettävä valtiontukena (74). Komissio osoittaa 7.2 jaksossa, että kiistanalainen ennakkoratkaisu johtaa FFT:ltä Luxemburgissa perittävän veron alentumiseen ja että FFT voi sen avulla välttää veron, joka sen olisi muutoin maksettava Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaisesti. Sen vuoksi on katsottava, että ennakkoratkaisu johtaa valtion varojen menettämiseen, sillä FFT:ltä perittävien verojen alentuminen pienentää verotuloja, jotka olisivat ilman kyseistä veron alennusta olleet Luxemburgin käytössä. |
| --- | --- |

(188)

Toimenpiteen rahoittamisesta valtion varoilla todetaan, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimenpidettä, jolla viranomaiset myöntävät tietyille yrityksille verovapautuksen ja jolla ei tosin siirretä valtion varoja mutta asetetaan edunsaajat taloudellisesti edullisempaan asemaan kuin muut verovelvolliset, on pidettävä valtiontukena (74). Komissio osoittaa 7.2 jaksossa, että kiistanalainen ennakkoratkaisu johtaa FFT:ltä Luxemburgissa perittävän veron alentumiseen ja että FFT voi sen avulla välttää veron, joka sen olisi muutoin maksettava Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaisesti. Sen vuoksi on katsottava, että ennakkoratkaisu johtaa valtion varojen menettämiseen, sillä FFT:ltä perittävien verojen alentuminen pienentää verotuloja, jotka olisivat ilman kyseistä veron alennusta olleet Luxemburgin käytössä.

74

| (189) | Valtiontuen olemassaolon toisen edellytyksen osalta todetaan, että FFT kuuluu Fiat-konserniin, joka toimii maailmanlaajuisesti ja harjoittaa toimintaa kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Näin ollen kaikki sille myönnetty tuki on omiaan vaikuttamaan unionin sisäiseen kauppaan. Valtion myöntämän toimenpiteen katsotaan myös vääristävän tai uhkaavan vääristää kilpailua, kun se on omiaan vahvistamaan edunsaajan asemaa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna (75). Koska FFT vapautuu kiistanalaisen ennakkoratkaisun ansiosta verosta, jonka se olisi normaalisti ollut velvollinen maksamaan Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaisesti, kyseinen ennakkoratkaisu vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua vahvistamalla FFT:n ja Fiat-konsernin rahoitusasemaa. Näin myös neljäs valtiontuen olemassaoloa koskeva edellytys täyttyy nyt tarkasteltavassa tapauksessa. |
| --- | --- |

(189)

Valtiontuen olemassaolon toisen edellytyksen osalta todetaan, että FFT kuuluu Fiat-konserniin, joka toimii maailmanlaajuisesti ja harjoittaa toimintaa kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Näin ollen kaikki sille myönnetty tuki on omiaan vaikuttamaan unionin sisäiseen kauppaan. Valtion myöntämän toimenpiteen katsotaan myös vääristävän tai uhkaavan vääristää kilpailua, kun se on omiaan vahvistamaan edunsaajan asemaa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna (75). Koska FFT vapautuu kiistanalaisen ennakkoratkaisun ansiosta verosta, jonka se olisi normaalisti ollut velvollinen maksamaan Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaisesti, kyseinen ennakkoratkaisu vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua vahvistamalla FFT:n ja Fiat-konsernin rahoitusasemaa. Näin myös neljäs valtiontuen olemassaoloa koskeva edellytys täyttyy nyt tarkasteltavassa tapauksessa.

75

| (190) | Komissio selittää tuen olemassaoloa koskevan kolmannen edellytyksen osalta 7.2 jaksossa, miksi se katsoo, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan valikoiva etu FFT:lle siltä osin kuin ratkaisu johtaa FFT:ltä Luxemburgissa perittävien verojen alentumiseen, koska FFT välttää veron, joka sen pitäisi maksaa tavanomaisen yhteisöverojärjestelmän mukaisesti. Näin ollen kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätyt tuen olemassaolon edellytykset täyttyvät. |
| --- | --- |

(190)

Komissio selittää tuen olemassaoloa koskevan kolmannen edellytyksen osalta 7.2 jaksossa, miksi se katsoo, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan valikoiva etu FFT:lle siltä osin kuin ratkaisu johtaa FFT:ltä Luxemburgissa perittävien verojen alentumiseen, koska FFT välttää veron, joka sen pitäisi maksaa tavanomaisen yhteisöverojärjestelmän mukaisesti. Näin ollen kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätyt tuen olemassaolon edellytykset täyttyvät.

7.2   Valikoivan edun olemassaolo

Valikoivan edun olemassaolo

| (191) | Vakiintuneessa oikeuskäytännössä todetaan, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan ”on ratkaistava, onko tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä jokin kansallinen toimenpide omiaan suosimaan ’jotakin yritystä tai tuotannonalaa’ verrattuna muihin, jotka ovat kyseisellä järjestelmällä tavoitellun päämäärän kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa. Jos näin on, kyseessä oleva toimenpide täyttää valikoivuutta koskevan edellytyksen” (76). |
| --- | --- |

(191)

Vakiintuneessa oikeuskäytännössä todetaan, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan ”on ratkaistava, onko tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä jokin kansallinen toimenpide omiaan suosimaan ’jotakin yritystä tai tuotannonalaa’ verrattuna muihin, jotka ovat kyseisellä järjestelmällä tavoitellun päämäärän kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa. Jos näin on, kyseessä oleva toimenpide täyttää valikoivuutta koskevan edellytyksen” (76).

76

| (192) | Unionin tuomioistuin on käyttänyt verotusta koskevissa tuomioissaan kolmivaiheista tarkastelua sen ratkaisemiseksi, onko jokin verotoimenpide valikoiva (77). Aluksi on määritettävä, mikä on asianomaisessa jäsenvaltiossa sovellettava yleinen tai normaali verojärjestelmä, jäljempänä ’viitejärjestelmä’. Sitten on selvitettävä, poikkeaako kyseinen verotoimenpide viitejärjestelmästä, koska sillä otetaan käyttöön erilainen kohtelu sellaisten talouden toimijoiden välillä, jotka ovat kyseisen jäsenvaltion verojärjestelmän oman tavoitteen kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa. Jos toimenpide poikkeaa viitejärjestelmästä, on kolmannessa vaiheessa määritettävä, onko kyseinen toimenpide perusteltu viitejärjestelmän luonteen tai yleisen rakenteen vuoksi. Verotoimenpide, joka poikkeaa viitejärjestelmästä, voi olla perusteltu, mikäli kyseessä oleva jäsenvaltio voi osoittaa, että toimenpide on suora seuraus jäsenvaltion verojärjestelmän perus- tai pääperiaatteista (78). Jos näin on, kyseinen verotoimenpide ei ole valikoiva. Kolmannessa vaiheessa todistustaakka on asianomaisella jäsenvaltiolla. |
| --- | --- |

(192)

Unionin tuomioistuin on käyttänyt verotusta koskevissa tuomioissaan kolmivaiheista tarkastelua sen ratkaisemiseksi, onko jokin verotoimenpide valikoiva (77). Aluksi on määritettävä, mikä on asianomaisessa jäsenvaltiossa sovellettava yleinen tai normaali verojärjestelmä, jäljempänä ’viitejärjestelmä’. Sitten on selvitettävä, poikkeaako kyseinen verotoimenpide viitejärjestelmästä, koska sillä otetaan käyttöön erilainen kohtelu sellaisten talouden toimijoiden välillä, jotka ovat kyseisen jäsenvaltion verojärjestelmän oman tavoitteen kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa. Jos toimenpide poikkeaa viitejärjestelmästä, on kolmannessa vaiheessa määritettävä, onko kyseinen toimenpide perusteltu viitejärjestelmän luonteen tai yleisen rakenteen vuoksi. Verotoimenpide, joka poikkeaa viitejärjestelmästä, voi olla perusteltu, mikäli kyseessä oleva jäsenvaltio voi osoittaa, että toimenpide on suora seuraus jäsenvaltion verojärjestelmän perus- tai pääperiaatteista (78). Jos näin on, kyseinen verotoimenpide ei ole valikoiva. Kolmannessa vaiheessa todistustaakka on asianomaisella jäsenvaltiolla.

77

78

7.2.1   Viitejärjestelmän määrittäminen

Viitejärjestelmän määrittäminen

7.2.1.1   Viitejärjestelmä on Luxemburgin yleinen yhteisöverojärjestelmä.

Viitejärjestelmä on Luxemburgin yleinen yhteisöverojärjestelmä.

| (193) | Tukitoimenpiteen valikoivuutta tarkasteltaessa viitejärjestelmänä pidetään pääsääntöisesti sellaisten yhdenmukaisten sääntöjen kokonaisuutta, joita sovelletaan objektiivisten kriteerien perusteella kaikkiin viitejärjestelmän soveltamisalaan, sellaisena kuin se järjestelmän tavoitteen perusteella määritellään, kuuluviin yrityksiin. |
| --- | --- |

(193)

Tukitoimenpiteen valikoivuutta tarkasteltaessa viitejärjestelmänä pidetään pääsääntöisesti sellaisten yhdenmukaisten sääntöjen kokonaisuutta, joita sovelletaan objektiivisten kriteerien perusteella kaikkiin viitejärjestelmän soveltamisalaan, sellaisena kuin se järjestelmän tavoitteen perusteella määritellään, kuuluviin yrityksiin.

| (194) | Komissio katsoo, että nyt tarkasteltavassa tapauksessa viitejärjestelmä on Luxemburgin yleinen yhteisöverojärjestelmä, jonka tarkoituksena on kaikkien Luxemburgissa verovelvollisten yhtiöiden voittojen verottaminen (79). Luxemburgin yhteisöverojärjestelmää sovelletaan kotimaisiin yhtiöihin sekä Luxemburgissa asuviin ulkomaisiin yhtiöihin, myös ulkomaisten yhtiöiden Luxemburgin sivuliikkeisiin. Yhtiön katsotaan asuvan Luxemburgissa, jos sen sääntömääräinen kotipaikka tai keskushallinto sijaitsee Luxemburgissa. Kotimaiset yhtiöt sekä Luxemburgissa asuvat ulkomaiset yhtiöt ovat velvollisia maksamaan yhteisöveroa maailmanlaajuisesti tekemistään voitoista, ellei sovelleta kaksinkertaista verotusta koskevaa sopimusta. Ulkomailla asuvat yhtiöt ovat velvollisia maksamaan yhteisöveroa vain tietyn tyyppisistä Luxemburgista peräisin olevista tuloista (80). Vero maksetaan toteutuneista voitoista, joista vähennetään verovähennyskelpoiset menot ja tappiot. Vähennyksiä voidaan siirtää seuraaville tilivuosille rajattomasti. |
| --- | --- |

(194)

Komissio katsoo, että nyt tarkasteltavassa tapauksessa viitejärjestelmä on Luxemburgin yleinen yhteisöverojärjestelmä, jonka tarkoituksena on kaikkien Luxemburgissa verovelvollisten yhtiöiden voittojen verottaminen (79). Luxemburgin yhteisöverojärjestelmää sovelletaan kotimaisiin yhtiöihin sekä Luxemburgissa asuviin ulkomaisiin yhtiöihin, myös ulkomaisten yhtiöiden Luxemburgin sivuliikkeisiin. Yhtiön katsotaan asuvan Luxemburgissa, jos sen sääntömääräinen kotipaikka tai keskushallinto sijaitsee Luxemburgissa. Kotimaiset yhtiöt sekä Luxemburgissa asuvat ulkomaiset yhtiöt ovat velvollisia maksamaan yhteisöveroa maailmanlaajuisesti tekemistään voitoista, ellei sovelleta kaksinkertaista verotusta koskevaa sopimusta. Ulkomailla asuvat yhtiöt ovat velvollisia maksamaan yhteisöveroa vain tietyn tyyppisistä Luxemburgista peräisin olevista tuloista (80). Vero maksetaan toteutuneista voitoista, joista vähennetään verovähennyskelpoiset menot ja tappiot. Vähennyksiä voidaan siirtää seuraaville tilivuosille rajattomasti.

79

80

| (195) | Luxemburgin yhteisövero muodostuu yrityksen tuloista kannettavasta verosta (impôt sur le revenu des collectivités), jäljempänä ’IRC-vero’, jonka verokanta on 21 prosenttia, sekä Luxemburgin kaupunkiin sijoittautuneilta yhtiöiltä kannettavasta kunnallisesta liikeyritysten voittoverosta (impôt commercial communal), jonka verokanta on 6,75 prosenttia. Lisäksi 21 prosentin IRC-veroa korotetaan 5 prosenttia, ja kyseiset varat ohjataan työttömyysrahastoon (81). Näin ollen Luxemburgissa toimivien yhtiöiden tuloista perittävä kokonaisverokanta on ollut 1 päivästä tammikuuta 2011 lähtien 28,80 prosenttia (82) (83). |
| --- | --- |

(195)

Luxemburgin yhteisövero muodostuu yrityksen tuloista kannettavasta verosta (impôt sur le revenu des collectivités), jäljempänä ’IRC-vero’, jonka verokanta on 21 prosenttia, sekä Luxemburgin kaupunkiin sijoittautuneilta yhtiöiltä kannettavasta kunnallisesta liikeyritysten voittoverosta (impôt commercial communal), jonka verokanta on 6,75 prosenttia. Lisäksi 21 prosentin IRC-veroa korotetaan 5 prosenttia, ja kyseiset varat ohjataan työttömyysrahastoon (81). Näin ollen Luxemburgissa toimivien yhtiöiden tuloista perittävä kokonaisverokanta on ollut 1 päivästä tammikuuta 2011 lähtien 28,80 prosenttia (82) (83).

81

82

83

| (196) | Verotettava voitto, josta kannetaan Luxemburgin yhteisövero, lasketaan lähtökohtaisesti verovelvollisen liikekirjanpidon perusteella lukuun ottamatta Luxemburgin verolainsäädäntöön perustuvia korjauksia, jotka koskevat lähinnä osinkojen/arvonmuutosten vapauttamista verosta, vähennyskelvottomien menojen (84) uudelleenkirjaamista, sellaisten liiketoimien nettotulokseen tehtäviä oikaisuja, joissa ei ole noudatettu markkinaehtoperiaatetta, ja toisistaan poikkeavien poistosääntöjen soveltamista kirjanpidossa ja verotuksessa. |
| --- | --- |

(196)

Verotettava voitto, josta kannetaan Luxemburgin yhteisövero, lasketaan lähtökohtaisesti verovelvollisen liikekirjanpidon perusteella lukuun ottamatta Luxemburgin verolainsäädäntöön perustuvia korjauksia, jotka koskevat lähinnä osinkojen/arvonmuutosten vapauttamista verosta, vähennyskelvottomien menojen (84) uudelleenkirjaamista, sellaisten liiketoimien nettotulokseen tehtäviä oikaisuja, joissa ei ole noudatettu markkinaehtoperiaatetta, ja toisistaan poikkeavien poistosääntöjen soveltamista kirjanpidossa ja verotuksessa.

84

| (197) | Markkinoilla liiketoimintaa harjoittavien, integroitumattomien/kotimaisten, riippumattomien yhtiöiden verotettava voitto on verrattain helppo laskea, koska se perustuu tulojen ja kilpailumarkkinoilla määräytyvien menojen väliseen eroon. FFT:n kaltaisten monikansalliseen konserniin kuuluvien, verotuksen kannalta integroituneiden yhtiöiden verotettavan voiton laskemisessa on sen sijaan käytettävä epäsuoria tietoja. Integroitumattomat riippumattomat yhtiöt voivat ottaa yhteisöveron veropohjan määrittämisen lähtökohdaksi kirjanpidolliset voitot, sillä nämä voitot perustuvat yhtiön hankkimien tuotantopanosten ja sen myymien tuotteiden ja palvelujen markkinaehdoin määräytyneisiin hintoihin. Sitä vastoin integroitunut yhtiö, joka toteuttaa liiketoimia samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden kanssa, joutuu arvioimaan näiden konsernin sisäisten liiketoimien hinnan voidakseen määrittää verotettavan voittonsa. Kyseisen arvion tekee konsernissa määräysvaltaa käyttävä yhtiö, eikä se siis määräydy markkinoiden sanelemin ehdoin. |
| --- | --- |

(197)

Markkinoilla liiketoimintaa harjoittavien, integroitumattomien/kotimaisten, riippumattomien yhtiöiden verotettava voitto on verrattain helppo laskea, koska se perustuu tulojen ja kilpailumarkkinoilla määräytyvien menojen väliseen eroon. FFT:n kaltaisten monikansalliseen konserniin kuuluvien, verotuksen kannalta integroituneiden yhtiöiden verotettavan voiton laskemisessa on sen sijaan käytettävä epäsuoria tietoja. Integroitumattomat riippumattomat yhtiöt voivat ottaa yhteisöveron veropohjan määrittämisen lähtökohdaksi kirjanpidolliset voitot, sillä nämä voitot perustuvat yhtiön hankkimien tuotantopanosten ja sen myymien tuotteiden ja palvelujen markkinaehdoin määräytyneisiin hintoihin. Sitä vastoin integroitunut yhtiö, joka toteuttaa liiketoimia samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden kanssa, joutuu arvioimaan näiden konsernin sisäisten liiketoimien hinnan voidakseen määrittää verotettavan voittonsa. Kyseisen arvion tekee konsernissa määräysvaltaa käyttävä yhtiö, eikä se siis määräydy markkinoiden sanelemin ehdoin.

| (198) | Tällainen ero integroitumattomien yhtiöiden, eli konserniin kuulumattomien ja näin ollen riippumattomina pidettävien yhtiöiden, ja integroituneiden yhtiöiden, eli konserniin kuuluvien yhtiöiden, verotettavan voiton laskentatavoissa ei vaikuta kuitenkaan millään tavalla Luxemburgin yhteisöverojärjestelmän päämäärään, joka on kaikkien Luxemburgissa asuvien yhtiöiden voittojen verottaminen riippumatta siitä, ovatko kyseiset yhtiöt integroituneita vai integroitumattomia. IRC-vero koskee Luxemburgissa toimintaa harjoittavia yhteisöverovelvollisia yrityksiä sekä kaikkia taloudellisia yksikköjä, joilta voidaan periä suoraan IRC-veroa. Yhtiömuoto tai sen rakenne (yritysryhmä tai ei) ei ole ratkaiseva Luxemburgin yhteisöveron kantamisen kannalta. Vaikka voitaisiin katsoa, että rahoituspäätökset tehdään koko konsernin edun mukaisesti, Luxemburgin yhteisöveroa kannetaan yksittäisiltä yksiköiltä, ei konserneilta, ja kiistanalainen ennakkoratkaisu koskee ainoastaan FFT:n verotettavaa voittoa. Verotulojen vähentyminen perustuu siis aina yksinomaan kyseisen yhtiön tulokseen. On totta, että verolainsäädännössä on konserneja koskevia erityissäännöksiä (kuten yhteisverotusjärjestelmä (85)), mutta niiden tavoitteena on varmistaa, että integroitumattomat yritykset ovat tasavertaisessa asemassa konserniksi järjestäytyneiden taloudellisten yksiköiden kanssa, eikä suosia konserneja (86). |
| --- | --- |

(198)

Tällainen ero integroitumattomien yhtiöiden, eli konserniin kuulumattomien ja näin ollen riippumattomina pidettävien yhtiöiden, ja integroituneiden yhtiöiden, eli konserniin kuuluvien yhtiöiden, verotettavan voiton laskentatavoissa ei vaikuta kuitenkaan millään tavalla Luxemburgin yhteisöverojärjestelmän päämäärään, joka on kaikkien Luxemburgissa asuvien yhtiöiden voittojen verottaminen riippumatta siitä, ovatko kyseiset yhtiöt integroituneita vai integroitumattomia. IRC-vero koskee Luxemburgissa toimintaa harjoittavia yhteisöverovelvollisia yrityksiä sekä kaikkia taloudellisia yksikköjä, joilta voidaan periä suoraan IRC-veroa. Yhtiömuoto tai sen rakenne (yritysryhmä tai ei) ei ole ratkaiseva Luxemburgin yhteisöveron kantamisen kannalta. Vaikka voitaisiin katsoa, että rahoituspäätökset tehdään koko konsernin edun mukaisesti, Luxemburgin yhteisöveroa kannetaan yksittäisiltä yksiköiltä, ei konserneilta, ja kiistanalainen ennakkoratkaisu koskee ainoastaan FFT:n verotettavaa voittoa. Verotulojen vähentyminen perustuu siis aina yksinomaan kyseisen yhtiön tulokseen. On totta, että verolainsäädännössä on konserneja koskevia erityissäännöksiä (kuten yhteisverotusjärjestelmä (85)), mutta niiden tavoitteena on varmistaa, että integroitumattomat yritykset ovat tasavertaisessa asemassa konserniksi järjestäytyneiden taloudellisten yksiköiden kanssa, eikä suosia konserneja (86).

85

86

| (199) | Näin ollen se seikka, että integroituneiden yritysten ja integroitumattomien yritysten verotettava tulo lasketaan väistämättä eri tavalla, ei vaikuta mitenkään viitejärjestelmän määrittämiseen arvioitaessa valikoivuutta nyt tarkasteltavassa tapauksessa. Koska Luxemburgin yhteisöverojärjestelmässä verotetaan samalla tavalla kaikkien Luxemburgissa asuvien yhtiöiden voittoja tekemättä minkäänlaista eroa integroituneiden ja integroitumattomien yritysten välillä, näiden kahden tyyppisen yrityksen on katsottava olevan samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa järjestelmän oman tavoitteen kannalta (87). Kiistanalaisen ennakkoratkaisun tavoitteena on nimittäin määrittää FFT:n verotettava voitto Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaisen yhteisöveron kantamista varten, joten ennakkoratkaisua on tarkasteltava suhteessa tähän järjestelmään, jotta voidaan selvittää, onko FFT saanut valikoivan edun. |
| --- | --- |

(199)

Näin ollen se seikka, että integroituneiden yritysten ja integroitumattomien yritysten verotettava tulo lasketaan väistämättä eri tavalla, ei vaikuta mitenkään viitejärjestelmän määrittämiseen arvioitaessa valikoivuutta nyt tarkasteltavassa tapauksessa. Koska Luxemburgin yhteisöverojärjestelmässä verotetaan samalla tavalla kaikkien Luxemburgissa asuvien yhtiöiden voittoja tekemättä minkäänlaista eroa integroituneiden ja integroitumattomien yritysten välillä, näiden kahden tyyppisen yrityksen on katsottava olevan samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa järjestelmän oman tavoitteen kannalta (87). Kiistanalaisen ennakkoratkaisun tavoitteena on nimittäin määrittää FFT:n verotettava voitto Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaisen yhteisöveron kantamista varten, joten ennakkoratkaisua on tarkasteltava suhteessa tähän järjestelmään, jotta voidaan selvittää, onko FFT saanut valikoivan edun.

87

| (200) | FFT väittää, etteivät konserniyhtiöt ja riippumattomat yhtiöt kuulu samaan viitejärjestelmään, ja esittää väitteensä tueksi erilaisia argumentteja. Komissio huomauttaa tästä seuraavaa: |
| --- | --- |

(200)

FFT väittää, etteivät konserniyhtiöt ja riippumattomat yhtiöt kuulu samaan viitejärjestelmään, ja esittää väitteensä tueksi erilaisia argumentteja. Komissio huomauttaa tästä seuraavaa:

| (201) | FFT:n mukaan kiistanalaisen ennakkoratkaisun valikoivuuden arvioinnissa huomioon otettavan viitejärjestelmän tulisi sisältää ainoastaan yrityksiä, joita siirtohinnoittelusäännöt koskevat eli jotka toisin sanoen harjoittavat liiketoimintaa ainoastaan etuyhteysyritysten kanssa (88). Toimenpiteen valikoivuuden osoittaakseen komission pitäisi näin ollen todistaa, että FFT on saanut ennakkoratkaisunsa ehdoin, jotka poikkeavat muihin Luxemburgissa toimiviin konserniin kuuluviin, rahoitustoimintaa harjoittaviin yksiköihin sovellettavista ehdoista (89). FFT:n mukaan tällainen tulkinta on vahvistettu komission päätöksissä, jotka koskevat groepsrentebox-tukiohjelmaa ja konsernin sisäisiä korkoja Unkarissa (90). |
| --- | --- |

(201)

FFT:n mukaan kiistanalaisen ennakkoratkaisun valikoivuuden arvioinnissa huomioon otettavan viitejärjestelmän tulisi sisältää ainoastaan yrityksiä, joita siirtohinnoittelusäännöt koskevat eli jotka toisin sanoen harjoittavat liiketoimintaa ainoastaan etuyhteysyritysten kanssa (88). Toimenpiteen valikoivuuden osoittaakseen komission pitäisi näin ollen todistaa, että FFT on saanut ennakkoratkaisunsa ehdoin, jotka poikkeavat muihin Luxemburgissa toimiviin konserniin kuuluviin, rahoitustoimintaa harjoittaviin yksiköihin sovellettavista ehdoista (89). FFT:n mukaan tällainen tulkinta on vahvistettu komission päätöksissä, jotka koskevat groepsrentebox-tukiohjelmaa ja konsernin sisäisiä korkoja Unkarissa (90).

88

89

90

| (202) | Komissio muistuttaa aluksi, ettei sen päätöskäytäntö sido sitä. Jokaista mahdollista valtiontukitoimenpidettä on tarkasteltava SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrättyjen objektiivisten edellytysten perusteella, joten mahdollisesti ilmenevä ristiriitainen päätöskäytäntö ei vaikuta tässä päätöksessä esitettyjen päätelmien pätevyyteen (91). |
| --- | --- |

(202)

Komissio muistuttaa aluksi, ettei sen päätöskäytäntö sido sitä. Jokaista mahdollista valtiontukitoimenpidettä on tarkasteltava SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrättyjen objektiivisten edellytysten perusteella, joten mahdollisesti ilmenevä ristiriitainen päätöskäytäntö ei vaikuta tässä päätöksessä esitettyjen päätelmien pätevyyteen (91).

91

| (203) | Toisin kuin FFT väittää, yhdessäkään näistä päätöksistä ei kuitenkaan todeta, että viitejärjestelmän tulisi koskea vain integroituneita yrityksiä, kun verotoimenpiteestä hyötyvä yritys on integroitunut yritys. Lisäksi kummassakaan tapauksessa komission päätöksen kohteena olleen verotoimenpiteen tavoite ei ole verrattavissa nyt tarkasteltavassa tapauksessa arvioidun toimenpiteen tavoitteeseen. Kyseisissä päätöksissä esitetyt päätelmät eivät näin ollen myöskään ole sovellettavissa tähän tapaukseen. |
| --- | --- |

(203)

Toisin kuin FFT väittää, yhdessäkään näistä päätöksistä ei kuitenkaan todeta, että viitejärjestelmän tulisi koskea vain integroituneita yrityksiä, kun verotoimenpiteestä hyötyvä yritys on integroitunut yritys. Lisäksi kummassakaan tapauksessa komission päätöksen kohteena olleen verotoimenpiteen tavoite ei ole verrattavissa nyt tarkasteltavassa tapauksessa arvioidun toimenpiteen tavoitteeseen. Kyseisissä päätöksissä esitetyt päätelmät eivät näin ollen myöskään ole sovellettavissa tähän tapaukseen.

| (204) | Alankomaiden viranomaiset ottivat groepsrentebox-tukiohjelman käyttöön vähentääkseen omalla ja vieraalla pääomalla tapahtuvan konsernirahoituksen verokohtelussa olevia eroja sekä vähentääkseen näin arbitraasia näiden kahden konsernin sisäisen rahoitusmuodon välillä (92). Komissio huomautti lopullisessa päätöksessään, että kun huomioon otetaan toimenpiteen tavoite, joka oli omalla ja vieraalla pääomalla tapahtuvan konsernirahoituksen verokohtelussa olevien erojen ja sitä kautta näiden kahden konsernin sisäisen rahoitusmuodon välisen arbitraasin vähentäminen, ”arbitraasi omalla ja vieraalla pääomalla tapahtuvan rahoituksen välillä on mahdollista vain konsernien tapauksessa[, ei siis itsenäisten yritysten tapauksessa]” (93). Komissio arvioi tämän huomautuksen perusteella ja ottaen huomioon tukiohjelman tavoitteen, joka oli ”vähentää arbitraasin käyttöä pääomankorotuksella ja lainalla tapahtuvan rahoituksen välillä ja varmistaa siltä osin verotuksen tasapuolisuus” (94), että kyseisessä asiassa viitejärjestelmään kuuluivat ainoastaan yhteisöveron alaiset yritykset, jotka ovat mukana konsernin sisäisissä suhteissa (95). |
| --- | --- |

(204)

Alankomaiden viranomaiset ottivat groepsrentebox-tukiohjelman käyttöön vähentääkseen omalla ja vieraalla pääomalla tapahtuvan konsernirahoituksen verokohtelussa olevia eroja sekä vähentääkseen näin arbitraasia näiden kahden konsernin sisäisen rahoitusmuodon välillä (92). Komissio huomautti lopullisessa päätöksessään, että kun huomioon otetaan toimenpiteen tavoite, joka oli omalla ja vieraalla pääomalla tapahtuvan konsernirahoituksen verokohtelussa olevien erojen ja sitä kautta näiden kahden konsernin sisäisen rahoitusmuodon välisen arbitraasin vähentäminen, ”arbitraasi omalla ja vieraalla pääomalla tapahtuvan rahoituksen välillä on mahdollista vain konsernien tapauksessa[, ei siis itsenäisten yritysten tapauksessa]” (93). Komissio arvioi tämän huomautuksen perusteella ja ottaen huomioon tukiohjelman tavoitteen, joka oli ”vähentää arbitraasin käyttöä pääomankorotuksella ja lainalla tapahtuvan rahoituksen välillä ja varmistaa siltä osin verotuksen tasapuolisuus” (94), että kyseisessä asiassa viitejärjestelmään kuuluivat ainoastaan yhteisöveron alaiset yritykset, jotka ovat mukana konsernin sisäisissä suhteissa (95).

92

93

94

95

| (205) | Kiistanalaisen ennakkoratkaisun tavoitteena on puolestaan määrittää FFT:n veropohja FFT:ltä perittävän Luxemburgin yhteisöveron laskemista varten. Ensinnäkin vaikka groepsrentebox-päätöksen perusteluissa tarkoitettua tavoitetta voidaan pitää pätevänä ainoastaan, kun kyseessä on konserni (riippumattomilla yhtiöillä ei ole eri rahoitusmuotojen väliseen arbitraasiin liittyvää ongelmaa), veropohjan määrittäminen vuosittain perittävän yhteisöveron laskemista varten koskee yhtä lailla konserniin kuuluvia yksikköjä kuin riippumattomia yhtiöitä. |
| --- | --- |

(205)

Kiistanalaisen ennakkoratkaisun tavoitteena on puolestaan määrittää FFT:n veropohja FFT:ltä perittävän Luxemburgin yhteisöveron laskemista varten. Ensinnäkin vaikka groepsrentebox-päätöksen perusteluissa tarkoitettua tavoitetta voidaan pitää pätevänä ainoastaan, kun kyseessä on konserni (riippumattomilla yhtiöillä ei ole eri rahoitusmuotojen väliseen arbitraasiin liittyvää ongelmaa), veropohjan määrittäminen vuosittain perittävän yhteisöveron laskemista varten koskee yhtä lailla konserniin kuuluvia yksikköjä kuin riippumattomia yhtiöitä.

| (206) | Toiseksi FFT harjoittaa rahoitusyhtiötoimintaa ja tarjoaa palvelujaan ainoastaan Fiat-konsernin muille yrityksille. Sen suorittamia liiketoimia voitaisiin kuitenkin suorittaa yhtä hyvin myös muissa yhteyksissä kuin konsernin sisällä. Yleiskirjeessä verrataan tämän tyyppisiä konsernin sisäisiä rahoitustoimia itsenäisten rahoituslaitosten suorittamiin liiketoimiin (96) ja edellytetään, että kyseisiä rahoituspalveluja vastaava korvaus on oikeasuhteinen joko lainattuun rahamäärään tai hoidettavina olevien varojen todelliseen arvoon nähden. Yleiskirjeessä myönnetään siis, että myös konsernin sisällä toteutetut liiketoimet ovat suoraan verrattavissa markkinoilla toteutettaviin tavanomaisiin liiketoimiin. |
| --- | --- |

(206)

Toiseksi FFT harjoittaa rahoitusyhtiötoimintaa ja tarjoaa palvelujaan ainoastaan Fiat-konsernin muille yrityksille. Sen suorittamia liiketoimia voitaisiin kuitenkin suorittaa yhtä hyvin myös muissa yhteyksissä kuin konsernin sisällä. Yleiskirjeessä verrataan tämän tyyppisiä konsernin sisäisiä rahoitustoimia itsenäisten rahoituslaitosten suorittamiin liiketoimiin (96) ja edellytetään, että kyseisiä rahoituspalveluja vastaava korvaus on oikeasuhteinen joko lainattuun rahamäärään tai hoidettavina olevien varojen todelliseen arvoon nähden. Yleiskirjeessä myönnetään siis, että myös konsernin sisällä toteutetut liiketoimet ovat suoraan verrattavissa markkinoilla toteutettaviin tavanomaisiin liiketoimiin.

96

| (207) | Näiden nyt tarkasteltavan tapauksen ominaispiirteiden perusteella vahvistuu, ettei komission groepsrentebox-päätöksessä esittämää huomautusta, jonka mukaan vieraalla pääomalla tapahtuvaan rahoitukseen liittyvän toiminnan yhteydessä keskenään etuyhteydessä olevat yhtiöt eivät ole oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samankaltaisessa tilanteessa kuin yhtiöt, joilla ei ole etuyhteyttä, voida yleistää koskemaan tilanteita, joissa ennakkoratkaisun tarkoituksena on määrittää veropohja yhteisöveron kantamiseksi. Liiketoimien samankaltaisuutta koskeva yleiskirjeen toteamus vastaa markkinaehtoperiaatteen taustalla olevia periaatteita, joiden mukaan etuyhteysyritysten väliset kauppa- ja rahoitussuhteet eivät saa erota itsenäisten yritysten välisistä kauppa- ja rahoitussuhteista (97). Siirtohinnoittelusääntöjen tarkoituksena on nimenomaan verrata keskenään etuyhteydessä olevien / samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden välisiä liiketoimia itsenäisten yhtiöiden välisiin liiketoimiin ja korjata näiden välillä olevat erot. Edellä esitetyn perusteella on todettava, että FFT pyrkii perustelemaan väitteitään virheellisesti groepsrentebox-päätöksellä. |
| --- | --- |

(207)

Näiden nyt tarkasteltavan tapauksen ominaispiirteiden perusteella vahvistuu, ettei komission groepsrentebox-päätöksessä esittämää huomautusta, jonka mukaan vieraalla pääomalla tapahtuvaan rahoitukseen liittyvän toiminnan yhteydessä keskenään etuyhteydessä olevat yhtiöt eivät ole oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samankaltaisessa tilanteessa kuin yhtiöt, joilla ei ole etuyhteyttä, voida yleistää koskemaan tilanteita, joissa ennakkoratkaisun tarkoituksena on määrittää veropohja yhteisöveron kantamiseksi. Liiketoimien samankaltaisuutta koskeva yleiskirjeen toteamus vastaa markkinaehtoperiaatteen taustalla olevia periaatteita, joiden mukaan etuyhteysyritysten väliset kauppa- ja rahoitussuhteet eivät saa erota itsenäisten yritysten välisistä kauppa- ja rahoitussuhteista (97). Siirtohinnoittelusääntöjen tarkoituksena on nimenomaan verrata keskenään etuyhteydessä olevien / samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden välisiä liiketoimia itsenäisten yhtiöiden välisiin liiketoimiin ja korjata näiden välillä olevat erot. Edellä esitetyn perusteella on todettava, että FFT pyrkii perustelemaan väitteitään virheellisesti groepsrentebox-päätöksellä.

97

| (208) | Sama päätelmä pätee myös konsernin sisäisiin korkoihin Unkarissa sovellettavaa verojärjestelmää koskevaan päätökseen, johon FFT niin ikään tukeutuu. Kyseinen päätös koski järjestelmää, jonka tavoitteena oli vähentää keinottelua (unkarilaisten yritysten välisissä suhteissa) lähentämällä konsernin sisäisten korkojen verotusta konsernin sisäisten osinkojen verotukseen ja lisäämällä näin verojärjestelmän tasapuolisuutta tekniseltä kannalta (98). Keinottelun vähentämisen tavoite, jota komissio piti tuolloin konsernin sisäisille suhteille ominaisena, eroaa nyt tarkasteltavan toimenpiteen tavoitteesta, joka on FFT:n veropohjan määrittäminen Luxemburgin yhteisöveron kantamista varten. Viimeksi mainitun tavoitteen kannalta FFT ei eroa konserniin kuuluvana yksikkönä toisesta (riippumattomasta) yksiköstä, joka ottaa yhteyttä Luxemburgin veroviranomaisiin veropohjansa määrittämistä varten. FFT:n kohdalla veropohjan määrittäminen on toki monimutkaisempaa, sillä se edellyttää siirtohinnoittelusääntöjen ja markkinaehtoperiaatteen soveltamista, kun taas riippumattomalla yhtiöllä verotettava tulo vastaa periaatteessa kirjanpidollista tuloa mahdollisia verolainsäädännön mukaisia korjauksia lukuun ottamatta. Yhteisöverotusta koskevan lainsäädännön ja ennakkoratkaisujen tavoitteena on kuitenkin veron kantaminen Luxemburgissa verovelvollisten yhtiöiden kaikista voitoista riippumatta siitä, kuuluuko verovelvollinen yritys konserniin vai ei. |
| --- | --- |

(208)

Sama päätelmä pätee myös konsernin sisäisiin korkoihin Unkarissa sovellettavaa verojärjestelmää koskevaan päätökseen, johon FFT niin ikään tukeutuu. Kyseinen päätös koski järjestelmää, jonka tavoitteena oli vähentää keinottelua (unkarilaisten yritysten välisissä suhteissa) lähentämällä konsernin sisäisten korkojen verotusta konsernin sisäisten osinkojen verotukseen ja lisäämällä näin verojärjestelmän tasapuolisuutta tekniseltä kannalta (98). Keinottelun vähentämisen tavoite, jota komissio piti tuolloin konsernin sisäisille suhteille ominaisena, eroaa nyt tarkasteltavan toimenpiteen tavoitteesta, joka on FFT:n veropohjan määrittäminen Luxemburgin yhteisöveron kantamista varten. Viimeksi mainitun tavoitteen kannalta FFT ei eroa konserniin kuuluvana yksikkönä toisesta (riippumattomasta) yksiköstä, joka ottaa yhteyttä Luxemburgin veroviranomaisiin veropohjansa määrittämistä varten. FFT:n kohdalla veropohjan määrittäminen on toki monimutkaisempaa, sillä se edellyttää siirtohinnoittelusääntöjen ja markkinaehtoperiaatteen soveltamista, kun taas riippumattomalla yhtiöllä verotettava tulo vastaa periaatteessa kirjanpidollista tuloa mahdollisia verolainsäädännön mukaisia korjauksia lukuun ottamatta. Yhteisöverotusta koskevan lainsäädännön ja ennakkoratkaisujen tavoitteena on kuitenkin veron kantaminen Luxemburgissa verovelvollisten yhtiöiden kaikista voitoista riippumatta siitä, kuuluuko verovelvollinen yritys konserniin vai ei.

98

| (209) | Komissio toteaa tämän perusteella, että kiistanalaista ennakkoratkaisua on tarkasteltava ottamalla viitejärjestelmäksi Luxemburgin yleinen yhteisöverojärjestelmä, jonka muodostavat edellä johdanto-osan 193–208 kappaleessa kuvatut Luxemburgin IRC-veroa koskevat säännöt. Kyseinen viitejärjestelmä muodostuu erityisesti yhtenäisestä sääntöjen kokonaisuudesta, jota sovelletaan objektiivisten kriteerien perusteella verotettaessa riippumattomien yhtiöiden ja konserniin kuuluvien yhtiöiden voittoja. Riippumattomien yhtiöiden verotettava voitto vastaa tavallisesti kirjanpidollista voittoa (lukuun ottamatta muutamia verolainsäädännössä edellytettyjä korjauksia), kun taas konserniin kuuluvat yhtiöt käyttävät voitonjaossa siirtohinnoittelua. Kyseiseen järjestelmän oman tavoitteen perusteella näiden kahden yhtiötyypin, integroitumattomien yhtiöiden ja integroituneiden yhtiöiden, on katsottava olevan samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa. |
| --- | --- |

(209)

Komissio toteaa tämän perusteella, että kiistanalaista ennakkoratkaisua on tarkasteltava ottamalla viitejärjestelmäksi Luxemburgin yleinen yhteisöverojärjestelmä, jonka muodostavat edellä johdanto-osan 193–208 kappaleessa kuvatut Luxemburgin IRC-veroa koskevat säännöt. Kyseinen viitejärjestelmä muodostuu erityisesti yhtenäisestä sääntöjen kokonaisuudesta, jota sovelletaan objektiivisten kriteerien perusteella verotettaessa riippumattomien yhtiöiden ja konserniin kuuluvien yhtiöiden voittoja. Riippumattomien yhtiöiden verotettava voitto vastaa tavallisesti kirjanpidollista voittoa (lukuun ottamatta muutamia verolainsäädännössä edellytettyjä korjauksia), kun taas konserniin kuuluvat yhtiöt käyttävät voitonjaossa siirtohinnoittelua. Kyseiseen järjestelmän oman tavoitteen perusteella näiden kahden yhtiötyypin, integroitumattomien yhtiöiden ja integroituneiden yhtiöiden, on katsottava olevan samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa.

7.2.1.2   Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentti, yleiskirje ja/tai asiaan liittyvä hallintokäytäntö eivät muodosta asianmukaista viitejärjestelmää

Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentti, yleiskirje ja/tai asiaan liittyvä hallintokäytäntö eivät muodosta asianmukaista viitejärjestelmää

| (210) | Luxemburgin mukaan viitejärjestelmän pitäisi käsittää ainoastaan Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentin soveltamisalaan kuuluvat konserniyhtiöt (99). FFT vaikuttaa puolestaan menevän pidemmälle katsomalla, että viitekehyksen tulisi perustua yleiskirjeeseen ja sisältää ainoastaan rahoitustoimintaa harjoittavat konserniyhtiöt (100). Näiden näkemysten perusteella toimenpiteen valikoivuuden toteaminen edellyttäisi sen osoittamista, että FFT on hyötynyt siitä, että siihen on sovellettu Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momenttia ja/tai yleiskirjettä eri tavalla kuin muihin FFT:n kanssa samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa oleviin, rahoitustoimintaa harjoittaviin konserniyksiköihin. Komission olisi siis pitänyt verrata kiistanalaista ennakkoratkaisua sille toimitettuihin 21 muun verovelvollisen kanssa tehtyihin siirtohinnoittelun ennakkosopimuksiin (katso johdanto-osan 8 kappale) (101). Luxemburgin ja FFT:n mukaan ennakkoratkaisu ei anna minkäänlaista valikoivaa etua, sillä FFT:n kohtelu on Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentin, yleiskirjeen ja asiaan liittyvän hallintokäytännön mukaista. |
| --- | --- |

(210)

Luxemburgin mukaan viitejärjestelmän pitäisi käsittää ainoastaan Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentin soveltamisalaan kuuluvat konserniyhtiöt (99). FFT vaikuttaa puolestaan menevän pidemmälle katsomalla, että viitekehyksen tulisi perustua yleiskirjeeseen ja sisältää ainoastaan rahoitustoimintaa harjoittavat konserniyhtiöt (100). Näiden näkemysten perusteella toimenpiteen valikoivuuden toteaminen edellyttäisi sen osoittamista, että FFT on hyötynyt siitä, että siihen on sovellettu Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momenttia ja/tai yleiskirjettä eri tavalla kuin muihin FFT:n kanssa samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa oleviin, rahoitustoimintaa harjoittaviin konserniyksiköihin. Komission olisi siis pitänyt verrata kiistanalaista ennakkoratkaisua sille toimitettuihin 21 muun verovelvollisen kanssa tehtyihin siirtohinnoittelun ennakkosopimuksiin (katso johdanto-osan 8 kappale) (101). Luxemburgin ja FFT:n mukaan ennakkoratkaisu ei anna minkäänlaista valikoivaa etua, sillä FFT:n kohtelu on Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentin, yleiskirjeen ja asiaan liittyvän hallintokäytännön mukaista.

99

100

101

| (211) | Komissio ei hyväksy tätä perustelua. |
| --- | --- |

(211)

Komissio ei hyväksy tätä perustelua.

| (212) | Kuten johdanto-osan 198 kappaleessa selitetään, Luxemburgin yhteisöverojärjestelmän tavoitteena on kantaa veroa kaikkien sen verotusvaltaan kuuluvien yritysten voitoista riippumatta siitä, onko kyseessä integroitunut vai integroitumaton yhtiö. Kuten johdanto-osan 194 kappaleessa selitetään, Luxemburgin yhteisöveroa kannetaan kotimaisten yritysten ja Luxemburgissa asuvien ulkomaisten yritysten, myös ulkomaisten yritysten Luxemburgin sivuliikkeiden, maailmanlaajuisesti tekemistä voitoista (ellei sovelleta kaksinkertaista verotusta koskevaa sopimusta). Sen sijaan muualla asuvilta yrityksiltä kannetaan veroa ainoastaan tietyn tyyppisistä Luxemburgista peräisin olevista tuloista. |
| --- | --- |

(212)

Kuten johdanto-osan 198 kappaleessa selitetään, Luxemburgin yhteisöverojärjestelmän tavoitteena on kantaa veroa kaikkien sen verotusvaltaan kuuluvien yritysten voitoista riippumatta siitä, onko kyseessä integroitunut vai integroitumaton yhtiö. Kuten johdanto-osan 194 kappaleessa selitetään, Luxemburgin yhteisöveroa kannetaan kotimaisten yritysten ja Luxemburgissa asuvien ulkomaisten yritysten, myös ulkomaisten yritysten Luxemburgin sivuliikkeiden, maailmanlaajuisesti tekemistä voitoista (ellei sovelleta kaksinkertaista verotusta koskevaa sopimusta). Sen sijaan muualla asuvilta yrityksiltä kannetaan veroa ainoastaan tietyn tyyppisistä Luxemburgista peräisin olevista tuloista.

| (213) | Jos katsottaisiin Luxemburgin ja FFT:n tavoin, että viitejärjestelmään sisältyvät ainoastaan konserniin kuuluvat yhtiöt, yhtiöiden verotettava voitto määritettäisiin eri tavoin yhtiön rakenteesta riippuen, sillä vain konserniin kuuluvien yhtiöiden on käytettävä markkinaehtoperiaatteen mukaista hinnoittelua veropohjansa määrittämiseksi. Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä ei tunnusteta tällaista erottelua verotettaessa Luxemburgin verotusvaltaan kuuluvien yhtiöiden voittoja. |
| --- | --- |

(213)

Jos katsottaisiin Luxemburgin ja FFT:n tavoin, että viitejärjestelmään sisältyvät ainoastaan konserniin kuuluvat yhtiöt, yhtiöiden verotettava voitto määritettäisiin eri tavoin yhtiön rakenteesta riippuen, sillä vain konserniin kuuluvien yhtiöiden on käytettävä markkinaehtoperiaatteen mukaista hinnoittelua veropohjansa määrittämiseksi. Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä ei tunnusteta tällaista erottelua verotettaessa Luxemburgin verotusvaltaan kuuluvien yhtiöiden voittoja.

| (214) | Kun FFT väittää, että viitejärjestelmään kuuluvat ainoastaan ne yhtiöt, joita yleiskirje koskee, se erottelee toisistaan konsernit ja riippumattomat yhtiöt kyseessä olevan konserniyksikön harjoittaman toiminnan perusteella. Tällainen erottelu ei ole kuitenkaan Luxemburgin yhteisöverojärjestelmän tavoitteen mukainen. Vaikka on totta, että FFT:n toiminta liittyy lähes yksinomaan konsernin sisäisiin liiketoimiin (102), sen toteuttamat rahoitustoimet voisivat olla myös itsenäisten rahoituslaitosten konsernin ulkopuolella toteuttamia, kuten yleiskirjeessä todetaan. Luxemburgin yhteisöveron kantamista varten FFT:tä tulisi siis verrata minkä muun tyyppiseen liiketoimintaa harjoittavaan yhtiöön tahansa – joko integroituneeseen tai integroitumattomaan – sillä yhteisöverotusta koskevan Luxemburgin lainsäädännön mukaan itsenäisten rahoituslaitosten voittoja koskevat samat yhteisöverotusta koskevat säännöt kuin konsernin sisäisistä liiketoimista kertyneitä voittoja, jotka on laskettu markkinaehtoperiaatteen mukaisesti. Komissio ei siis hyväksy FFT:n väitettä, jonka mukaan viitejärjestelmän tulisi sisältää ainoastaan konsernin sisäistä rahoitustoimintaa harjoittavat konserniyhtiöt. |
| --- | --- |

(214)

Kun FFT väittää, että viitejärjestelmään kuuluvat ainoastaan ne yhtiöt, joita yleiskirje koskee, se erottelee toisistaan konsernit ja riippumattomat yhtiöt kyseessä olevan konserniyksikön harjoittaman toiminnan perusteella. Tällainen erottelu ei ole kuitenkaan Luxemburgin yhteisöverojärjestelmän tavoitteen mukainen. Vaikka on totta, että FFT:n toiminta liittyy lähes yksinomaan konsernin sisäisiin liiketoimiin (102), sen toteuttamat rahoitustoimet voisivat olla myös itsenäisten rahoituslaitosten konsernin ulkopuolella toteuttamia, kuten yleiskirjeessä todetaan. Luxemburgin yhteisöveron kantamista varten FFT:tä tulisi siis verrata minkä muun tyyppiseen liiketoimintaa harjoittavaan yhtiöön tahansa – joko integroituneeseen tai integroitumattomaan – sillä yhteisöverotusta koskevan Luxemburgin lainsäädännön mukaan itsenäisten rahoituslaitosten voittoja koskevat samat yhteisöverotusta koskevat säännöt kuin konsernin sisäisistä liiketoimista kertyneitä voittoja, jotka on laskettu markkinaehtoperiaatteen mukaisesti. Komissio ei siis hyväksy FFT:n väitettä, jonka mukaan viitejärjestelmän tulisi sisältää ainoastaan konsernin sisäistä rahoitustoimintaa harjoittavat konserniyhtiöt.

102

| (215) | Komissio toteaa näin ollen, että nyt tarkasteltavassa tapauksessa kiistanalaista ennakkoratkaisua on tutkittava käyttäen viitejärjestelmänä johdanto-osan 193–208 kappaleessa kuvattua Luxemburgin yleistä yhteisöverojärjestelmää riippumatta siitä, kannetaanko yhteisöveroa konserniyhtiöiden vai itsenäisten yhtiöiden voitoista, tai siitä, millaista toimintaa kyseiset yhtiöt harjoittavat. |
| --- | --- |

(215)

Komissio toteaa näin ollen, että nyt tarkasteltavassa tapauksessa kiistanalaista ennakkoratkaisua on tutkittava käyttäen viitejärjestelmänä johdanto-osan 193–208 kappaleessa kuvattua Luxemburgin yleistä yhteisöverojärjestelmää riippumatta siitä, kannetaanko yhteisöveroa konserniyhtiöiden vai itsenäisten yhtiöiden voitoista, tai siitä, millaista toimintaa kyseiset yhtiöt harjoittavat.

7.2.2   Luxemburgin yleisestä yhteisöverojärjestelmästä poikkeamisesta johtuva valikoiva etu

Luxemburgin yleisestä yhteisöverojärjestelmästä poikkeamisesta johtuva valikoiva etu

| (216) | Luxemburgin yleistä yhteisöverojärjestelmää pidetään viitejärjestelmänä, jonka perusteella ennakkoratkaisua on tarkasteltava. Näin ollen on selvitettävä, onko kyseisessä ennakkoratkaisussa poikettu viitejärjestelmästä siten, että oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samankaltaisessa tilanteessa olevia yrityksiä on kohdeltu eri tavoin. |
| --- | --- |

(216)

Luxemburgin yleistä yhteisöverojärjestelmää pidetään viitejärjestelmänä, jonka perusteella ennakkoratkaisua on tarkasteltava. Näin ollen on selvitettävä, onko kyseisessä ennakkoratkaisussa poikettu viitejärjestelmästä siten, että oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samankaltaisessa tilanteessa olevia yrityksiä on kohdeltu eri tavoin.

| (217) | Yleensä tässä valikoivuuden arvioinnin toisessa vaiheessa sekä ratkaistaan, onko kyseinen verotoimenpide poikkeus viitejärjestelmästä, että määritellään toimenpiteellä edunsaajalle annettu etu. Kun verotoimenpiteen seurauksena maksettavan veron määrä alenee aiheettomasti edunsaajilla, joiden pitäisi ilman toimenpidettä viitejärjestelmän mukaisesti maksaa enemmän veroa, kyseinen alennus on sekä viitejärjestelmän poikkeus että verotoimenpiteellä annettu etu. |
| --- | --- |

(217)

Yleensä tässä valikoivuuden arvioinnin toisessa vaiheessa sekä ratkaistaan, onko kyseinen verotoimenpide poikkeus viitejärjestelmästä, että määritellään toimenpiteellä edunsaajalle annettu etu. Kun verotoimenpiteen seurauksena maksettavan veron määrä alenee aiheettomasti edunsaajilla, joiden pitäisi ilman toimenpidettä viitejärjestelmän mukaisesti maksaa enemmän veroa, kyseinen alennus on sekä viitejärjestelmän poikkeus että verotoimenpiteellä annettu etu.

| (218) | Unionin tuomioistuimen mukaan yksittäisen tukitoimenpiteen kohdalla kokonaiseen järjestelmään verrattuna ”taloudellisen edun toteaminen mahdollistaa lähtökohtaisesti sen, että toimenpide oletetaan valikoivaksi” (103). Nyt tarkasteltavassa tapauksessa ennakkoratkaisu, jossa hyväksytään asianomaiselle yhtiölle Fiat-konsernin sisällä harjoitetusta toiminnasta Luxemburgissa kertyneen veronalaisen voiton laskentatapa, on FFT:n hyväksi toteutettu yksittäinen tukitoimenpide. Kyseisellä tavalla lasketuista voitoista kannettiin sitten Luxemburgissa yleisen yhteisöverojärjestelmän mukainen vero. |
| --- | --- |

(218)

Unionin tuomioistuimen mukaan yksittäisen tukitoimenpiteen kohdalla kokonaiseen järjestelmään verrattuna ”taloudellisen edun toteaminen mahdollistaa lähtökohtaisesti sen, että toimenpide oletetaan valikoivaksi” (103). Nyt tarkasteltavassa tapauksessa ennakkoratkaisu, jossa hyväksytään asianomaiselle yhtiölle Fiat-konsernin sisällä harjoitetusta toiminnasta Luxemburgissa kertyneen veronalaisen voiton laskentatapa, on FFT:n hyväksi toteutettu yksittäinen tukitoimenpide. Kyseisellä tavalla lasketuista voitoista kannettiin sitten Luxemburgissa yleisen yhteisöverojärjestelmän mukainen vero.

103

7.2.2.1   Markkinaehtoperiaatteesta poikkeamisesta johtuva valikoiva etu

Markkinaehtoperiaatteesta poikkeamisesta johtuva valikoiva etu

| (219) | Ennakkoratkaisun lähtökohtaisena tavoitteena on määritellä erilaisten tapauskohtaisten seikkojen ja olosuhteiden perusteella ennakkoon, miten yleistä verojärjestelmää sovelletaan yksittäistapauksessa tiettynä aikana, edellyttäen, ettei kyseisissä seikoissa tai olosuhteissa tapahdu merkittävää muutosta ennakkoratkaisun voimassaoloaikana. Jos ennakkoratkaisun perustana olevalla arviointimenetelmällä saatu tulos poikkeaa perusteettomasti yleisen verojärjestelmän mukaisesta tavallisesta tuloksesta, sen katsotaan antavan edunsaajalle valikoivan edun, koska tällainen valikoiva kohtelu johtaa kyseisen edunsaajan pienempään veroon kyseisessä jäsenvaltiossa verrattuna samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa oleviin yrityksiin. |
| --- | --- |

(219)

Ennakkoratkaisun lähtökohtaisena tavoitteena on määritellä erilaisten tapauskohtaisten seikkojen ja olosuhteiden perusteella ennakkoon, miten yleistä verojärjestelmää sovelletaan yksittäistapauksessa tiettynä aikana, edellyttäen, ettei kyseisissä seikoissa tai olosuhteissa tapahdu merkittävää muutosta ennakkoratkaisun voimassaoloaikana. Jos ennakkoratkaisun perustana olevalla arviointimenetelmällä saatu tulos poikkeaa perusteettomasti yleisen verojärjestelmän mukaisesta tavallisesta tuloksesta, sen katsotaan antavan edunsaajalle valikoivan edun, koska tällainen valikoiva kohtelu johtaa kyseisen edunsaajan pienempään veroon kyseisessä jäsenvaltiossa verrattuna samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa oleviin yrityksiin.

| (220) | SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu etu on mikä tahansa taloudellinen hyöty, jota yritys ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa eli ilman valtion toimenpidettä (104). Edusta on siis kyse aina, kun yrityksen taloudellinen tilanne paranee valtion toimenpiteen johdosta (105). Tilanteen parantuminen voidaan osoittaa vertaamalla kiistanalaisesta toimenpiteestä seurannutta yrityksen taloudellista tilannetta saman yrityksen taloudelliseen tilanteeseen, jos kyseistä toimenpidettä ei olisi tehty (106). Etu voi muodostua minkä tahansa positiivisen taloudellisen hyödyn myöntämisestä tai yrityksen talousarvioon tavallisesti kuuluvien menoerien pienentämisestä (107). |
| --- | --- |

(220)

SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu etu on mikä tahansa taloudellinen hyöty, jota yritys ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa eli ilman valtion toimenpidettä (104). Edusta on siis kyse aina, kun yrityksen taloudellinen tilanne paranee valtion toimenpiteen johdosta (105). Tilanteen parantuminen voidaan osoittaa vertaamalla kiistanalaisesta toimenpiteestä seurannutta yrityksen taloudellista tilannetta saman yrityksen taloudelliseen tilanteeseen, jos kyseistä toimenpidettä ei olisi tehty (106). Etu voi muodostua minkä tahansa positiivisen taloudellisen hyödyn myöntämisestä tai yrityksen talousarvioon tavallisesti kuuluvien menoerien pienentämisestä (107).

104

105

106

107

| (221) | Kuten johdanto-osan 52 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa selitetään, Luxemburg hyväksyi kiistanalaisen ennakkoratkaisun antaessaan menetelmän, jolla määritettiin FFT:n verotettava voitto Luxemburgissa ja jota FFT:n veroneuvoja ehdotti siirtohinnoitteluselvityksessään. Menetelmän avulla FFT pystyy laskemaan siltä Luxemburgissa vuosittain perittävän yhteisöveron määrän ennakkoratkaisun koko voimassaolon ajan. Koska markkinaehtoisia liiketoimia ei ole, kuten olisi itsenäisellä integroitumattomalla yrityksellä, kiistanalaisella ennakkoratkaisulla hyväksytyssä siirtohinnoitteluselvityksessä määritetään kyseiselle Fiat-konsernin yhtiölle jaettava voitto, joka perustuu kyseisen yhtiön ja konsernin muiden yhtiöiden välillä vahvistettuihin liiketoimien hintoihin. |
| --- | --- |

(221)

Kuten johdanto-osan 52 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa selitetään, Luxemburg hyväksyi kiistanalaisen ennakkoratkaisun antaessaan menetelmän, jolla määritettiin FFT:n verotettava voitto Luxemburgissa ja jota FFT:n veroneuvoja ehdotti siirtohinnoitteluselvityksessään. Menetelmän avulla FFT pystyy laskemaan siltä Luxemburgissa vuosittain perittävän yhteisöveron määrän ennakkoratkaisun koko voimassaolon ajan. Koska markkinaehtoisia liiketoimia ei ole, kuten olisi itsenäisellä integroitumattomalla yrityksellä, kiistanalaisella ennakkoratkaisulla hyväksytyssä siirtohinnoitteluselvityksessä määritetään kyseiselle Fiat-konsernin yhtiölle jaettava voitto, joka perustuu kyseisen yhtiön ja konsernin muiden yhtiöiden välillä vahvistettuihin liiketoimien hintoihin.

| (222) | Unionin tuomioistuin on todennut aiemmin, että pienentämällä veropohjaa verotuksellisella toimenpiteellä, joka oikeuttaa verovelvollisen käyttämään konsernin sisäisissä liiketoimissa siirtohintoja, jotka eivät ole lähellä sellaisten itsenäisten yritysten välillä sovittuja hintoja, jotka neuvottelevat vastaavanlaisissa markkinaehtoisissa olosuhteissa, annetaan kyseiselle verovelvolliselle valikoiva etu, koska vero, joka kyseisen verovelvollisen on maksettava yleisen verojärjestelmän mukaisesti, on pienempi kuin vero, joka sellaisten itsenäisten yritysten on maksettava, joiden veropohja perustuu niiden todellisuudessa kirjaamiin voittoihin (108). |
| --- | --- |

(222)

Unionin tuomioistuin on todennut aiemmin, että pienentämällä veropohjaa verotuksellisella toimenpiteellä, joka oikeuttaa verovelvollisen käyttämään konsernin sisäisissä liiketoimissa siirtohintoja, jotka eivät ole lähellä sellaisten itsenäisten yritysten välillä sovittuja hintoja, jotka neuvottelevat vastaavanlaisissa markkinaehtoisissa olosuhteissa, annetaan kyseiselle verovelvolliselle valikoiva etu, koska vero, joka kyseisen verovelvollisen on maksettava yleisen verojärjestelmän mukaisesti, on pienempi kuin vero, joka sellaisten itsenäisten yritysten on maksettava, joiden veropohja perustuu niiden todellisuudessa kirjaamiin voittoihin (108).

108

| (223) | Unionin tuomioistuin on tuomiossaan, joka koskee koordinointikeskuksiin sovellettavaa Belgian verojärjestelmää (109), tarkastellut kannetta komission päätöksestä, jossa todettiin, että tämän verojärjestelmän mukaisella verotettavien tulojen määrittämistavalla annettiin valikoiva etu kyseisille keskuksille (110). Kyseisen verojärjestelmän mukaan näiden keskusten verotettava tulo oli vahvistettu kiinteämääräisesti ja vastasi tiettyä prosenttiosuutta menojen ja toimintakulujen kokonaismäärästä, josta oli vähennetty henkilöstökulut sekä rahoituskulut. Tuomioistuin totesi, että ”sen selvittämiseksi, tuottaako koordinointikeskusten järjestelmän mukainen verotettavien tulojen määrittämistapa etua koordinointikeskuksille, on syytä – kuten komissio esittää riidanalaisen päätöksen 95 kappaleessa – verrata kyseistä järjestelmää yleisesti sovellettavan verolainsäädännön mukaiseen järjestelmään, joka perustuu tulojen ja menojen väliseen erotukseen yhtiössä, joka toimii vapaan kilpailun ympäristössä”. Unionin tuomioistuin on katsonut niin ikään, että ”jos [henkilöstö- ja rahoituskulut] jätetään kyseessä olevien keskusten verotettavan tulon määrittämisperusteena olevien kustannusten ulkopuolelle, ei saada sellaisia siirtohintoja, jotka olisivat lähellä vapaassa kilpailussa vahvistettavia hintoja”, mikä on unionin tuomioistuimen mukaan ”omiaan johtamaan taloudellisen edun antamiseen kyseisille keskuksille” (111). |
| --- | --- |

(223)

Unionin tuomioistuin on tuomiossaan, joka koskee koordinointikeskuksiin sovellettavaa Belgian verojärjestelmää (109), tarkastellut kannetta komission päätöksestä, jossa todettiin, että tämän verojärjestelmän mukaisella verotettavien tulojen määrittämistavalla annettiin valikoiva etu kyseisille keskuksille (110). Kyseisen verojärjestelmän mukaan näiden keskusten verotettava tulo oli vahvistettu kiinteämääräisesti ja vastasi tiettyä prosenttiosuutta menojen ja toimintakulujen kokonaismäärästä, josta oli vähennetty henkilöstökulut sekä rahoituskulut. Tuomioistuin totesi, että ”sen selvittämiseksi, tuottaako koordinointikeskusten järjestelmän mukainen verotettavien tulojen määrittämistapa etua koordinointikeskuksille, on syytä – kuten komissio esittää riidanalaisen päätöksen 95 kappaleessa – verrata kyseistä järjestelmää yleisesti sovellettavan verolainsäädännön mukaiseen järjestelmään, joka perustuu tulojen ja menojen väliseen erotukseen yhtiössä, joka toimii vapaan kilpailun ympäristössä”. Unionin tuomioistuin on katsonut niin ikään, että ”jos [henkilöstö- ja rahoituskulut] jätetään kyseessä olevien keskusten verotettavan tulon määrittämisperusteena olevien kustannusten ulkopuolelle, ei saada sellaisia siirtohintoja, jotka olisivat lähellä vapaassa kilpailussa vahvistettavia hintoja”, mikä on unionin tuomioistuimen mukaan ”omiaan johtamaan taloudellisen edun antamiseen kyseisille keskuksille” (111).

109

110

111

| (224) | Unionin tuomioistuin on näin ollen myöntänyt, että verotuksellisella toimenpiteellä, jonka ansiosta konserniin kuuluva yhtiö voi laskuttaa siirtohintoja, jotka eivät vastaa markkinaehtoisissa olosuhteissa laskutettavia hintoja, eli sellaisten itsenäisten yritysten välillä sovittuja hintoja, jotka neuvottelevat vastaavanlaisissa markkinaehtoisissa olosuhteissa, aiheutuu kyseiselle yritykselle valikoivaa etua. Tämä johtuu siitä, että toimenpide johtaa kyseisen yrityksen veropohjan kaventumiseen ja sitä kautta yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettavan veron alentumiseen. |
| --- | --- |

(224)

Unionin tuomioistuin on näin ollen myöntänyt, että verotuksellisella toimenpiteellä, jonka ansiosta konserniin kuuluva yhtiö voi laskuttaa siirtohintoja, jotka eivät vastaa markkinaehtoisissa olosuhteissa laskutettavia hintoja, eli sellaisten itsenäisten yritysten välillä sovittuja hintoja, jotka neuvottelevat vastaavanlaisissa markkinaehtoisissa olosuhteissa, aiheutuu kyseiselle yritykselle valikoivaa etua. Tämä johtuu siitä, että toimenpide johtaa kyseisen yrityksen veropohjan kaventumiseen ja sitä kautta yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettavan veron alentumiseen.

| (225) | Tätä periaatetta, jonka mukaan samaan konserniin kuuluvien yritysten väliset liiketoimet on hinnoiteltava samalla tavoin kuin hinnoiteltaisiin vastaavanlaisessa markkinaehtoisessa tilanteessa neuvottelevien itsenäisten yritysten toteuttamat vastaavat liiketoimet, kutsutaan yleensä markkinaehtoperiaatteeksi. Unionin tuomioistuin on Belgian koordinointikeskuksia koskevassa tuomiossaan hyväksynyt markkinaehtoperiaatteen viitekehykseksi ratkaistaessa, onko konserniin kuuluva yritys saanut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua etua siirtohinnat ja sitä kautta sen veropohjan määrittävästä verotoimenpiteestä. |
| --- | --- |

(225)

Tätä periaatetta, jonka mukaan samaan konserniin kuuluvien yritysten väliset liiketoimet on hinnoiteltava samalla tavoin kuin hinnoiteltaisiin vastaavanlaisessa markkinaehtoisessa tilanteessa neuvottelevien itsenäisten yritysten toteuttamat vastaavat liiketoimet, kutsutaan yleensä markkinaehtoperiaatteeksi. Unionin tuomioistuin on Belgian koordinointikeskuksia koskevassa tuomiossaan hyväksynyt markkinaehtoperiaatteen viitekehykseksi ratkaistaessa, onko konserniin kuuluva yritys saanut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua etua siirtohinnat ja sitä kautta sen veropohjan määrittävästä verotoimenpiteestä.

| (226) | Markkinaehtoperiaatteen tarkoituksena on taata, että samaan konserniin kuuluvien yritysten välisten liiketoimien verotuksessa otetaan huomioon voitto, joka olisi syntynyt, jos itsenäiset yritykset olisivat toteuttaneet samat liiketoimet. Jos näin ei tehtäisi, konserniyritykset olisivat edullisemmassa asemassa kuin itsenäiset yritykset laskettaessa niiden yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaista veropohjaa. Tämä johtaisi samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa olevien yritysten eriarvoiseen kohteluun yleisen yhteisöverojärjestelmän tavoitteen kannalta, joka on kaikkien sen verotusvaltaan kuuluvien yritysten voittojen verottaminen. |
| --- | --- |

(226)

Markkinaehtoperiaatteen tarkoituksena on taata, että samaan konserniin kuuluvien yritysten välisten liiketoimien verotuksessa otetaan huomioon voitto, joka olisi syntynyt, jos itsenäiset yritykset olisivat toteuttaneet samat liiketoimet. Jos näin ei tehtäisi, konserniyritykset olisivat edullisemmassa asemassa kuin itsenäiset yritykset laskettaessa niiden yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaista veropohjaa. Tämä johtaisi samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa olevien yritysten eriarvoiseen kohteluun yleisen yhteisöverojärjestelmän tavoitteen kannalta, joka on kaikkien sen verotusvaltaan kuuluvien yritysten voittojen verottaminen.

| (227) | Sen arvioimiseksi, onko Luxemburg antanut FFT:lle valikoivan edun, komission on siis selvitettävä, poikkeaako menetelmä, jonka Luxemburg on hyväksynyt kiistanalaisella ennakkoratkaisulla Luxemburgissa verotettavan FFT:n voiton määrittämistä varten, menetelmästä, joka johtaa luotettavaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta, ja poikkeaako se näin markkinaehtoperiaatteesta. Mikäli Luxemburgin kiistanalaisella ennakkoratkaisulla hyväksymä menetelmä johtaa Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaisen FFT:n veron pienenemiseen verrattuna integroitumattomiin yrityksiin, joiden verotettava voitto määräytyy kyseisessä järjestelmässä markkinaehtoisesti, ennakkoratkaisulla katsotaan annettavan valikoiva etu FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. |
| --- | --- |

(227)

Sen arvioimiseksi, onko Luxemburg antanut FFT:lle valikoivan edun, komission on siis selvitettävä, poikkeaako menetelmä, jonka Luxemburg on hyväksynyt kiistanalaisella ennakkoratkaisulla Luxemburgissa verotettavan FFT:n voiton määrittämistä varten, menetelmästä, joka johtaa luotettavaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta, ja poikkeaako se näin markkinaehtoperiaatteesta. Mikäli Luxemburgin kiistanalaisella ennakkoratkaisulla hyväksymä menetelmä johtaa Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaisen FFT:n veron pienenemiseen verrattuna integroitumattomiin yrityksiin, joiden verotettava voitto määräytyy kyseisessä järjestelmässä markkinaehtoisesti, ennakkoratkaisulla katsotaan annettavan valikoiva etu FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

| (228) | Markkinaehtoperiaate on siis väistämättä olennainen osa komission suorittamaa, konserniin kuuluvia yrityksiä koskevien verotoimenpiteiden SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista arviointia riippumatta siitä, onko jäsenvaltio sisällyttänyt markkinaehtoperiaatteen kansalliseen oikeusjärjestelmäänsä. Periaatetta sovelletaan sen ratkaisemiseksi, onko konserniin kuuluvan yrityksen yhteisöveron mukaisesti verotettava voitto laskettu menetelmällä, joka on lähellä markkinaehtoja, jolloin kyseistä yritystä ei yleistä yhteisöverojärjestelmää sovellettaessa aseteta edullisempaan asemaan kuin integroitumattomia yrityksiä, joiden verotettava voitto määräytyy markkinaehtoisesti. Väärinkäsitysten välttämiseksi on todettava, että valtiontukia arvioidessaan komissio ei sovella OECD:n mallisopimuksen – joka ei ole sitova väline – 9 artiklasta johtuvaa markkinaehtoperiaatetta. Sen sijaan se soveltaa kaikkia jäsenvaltioita sitovan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvaa tasa-arvoista verokohtelua koskevaa yleistä periaatetta. Kyseisessä kohdassa ei suljeta verotusta koskevia kansallisia sääntöjä sen soveltamisalan ulkopuolelle (112). |
| --- | --- |

(228)

Markkinaehtoperiaate on siis väistämättä olennainen osa komission suorittamaa, konserniin kuuluvia yrityksiä koskevien verotoimenpiteiden SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista arviointia riippumatta siitä, onko jäsenvaltio sisällyttänyt markkinaehtoperiaatteen kansalliseen oikeusjärjestelmäänsä. Periaatetta sovelletaan sen ratkaisemiseksi, onko konserniin kuuluvan yrityksen yhteisöveron mukaisesti verotettava voitto laskettu menetelmällä, joka on lähellä markkinaehtoja, jolloin kyseistä yritystä ei yleistä yhteisöverojärjestelmää sovellettaessa aseteta edullisempaan asemaan kuin integroitumattomia yrityksiä, joiden verotettava voitto määräytyy markkinaehtoisesti. Väärinkäsitysten välttämiseksi on todettava, että valtiontukia arvioidessaan komissio ei sovella OECD:n mallisopimuksen – joka ei ole sitova väline – 9 artiklasta johtuvaa markkinaehtoperiaatetta. Sen sijaan se soveltaa kaikkia jäsenvaltioita sitovan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvaa tasa-arvoista verokohtelua koskevaa yleistä periaatetta. Kyseisessä kohdassa ei suljeta verotusta koskevia kansallisia sääntöjä sen soveltamisalan ulkopuolelle (112).

112

| (229) | Luxemburg väittää komission tulkitsevan tällaisen arvion tehdessään Luxemburgin oikeutta kansallisen veroviranomaisen sijasta (113). Tähän komissio vastaa muistuttamalla, ettei se tutki, onko kiistanalainen ennakkoratkaisu Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentissa tai yleiskirjeessä määritellyn markkinaehtoperiaatteen mukainen. Se pyrkii sen sijaan selvittämään, onko Luxemburgin verohallinto antanut FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valikoivan edun hyväksymällä ennakkoratkaisussa voitonjaon, joka poikkeaa siitä voittojen määrästä, jota olisi verotettu Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä, jos samat liiketoimet olisi toteuttanut vastaavanlaisissa olosuhteissa markkinaehtoperiaatteen mukaisesti toimiva itsenäinen yritys. |
| --- | --- |

(229)

Luxemburg väittää komission tulkitsevan tällaisen arvion tehdessään Luxemburgin oikeutta kansallisen veroviranomaisen sijasta (113). Tähän komissio vastaa muistuttamalla, ettei se tutki, onko kiistanalainen ennakkoratkaisu Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentissa tai yleiskirjeessä määritellyn markkinaehtoperiaatteen mukainen. Se pyrkii sen sijaan selvittämään, onko Luxemburgin verohallinto antanut FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valikoivan edun hyväksymällä ennakkoratkaisussa voitonjaon, joka poikkeaa siitä voittojen määrästä, jota olisi verotettu Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä, jos samat liiketoimet olisi toteuttanut vastaavanlaisissa olosuhteissa markkinaehtoperiaatteen mukaisesti toimiva itsenäinen yritys.

113

| (230) | Luxemburg ja FFT väittävät, että komission arvio kiistanalaisella ennakkoratkaisulla hyväksytystä siirtohinnoittelun ennakkosopimuksesta on väistämättä rajallinen, sillä siirtohinnan asettaminen ei ole eksaktia tiedettä. Komissio muistuttaa tältä osin, että siirtohintoihin liittyvää epätarkkuutta on tarkasteltava kyseisen tavoitteen kannalta. Vaikka OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden 1.13 kohdassa myönnetään, ettei siirtohinnoittelu ole eksaktia tiedettä, samassa kohdassa selitetään myös ensinnäkin, että ”on tärkeää pitää mielessä, että tavoitteena on saada aikaan luotettaviin tietoihin perustuva kohtuullinen arvio markkinaehtoisesta tuloksesta”. OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa pyritään määrittelemään verohallintojen ja monikansallisten yritysten edun kannalta sopivimmat menetelmät, joilla voidaan arvioida sidosyritysten toteuttamien rajatylittävien liiketoimien markkinaehtoinen hinta verotusta varten. Tämä tavoite unohtuisi, jos siirtohinnoittelun epätarkkuutta voitaisiin hyödyntää siten, ettei huomioon otettaisi kyseisistä ohjeista ilmi käyvää yhteisymmärrystä asianmukaisista siirtohintojen määrittämismenetelmistä. Markkinaehtoperiaatteen epätarkkuuteen ei siis voida vedota sellaisen siirtohinta-analyysin perustelemiseksi, joka ei ole menetelmältään johdonmukainen tai johon on valittu epäasianmukaisia vertailukohtia. |
| --- | --- |

(230)

Luxemburg ja FFT väittävät, että komission arvio kiistanalaisella ennakkoratkaisulla hyväksytystä siirtohinnoittelun ennakkosopimuksesta on väistämättä rajallinen, sillä siirtohinnan asettaminen ei ole eksaktia tiedettä. Komissio muistuttaa tältä osin, että siirtohintoihin liittyvää epätarkkuutta on tarkasteltava kyseisen tavoitteen kannalta. Vaikka OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden 1.13 kohdassa myönnetään, ettei siirtohinnoittelu ole eksaktia tiedettä, samassa kohdassa selitetään myös ensinnäkin, että ”on tärkeää pitää mielessä, että tavoitteena on saada aikaan luotettaviin tietoihin perustuva kohtuullinen arvio markkinaehtoisesta tuloksesta”. OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa pyritään määrittelemään verohallintojen ja monikansallisten yritysten edun kannalta sopivimmat menetelmät, joilla voidaan arvioida sidosyritysten toteuttamien rajatylittävien liiketoimien markkinaehtoinen hinta verotusta varten. Tämä tavoite unohtuisi, jos siirtohinnoittelun epätarkkuutta voitaisiin hyödyntää siten, ettei huomioon otettaisi kyseisistä ohjeista ilmi käyvää yhteisymmärrystä asianmukaisista siirtohintojen määrittämismenetelmistä. Markkinaehtoperiaatteen epätarkkuuteen ei siis voida vedota sellaisen siirtohinta-analyysin perustelemiseksi, joka ei ole menetelmältään johdonmukainen tai johon on valittu epäasianmukaisia vertailukohtia.

| (231) | Jos siis voidaan osoittaa, että menetelmä, jonka Luxemburgin verohallinto hyväksyi kiistanalaisella ennakkoratkaisulla FFT:n Luxemburgissa verotettavan voiton määrittämistä varten, poikkeaa menetelmästä, joka johtaa luotettavaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta, ja että se poikkeaa näin myös markkinaehtoperiaatteesta, katsotaan, että kyseisellä ennakkoratkaisulla on annettu FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu. Tämä johtuu siitä, että se on johtanut Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaisen FFT:n veron pienentymiseen verrattuna integroitumattomiin yrityksiin, joiden veropohja määräytyy markkinaehtoisesti kertyneiden voittojen perusteella. |
| --- | --- |

(231)

Jos siis voidaan osoittaa, että menetelmä, jonka Luxemburgin verohallinto hyväksyi kiistanalaisella ennakkoratkaisulla FFT:n Luxemburgissa verotettavan voiton määrittämistä varten, poikkeaa menetelmästä, joka johtaa luotettavaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta, ja että se poikkeaa näin myös markkinaehtoperiaatteesta, katsotaan, että kyseisellä ennakkoratkaisulla on annettu FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu. Tämä johtuu siitä, että se on johtanut Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukaisen FFT:n veron pienentymiseen verrattuna integroitumattomiin yrityksiin, joiden veropohja määräytyy markkinaehtoisesti kertyneiden voittojen perusteella.

7.2.2.2   Alkuhuomautus: kiinteää veropohjaa koskevat epäilyt

Alkuhuomautus: kiinteää veropohjaa koskevat epäilyt

| (232) | Komissio esitti aloittamispäätöksessä ensinnäkin epäilyksiä siitä, että kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytty FFT:n veropohja vaikutti asettuvan kiinteämääräiselle vaihteluvälille. Muodollisen tutkintamenettelyn aikana toimitetuista asiakirjoista kävi lisäksi ilmi, että FFT:n veropohja oli vahvistettu 2 miljoonaksi euroksi vuodessa ennen kiistanalaisen ennakkoratkaisun antamista. Vaikka FFT:n piti yleiskirjeen mukaisesti uusia aiempi ennakkoratkaisua koskenut hakemuksensa siirtohinnoitteluselvityksen pohjalta, kiistanalaista ennakkoratkaisua varten laadittu siirtohinnoitteluselvitys johti veropohjan osalta käytännössä täysin samaan kiinteämääräiseen tulokseen, joka oli hyväksytty aiemmin. |
| --- | --- |

(232)

Komissio esitti aloittamispäätöksessä ensinnäkin epäilyksiä siitä, että kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytty FFT:n veropohja vaikutti asettuvan kiinteämääräiselle vaihteluvälille. Muodollisen tutkintamenettelyn aikana toimitetuista asiakirjoista kävi lisäksi ilmi, että FFT:n veropohja oli vahvistettu 2 miljoonaksi euroksi vuodessa ennen kiistanalaisen ennakkoratkaisun antamista. Vaikka FFT:n piti yleiskirjeen mukaisesti uusia aiempi ennakkoratkaisua koskenut hakemuksensa siirtohinnoitteluselvityksen pohjalta, kiistanalaista ennakkoratkaisua varten laadittu siirtohinnoitteluselvitys johti veropohjan osalta käytännössä täysin samaan kiinteämääräiseen tulokseen, joka oli hyväksytty aiemmin.

| (233) | Luxemburg selitti kuitenkin hallinnollisen menettelyn aikana, että kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksyttiin menetelmä, ei kiinteää vaihteluväliä (114). Tämän perusteella ja ottaen huomioon tiedot, joiden mukaan FFT:n veropohja alitti vuosina 2012 ja 2013 kyseisellä ennakkoratkaisulla väitetysti hyväksytyn vaihteluvälin (115), komissio katsoo, ettei kyseiseen epäilyyn ole enää aihetta. |
| --- | --- |

(233)

Luxemburg selitti kuitenkin hallinnollisen menettelyn aikana, että kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksyttiin menetelmä, ei kiinteää vaihteluväliä (114). Tämän perusteella ja ottaen huomioon tiedot, joiden mukaan FFT:n veropohja alitti vuosina 2012 ja 2013 kyseisellä ennakkoratkaisulla väitetysti hyväksytyn vaihteluvälin (115), komissio katsoo, ettei kyseiseen epäilyyn ole enää aihetta.

114

115

7.2.2.3   Kiistanalaisen ennakkoratkaisun taustalla olevien menetelmien, muuttujien ja mukautusten valinta

Kiistanalaisen ennakkoratkaisun taustalla olevien menetelmien, muuttujien ja mukautusten valinta

| (234) | Kiistanalaisella ennakkoratkaisulla hyväksyttiin FFT:n veroneuvojan laatimaan siirtohinta-analyysiin perustuva menetelmä, jolla määritettiin FFT:lle kohdennettava voitto. Veroneuvoja laski korvauksen konsernin sisäiseen rahoitukseen ja varainhallintaan liittyvälle FFT:n toiminnalle sekä FFT:hen kohdistuvalle riskille. |
| --- | --- |

(234)

Kiistanalaisella ennakkoratkaisulla hyväksyttiin FFT:n veroneuvojan laatimaan siirtohinta-analyysiin perustuva menetelmä, jolla määritettiin FFT:lle kohdennettava voitto. Veroneuvoja laski korvauksen konsernin sisäiseen rahoitukseen ja varainhallintaan liittyvälle FFT:n toiminnalle sekä FFT:hen kohdistuvalle riskille.

| (235) | Siirtohinta-analyysin taustalla on useita menetelmiin liittyviä valintoja: i) päätös arvioida FFT:n Luxemburgissa verotettava voitto TNMM:n mukaisesti; ii) pääomien valitseminen voittoindikaattoriksi TNMM:ssä; iii) Basel II -säännöstön valitseminen kyseisten pääomien laskemista varten; ja iv) päätös soveltaa osakkeiden hintoihin perustuvaa CAPM-mallia vaaditun oman pääoman tuoton määrittämiseksi. |
| --- | --- |

(235)

Siirtohinta-analyysin taustalla on useita menetelmiin liittyviä valintoja: i) päätös arvioida FFT:n Luxemburgissa verotettava voitto TNMM:n mukaisesti; ii) pääomien valitseminen voittoindikaattoriksi TNMM:ssä; iii) Basel II -säännöstön valitseminen kyseisten pääomien laskemista varten; ja iv) päätös soveltaa osakkeiden hintoihin perustuvaa CAPM-mallia vaaditun oman pääoman tuoton määrittämiseksi.

| (236) | Kuten jäljempänä johdanto-osan 241–301 kappaleessa selitetään, edellä i kohdassa mainittu valinta tehtiin OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa yksityiskohtaisesti kuvattujen ja tarkastelujen viiden menetelmän joukosta. OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa käsitellään myös ii kohdassa tarkoitettua TNMM:ää sovellettaessa käytettävän voittoindikaattorin valintaa. Ne eivät kuitenkaan kata iii ja iv kohdassa tarkoitettuja menetelmävalintoja. |
| --- | --- |

(236)

Kuten jäljempänä johdanto-osan 241–301 kappaleessa selitetään, edellä i kohdassa mainittu valinta tehtiin OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa yksityiskohtaisesti kuvattujen ja tarkastelujen viiden menetelmän joukosta. OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa käsitellään myös ii kohdassa tarkoitettua TNMM:ää sovellettaessa käytettävän voittoindikaattorin valintaa. Ne eivät kuitenkaan kata iii ja iv kohdassa tarkoitettuja menetelmävalintoja.

| (237) | FFT:n veroneuvoja on tämän jälkeen valinnut useita muuttujia, todellisia numerotietoja, joita käytetään arvioitaessa korvattavan oman pääoman osuutta (iii kohdan valinta) ja kyseiseltä omalta pääomalta vaaditun tuoton tasoa (iv kohdan valinta). Korvattavan oman pääoman määrän kohdalla veroneuvoja on valinnut muuttujat riskipainolle ja vähimmäispääomavaatimuksille FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman arvioimiseksi. Omalta pääomalta vaaditun tuoton tason kohdalla veroneuvoja on valinnut muuttujat riskittömälle korolle, beetakertoimelle ja markkinariskipreemiolle, joita tarvitaan CAPM-mallia sovellettaessa (116). |
| --- | --- |

(237)

FFT:n veroneuvoja on tämän jälkeen valinnut useita muuttujia, todellisia numerotietoja, joita käytetään arvioitaessa korvattavan oman pääoman osuutta (iii kohdan valinta) ja kyseiseltä omalta pääomalta vaaditun tuoton tasoa (iv kohdan valinta). Korvattavan oman pääoman määrän kohdalla veroneuvoja on valinnut muuttujat riskipainolle ja vähimmäispääomavaatimuksille FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman arvioimiseksi. Omalta pääomalta vaaditun tuoton tason kohdalla veroneuvoja on valinnut muuttujat riskittömälle korolle, beetakertoimelle ja markkinariskipreemiolle, joita tarvitaan CAPM-mallia sovellettaessa (116).

116

| (238) | Veroneuvoja on myös päättänyt olla ottamatta huomioon FFT:n oman pääoman kokonaismäärää laskiessaan markkinaehtoisen korvauksen: se on tätä varten vähentänyt kyseisestä omasta pääomasta FFT:n omistusosuudet FFNA:ssa ja FFC:ssä ja laskenut harjoitettavaa toimintaa vastaavan korvauksen jäljellä olevan määrän perusteella (117). Nämä valinnat eivät kuitenkaan vaikuta koskevan muuttujia. Niillä on päinvastoin mukautettu menetelmää siten, että FFT:lle kohdennettava voitto määritetään tavalla, joka ei vastaa mitään yleisesti sovellettua menetelmää. |
| --- | --- |

(238)

Veroneuvoja on myös päättänyt olla ottamatta huomioon FFT:n oman pääoman kokonaismäärää laskiessaan markkinaehtoisen korvauksen: se on tätä varten vähentänyt kyseisestä omasta pääomasta FFT:n omistusosuudet FFNA:ssa ja FFC:ssä ja laskenut harjoitettavaa toimintaa vastaavan korvauksen jäljellä olevan määrän perusteella (117). Nämä valinnat eivät kuitenkaan vaikuta koskevan muuttujia. Niillä on päinvastoin mukautettu menetelmää siten, että FFT:lle kohdennettava voitto määritetään tavalla, joka ei vastaa mitään yleisesti sovellettua menetelmää.

117

| (239) | Menetelmää koskevien valintojen sekä menetelmien soveltamiseksi valittujen muuttujien ja mukautusten [...] perusteella veroneuvoja on saanut tulokseksi konsernin sisäiseen rahoitukseen ja varainhallintaan liittyvää toimintaa vastaavan korvauksen, joka on hyväksytty kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa yleiskirjeen ja markkinaehtoperiaatteen mukaisena. |
| --- | --- |

(239)

Menetelmää koskevien valintojen sekä menetelmien soveltamiseksi valittujen muuttujien ja mukautusten [...] perusteella veroneuvoja on saanut tulokseksi konsernin sisäiseen rahoitukseen ja varainhallintaan liittyvää toimintaa vastaavan korvauksen, joka on hyväksytty kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa yleiskirjeen ja markkinaehtoperiaatteen mukaisena.

| (240) | Jäljempänä johdanto-osan 241–301 kappaleessa komissio selittää, mistä syistä se katsoo monien näistä menetelmää ja muuttujia koskevista valinnoista sekä mukautuksista [...] johtaneen siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero oli alempi kuin vero, jonka joutuivat maksamaan integroimattomat yritykset, joiden verotettavat voitot määräytyvät markkinaolosuhteissa toteutettujen liiketoimien perusteella. Tätä kautta komissio selittää myös, mistä syistä kiistanalaisella ennakkoratkaisulla, jossa hyväksytään nämä valinnat ja mukautukset, annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu ja se poikkeaa markkinaehtoperiaatteesta. |
| --- | --- |

(240)

Jäljempänä johdanto-osan 241–301 kappaleessa komissio selittää, mistä syistä se katsoo monien näistä menetelmää ja muuttujia koskevista valinnoista sekä mukautuksista [...] johtaneen siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero oli alempi kuin vero, jonka joutuivat maksamaan integroimattomat yritykset, joiden verotettavat voitot määräytyvät markkinaolosuhteissa toteutettujen liiketoimien perusteella. Tätä kautta komissio selittää myös, mistä syistä kiistanalaisella ennakkoratkaisulla, jossa hyväksytään nämä valinnat ja mukautukset, annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu ja se poikkeaa markkinaehtoperiaatteesta.

7.2.2.4   TNMM:n valinta ja siirtohinnoitteluselvitykseen sisältyvä toimintoarviointi

TNMM:n valinta ja siirtohinnoitteluselvitykseen sisältyvä toimintoarviointi

| (241) | Edellä i kohdassa tarkoitetussa valinnassa veroneuvoja on päättänyt arvioida TNMM:n avulla korvauksen, joka FFT:lle kuuluu sen harjoittaman toiminnan ja siihen kohdistuvan riskin perusteella ja joka hyväksyttiin kiistanalaisella ennakkoratkaisulla (118). Valittavana oli viisi menetelmää, jotka on kuvattu ja joita on tarkasteltu yksityiskohtaisesti OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa. Kyseisissä ohjeissa vaaditaan periaatteessa valitsemaan sopivin menetelmä markkinaehtoisen hinnan arvioimiseksi siirtohinnoittelun yhteydessä (119). |
| --- | --- |

(241)

Edellä i kohdassa tarkoitetussa valinnassa veroneuvoja on päättänyt arvioida TNMM:n avulla korvauksen, joka FFT:lle kuuluu sen harjoittaman toiminnan ja siihen kohdistuvan riskin perusteella ja joka hyväksyttiin kiistanalaisella ennakkoratkaisulla (118). Valittavana oli viisi menetelmää, jotka on kuvattu ja joita on tarkasteltu yksityiskohtaisesti OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa. Kyseisissä ohjeissa vaaditaan periaatteessa valitsemaan sopivin menetelmä markkinaehtoisen hinnan arvioimiseksi siirtohinnoittelun yhteydessä (119).

118

119

| (242) | Jotta menetelmällä päästäisiin tulokseen, sen soveltaminen edellyttää myös yhden tai useamman muuttujan käyttöä. Menetelmän ja muuttujien valinta ei voi olla mielivaltaista. Valintojen jättäminen täysin verovelvollisen harkittavaksi suosisi integroituneita rajatylittäviä konserneja suhteessa markkinoilla liiketoimia toteuttaviin yrityksiin. Ensin mainitut voisivat nimittäin itse valita konsernin sisäisten liiketoimien hinnan määrittämisessä käytettävän menetelmän ja muuttujat, joiden perusteella ne laskevat veropohjansa. Jälkimmäiset sen sijaan toteuttavat liiketoimensa markkinaehdoin eivätkä pysty mukauttamaan veropohjaansa. Valinnat on siis tehtävä siten, että tavoitteena on konsernin sisäisten liiketoimien markkinaehtoinen hinta. |
| --- | --- |

(242)

Jotta menetelmällä päästäisiin tulokseen, sen soveltaminen edellyttää myös yhden tai useamman muuttujan käyttöä. Menetelmän ja muuttujien valinta ei voi olla mielivaltaista. Valintojen jättäminen täysin verovelvollisen harkittavaksi suosisi integroituneita rajatylittäviä konserneja suhteessa markkinoilla liiketoimia toteuttaviin yrityksiin. Ensin mainitut voisivat nimittäin itse valita konsernin sisäisten liiketoimien hinnan määrittämisessä käytettävän menetelmän ja muuttujat, joiden perusteella ne laskevat veropohjansa. Jälkimmäiset sen sijaan toteuttavat liiketoimensa markkinaehdoin eivätkä pysty mukauttamaan veropohjaansa. Valinnat on siis tehtävä siten, että tavoitteena on konsernin sisäisten liiketoimien markkinaehtoinen hinta.

| (243) | Arvioitaessa markkinaehtoista hintaa siirtohinnoittelua varten toiseksi parhaana pidetyn menetelmän soveltaminen ei kuitenkaan anna automaattisesti etua integroituneille rajatylittäville konserneille. Jos siis tällainen menetelmä valitaan ja sitä sovelletaan yhdessä hyvin varovaisesti arvioitujen muuttujien kanssa, laskettu korvaus voi kuitenkin johtaa tulokseen, joka vastaa kyseisessä yksittäistapauksessa markkinaehtoista tulosta. Se voi myös johtaa liian suureen verotukseen, jolloin ennakkoratkaisu, jolla kyseinen menetelmä on hyväksytty, ei antaisi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua etua. |
| --- | --- |

(243)

Arvioitaessa markkinaehtoista hintaa siirtohinnoittelua varten toiseksi parhaana pidetyn menetelmän soveltaminen ei kuitenkaan anna automaattisesti etua integroituneille rajatylittäville konserneille. Jos siis tällainen menetelmä valitaan ja sitä sovelletaan yhdessä hyvin varovaisesti arvioitujen muuttujien kanssa, laskettu korvaus voi kuitenkin johtaa tulokseen, joka vastaa kyseisessä yksittäistapauksessa markkinaehtoista tulosta. Se voi myös johtaa liian suureen verotukseen, jolloin ennakkoratkaisu, jolla kyseinen menetelmä on hyväksytty, ei antaisi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua etua.

| (244) | Jos sen sijaan valituksi tulee parhaiten sopiva menetelmä, mutta sitä sovelletaan yhdessä liian suotuisasti arvioitujen muuttujien kanssa, menetelmällä tulokseksi saadussa korvauksessa saatetaan aliarvioida verovelvolliselta perittävät verot, jolloin verovelvolliselle annetaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu etu. |
| --- | --- |

(244)

Jos sen sijaan valituksi tulee parhaiten sopiva menetelmä, mutta sitä sovelletaan yhdessä liian suotuisasti arvioitujen muuttujien kanssa, menetelmällä tulokseksi saadussa korvauksessa saatetaan aliarvioida verovelvolliselta perittävät verot, jolloin verovelvolliselle annetaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu etu.

| (245) | Komissio epäili aloittamispäätöksessä, ettei TNMM sovellu parhaiten markkinaehtoisen korvauksen ja sitä kautta FFT:n verotettavan voiton määrittämismenetelmäksi. Neljästä muusta OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa kuvatusta menetelmästä CUP-menetelmä on suorempi, ja sitä soveltamalla päästäisiin luotettavampaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta. |
| --- | --- |

(245)

Komissio epäili aloittamispäätöksessä, ettei TNMM sovellu parhaiten markkinaehtoisen korvauksen ja sitä kautta FFT:n verotettavan voiton määrittämismenetelmäksi. Neljästä muusta OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa kuvatusta menetelmästä CUP-menetelmä on suorempi, ja sitä soveltamalla päästäisiin luotettavampaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta.

| (246) | Muodollisen tutkintamenettelyn aikana toimitettujen tietojen perusteella komissio hyväksyy kuitenkin FFT:n väitteen, jonka mukaan CUP-menetelmä ei välttämättä olisi paras mahdollinen FFT:n tapauksessa. Kyseisten tietojen perusteella FFT toteuttaa liiketoimia Fiat-konserniin kuuluvien erilaisten vastapuolten kanssa ja FFT:n myöntämien lainojen ja liikkeeseen laskemien joukkovelkakirjojen korot, muoto ja erääntymisaika vaihtelevat, vaikkei rahoitusvälineiden valikoima näytäkään vaihtelevan. Koska CUP-menetelmän soveltaminen siirtohinnoittelussa edellyttäisi vertailukelpoisten liiketoimien löytämistä jokaiselle FFT:n myöntämälle yksittäiselle lainalle, veroneuvojan päätös arvioida FFT:n harjoittamaa toimintaa ja FFT:hen kohdistuvaa riskiä vastaava markkinaehtoinen korvaus TNMM:n avulla vaikuttaa asianmukaiselta. |
| --- | --- |

(246)

Muodollisen tutkintamenettelyn aikana toimitettujen tietojen perusteella komissio hyväksyy kuitenkin FFT:n väitteen, jonka mukaan CUP-menetelmä ei välttämättä olisi paras mahdollinen FFT:n tapauksessa. Kyseisten tietojen perusteella FFT toteuttaa liiketoimia Fiat-konserniin kuuluvien erilaisten vastapuolten kanssa ja FFT:n myöntämien lainojen ja liikkeeseen laskemien joukkovelkakirjojen korot, muoto ja erääntymisaika vaihtelevat, vaikkei rahoitusvälineiden valikoima näytäkään vaihtelevan. Koska CUP-menetelmän soveltaminen siirtohinnoittelussa edellyttäisi vertailukelpoisten liiketoimien löytämistä jokaiselle FFT:n myöntämälle yksittäiselle lainalle, veroneuvojan päätös arvioida FFT:n harjoittamaa toimintaa ja FFT:hen kohdistuvaa riskiä vastaava markkinaehtoinen korvaus TNMM:n avulla vaikuttaa asianmukaiselta.

| (247) | Komissio myöntää lisäksi, että FFT:n siirtohinta-analyysi perustuu oman pääoman tuottoon, joka on rahoitusalalla hyväksyttävä tulosindikaattori, ja että FFT:n harjoittamaa toimintaa voidaan verrata rahoituslaitosten harjoittamaan toimintaan. FFT:n varojen ja velkojen monimutkainen rakenne vahvistaa nimittäin, että FFT harjoittaa maturiteettitransformaatiota ja rahoitusvälitystä, sillä se turvautuu ulkopuolisiin sijoittajiin täyttääkseen konsernin rahoitustarpeet (120). Komissio katsoo näin ollen, että TNMM:n valitseminen siirtohinnoittelua varten on FFT:n tapauksessa asianmukaista. |
| --- | --- |

(247)

Komissio myöntää lisäksi, että FFT:n siirtohinta-analyysi perustuu oman pääoman tuottoon, joka on rahoitusalalla hyväksyttävä tulosindikaattori, ja että FFT:n harjoittamaa toimintaa voidaan verrata rahoituslaitosten harjoittamaan toimintaan. FFT:n varojen ja velkojen monimutkainen rakenne vahvistaa nimittäin, että FFT harjoittaa maturiteettitransformaatiota ja rahoitusvälitystä, sillä se turvautuu ulkopuolisiin sijoittajiin täyttääkseen konsernin rahoitustarpeet (120). Komissio katsoo näin ollen, että TNMM:n valitseminen siirtohinnoittelua varten on FFT:n tapauksessa asianmukaista.

120

7.2.2.5   Korvattavan oman pääoman määrä

Korvattavan oman pääoman määrä

| (248) | Vaikka komissio pitää veroneuvojan päätöstä käyttää TNMM:ää FFT:n kohdalla asianmukaisena, se katsoo kuitenkin, että useat menettelyä ja muuttujia koskevat valinnat ja mukautukset [...], joita veroneuvoja on tehnyt menettelyn soveltamisen aikana, eivät sovellu Luxemburgissa verotettavan FFT:n veropohjan laskemiseen. |
| --- | --- |

(248)

Vaikka komissio pitää veroneuvojan päätöstä käyttää TNMM:ää FFT:n kohdalla asianmukaisena, se katsoo kuitenkin, että useat menettelyä ja muuttujia koskevat valinnat ja mukautukset [...], joita veroneuvoja on tehnyt menettelyn soveltamisen aikana, eivät sovellu Luxemburgissa verotettavan FFT:n veropohjan laskemiseen.

7.2.2.6   FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman käyttö voittoindikaattorina

FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman käyttö voittoindikaattorina

| (249) | Komission mukaan veroneuvojan valitsema sääntömääräinen pääoma ei ole asianmukainen voittoindikaattori, kun FFT:n harjoittamaa toimintaa vastaava markkinaehtoinen korvaus määritetään TNMM:n avulla. Koska veroneuvoja on valinnut TNMM:n, jonka yhteydessä oman pääoman tuotto arvioidaan CAPM-mallin avulla, komissio katsoo, että jos tulokseksi halutaan luotettava arvio markkinaehtoisesta tuloksesta, voittoindikaattorina olisi sen sijaan käytettävä kirjanpidollista omaa pääomaa, joka kerrotaan oman pääoman tuotolla kyseisen korvauksen laskemista varten. |
| --- | --- |

(249)

Komission mukaan veroneuvojan valitsema sääntömääräinen pääoma ei ole asianmukainen voittoindikaattori, kun FFT:n harjoittamaa toimintaa vastaava markkinaehtoinen korvaus määritetään TNMM:n avulla. Koska veroneuvoja on valinnut TNMM:n, jonka yhteydessä oman pääoman tuotto arvioidaan CAPM-mallin avulla, komissio katsoo, että jos tulokseksi halutaan luotettava arvio markkinaehtoisesta tuloksesta, voittoindikaattorina olisi sen sijaan käytettävä kirjanpidollista omaa pääomaa, joka kerrotaan oman pääoman tuotolla kyseisen korvauksen laskemista varten.

| (250) | Tarkemmin sanottuna sen varmistamiseksi, että FFT:n veropohja on luotettava arvio markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta, menetelmän, jota käytetään FFT:n harjoittamaa toimintaa vastaavan markkinaehtoisen korvauksen laskemiseksi, on oltava metodologisesti johdonmukainen kirjanpidon kannalta. Veroneuvojan tekemät valinnat eivät tätä ole. |
| --- | --- |

(250)

Tarkemmin sanottuna sen varmistamiseksi, että FFT:n veropohja on luotettava arvio markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta, menetelmän, jota käytetään FFT:n harjoittamaa toimintaa vastaavan markkinaehtoisen korvauksen laskemiseksi, on oltava metodologisesti johdonmukainen kirjanpidon kannalta. Veroneuvojan tekemät valinnat eivät tätä ole.

| (251) | Siirtohinnoitteluselvityksessä todetaan, että FFT:n arvioitu veropohja muodostuu kahdesta osasta: riskejä vastaavasta korvauksesta ja toimintoja vastaavasta korvauksesta (121). Veroneuvoja on määrittänyt FFT:n riskejä vastaavan korvauksen kertomalla korvattavaa omaa pääomaa koskevan arvion, jonka se on tehnyt laskemalla FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman Basel II -säännöstöä analogisesti soveltaen (122), CAPM-mallin perusteella arvioidulla oman pääoman vaaditulla tuotolla. |
| --- | --- |

(251)

Siirtohinnoitteluselvityksessä todetaan, että FFT:n arvioitu veropohja muodostuu kahdesta osasta: riskejä vastaavasta korvauksesta ja toimintoja vastaavasta korvauksesta (121). Veroneuvoja on määrittänyt FFT:n riskejä vastaavan korvauksen kertomalla korvattavaa omaa pääomaa koskevan arvion, jonka se on tehnyt laskemalla FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman Basel II -säännöstöä analogisesti soveltaen (122), CAPM-mallin perusteella arvioidulla oman pääoman vaaditulla tuotolla.

121

122

| (252) | CAPM-mallin avulla arvioidaan kuitenkin oman pääoman ehtoisilta sijoituksilta vaaditun tuoton teoreettinen taso, ja laskennassa käytetty beetakerroin perustuu yritysten osakkeiden hinnasta saadun tuoton (tai oman pääoman tuoton) vaihteluun (123). Sen vuoksi CAPM-mallilla tehdyt laskelmat antavat rakenteensa vuoksi tulokseksi oman pääoman tuoton, eivät niinkään muun tyyppisen pääoman, esimerkiksi Basel II -säännöstöä analogisesti soveltaen määritetyn hypoteettisen sääntömääräisen pääoman, tuottoa (124). |
| --- | --- |

(252)

CAPM-mallin avulla arvioidaan kuitenkin oman pääoman ehtoisilta sijoituksilta vaaditun tuoton teoreettinen taso, ja laskennassa käytetty beetakerroin perustuu yritysten osakkeiden hinnasta saadun tuoton (tai oman pääoman tuoton) vaihteluun (123). Sen vuoksi CAPM-mallilla tehdyt laskelmat antavat rakenteensa vuoksi tulokseksi oman pääoman tuoton, eivät niinkään muun tyyppisen pääoman, esimerkiksi Basel II -säännöstöä analogisesti soveltaen määritetyn hypoteettisen sääntömääräisen pääoman, tuottoa (124).

123

124

| (253) | Oman pääoman tuotto on kannattavuuden tunnusluku. Pääomasta saatava korvaus on yrityksen nettovoitto, joka muodostuu tuloista, joista on vähennetty kaikki toiminnan harjoittamisessa aiheutuneet menot sekä kaikki velkojille maksetut rahoituskulut. Nettovoitto on siis se osuus voitosta, joka jää yritykseen korvauksena osakkaille. Se on oman pääoman tuottoa, joka joko jaetaan osakkaille tai joka lisää yrityksen arvoa. Johdonmukaisuuden vuoksi oman pääoman tuoton tulisi siis olla yhtä kuin kirjanpidollinen nettovoitto, joka jää osakkaille kaikkien muiden kulujen maksamisen jälkeen, jaettuna osakkeiden kirjanpidollisella arvolla (oma pääoma), josta korvauksena kyseinen voitto saadaan. |
| --- | --- |

(253)

Oman pääoman tuotto on kannattavuuden tunnusluku. Pääomasta saatava korvaus on yrityksen nettovoitto, joka muodostuu tuloista, joista on vähennetty kaikki toiminnan harjoittamisessa aiheutuneet menot sekä kaikki velkojille maksetut rahoituskulut. Nettovoitto on siis se osuus voitosta, joka jää yritykseen korvauksena osakkaille. Se on oman pääoman tuottoa, joka joko jaetaan osakkaille tai joka lisää yrityksen arvoa. Johdonmukaisuuden vuoksi oman pääoman tuoton tulisi siis olla yhtä kuin kirjanpidollinen nettovoitto, joka jää osakkaille kaikkien muiden kulujen maksamisen jälkeen, jaettuna osakkeiden kirjanpidollisella arvolla (oma pääoma), josta korvauksena kyseinen voitto saadaan.

| (254) | Sen sijaan johdonmukaista ei ole ottaa yrityksen kirjanpidollista nettovoittoa huomioon laskettaessa sääntömääräistä pääomaa vastaavaa korvausta. Sääntelyviranomainen arvioi sääntömääräisen pääoman, joka on se pääoman vähimmäismäärä, joka pankin tai muun rahoituslaitoksen on säilytettävä. Sääntömääräinen pääoma ei anna sellaisenaan oikeutta vastaavaan osuuteen säännellyn yksikön voitosta. Rahoituslaitosten on myös säilytettävä kyseinen määrä pääomaa kaikkina aikoina. Tämä merkitsee sitä, että tosiasiassa ne säilyttävät yleensä enemmän pääomaa kuin sääntömääräisesti vaaditaan, koska ne tarvitsevat puskurin, joka estää niitä rikkomasta vähimmäispääomavaatimuksia tappioiden tapauksessa. Tämä vähentää käytettävissä olevan pääoman määrää. Kaikki oma pääoma, joka ylittää vaaditun vähimmäismäärän, on korvattava sijoittajien näkökulmasta samalla tavalla. |
| --- | --- |

(254)

Sen sijaan johdonmukaista ei ole ottaa yrityksen kirjanpidollista nettovoittoa huomioon laskettaessa sääntömääräistä pääomaa vastaavaa korvausta. Sääntelyviranomainen arvioi sääntömääräisen pääoman, joka on se pääoman vähimmäismäärä, joka pankin tai muun rahoituslaitoksen on säilytettävä. Sääntömääräinen pääoma ei anna sellaisenaan oikeutta vastaavaan osuuteen säännellyn yksikön voitosta. Rahoituslaitosten on myös säilytettävä kyseinen määrä pääomaa kaikkina aikoina. Tämä merkitsee sitä, että tosiasiassa ne säilyttävät yleensä enemmän pääomaa kuin sääntömääräisesti vaaditaan, koska ne tarvitsevat puskurin, joka estää niitä rikkomasta vähimmäispääomavaatimuksia tappioiden tapauksessa. Tämä vähentää käytettävissä olevan pääoman määrää. Kaikki oma pääoma, joka ylittää vaaditun vähimmäismäärän, on korvattava sijoittajien näkökulmasta samalla tavalla.

| (255) | Jotta taattaisiin kirjanpidon kannalta johdonmukainen menetelmä ja sitä kautta luotettava arvio markkinaehtoisesta tuloksesta, FFT:n veroneuvojan olisi siis pitänyt kertoa FFT:n kirjanpidollinen omaa pääoma CAPM-mallin avulla lasketulla oman pääoman tuotolla. Jäljempänä olevassa taulukossa vaakasuuntaiset nuolet osoittavat, mitkä lähestymistavat ovat johdonmukaisia metodologiselta kannalta. Vino nuoli osoittaa puolestaan FFT:n veroneuvojan noudattaman lähestymistavan.



  Tuottoon liittyvät toimenpiteet
  Pääomapohjat
  Oman pääoman tuotto = voitto / IFRS:n mukainen oma pääoma
  FFT arvioinut CAPM-mallia ja beetakerrointa käyttäen 66 yrityksestä koostuvan otoksen perusteella.
  IFRS:n mukainen oma pääoma
  Merkitty FFT:n taseeseen.
  Sääntömääräisen pääoman tuotto = voitto / sääntömääräinen pääoma
  Arviota ei saatavilla.
  Basel II -säännöstön mukainen sääntömääräinen pääoma
  FFT toimitti virheellisen arvion sääntömääräisestä pääomasta. |
| --- | --- |

(255)

Jotta taattaisiin kirjanpidon kannalta johdonmukainen menetelmä ja sitä kautta luotettava arvio markkinaehtoisesta tuloksesta, FFT:n veroneuvojan olisi siis pitänyt kertoa FFT:n kirjanpidollinen omaa pääoma CAPM-mallin avulla lasketulla oman pääoman tuotolla. Jäljempänä olevassa taulukossa vaakasuuntaiset nuolet osoittavat, mitkä lähestymistavat ovat johdonmukaisia metodologiselta kannalta. Vino nuoli osoittaa puolestaan FFT:n veroneuvojan noudattaman lähestymistavan.

Tuottoon liittyvät toimenpiteet

Pääomapohjat

Oman pääoman tuotto = voitto / IFRS:n mukainen oma pääoma

FFT arvioinut CAPM-mallia ja beetakerrointa käyttäen 66 yrityksestä koostuvan otoksen perusteella.

IFRS:n mukainen oma pääoma

Merkitty FFT:n taseeseen.

Sääntömääräisen pääoman tuotto = voitto / sääntömääräinen pääoma

Arviota ei saatavilla.

Basel II -säännöstön mukainen sääntömääräinen pääoma

FFT toimitti virheellisen arvion sääntömääräisestä pääomasta.

| (256) | Valitessaan epäjohdonmukaisen menetelmän, jossa oman pääoman tuotto kerrotaan FFT:n hypoteettisella sääntömääräisellä pääomalla, FFT:n veroneuvoja on saanut tulokseksi FFT:n harjoittamaa toimintaa ja FFT:hen kohdistuvia riskejä vastaavaa korvausta koskevan arvion, joka ei ole luotettava arvio markkinaehtoisesta tuloksesta. Epäjohdonmukaisuus vaikuttaa nimittäin huomattavasti FFT:n Luxemburgissa verotettavaan korvaukseen. Vuonna 2011 FFT:n kirjanpidollinen oma pääoma oli 287,5 miljoonaa euroa. Veroneuvoja on kuitenkin TNMM:ää soveltaessaan käyttänyt voittoindikaattorina FFT:n hypoteettista sääntömääräistä pääomaa, joka oli 28,5 miljoonaa euroa. Sovellettaessa oman pääoman arvioitua tuottoa, jonka veroneuvoja on saanut tulokseksi soveltamalla CAPM-mallia FFT:n hypoteettiseen sääntömääräiseen pääomaan kirjanpidollisen oman pääoman sijaan, FFT:n Luxemburgissa verotettava korvaus on jaettu kymmenellä (125). Veroneuvojan tekemillä menetelmävalinnoilla FFT:n veropohja Luxemburgissa on toisin sanoen kaventunut verrattuna verotuksen kannalta integroitumattomiin yrityksiin, joiden verotettava voitto määräytyy markkinaehtoisesti. |
| --- | --- |

(256)

Valitessaan epäjohdonmukaisen menetelmän, jossa oman pääoman tuotto kerrotaan FFT:n hypoteettisella sääntömääräisellä pääomalla, FFT:n veroneuvoja on saanut tulokseksi FFT:n harjoittamaa toimintaa ja FFT:hen kohdistuvia riskejä vastaavaa korvausta koskevan arvion, joka ei ole luotettava arvio markkinaehtoisesta tuloksesta. Epäjohdonmukaisuus vaikuttaa nimittäin huomattavasti FFT:n Luxemburgissa verotettavaan korvaukseen. Vuonna 2011 FFT:n kirjanpidollinen oma pääoma oli 287,5 miljoonaa euroa. Veroneuvoja on kuitenkin TNMM:ää soveltaessaan käyttänyt voittoindikaattorina FFT:n hypoteettista sääntömääräistä pääomaa, joka oli 28,5 miljoonaa euroa. Sovellettaessa oman pääoman arvioitua tuottoa, jonka veroneuvoja on saanut tulokseksi soveltamalla CAPM-mallia FFT:n hypoteettiseen sääntömääräiseen pääomaan kirjanpidollisen oman pääoman sijaan, FFT:n Luxemburgissa verotettava korvaus on jaettu kymmenellä (125). Veroneuvojan tekemillä menetelmävalinnoilla FFT:n veropohja Luxemburgissa on toisin sanoen kaventunut verrattuna verotuksen kannalta integroitumattomiin yrityksiin, joiden verotettava voitto määräytyy markkinaehtoisesti.

125

| (257) | Koska FFT:n oman pääoman osuus on tiedossa ja koska CAPM-mallilla saadaan arvio oman pääoman tuotosta, veroneuvojan olisi pitänyt käyttää TNMM:ää soveltaessaan FFT:n kirjanpidollista omaa pääomaa, ei hypoteettista sääntömääräistä pääomaa, jotta Luxemburgissa verotettava FFT:n veropohja olisi saatu selville markkinaehtoperiaatteen mukaisesti. |
| --- | --- |

(257)

Koska FFT:n oman pääoman osuus on tiedossa ja koska CAPM-mallilla saadaan arvio oman pääoman tuotosta, veroneuvojan olisi pitänyt käyttää TNMM:ää soveltaessaan FFT:n kirjanpidollista omaa pääomaa, ei hypoteettista sääntömääräistä pääomaa, jotta Luxemburgissa verotettava FFT:n veropohja olisi saatu selville markkinaehtoperiaatteen mukaisesti.

| (258) | Komissio ei hyväksy FFT:n tässä yhteydessä esittämää väitettä, jonka mukaan siirtohintojen vahvistamisessa ei pidä ottaa huomioon sen tosiasiallista oman pääoman määrää koska kyseinen määrä on muodostunut aiempien päätösten tuloksena (126). Väitteellä annetaan ymmärtää, että FFT:n kirjanpidollisen oman pääoman osuus olisi liian suuri aiemmin tehtyjen päätösten vuoksi eikä siitä pitäisi näin ollen saada korvausta. Kyseinen väite ei kuitenkaan ole markkinoiden vaatimusten mukainen, sillä liian pieni oman pääoman osuus ei ole kestävä kilpailumarkkinoilla. Yrityksille on nimittäin kalliimpaa korvata omaa pääomaa kuin velkoja. Jos vapaan kilpailun olosuhteissa toimivan yrityksen oma pääoma olisi liian suuri aiemmin tehtyjen päätösten vuoksi, kuten FFT väittää, yritys palauttaisi siksi ylijäävän pääomansa osakkailleen (esimerkiksi ostamalla takaisin tai jakamalla osakkeita), sillä kyseisiä varoja voitaisiin käyttää tehokkaammin muissa sijoitushankkeissa. Vapaan kilpailun olosuhteissa toimivien yritysten veropohjaa laskettaessa kyseisten yritysten osakkaiden on saatava antamastaan pääomasta kokonaisuudessaan sen tasoista korvausta, jota voidaan pitää markkinoiden vaatimusten mukaisena. |
| --- | --- |

(258)

Komissio ei hyväksy FFT:n tässä yhteydessä esittämää väitettä, jonka mukaan siirtohintojen vahvistamisessa ei pidä ottaa huomioon sen tosiasiallista oman pääoman määrää koska kyseinen määrä on muodostunut aiempien päätösten tuloksena (126). Väitteellä annetaan ymmärtää, että FFT:n kirjanpidollisen oman pääoman osuus olisi liian suuri aiemmin tehtyjen päätösten vuoksi eikä siitä pitäisi näin ollen saada korvausta. Kyseinen väite ei kuitenkaan ole markkinoiden vaatimusten mukainen, sillä liian pieni oman pääoman osuus ei ole kestävä kilpailumarkkinoilla. Yrityksille on nimittäin kalliimpaa korvata omaa pääomaa kuin velkoja. Jos vapaan kilpailun olosuhteissa toimivan yrityksen oma pääoma olisi liian suuri aiemmin tehtyjen päätösten vuoksi, kuten FFT väittää, yritys palauttaisi siksi ylijäävän pääomansa osakkailleen (esimerkiksi ostamalla takaisin tai jakamalla osakkeita), sillä kyseisiä varoja voitaisiin käyttää tehokkaammin muissa sijoitushankkeissa. Vapaan kilpailun olosuhteissa toimivien yritysten veropohjaa laskettaessa kyseisten yritysten osakkaiden on saatava antamastaan pääomasta kokonaisuudessaan sen tasoista korvausta, jota voidaan pitää markkinoiden vaatimusten mukaisena.

126

| (259) | OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden perusteella pääoman tuotto voi puolestaan olla asianmukainen voittoindikaattori sovellettaessa TNMM:ää pääomavaltaisessa rahoitustoiminnassa (127). Ohjeissa viitataan myös ”käytettyyn pääomaan” mahdollisena asianmukaisen voittoindikaattorina TNMM:ää sovellettaessa (128). Vaikka käytetyn pääoman käsitettä ei ole määritelty OECD:n ohjeissa sen tarkemmin, käsite ei vaikuta vastaavan Basel II- tai Basel III -säännöstössä tai niiden täytäntöönpanosta annetuissa direktiiveissä käytettyä sääntömääräisen pääoman käsitettä. |
| --- | --- |

(259)

OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden perusteella pääoman tuotto voi puolestaan olla asianmukainen voittoindikaattori sovellettaessa TNMM:ää pääomavaltaisessa rahoitustoiminnassa (127). Ohjeissa viitataan myös ”käytettyyn pääomaan” mahdollisena asianmukaisen voittoindikaattorina TNMM:ää sovellettaessa (128). Vaikka käytetyn pääoman käsitettä ei ole määritelty OECD:n ohjeissa sen tarkemmin, käsite ei vaikuta vastaavan Basel II- tai Basel III -säännöstössä tai niiden täytäntöönpanosta annetuissa direktiiveissä käytettyä sääntömääräisen pääoman käsitettä.

127

128

| (260) | Yleiskirjeessä ei määritellä tarkemmin pääomaa, jota olisi käytettävä voittoindikaattorina TNMM:ää sovellettaessa (129). Siinä erotetaan toisistaan kaksi mahdollista pohjaa rahoitustoimintaa ja varainhallintaa vastaaville korvauksille: myönnettyjen luottojen arvo ja hoidettavina olevien varojen määrä (130). Päättäessään käyttää TNMM:ää ja valitessaan pohjaksi hypoteettisen sääntömääräisen pääoman FFT ei kuitenkaan ole valinnut suoraan myönnettyjen luottojen arvoon perustuvaa korvausta, vaikka hoidettavina olevat varat tarkoittavat kolmansien osapuolten (esimerkiksi varainhoitajien) nimissä olevia varoja, eikä FFT harjoita lähtökohtaisesti tällaista toimintaa. |
| --- | --- |

(260)

Yleiskirjeessä ei määritellä tarkemmin pääomaa, jota olisi käytettävä voittoindikaattorina TNMM:ää sovellettaessa (129). Siinä erotetaan toisistaan kaksi mahdollista pohjaa rahoitustoimintaa ja varainhallintaa vastaaville korvauksille: myönnettyjen luottojen arvo ja hoidettavina olevien varojen määrä (130). Päättäessään käyttää TNMM:ää ja valitessaan pohjaksi hypoteettisen sääntömääräisen pääoman FFT ei kuitenkaan ole valinnut suoraan myönnettyjen luottojen arvoon perustuvaa korvausta, vaikka hoidettavina olevat varat tarkoittavat kolmansien osapuolten (esimerkiksi varainhoitajien) nimissä olevia varoja, eikä FFT harjoita lähtökohtaisesti tällaista toimintaa.

129

130

| (261) | Vaikka kirjanpidollista omaa pääomaa käytetään yleisesti rahoitusalalla yrityksen kannattavuuslaskelmien perustana, komissio hyväksyy joka tapauksessa sen, että muukin pääoma voidaan periaatteessa ottaa perustaksi sovellettaessa TNMM:ää siirtohinnoittelua varten. Konsernin sisäisistä liiketoimista maksettavan korvauksen määrittämisessä käytetyn menetelmä on kuitenkin oltava johdonmukainen. FFT:n kohdalla komissio katsoo kuitenkin, että veroneuvojan tekemä valinta käyttää perustana FFT:n hypoteettista sääntömääräistä pääomaa on tästä näkökulmasta epäasianmukainen, koska sillä ei saada selville luotettavaa arviota markkinaehtoisesta tuloksesta jäljempänä esitetyistä syistä. |
| --- | --- |

(261)

Vaikka kirjanpidollista omaa pääomaa käytetään yleisesti rahoitusalalla yrityksen kannattavuuslaskelmien perustana, komissio hyväksyy joka tapauksessa sen, että muukin pääoma voidaan periaatteessa ottaa perustaksi sovellettaessa TNMM:ää siirtohinnoittelua varten. Konsernin sisäisistä liiketoimista maksettavan korvauksen määrittämisessä käytetyn menetelmä on kuitenkin oltava johdonmukainen. FFT:n kohdalla komissio katsoo kuitenkin, että veroneuvojan tekemä valinta käyttää perustana FFT:n hypoteettista sääntömääräistä pääomaa on tästä näkökulmasta epäasianmukainen, koska sillä ei saada selville luotettavaa arviota markkinaehtoisesta tuloksesta jäljempänä esitetyistä syistä.

| (262) | Ensinnäkään FFT ei ole säännelty rahoituslaitos, jota Basel II -säännöstö koskisi. Säännöstön soveltamista FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman arvioimiseksi on vaikeaa tarkistaa, kun säännöstöä käytetään ainoastaan verotukseen liittyvässä tarkoituksessa. Basel II -säännöstön määritelmän mukaan vaadittavalla sääntömääräisellä pääomalla tarkoitetaan nimittäin laitoksen omistamien omaisuuserien osuutta, joka on painotettu kuhunkin kyseiseen omaisuuserään liittyvällä riskillä. Se, miten säännöstössä tarkoitettu kunkin omaisuuserän riskipaino määritetään, riippuu erityisesti vastapuolen luottoluokituksesta sekä kunkin omaisuuserän kohdalla erikseen arvioiduista muista kriteereistä. Hallintoviranomaisen velvollisuus tarkistaa jokaista omaisuuserää koskeva riskipaino ei kuulu enää vakavaraisuusvalvontaan, jos painon tarkoituksena on veropohjan laskeminen siirtohintojen määrittämiseksi vähimmäispääomavaatimusten laskemisen sijaan. On siis epätodennäköistä, että verohallinto pystyisi tarkistamaan näillä laskelmilla saadut tulokset vaivatta ja että tuloksia voitaisiin pitää luotettavana arviona markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta. |
| --- | --- |

(262)

Ensinnäkään FFT ei ole säännelty rahoituslaitos, jota Basel II -säännöstö koskisi. Säännöstön soveltamista FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman arvioimiseksi on vaikeaa tarkistaa, kun säännöstöä käytetään ainoastaan verotukseen liittyvässä tarkoituksessa. Basel II -säännöstön määritelmän mukaan vaadittavalla sääntömääräisellä pääomalla tarkoitetaan nimittäin laitoksen omistamien omaisuuserien osuutta, joka on painotettu kuhunkin kyseiseen omaisuuserään liittyvällä riskillä. Se, miten säännöstössä tarkoitettu kunkin omaisuuserän riskipaino määritetään, riippuu erityisesti vastapuolen luottoluokituksesta sekä kunkin omaisuuserän kohdalla erikseen arvioiduista muista kriteereistä. Hallintoviranomaisen velvollisuus tarkistaa jokaista omaisuuserää koskeva riskipaino ei kuulu enää vakavaraisuusvalvontaan, jos painon tarkoituksena on veropohjan laskeminen siirtohintojen määrittämiseksi vähimmäispääomavaatimusten laskemisen sijaan. On siis epätodennäköistä, että verohallinto pystyisi tarkistamaan näillä laskelmilla saadut tulokset vaivatta ja että tuloksia voitaisiin pitää luotettavana arviona markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta.

| (263) | Toiseksi sääntömääräisen vähimmäispääoman tuotto ei ole yleisesti rahoitusalalla käytetty tulosindikaattori, joten kyseisen tuoton keskiarvoja ei yleensä analysoida eikä niitä ole yleisesti saatavilla (131). Tällaisen pääoman pohjalta tehtyjen laskelmien tulos on näin ollen väistämättä vähemmän luotettava arvio markkinaehtoisesta tuloksesta kuin tulos, joka saadaan valitsemalla voittoindikaattoriksi kirjanpidollinen oma pääoma, joka kerrotaan alan normien mukaisella oman pääoman tuotolla. |
| --- | --- |

(263)

Toiseksi sääntömääräisen vähimmäispääoman tuotto ei ole yleisesti rahoitusalalla käytetty tulosindikaattori, joten kyseisen tuoton keskiarvoja ei yleensä analysoida eikä niitä ole yleisesti saatavilla (131). Tällaisen pääoman pohjalta tehtyjen laskelmien tulos on näin ollen väistämättä vähemmän luotettava arvio markkinaehtoisesta tuloksesta kuin tulos, joka saadaan valitsemalla voittoindikaattoriksi kirjanpidollinen oma pääoma, joka kerrotaan alan normien mukaisella oman pääoman tuotolla.

131

| (264) | Kolmanneksi ne 66 samankaltaista yritystä, jotka veroneuvoja on valinnut oman pääoman tuoton arvioimiseksi CAPM-mallia käyttäen, eivät selvästikään sovellu alan keskimääräisen sääntömääräisen pääoman tai tältä pääomalta vaaditun tuoton arviointiin. Monet kyseisistä yrityksistä eivät nimittäin ole Basel-säännöstön soveltamisalaan kuuluvia säänneltyjä laitoksia (kuten pörssejä). Kyseiset yritykset eivät siis voisi laskea arviota sääntömääräistä pääomaa koskevista vaatimuksistaan, ja pelkästään julkisten tietojen perusteella olisi mahdotonta arvioida kutakin sääntelemätöntä laitosta koskevia sääntömääräisiä vähimmäisvaatimuksia. |
| --- | --- |

(264)

Kolmanneksi ne 66 samankaltaista yritystä, jotka veroneuvoja on valinnut oman pääoman tuoton arvioimiseksi CAPM-mallia käyttäen, eivät selvästikään sovellu alan keskimääräisen sääntömääräisen pääoman tai tältä pääomalta vaaditun tuoton arviointiin. Monet kyseisistä yrityksistä eivät nimittäin ole Basel-säännöstön soveltamisalaan kuuluvia säänneltyjä laitoksia (kuten pörssejä). Kyseiset yritykset eivät siis voisi laskea arviota sääntömääräistä pääomaa koskevista vaatimuksistaan, ja pelkästään julkisten tietojen perusteella olisi mahdotonta arvioida kutakin sääntelemätöntä laitosta koskevia sääntömääräisiä vähimmäisvaatimuksia.

| (265) | Jos nyt tarkasteltavassa tapauksessa olisi käytetty voittoindikaattorina kirjanpidollista omaa pääomaa, ei veroneuvojan myöskään olisi tarvinnut laskea erillistä ”toimintaa vastaavaa korvausta”, joka muodostaa Luxemburgissa verotettavan FFT:n veropohjan toisen osan ja joka ei näytä varsinaisesti perustuvan mihinkään pätevään menetelmään, kuten aloittamispäätöksen johdanto-osan 80 kappaleessa selvitetään. Se, mitä FFT:n veroneuvoja nimittää siirtohinnoitteluselvityksessään ”toiminnan harjoittamiseen käytettäväksi pääomaksi”, ei nimittäin näytä vastaavan mitään tavanomaista pääoman luokkaa, jota käytetään tuottovaatimusten laskemiseen markkinahintaan arvostamisen yhteydessä. Käsitettä ei ole määritelty siirtohinnoitteluselvityksessä, eikä mikään viittaa siihen, ettei tällaista veroneuvojan käyttämään nimitykseen perustuvaa riskiä olisi katettu jollakin sääntömääräisen pääoman luokalla, esimerkiksi operatiivisen riskin ja erityisesti prosessiin liittyvän riskin kattamiseen tarkoitetulla pääomalla, jos veroneuvoja olisi arvioinut FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman asianmukaisesti. Näin ei kuitenkaan ollut. Muita epäselvyyksiä, jotka liittyvät oman pääoman jakamiseen erillisiin osiin, joihin sovelletaan vaihtelevaa tuottokerrointa aina nollatuotosta lähtien, käsitellään tarkemmin jäljempänä johdanto-osan 277–289 kappaleessa. |
| --- | --- |

(265)

Jos nyt tarkasteltavassa tapauksessa olisi käytetty voittoindikaattorina kirjanpidollista omaa pääomaa, ei veroneuvojan myöskään olisi tarvinnut laskea erillistä ”toimintaa vastaavaa korvausta”, joka muodostaa Luxemburgissa verotettavan FFT:n veropohjan toisen osan ja joka ei näytä varsinaisesti perustuvan mihinkään pätevään menetelmään, kuten aloittamispäätöksen johdanto-osan 80 kappaleessa selvitetään. Se, mitä FFT:n veroneuvoja nimittää siirtohinnoitteluselvityksessään ”toiminnan harjoittamiseen käytettäväksi pääomaksi”, ei nimittäin näytä vastaavan mitään tavanomaista pääoman luokkaa, jota käytetään tuottovaatimusten laskemiseen markkinahintaan arvostamisen yhteydessä. Käsitettä ei ole määritelty siirtohinnoitteluselvityksessä, eikä mikään viittaa siihen, ettei tällaista veroneuvojan käyttämään nimitykseen perustuvaa riskiä olisi katettu jollakin sääntömääräisen pääoman luokalla, esimerkiksi operatiivisen riskin ja erityisesti prosessiin liittyvän riskin kattamiseen tarkoitetulla pääomalla, jos veroneuvoja olisi arvioinut FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman asianmukaisesti. Näin ei kuitenkaan ollut. Muita epäselvyyksiä, jotka liittyvät oman pääoman jakamiseen erillisiin osiin, joihin sovelletaan vaihtelevaa tuottokerrointa aina nollatuotosta lähtien, käsitellään tarkemmin jäljempänä johdanto-osan 277–289 kappaleessa.

| (266) | Komissio toteaa näin ollen, että kiistanalainen ennakkoratkaisu poikkeaa markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta siksi, että siinä hyväksytään veroneuvojan tekemä päätös valita TNMM:n soveltamista varten voittoindikaattoriksi FFT:n hypoteettinen sääntömääräinen pääoma ja määrittää osa FFT:n Luxemburgissa verotettavasta voitosta soveltamalla kyseiseen pääomaan CAPM-mallin avulla arvioitua oman pääoman tuottoa. Koska menetelmävalinta on johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero on alempi kuin verotuksen kannalta integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimia markkinaehdoin (132), on katsottava, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu. |
| --- | --- |

(266)

Komissio toteaa näin ollen, että kiistanalainen ennakkoratkaisu poikkeaa markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta siksi, että siinä hyväksytään veroneuvojan tekemä päätös valita TNMM:n soveltamista varten voittoindikaattoriksi FFT:n hypoteettinen sääntömääräinen pääoma ja määrittää osa FFT:n Luxemburgissa verotettavasta voitosta soveltamalla kyseiseen pääomaan CAPM-mallin avulla arvioitua oman pääoman tuottoa. Koska menetelmävalinta on johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero on alempi kuin verotuksen kannalta integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimia markkinaehdoin (132), on katsottava, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu.

132

7.2.2.7   Basel II -säännöstön epäjohdonmukainen soveltaminen pääomalaskelmissa

Basel II -säännöstön epäjohdonmukainen soveltaminen pääomalaskelmissa

| (267) | Riippumatta siitä, ettei komissio hyväksy FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman käyttöä TNMM:n soveltamisen yhteydessä, komissio katsoo lisäksi, että FFT on saanut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valikoivan edun, kun sen veroneuvoja sovelsi epäjohdonmukaisella tavalla analogisesti Basel II -säännöstöä selvittääkseen kyseisen hypoteettisen sääntömääräisen pääoman määrän. Myös tämä on nimittäin johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero on alempi kuin verotuksen kannalta integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimia markkinaehdoin. |
| --- | --- |

(267)

Riippumatta siitä, ettei komissio hyväksy FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman käyttöä TNMM:n soveltamisen yhteydessä, komissio katsoo lisäksi, että FFT on saanut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valikoivan edun, kun sen veroneuvoja sovelsi epäjohdonmukaisella tavalla analogisesti Basel II -säännöstöä selvittääkseen kyseisen hypoteettisen sääntömääräisen pääoman määrän. Myös tämä on nimittäin johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero on alempi kuin verotuksen kannalta integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimia markkinaehdoin.

| (268) | Basel II -säännöstön asianmukainen soveltaminen edellyttää ensinnäkin FFT:n riskipainotettujen omaisuuserien arviointia, minkä jälkeen kyseiseen arvioon on sovellettava asianmukaista sääntömääräistä pääomaa kuvaavaa suhdelukua. FFT:n veroneuvoja on aliarvioinut nämä molemmat siirtohinnoitteluselvityksessään. |
| --- | --- |

(268)

Basel II -säännöstön asianmukainen soveltaminen edellyttää ensinnäkin FFT:n riskipainotettujen omaisuuserien arviointia, minkä jälkeen kyseiseen arvioon on sovellettava asianmukaista sääntömääräistä pääomaa kuvaavaa suhdelukua. FFT:n veroneuvoja on aliarvioinut nämä molemmat siirtohinnoitteluselvityksessään.

| (269) | Ensinnäkään FFT:n hypoteettisia riskipainotettuja omaisuuseriä ei ole laskettu asianmukaisesti, sillä veroneuvoja on soveltanut konsernin sisäisiin varoihin nollariskipainoa (133). Kuten johdanto-osan 123 kappaleesta käy selvästi ilmi, konsernin sisäiset lainat, joita suurin osa FFT:n omaisuuseristä on, eivät ole riskittömiä, toisin kuin Luxemburg ja FFT väittävät. Mikään ei myöskään viittaa siihen, että kyseisiin lainoihin liittyvät riskit olisivat pankkilainojen riskejä pienempiä. Kun otetaan huomioon, että siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevassa Fiatin sisäisessä asiakirjassa FFT:n luotto- ja vastapuoliriskiä luonnehditaan vähäiseksi, ei olemattomaksi, nollariskipaino on joka tapauksessa selvästi epäasianmukainen. FFT:n hypoteettisia riskipainotettuja omaisuuseriä ei myöskään ole laskettu asianmukaisesti, sillä ei Luxemburg eikä FFT ole missään vaiheessa perustellut kolmansille kuuluvien omaisuuserien 20 prosentin riskipainoa. |
| --- | --- |

(269)

Ensinnäkään FFT:n hypoteettisia riskipainotettuja omaisuuseriä ei ole laskettu asianmukaisesti, sillä veroneuvoja on soveltanut konsernin sisäisiin varoihin nollariskipainoa (133). Kuten johdanto-osan 123 kappaleesta käy selvästi ilmi, konsernin sisäiset lainat, joita suurin osa FFT:n omaisuuseristä on, eivät ole riskittömiä, toisin kuin Luxemburg ja FFT väittävät. Mikään ei myöskään viittaa siihen, että kyseisiin lainoihin liittyvät riskit olisivat pankkilainojen riskejä pienempiä. Kun otetaan huomioon, että siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevassa Fiatin sisäisessä asiakirjassa FFT:n luotto- ja vastapuoliriskiä luonnehditaan vähäiseksi, ei olemattomaksi, nollariskipaino on joka tapauksessa selvästi epäasianmukainen. FFT:n hypoteettisia riskipainotettuja omaisuuseriä ei myöskään ole laskettu asianmukaisesti, sillä ei Luxemburg eikä FFT ole missään vaiheessa perustellut kolmansille kuuluvien omaisuuserien 20 prosentin riskipainoa.

133

| (270) | Jos FFT:n hypoteettisten riskipainotettujen omaisuuserien asianmukainen taso olisi määritetty siten, että olennaiseksi vertailukohdaksi olisi valittu pankkien omaisuuserien keskimääräinen riskipaino Euroopassa, joka oli 36 prosenttia vuonna 2010 (134) (ja joka oli tiedossa ennakkoratkaisun antamisen ajankohtana), ja tällä olisi kerrottu FFT:n omaisuuserien kokonaismäärä, 14 827 674 000 euroa, FFT:n hypoteettisten riskipainotettujen omaisuuserien määräksi olisi saatu noin 5 338 000 000 euroa. Jos Basel-säännöstön mukainen pääomavaatimuksia koskeva kahdeksan prosentin suhdeluku olisi otettu vähimmäispääoman tasoksi, FFT:n hypoteettiseksi sääntömääräiseksi vähimmäispääomaksi olisi tullut Basel II -säännöstön mukaisesti noin 427 miljoonaa euroa eikä FFT:n veroneuvojan siirtohinnoitteluselvityksessä arvioima 28,5 miljoonaa eroa. |
| --- | --- |

(270)

Jos FFT:n hypoteettisten riskipainotettujen omaisuuserien asianmukainen taso olisi määritetty siten, että olennaiseksi vertailukohdaksi olisi valittu pankkien omaisuuserien keskimääräinen riskipaino Euroopassa, joka oli 36 prosenttia vuonna 2010 (134) (ja joka oli tiedossa ennakkoratkaisun antamisen ajankohtana), ja tällä olisi kerrottu FFT:n omaisuuserien kokonaismäärä, 14 827 674 000 euroa, FFT:n hypoteettisten riskipainotettujen omaisuuserien määräksi olisi saatu noin 5 338 000 000 euroa. Jos Basel-säännöstön mukainen pääomavaatimuksia koskeva kahdeksan prosentin suhdeluku olisi otettu vähimmäispääoman tasoksi, FFT:n hypoteettiseksi sääntömääräiseksi vähimmäispääomaksi olisi tullut Basel II -säännöstön mukaisesti noin 427 miljoonaa euroa eikä FFT:n veroneuvojan siirtohinnoitteluselvityksessä arvioima 28,5 miljoonaa eroa.

134

| (271) | Toiseksi veroneuvojan Basel II -säännöstöä analogisesti soveltaen tekemä FFT:hen kohdistuvien luotto- ja vastapuoliriskien laskelma (135) on ristiriidassa kyseisen säännöstön kanssa. Säännöstön mukaan pankkien säilyttämän oman pääoman on oltava suhteessa riskipainotettuihin omaisuuseriin. FFT:n riskipääoman määrittämiseksi FFT:n veroneuvoja on siirtohinta-analyysissään soveltanut riskejä laskiessaan kuuden prosentin omavaraisuusastetta koskevaa vaatimusta, vaikka säännöstön mukaan asianmukainen suhdeluku on kahdeksan prosenttia. |
| --- | --- |

(271)

Toiseksi veroneuvojan Basel II -säännöstöä analogisesti soveltaen tekemä FFT:hen kohdistuvien luotto- ja vastapuoliriskien laskelma (135) on ristiriidassa kyseisen säännöstön kanssa. Säännöstön mukaan pankkien säilyttämän oman pääoman on oltava suhteessa riskipainotettuihin omaisuuseriin. FFT:n riskipääoman määrittämiseksi FFT:n veroneuvoja on siirtohinta-analyysissään soveltanut riskejä laskiessaan kuuden prosentin omavaraisuusastetta koskevaa vaatimusta, vaikka säännöstön mukaan asianmukainen suhdeluku on kahdeksan prosenttia.

135

| (272) | Komissio esitti huolensa tästä seikasta aloittamispäätöksessä (136), minkä johdosta FFT perusteli kuuden prosentin suhdelukua viittaamalla muita rahoituslaitoksia kuin pankkeja koskevan vaatimuksen täytäntöönpanoon Italiassa (137). FFT ei kuitenkaan jatkanut aiheesta sen enempää eikä myöskään selittänyt, miksi Italian lainsäätäjän toteuttamaa täytäntöönpanoa voitaisiin soveltaa Luxemburgissa tai miksi sitä voitaisiin käyttää viitteenä. |
| --- | --- |

(272)

Komissio esitti huolensa tästä seikasta aloittamispäätöksessä (136), minkä johdosta FFT perusteli kuuden prosentin suhdelukua viittaamalla muita rahoituslaitoksia kuin pankkeja koskevan vaatimuksen täytäntöönpanoon Italiassa (137). FFT ei kuitenkaan jatkanut aiheesta sen enempää eikä myöskään selittänyt, miksi Italian lainsäätäjän toteuttamaa täytäntöönpanoa voitaisiin soveltaa Luxemburgissa tai miksi sitä voitaisiin käyttää viitteenä.

136

137

| (273) | Vaikka Basel II -säännöstön perusteella puolet kahdeksan prosentin vaatimuksesta voi olla toissijaista pääomaa, FFT:llä ei vaikuta olevan tämän tyyppistä pääomaa, jota olisi voitu tarvittaessa käyttää säännöstön mukaisen vaatimuksen täyttämiseen. Koska muita hyväksyttäviä pääoman muotoja ei ole, kahdeksan prosentin osuus olisi pitänyt kattaa omasta pääomasta. |
| --- | --- |

(273)

Vaikka Basel II -säännöstön perusteella puolet kahdeksan prosentin vaatimuksesta voi olla toissijaista pääomaa, FFT:llä ei vaikuta olevan tämän tyyppistä pääomaa, jota olisi voitu tarvittaessa käyttää säännöstön mukaisen vaatimuksen täyttämiseen. Koska muita hyväksyttäviä pääoman muotoja ei ole, kahdeksan prosentin osuus olisi pitänyt kattaa omasta pääomasta.

| (274) | Komissio pysyy näin ollen kannassaan, jonka mukaan Basel II -säännöstöön perustuva omavaraisuusastetta koskeva vaatimus on kahdeksan prosenttia. Näin ollen se, että veroneuvoja on käyttänyt suhdelukuna kuutta prosenttia, minkä Luxemburgin verohallinto hyväksyi, kyseenalaistaa kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa esitetyn päätelmän, jonka mukaan tämän perusteella tulokseksi saatu FFT:lle kohdennettu voitto olisi luotettava arvio markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta. |
| --- | --- |

(274)

Komissio pysyy näin ollen kannassaan, jonka mukaan Basel II -säännöstöön perustuva omavaraisuusastetta koskeva vaatimus on kahdeksan prosenttia. Näin ollen se, että veroneuvoja on käyttänyt suhdelukuna kuutta prosenttia, minkä Luxemburgin verohallinto hyväksyi, kyseenalaistaa kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa esitetyn päätelmän, jonka mukaan tämän perusteella tulokseksi saatu FFT:lle kohdennettu voitto olisi luotettava arvio markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta.

| (275) | Vaikka komissio hyväksyy veroneuvojan suorittamassa operatiivista riskiä koskevassa laskelmassa 15 prosentin suuruisen kertoimen käytön FFT:n (138) ja Luxemburgin (139) toimittamien selvitysten perusteella, 15 prosentin kerrointa on sovellettu pohjaan, joka ei vaikuta vastaavan asianmukaista arviota FFT:n bruttovuositulosta. FFT:n veroneuvoja on käyttänyt kyseistä kerrointa ainoastaan pankkitalletuksista ja lainoista peräisin oleviin nettotuloihin (140), mikä ei ole Luxemburgin esittämän menetelmän mukaista (141), eikä mitään konsernin sisäistä toimintaa ole otettu huomioon bruttovuosituloa laskettaessa. Pankkilainat ja -talletukset ovat kuitenkin vain pieni osa FFT:n varoista ja veloista. |
| --- | --- |

(275)

Vaikka komissio hyväksyy veroneuvojan suorittamassa operatiivista riskiä koskevassa laskelmassa 15 prosentin suuruisen kertoimen käytön FFT:n (138) ja Luxemburgin (139) toimittamien selvitysten perusteella, 15 prosentin kerrointa on sovellettu pohjaan, joka ei vaikuta vastaavan asianmukaista arviota FFT:n bruttovuositulosta. FFT:n veroneuvoja on käyttänyt kyseistä kerrointa ainoastaan pankkitalletuksista ja lainoista peräisin oleviin nettotuloihin (140), mikä ei ole Luxemburgin esittämän menetelmän mukaista (141), eikä mitään konsernin sisäistä toimintaa ole otettu huomioon bruttovuosituloa laskettaessa. Pankkilainat ja -talletukset ovat kuitenkin vain pieni osa FFT:n varoista ja veloista.

138

139

140

141

| (276) | Komissio toteaa lyhyesti, että vaikka FFT:n hypoteettinen sääntömääräinen vähimmäispääoma olisi voitu hyväksyä TNMM:n soveltamisen yhteydessä käytettäväksi voittoindikaattoriksi, veroneuvoja on aliarvioinut tämän pääoman soveltamalla omaisuuseriin mielivaltaisesti valittua, liian pientä riskipainoa (valtaosa omaisuuseristä on jäänyt riskipainotuksen ulkopuolelle), soveltamalla pienempää kerrointa kuin Basel II -säännöstössä määrätään ja jättämällä konsernin varoista ja veloista saadut tulot pois FFT:n bruttovuosituloista. Näin ollen komissio toteaa, että kiistanalainen ennakkoratkaisu, jossa nämä valinnat hyväksytään, poikkeaa markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta. Koska nämä valinnat ovat johtaneet siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero on alempi kuin verotuksen kannalta integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimia markkinaehdoin, on katsottava, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu. |
| --- | --- |

(276)

Komissio toteaa lyhyesti, että vaikka FFT:n hypoteettinen sääntömääräinen vähimmäispääoma olisi voitu hyväksyä TNMM:n soveltamisen yhteydessä käytettäväksi voittoindikaattoriksi, veroneuvoja on aliarvioinut tämän pääoman soveltamalla omaisuuseriin mielivaltaisesti valittua, liian pientä riskipainoa (valtaosa omaisuuseristä on jäänyt riskipainotuksen ulkopuolelle), soveltamalla pienempää kerrointa kuin Basel II -säännöstössä määrätään ja jättämällä konsernin varoista ja veloista saadut tulot pois FFT:n bruttovuosituloista. Näin ollen komissio toteaa, että kiistanalainen ennakkoratkaisu, jossa nämä valinnat hyväksytään, poikkeaa markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta. Koska nämä valinnat ovat johtaneet siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero on alempi kuin verotuksen kannalta integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimia markkinaehdoin, on katsottava, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu.

7.2.2.8   Korvattavaan pääomaan tehdyt epäasianmukaiset vähennykset

Korvattavaan pääomaan tehdyt epäasianmukaiset vähennykset

| (277) | Veroneuvoja on paitsi aliarvioinut FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman, myös tehnyt FFT:n muusta pääomasta useita vähennyksiä, jotka poikkeavat markkinaehtoisesta tuloksesta. Kuten taulukosta 2 käy ilmi, veroneuvoja on laskenut niin kutsumansa ”toiminnan harjoittamiseen käytettävän pääoman” vähentämällä FFT:n muusta pääomasta, aliarvioitua hypoteettista sääntömääräistä pääomaa lukuun ottamatta, niin kutsumansa ”FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattavan pääoman”. Jos FFT:n hypoteettinen sääntömääräinen pääoma olisi arvioitu asianmukaisesti, oma pääoma ei kuitenkaan todennäköisesti olisi ollut sääntömääräistä pääomaa suurempi (142). Tällöin kumpikaan näistä kahdesta pääoman osuudesta ei olisi ollut sovellettavissa. |
| --- | --- |

(277)

Veroneuvoja on paitsi aliarvioinut FFT:n hypoteettisen sääntömääräisen pääoman, myös tehnyt FFT:n muusta pääomasta useita vähennyksiä, jotka poikkeavat markkinaehtoisesta tuloksesta. Kuten taulukosta 2 käy ilmi, veroneuvoja on laskenut niin kutsumansa ”toiminnan harjoittamiseen käytettävän pääoman” vähentämällä FFT:n muusta pääomasta, aliarvioitua hypoteettista sääntömääräistä pääomaa lukuun ottamatta, niin kutsumansa ”FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattavan pääoman”. Jos FFT:n hypoteettinen sääntömääräinen pääoma olisi arvioitu asianmukaisesti, oma pääoma ei kuitenkaan todennäköisesti olisi ollut sääntömääräistä pääomaa suurempi (142). Tällöin kumpikaan näistä kahdesta pääoman osuudesta ei olisi ollut sovellettavissa.

142

| (278) | Edellä todetusta huolimatta komissio pitää epäasianmukaisena myös veroneuvojan päätöstä eritellä FFT:n veropohjaa arvioidessaan niin kutsumansa ”FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattavan pääoman” osuus ja määrittää sille nollakorvaus (143), sillä tämä on johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero on alempi kuin verotuksen kannalta integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimensa markkinaehdoin. |
| --- | --- |

(278)

Edellä todetusta huolimatta komissio pitää epäasianmukaisena myös veroneuvojan päätöstä eritellä FFT:n veropohjaa arvioidessaan niin kutsumansa ”FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattavan pääoman” osuus ja määrittää sille nollakorvaus (143), sillä tämä on johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero on alempi kuin verotuksen kannalta integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimensa markkinaehdoin.

143

| (279) | Aluksi on todettava, ettei ole selvää, onko veroneuvoja päättänyt eritellä nämä kaksi oman pääoman osuutta ”soveltaessaan” Basel II -säännöstöä vai tehnyt FFNA:han ja FFC:hen sijoitettujen osuuksien vähennykset ad hoc -tyyppisenä mukautuksena. Veroneuvoja olisi vähentänyt kyseiset omistusosuudet FFT:n omasta pääomasta FFT:n veropohjan laskemista varten myös siinä tapauksessa, että se olisi valinnut TNMM:ää soveltaessaan voittoindikaattoriksi asianmukaisesti FFT:n kirjanpidollisen oman pääoman. Kuten johdanto-osan 238 kappaleessa selitetään, tämä johtuu siitä, ettei veroneuvoja vaikuta tukeutuneen mihinkään yleisesti käytettyyn menetelmään, kun hän on jakanut FFT:n oman pääoman kolmeen osaan (144). |
| --- | --- |

(279)

Aluksi on todettava, ettei ole selvää, onko veroneuvoja päättänyt eritellä nämä kaksi oman pääoman osuutta ”soveltaessaan” Basel II -säännöstöä vai tehnyt FFNA:han ja FFC:hen sijoitettujen osuuksien vähennykset ad hoc -tyyppisenä mukautuksena. Veroneuvoja olisi vähentänyt kyseiset omistusosuudet FFT:n omasta pääomasta FFT:n veropohjan laskemista varten myös siinä tapauksessa, että se olisi valinnut TNMM:ää soveltaessaan voittoindikaattoriksi asianmukaisesti FFT:n kirjanpidollisen oman pääoman. Kuten johdanto-osan 238 kappaleessa selitetään, tämä johtuu siitä, ettei veroneuvoja vaikuta tukeutuneen mihinkään yleisesti käytettyyn menetelmään, kun hän on jakanut FFT:n oman pääoman kolmeen osaan (144).

ad hoc

144

| (280) | Veroneuvojan päätös soveltaa nollakorvausta kyseiseen FFT:n oman pääoman osuuteen, jota kutsutaan FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattavaksi pääomaksi, on joka tapauksessa epäasianmukainen johdanto-osan 281–290 kappaleessa esitetyistä syistä. Koska tämä ratkaisu on johtanut korvattavan oman pääoman perusteettomaan pienentymiseen ja sitä kautta verotuksessa huomioon otettavan FFT:n veropohjan perusteettomaan alentumiseen, tähän ratkaisuun perustuvien siirtohinnoitteluun liittyvien menetelmien ei voida katsoa johtavan luotettavaan arvioon markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta. |
| --- | --- |

(280)

Veroneuvojan päätös soveltaa nollakorvausta kyseiseen FFT:n oman pääoman osuuteen, jota kutsutaan FFNA:han ja FFC:hen tehdyt sijoitukset kattavaksi pääomaksi, on joka tapauksessa epäasianmukainen johdanto-osan 281–290 kappaleessa esitetyistä syistä. Koska tämä ratkaisu on johtanut korvattavan oman pääoman perusteettomaan pienentymiseen ja sitä kautta verotuksessa huomioon otettavan FFT:n veropohjan perusteettomaan alentumiseen, tähän ratkaisuun perustuvien siirtohinnoitteluun liittyvien menetelmien ei voida katsoa johtavan luotettavaan arvioon markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta.

| (281) | Ensinnäkään Luxemburgin väitteet, jotka koskevat Basel II -säännöstöön perustuvaa muissa luottolaitoksissa olevien omistusosuuksien vähennyskelpoisuutta, eivät päde FFT:n kohdalla (145). Kuten johdanto-osan 262 kappaleessa todetaan, tämä ei johdu pelkästään siitä, ettei FFT ole säännelty laitos, vaan syynä on myös se, että kyseisen säännöksen kohtia, joihin Luxemburg ja FFT viittaavat, sovelletaan konsernitilinpäätöksen ulkopuolisiin yksiköihin. Tässä tapauksessa FFNA ja FFC sisältyvät kuitenkin konsernitilinpäätökseen. Kuten johdanto-osan 112 kappaleessa selitetään, FFT nimittäin toimitti Luxemburgille konsolidoidut tilinpäätökset. Konsolidoidut omat varat ovat lähtökohtaisesti FFT:n konsolidoimattomilla tileillä olevia omia varoja suuremmat ennen omistusosuuksien vähentämistä. Jos Luxemburg ja Fiat olisivat tehneet sääntömääräiset vähennykset asianmukaisesti ja järjestelmällisesti, oman pääoman tuoton perustana ollut arvio omasta pääomasta olisi ollut suurempi ja sitä kautta myös tähän perustuva Luxemburgissa verotettava FFT:n veropohja olisi ollut suurempi. |
| --- | --- |

(281)

Ensinnäkään Luxemburgin väitteet, jotka koskevat Basel II -säännöstöön perustuvaa muissa luottolaitoksissa olevien omistusosuuksien vähennyskelpoisuutta, eivät päde FFT:n kohdalla (145). Kuten johdanto-osan 262 kappaleessa todetaan, tämä ei johdu pelkästään siitä, ettei FFT ole säännelty laitos, vaan syynä on myös se, että kyseisen säännöksen kohtia, joihin Luxemburg ja FFT viittaavat, sovelletaan konsernitilinpäätöksen ulkopuolisiin yksiköihin. Tässä tapauksessa FFNA ja FFC sisältyvät kuitenkin konsernitilinpäätökseen. Kuten johdanto-osan 112 kappaleessa selitetään, FFT nimittäin toimitti Luxemburgille konsolidoidut tilinpäätökset. Konsolidoidut omat varat ovat lähtökohtaisesti FFT:n konsolidoimattomilla tileillä olevia omia varoja suuremmat ennen omistusosuuksien vähentämistä. Jos Luxemburg ja Fiat olisivat tehneet sääntömääräiset vähennykset asianmukaisesti ja järjestelmällisesti, oman pääoman tuoton perustana ollut arvio omasta pääomasta olisi ollut suurempi ja sitä kautta myös tähän perustuva Luxemburgissa verotettava FFT:n veropohja olisi ollut suurempi.

145

| (282) | Toiseksi omasta pääomasta Basel II -säännöstön mukaisesti ja FFT:n kirjanpidollisen oman pääoman arvioinnin yhteydessä tehtyjen vähennysten osalta on syytä todeta yleisemmin, ettei komissio hyväksy Luxemburgin väitettä, jonka mukaan FFT:n omistusosuuksien hankinta rahoitettiin kokonaan omalla pääomalla (146). Tämä rahoitusmuoto johtaa nimittäin automaattisesti siihen, etteivät kyseiset varat ole enää käytettävissä FFT:hen kohdistuvien muiden riskien kattamiseen. Rahoituslähteitä, niin omaa pääomaa kuin taseeseen merkittyjä velkoja, ei kohdenneta tiettyyn omaisuuserään, ellei erityisissä lainsäädännön säännöksissä yhdistetä tiettyä velkaa tiettyyn varaan tai varojen kokonaisuuteen (kuten kiinneobligaatioissa). Jos mitään tiettyä saatavaa ei ole yhdistetty yrityksen velkoihin, yrityksen omaisuuserät rahoitetaan sekä omalla pääomalla että velalla. Maksukyvyttömyystilanteessa kyseiset varat olisivat käytettävissä FFT:n omaisuuseristä johtuvien tappioiden kattamiseen, toisin kuin Luxemburg edellä väittää. Se seikka, että FFT:n omasta pääomasta vähennetyt, siirtohinnoitteluselvityksessä mainitut määrät vastaavat FFNA:n ja FFC:n hankintahintaa (147), ei vaikuta mitenkään siihen, ettei rahoituslähteitä voida periaatteessa kohdentaa tiettyihin omaisuuseriin. Tämä pätee mihin tahansa omistusosuuksien määrään. FFT:n oma pääoma on kokonaan käytettävissä FFT:n vakavaraisuuden tukemiseen, ja sen koko määrästä tulisi saada korvaus FFT:n omaisuuseriin liittyvien riskien mukaisesti. |
| --- | --- |

(282)

Toiseksi omasta pääomasta Basel II -säännöstön mukaisesti ja FFT:n kirjanpidollisen oman pääoman arvioinnin yhteydessä tehtyjen vähennysten osalta on syytä todeta yleisemmin, ettei komissio hyväksy Luxemburgin väitettä, jonka mukaan FFT:n omistusosuuksien hankinta rahoitettiin kokonaan omalla pääomalla (146). Tämä rahoitusmuoto johtaa nimittäin automaattisesti siihen, etteivät kyseiset varat ole enää käytettävissä FFT:hen kohdistuvien muiden riskien kattamiseen. Rahoituslähteitä, niin omaa pääomaa kuin taseeseen merkittyjä velkoja, ei kohdenneta tiettyyn omaisuuserään, ellei erityisissä lainsäädännön säännöksissä yhdistetä tiettyä velkaa tiettyyn varaan tai varojen kokonaisuuteen (kuten kiinneobligaatioissa). Jos mitään tiettyä saatavaa ei ole yhdistetty yrityksen velkoihin, yrityksen omaisuuserät rahoitetaan sekä omalla pääomalla että velalla. Maksukyvyttömyystilanteessa kyseiset varat olisivat käytettävissä FFT:n omaisuuseristä johtuvien tappioiden kattamiseen, toisin kuin Luxemburg edellä väittää. Se seikka, että FFT:n omasta pääomasta vähennetyt, siirtohinnoitteluselvityksessä mainitut määrät vastaavat FFNA:n ja FFC:n hankintahintaa (147), ei vaikuta mitenkään siihen, ettei rahoituslähteitä voida periaatteessa kohdentaa tiettyihin omaisuuseriin. Tämä pätee mihin tahansa omistusosuuksien määrään. FFT:n oma pääoma on kokonaan käytettävissä FFT:n vakavaraisuuden tukemiseen, ja sen koko määrästä tulisi saada korvaus FFT:n omaisuuseriin liittyvien riskien mukaisesti.

146

147

| (283) | FFT:n vuosikertomukset eivät joka tapauksessa vaikuta vahvistavan Luxemburgin väitettä, jonka mukaan kyseiset ostot rahoitettiin omalla pääomalla, jos tällä väitteellä tarkoitetaan sitä, että konserni on antanut FFT:lle ylimääräistä omaa pääomaa FFNA:n ja FFC:n ostamista varten. FFT:n oma pääoma (eli osakepääoma ja varaukset) oli vuonna 2010, eli ennen ostoja, 286 000 000 euroa ja pysyi 287 000 000 eurona vuonna 2011, eli ostojen jälkeen. |
| --- | --- |

(283)

FFT:n vuosikertomukset eivät joka tapauksessa vaikuta vahvistavan Luxemburgin väitettä, jonka mukaan kyseiset ostot rahoitettiin omalla pääomalla, jos tällä väitteellä tarkoitetaan sitä, että konserni on antanut FFT:lle ylimääräistä omaa pääomaa FFNA:n ja FFC:n ostamista varten. FFT:n oma pääoma (eli osakepääoma ja varaukset) oli vuonna 2010, eli ennen ostoja, 286 000 000 euroa ja pysyi 287 000 000 eurona vuonna 2011, eli ostojen jälkeen.

| (284) | Luxemburg tuo lisäksi esille, että näistä omistusosuuksista aiheutuvat kulut eivät ole verovähennyskelpoisia Luxemburgissa ja ettei osinkoja veroteta (148). Koska omistusosuudet FFNA:ssa ja FFC:ssä korvataan osingoilla, niitä ei pitäisi verottaa eikä ottaa huomioon arvioitaessa harjoitettua toimintaa ja otettuja riskejä (149). Tämäkin väite on hylättävä, kuten myös FFT:n esittämä samankaltainen väite (150). Komissio toteaa tältä osin, etteivät FFNA ja FFC ole jakaneet lainkaan osinkoja kiistanalaisen ennakkoratkaisun voimassaoloaikana. Vaikka jompikumpi niistä olisi näin tehnyt, tämä ei olisi muuttanut millään tavalla verotettavaksi tulevan FFT:n saaman korvauksen laskemista, koska kyseisen korvauksen on määrittänyt veroneuvoja soveltamalla TNMM:ää omaan pääomaan. TNMM on voittoihin perustuva liiketoimien arviointimenetelmä, jota sovelletaan varainhallintaan liittyvän FFT:n toiminnan kattavaan pääomaan. Jos FFT:n veroneuvoja olisi sen sijaan määrittänyt siirtohinnat CUP-menetelmää käyttäen, yksittäiset liiketoimet tai korvausvirrat, kuten yksittäiset lainat tai FFT:n kohdalla osingonmaksut, olisi otettu huomioon laskettaessa FFT:n verotettavaa korvausta. CUP-menetelmässä määritetään nimittäin yksittäisten liiketoimien hinnat, kun taas TNMM:ssä pyritään arvioimaan kokonaisen toiminnon kannattavuutta. Johdanto-osan 161 kappaleessa esitetyistä syistä FFT:n veroneuvoja piti kuitenkin TNMM:ää FFT:n tapaukseen parhaiten sopivana menetelmänä. Katsomalla merkityksellisiksi tietyistä FFT:n omaisuuseristä saatavat tietyn tyyppiset korvaukset (osingot) Luxemburg ja FFT ovatkin yrittäneet laskea FFT:n verotettavan korvauksen käyttämällä CUP-menetelmän ja TNMM:n yhdistelmää. Tällaista menetelmien yhdistelmää ei kuitenkaan perustella mitenkään siirtohinnoitteluselvityksessä. Kun otetaan huomioon, että veroneuvoja on perustellut TNMM:n käytön kyseisessä selvityksessä, tällaisen yhdistelmän käyttö ilman perusteluja ei johda luotettavaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta. |
| --- | --- |

(284)

Luxemburg tuo lisäksi esille, että näistä omistusosuuksista aiheutuvat kulut eivät ole verovähennyskelpoisia Luxemburgissa ja ettei osinkoja veroteta (148). Koska omistusosuudet FFNA:ssa ja FFC:ssä korvataan osingoilla, niitä ei pitäisi verottaa eikä ottaa huomioon arvioitaessa harjoitettua toimintaa ja otettuja riskejä (149). Tämäkin väite on hylättävä, kuten myös FFT:n esittämä samankaltainen väite (150). Komissio toteaa tältä osin, etteivät FFNA ja FFC ole jakaneet lainkaan osinkoja kiistanalaisen ennakkoratkaisun voimassaoloaikana. Vaikka jompikumpi niistä olisi näin tehnyt, tämä ei olisi muuttanut millään tavalla verotettavaksi tulevan FFT:n saaman korvauksen laskemista, koska kyseisen korvauksen on määrittänyt veroneuvoja soveltamalla TNMM:ää omaan pääomaan. TNMM on voittoihin perustuva liiketoimien arviointimenetelmä, jota sovelletaan varainhallintaan liittyvän FFT:n toiminnan kattavaan pääomaan. Jos FFT:n veroneuvoja olisi sen sijaan määrittänyt siirtohinnat CUP-menetelmää käyttäen, yksittäiset liiketoimet tai korvausvirrat, kuten yksittäiset lainat tai FFT:n kohdalla osingonmaksut, olisi otettu huomioon laskettaessa FFT:n verotettavaa korvausta. CUP-menetelmässä määritetään nimittäin yksittäisten liiketoimien hinnat, kun taas TNMM:ssä pyritään arvioimaan kokonaisen toiminnon kannattavuutta. Johdanto-osan 161 kappaleessa esitetyistä syistä FFT:n veroneuvoja piti kuitenkin TNMM:ää FFT:n tapaukseen parhaiten sopivana menetelmänä. Katsomalla merkityksellisiksi tietyistä FFT:n omaisuuseristä saatavat tietyn tyyppiset korvaukset (osingot) Luxemburg ja FFT ovatkin yrittäneet laskea FFT:n verotettavan korvauksen käyttämällä CUP-menetelmän ja TNMM:n yhdistelmää. Tällaista menetelmien yhdistelmää ei kuitenkaan perustella mitenkään siirtohinnoitteluselvityksessä. Kun otetaan huomioon, että veroneuvoja on perustellut TNMM:n käytön kyseisessä selvityksessä, tällaisen yhdistelmän käyttö ilman perusteluja ei johda luotettavaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta.

148

149

150

| (285) | Kolmanneksi sovellettaessa omaan pääomaan perustuvaa TNMM:ää, omasta pääomasta tehtävissä arvioissa on huolehdittava siitä, että FFT:llä on alan normien mukaisesti riittävä pääomapohja. Tämä käy ilmi myös yleiskirjeessä suositellusta lähestymistavasta. Yleiskirjeen mukaan konsernin sisäisten rahoitusyhtiöiden harjoittama toiminta on olennaisilta osin verrattavissa itsenäisten rahoituslaitosten harjoittamaan toimintaan. |
| --- | --- |

(285)

Kolmanneksi sovellettaessa omaan pääomaan perustuvaa TNMM:ää, omasta pääomasta tehtävissä arvioissa on huolehdittava siitä, että FFT:llä on alan normien mukaisesti riittävä pääomapohja. Tämä käy ilmi myös yleiskirjeessä suositellusta lähestymistavasta. Yleiskirjeen mukaan konsernin sisäisten rahoitusyhtiöiden harjoittama toiminta on olennaisilta osin verrattavissa itsenäisten rahoituslaitosten harjoittamaan toimintaan.

| (286) | Vuoden 2011 lopussa, eli siirtohinnoitteluselvitykseen merkittynä viiteajankohtana, keskimääräinen velkaantuneisuusaste, joka kuvaa ydinpääoman suhdetta kokonaisriskiin (151), oli Euroopan pankkiviranomaisen mukaan 2,9 prosenttia valvontaryhmään 1 kuuluvilla pankeilla (suuret eurooppalaiset pankit) ja 3,3 prosenttia valvontaryhmään 2 kuuluvilla pankeilla (pienet eurooppalaiset pankit). Alan normien (ja uuden Basel III -säännöstön) mukaisen vähimmäisomavaraisuusasteen (oma pääoma jaettuna taseen loppusummalla) soveltaminen osoittaa, ettei kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukainen FFT:n oma pääoma ollut markkinoiden tasoa suurempi. Tämän laskelman perusteella FFT:n vähimmäisomavaraisuusaste oli nimittäin [2–3 prosenttia] (152) [...]. Toisin sanoen FFT:n omasta pääomasta ei voida tehdä mitään vähennyksiä – ei arvioitua ylijäävää pääomaa eikä muitakaan osuuksia – sillä tällaiset vähennykset pienentäisivät FFT:n pääomapohjaa [...]. |
| --- | --- |

(286)

Vuoden 2011 lopussa, eli siirtohinnoitteluselvitykseen merkittynä viiteajankohtana, keskimääräinen velkaantuneisuusaste, joka kuvaa ydinpääoman suhdetta kokonaisriskiin (151), oli Euroopan pankkiviranomaisen mukaan 2,9 prosenttia valvontaryhmään 1 kuuluvilla pankeilla (suuret eurooppalaiset pankit) ja 3,3 prosenttia valvontaryhmään 2 kuuluvilla pankeilla (pienet eurooppalaiset pankit). Alan normien (ja uuden Basel III -säännöstön) mukaisen vähimmäisomavaraisuusasteen (oma pääoma jaettuna taseen loppusummalla) soveltaminen osoittaa, ettei kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukainen FFT:n oma pääoma ollut markkinoiden tasoa suurempi. Tämän laskelman perusteella FFT:n vähimmäisomavaraisuusaste oli nimittäin [2–3 prosenttia] (152) [...]. Toisin sanoen FFT:n omasta pääomasta ei voida tehdä mitään vähennyksiä – ei arvioitua ylijäävää pääomaa eikä muitakaan osuuksia – sillä tällaiset vähennykset pienentäisivät FFT:n pääomapohjaa [...].

151

152

| (287) | FFT:n pääomapohjasta ei siis ollut varaa vähentää omaa pääomaa tai hypoteettista sääntömääräistä pääomaa verotuksessa (153) [...]. Tämän päätelmän perusteella aloittamispäätöksen johdanto-osan 80 kappaleessa esitetty huoli ylijäävää pääomaa vastaavan korvauksen pienuudesta ovat aiheettomia, sillä kyseistä korvausta ei voida eritellä. |
| --- | --- |

(287)

FFT:n pääomapohjasta ei siis ollut varaa vähentää omaa pääomaa tai hypoteettista sääntömääräistä pääomaa verotuksessa (153) [...]. Tämän päätelmän perusteella aloittamispäätöksen johdanto-osan 80 kappaleessa esitetty huoli ylijäävää pääomaa vastaavan korvauksen pienuudesta ovat aiheettomia, sillä kyseistä korvausta ei voida eritellä.

153

| (288) | Neljänneksi siirtohinta-analyysin yhteydessä tehty FFNA:ssa ja FFC:ssä omistettujen osuuksien vähentäminen FFT:n pääomasta arvioitaessa korvattavaa pääomaa osoittautuu erittäin epäjohdonmukaiseksi, kun samaa menetelmää sovelletaan FF:n tileihin. Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevan Fiatin sisäisen asiakirjan (154) mukaan samaa menetelmää noudatetaan arvioitaessa FFT:lle ja FF:lle kuuluvaa korvausta lainojen hinnan vahvistamista varten, mutta asiakirjassa kuvataan ainoastaan FFT:n veropohjan yksityiskohtaista arviointia kyseisellä menetelmällä. Jos FF:n korvattava oma pääoma arvioitaisiin sen sijaan samalla menetelmällä, jota on käytetty FFT:n kohdalla siirtohinnoitteluselvityksessä, FF:n arvioitu oma pääoma olisi ollut negatiivinen vuonna 2010, kun FF omisti osuuksia FFNA:ssa ja FFC:ssä (155). Vuoden 2010 lopussa FF:llä oli nimittäin omaa pääomaa 271 miljoonaa euroa. Jos siihen olisi sovellettu kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksyttyä menetelmää, kyseisestä oman pääoman osuudesta vähennettävien omistusosuuksien kokonaisarvo olisi ollut 358 miljoonaa euroa. FF:n korvattavan oman pääoman määrä olisi siis ollut 87 miljoonaa euroa negatiivinen. Koska omistusosuuksien arvo oli suurempi kuin FF:n oman pääoman kokonaismäärä, korvattavan pääoman arviointi menetelmällä, jolla siirtohinnoitteluselvityksessä on määritetty Luxemburgissa verotettava FFT:n veropohja, olisi antanut tulokseksi negatiivisen oman pääoman, jollainen on maksukyvyttömillä yhtiöillä. FF ei kuitenkaan ollut tuolloin maksukyvytön, joten tämä riittää osoittamaan, ettei omistusosuuksien vähentäminen FFT:n omasta pääomasta vaikuta asianmukaiselta menetelmältä laskea arvio korvattavasta pääomasta, jonka perusteella määritetään Luxemburgissa verotettava FFT:n veropohja. |
| --- | --- |

(288)

Neljänneksi siirtohinta-analyysin yhteydessä tehty FFNA:ssa ja FFC:ssä omistettujen osuuksien vähentäminen FFT:n pääomasta arvioitaessa korvattavaa pääomaa osoittautuu erittäin epäjohdonmukaiseksi, kun samaa menetelmää sovelletaan FF:n tileihin. Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevan Fiatin sisäisen asiakirjan (154) mukaan samaa menetelmää noudatetaan arvioitaessa FFT:lle ja FF:lle kuuluvaa korvausta lainojen hinnan vahvistamista varten, mutta asiakirjassa kuvataan ainoastaan FFT:n veropohjan yksityiskohtaista arviointia kyseisellä menetelmällä. Jos FF:n korvattava oma pääoma arvioitaisiin sen sijaan samalla menetelmällä, jota on käytetty FFT:n kohdalla siirtohinnoitteluselvityksessä, FF:n arvioitu oma pääoma olisi ollut negatiivinen vuonna 2010, kun FF omisti osuuksia FFNA:ssa ja FFC:ssä (155). Vuoden 2010 lopussa FF:llä oli nimittäin omaa pääomaa 271 miljoonaa euroa. Jos siihen olisi sovellettu kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksyttyä menetelmää, kyseisestä oman pääoman osuudesta vähennettävien omistusosuuksien kokonaisarvo olisi ollut 358 miljoonaa euroa. FF:n korvattavan oman pääoman määrä olisi siis ollut 87 miljoonaa euroa negatiivinen. Koska omistusosuuksien arvo oli suurempi kuin FF:n oman pääoman kokonaismäärä, korvattavan pääoman arviointi menetelmällä, jolla siirtohinnoitteluselvityksessä on määritetty Luxemburgissa verotettava FFT:n veropohja, olisi antanut tulokseksi negatiivisen oman pääoman, jollainen on maksukyvyttömillä yhtiöillä. FF ei kuitenkaan ollut tuolloin maksukyvytön, joten tämä riittää osoittamaan, ettei omistusosuuksien vähentäminen FFT:n omasta pääomasta vaikuta asianmukaiselta menetelmältä laskea arvio korvattavasta pääomasta, jonka perusteella määritetään Luxemburgissa verotettava FFT:n veropohja.

154

155

| (289) | Tulos olisi samalla tavoin epäjohdonmukainen myös, jos FFT hankkisi uusia osuuksia kiistanalaisen ennakkoratkaisun voimassaolon aikana. Koska kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa vahvistettiin metodologiselta kannalta vääristynyt omistusosuuksien vähentäminen, ennakkoratkaisu olisi voinut johtaa tosiasiallisesti tilanteeseen, jossa FFT:ltä olisi kannettu Luxemburgissa nollaveroa, mikäli myöhemmin hankittujen omistusosuuksien arvo olisi laskenut FFT:n korvattavan pääoman määrän nollaan tai jopa negatiiviseksi. Tällöin FFT:n harjoittama konsernin sisäinen rahoitustoiminta olisi voinut pysyä entisellään, mutta verotus olisi ollut selvästi alhaisempi, jopa kokonaan olematon, jos kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa vahvistettua menetelmää olisi sovellettu. |
| --- | --- |

(289)

Tulos olisi samalla tavoin epäjohdonmukainen myös, jos FFT hankkisi uusia osuuksia kiistanalaisen ennakkoratkaisun voimassaolon aikana. Koska kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa vahvistettiin metodologiselta kannalta vääristynyt omistusosuuksien vähentäminen, ennakkoratkaisu olisi voinut johtaa tosiasiallisesti tilanteeseen, jossa FFT:ltä olisi kannettu Luxemburgissa nollaveroa, mikäli myöhemmin hankittujen omistusosuuksien arvo olisi laskenut FFT:n korvattavan pääoman määrän nollaan tai jopa negatiiviseksi. Tällöin FFT:n harjoittama konsernin sisäinen rahoitustoiminta olisi voinut pysyä entisellään, mutta verotus olisi ollut selvästi alhaisempi, jopa kokonaan olematon, jos kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa vahvistettua menetelmää olisi sovellettu.

| (290) | Vaikka FFT:n veroneuvoja olisi soveltanut Basel II -säännöstöä asianmukaisesti siirtohintoja määrittäessään, kyseiset vähennykset eivät olisi olleet mahdollisia FFT:n nykyisen pääomapohjan perusteella. Koska FFT ei kuitenkaan ole säännelty laitos, saatavilla ei ole mitään tietoja FFT:n riskipainotettujen omaisuuserien tasosta, jonka rahoituslaitosten sääntelyviranomainen olisi hyväksynyt. Jos hypoteettisen sääntömääräisen pääoman taso olisi tällainen, FFT:llä ei myöskään voisi olla omistusosuuksia, jos niiden arvo on vähennettävä kyseisestä pääomasta (156). |
| --- | --- |

(290)

Vaikka FFT:n veroneuvoja olisi soveltanut Basel II -säännöstöä asianmukaisesti siirtohintoja määrittäessään, kyseiset vähennykset eivät olisi olleet mahdollisia FFT:n nykyisen pääomapohjan perusteella. Koska FFT ei kuitenkaan ole säännelty laitos, saatavilla ei ole mitään tietoja FFT:n riskipainotettujen omaisuuserien tasosta, jonka rahoituslaitosten sääntelyviranomainen olisi hyväksynyt. Jos hypoteettisen sääntömääräisen pääoman taso olisi tällainen, FFT:llä ei myöskään voisi olla omistusosuuksia, jos niiden arvo on vähennettävä kyseisestä pääomasta (156).

156

| (291) | Edellä esitetyn perusteella komissio toteaa, ettei kiistanalainen ennakkoratkaisu ole markkinaehtoperiaatteen mukainen, koska siinä hyväksytään veroneuvojan ehdotus CAPM-mallin avulla arvioidun tuoton soveltamisesta hypoteettiseen sääntömääräiseen pääomaan. Tämä hypoteettinen sääntömääräinen pääoma on aliarvioitu Basel II -säännöstön epäasianmukaisen soveltamisen ja epäasianmukaisten vähennysten vuoksi. Koska tämä markkinaehtoperiaatteesta poikkeaminen on johtanut siihen, että Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukainen FFT:n veropohja on pienempi kuin verotuksen kannalta integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimia markkinaehdoin, on katsottava, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu. |
| --- | --- |

(291)

Edellä esitetyn perusteella komissio toteaa, ettei kiistanalainen ennakkoratkaisu ole markkinaehtoperiaatteen mukainen, koska siinä hyväksytään veroneuvojan ehdotus CAPM-mallin avulla arvioidun tuoton soveltamisesta hypoteettiseen sääntömääräiseen pääomaan. Tämä hypoteettinen sääntömääräinen pääoma on aliarvioitu Basel II -säännöstön epäasianmukaisen soveltamisen ja epäasianmukaisten vähennysten vuoksi. Koska tämä markkinaehtoperiaatteesta poikkeaminen on johtanut siihen, että Luxemburgin yleisen yhteisöverojärjestelmän mukainen FFT:n veropohja on pienempi kuin verotuksen kannalta integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimia markkinaehdoin, on katsottava, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu.

7.2.2.9   Korvattavaan pääomaan sovellettu vaaditun tuoton taso

Korvattavaan pääomaan sovellettu vaaditun tuoton taso

| (292) | Sen lisäksi, että komissio toteaa FFT:n veroneuvojan tehneen arvion korvattavasta pääomasta epäjohdonmukaisella tavalla TNMM:n soveltamisen yhteydessä, se katsoo, ettei tapa, jolla FFT:n veroneuvoja on laskenut arvion vaaditun tuoton tasosta, jolla kyseinen pääoman osuus sitten kerrotaan, johda luotettavaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta. Kyseinen arvio ei sen vuoksi ole sen vuoksi markkinaehtoperiaatteen mukainen jäljempänä johdanto-osan 293–300 kappaleessa esitetyistä syistä. |
| --- | --- |

(292)

Sen lisäksi, että komissio toteaa FFT:n veroneuvojan tehneen arvion korvattavasta pääomasta epäjohdonmukaisella tavalla TNMM:n soveltamisen yhteydessä, se katsoo, ettei tapa, jolla FFT:n veroneuvoja on laskenut arvion vaaditun tuoton tasosta, jolla kyseinen pääoman osuus sitten kerrotaan, johda luotettavaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta. Kyseinen arvio ei sen vuoksi ole sen vuoksi markkinaehtoperiaatteen mukainen jäljempänä johdanto-osan 293–300 kappaleessa esitetyistä syistä.

| (293) | Ensinnäkään veroneuvojan CAPM-mallissa käyttämä beetakerroin (0,29) ei todennäköisesti vastaa siirtohinta-analyysissä vertailukelpoisina pidettyjen rahoitusalan yritysten beetakertoimia, jotka olisi pitänyt ottaa viitteeksi vaadittua tuoton tasoa arvioitaessa. Kyseisten yritysten beetakertoimet ovat usein hyvin suuria (ks. taulukko 3), usein selvästi markkinoiden keskimääräistä beetakerrointa (1) korkeampia. Komissio viittaa esimerkiksi Stoxx 50 Bank -alaindeksin beetakertoimeen, joka oli 1,36 aikavälillä 31 päivästä joulukuuta 200931 päivään joulukuuta 2011 (157), sekä siihen, että lähes kaikkien kyseistä alaindeksiä seuraavien pankkien beetakertoimet olivat yli yhden. |
| --- | --- |

(293)

Ensinnäkään veroneuvojan CAPM-mallissa käyttämä beetakerroin (0,29) ei todennäköisesti vastaa siirtohinta-analyysissä vertailukelpoisina pidettyjen rahoitusalan yritysten beetakertoimia, jotka olisi pitänyt ottaa viitteeksi vaadittua tuoton tasoa arvioitaessa. Kyseisten yritysten beetakertoimet ovat usein hyvin suuria (ks. taulukko 3), usein selvästi markkinoiden keskimääräistä beetakerrointa (1) korkeampia. Komissio viittaa esimerkiksi Stoxx 50 Bank -alaindeksin beetakertoimeen, joka oli 1,36 aikavälillä 31 päivästä joulukuuta 200931 päivään joulukuuta 2011 (157), sekä siihen, että lähes kaikkien kyseistä alaindeksiä seuraavien pankkien beetakertoimet olivat yli yhden.

157

| (294) | Toiseksi taulukossa 3 olevaan 66 yrityksen luetteloon sisältyy yrityksiä, jotka toimivat hyvin toisenlaisilla kaupallisilla aloilla kuin FFT. Mukana on jopa kaksi keskuspankkia: Banque Nationale de Belgique ja Schweizerische Nationalbank. Useat otoksessa mukana olevat yritykset harjoittavat jotain tiettyä rahoitusalan toimintaa, kuten rahoitusliisausta tai factoring-rahoitusta, tai ovat pikemminkin pörssejä kuin pankkeja (158). Otoksesta puuttuvat sen sijaan monet eurooppalaiset pankit, jotka harjoittavat periaatteessa tukkukaupan rahoittamistoimintaa. Vertailukohdat, jotka veroneuvoja on valinnut beetakertoimen laskemista varten, eivät siis sovi tähän tarkoitukseen, eikä niiden perusteella saada luotettavaa arviota markkinaehtoisesta tuloksesta. |
| --- | --- |

(294)

Toiseksi taulukossa 3 olevaan 66 yrityksen luetteloon sisältyy yrityksiä, jotka toimivat hyvin toisenlaisilla kaupallisilla aloilla kuin FFT. Mukana on jopa kaksi keskuspankkia: Banque Nationale de Belgique ja Schweizerische Nationalbank. Useat otoksessa mukana olevat yritykset harjoittavat jotain tiettyä rahoitusalan toimintaa, kuten rahoitusliisausta tai factoring-rahoitusta, tai ovat pikemminkin pörssejä kuin pankkeja (158). Otoksesta puuttuvat sen sijaan monet eurooppalaiset pankit, jotka harjoittavat periaatteessa tukkukaupan rahoittamistoimintaa. Vertailukohdat, jotka veroneuvoja on valinnut beetakertoimen laskemista varten, eivät siis sovi tähän tarkoitukseen, eikä niiden perusteella saada luotettavaa arviota markkinaehtoisesta tuloksesta.

158

| (295) | Kolmanneksi ja riippumatta siitä, ovatko FFT:n veroneuvojan otokseen valitsemat vertailukohdat asianmukaisia, siirtohinta-analyysissä ei lasketa beetakerrointa mediaanin vaan 25. persentiilin perusteella perustelematta asiaa mitenkään. Tällä tavoin toimimalla FFT:n beetakerroin jää suhteellisen pieneksi, 0,29:ään, vaikka otoksen mediaani olisi antanut tulokseksi beetakertoimen 0,64 (159). OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden 3.57 kohdan mukaan markkinaehtoisessa vaihteluvälissä on kuitenkin otettava huomioon otoksen keskitendenssi sitä enemmän mitä ongelmallisempaa vertailu on. |
| --- | --- |

(295)

Kolmanneksi ja riippumatta siitä, ovatko FFT:n veroneuvojan otokseen valitsemat vertailukohdat asianmukaisia, siirtohinta-analyysissä ei lasketa beetakerrointa mediaanin vaan 25. persentiilin perusteella perustelematta asiaa mitenkään. Tällä tavoin toimimalla FFT:n beetakerroin jää suhteellisen pieneksi, 0,29:ään, vaikka otoksen mediaani olisi antanut tulokseksi beetakertoimen 0,64 (159). OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden 3.57 kohdan mukaan markkinaehtoisessa vaihteluvälissä on kuitenkin otettava huomioon otoksen keskitendenssi sitä enemmän mitä ongelmallisempaa vertailu on.

159

| (296) | Komissio huomauttaa tältä osin, että beetakerroin kuvaa oman pääoman tuoton hajauttamatonta riskiä. Tässä asiayhteydessä pankkilainasalkut ovat lähtökohtaisesti enemmän hajautettuja kuin FFT:n lainasalkut, koska siihen kohdistuva riski keskittyy Fiat-konserniin kuuluviin autoteollisuuden alan yrityksiin. Näin ollen voidaan katsoa, että FFT:n veroneuvojan olisi pitänyt valita määritettävä beetakerroin korkeammalta vertailukohtien luettelosta, ja sen olisi kiistatta pitänyt olla mediaanin yläpuolella eikä 25. persentiilissä. |
| --- | --- |

(296)

Komissio huomauttaa tältä osin, että beetakerroin kuvaa oman pääoman tuoton hajauttamatonta riskiä. Tässä asiayhteydessä pankkilainasalkut ovat lähtökohtaisesti enemmän hajautettuja kuin FFT:n lainasalkut, koska siihen kohdistuva riski keskittyy Fiat-konserniin kuuluviin autoteollisuuden alan yrityksiin. Näin ollen voidaan katsoa, että FFT:n veroneuvojan olisi pitänyt valita määritettävä beetakerroin korkeammalta vertailukohtien luettelosta, ja sen olisi kiistatta pitänyt olla mediaanin yläpuolella eikä 25. persentiilissä.

| (297) | Yleiskirjeessäkin viitataan nimittäin nimenomaisesti vastapuoliriskiin ja aivan erityisesti alakohtaiseen riskiin asianmukaista korvausta määritettäessä. Alakohtainen riski on tässä erityisen suuri, koska FFT:n toiminta keskittyy yhdelle ainoalle alalle. Vaikka yleiskirjeessä ei ilmoiteta tarkkaan, miten nämä riskit on otettava huomioon korvauksen varsinaisessa laskennassa, FFT:n veroneuvojan valitsema menetelmä, jota sovellettaessa konsernin sisäisten lainojen riskit jäävät kokonaan vaille riskipainoa (toisin kuin kolmansilta olevien saatavien riskit) eivätkä siis myöskään johda mihinkään pääomavaatimukseen tai korvaukseen, ei ole kyseisen yleiskirjeen mukainen. Sen vuoksi FFT:n toiminnan alentunutta riskiä koskevia huomautuksia ei voida hyväksyä. |
| --- | --- |

(297)

Yleiskirjeessäkin viitataan nimittäin nimenomaisesti vastapuoliriskiin ja aivan erityisesti alakohtaiseen riskiin asianmukaista korvausta määritettäessä. Alakohtainen riski on tässä erityisen suuri, koska FFT:n toiminta keskittyy yhdelle ainoalle alalle. Vaikka yleiskirjeessä ei ilmoiteta tarkkaan, miten nämä riskit on otettava huomioon korvauksen varsinaisessa laskennassa, FFT:n veroneuvojan valitsema menetelmä, jota sovellettaessa konsernin sisäisten lainojen riskit jäävät kokonaan vaille riskipainoa (toisin kuin kolmansilta olevien saatavien riskit) eivätkä siis myöskään johda mihinkään pääomavaatimukseen tai korvaukseen, ei ole kyseisen yleiskirjeen mukainen. Sen vuoksi FFT:n toiminnan alentunutta riskiä koskevia huomautuksia ei voida hyväksyä.

| (298) | Lisäksi siirtohinnoittelukäytänteitä koskevassa Fiatin sisäisessä asiakirjassa korostetaan yhtä tärkeää toimintoa, jota ei ole otettu huomioon siirtohinnoitteluselvityksessä. Kuten johdanto-osan 123 kappaleessa todetaan, FFT antaa selvityksessä mainitun toiminnan ohella takauksia Fiat-konserniin kuuluvien yhtiöiden puolesta. Vuonna 2013 näiden takauksien arvo oli 10 miljoonaa euroa (160). Siirtohinnoittelukäytänteitä koskevassa asiakirjassa myönnetään samoin, että konsernin sisäisiin lainoihin liittyy jonkinlainen vastapuoli- ja luottoriski, toisin kuin siirtohinnoitteluselvityksessä esitetään (161). [...] |
| --- | --- |

(298)

Lisäksi siirtohinnoittelukäytänteitä koskevassa Fiatin sisäisessä asiakirjassa korostetaan yhtä tärkeää toimintoa, jota ei ole otettu huomioon siirtohinnoitteluselvityksessä. Kuten johdanto-osan 123 kappaleessa todetaan, FFT antaa selvityksessä mainitun toiminnan ohella takauksia Fiat-konserniin kuuluvien yhtiöiden puolesta. Vuonna 2013 näiden takauksien arvo oli 10 miljoonaa euroa (160). Siirtohinnoittelukäytänteitä koskevassa asiakirjassa myönnetään samoin, että konsernin sisäisiin lainoihin liittyy jonkinlainen vastapuoli- ja luottoriski, toisin kuin siirtohinnoitteluselvityksessä esitetään (161). [...]

160

161

| (299) | Luxemburg on huomautuksissaan ottanut esille Fiat S.p.A:n antamat takaukset (162), jotka kattavat FFT:n velat, mutteivät varoja. Takaukset hyödyttävät siis liikkeeseen laskettujen taattujen velkasitoumusten haltijoita, mutteivät vähennä FFT:n varoihin kohdistuvaa riskiä. Voitto, joka saadaan Fiat S.p.A:n liikkeeseen laskemia velkasitoumuksia ja joukkovelkakirjoja koskevaan takaukseen liittyvistä rahoituskustannuksista, siirretään konserniin kuuluville yhtiöille johdanto-osan 124 kappaleessa kuvatun hinnoittelumenetelmän avulla. Yhtiöille annettavan lainan hinta lasketaan nimittäin soveltamalla rahoitusyhtiöiden rahoituskustannusten marginaalia, joka vastaa emoyhtiön antaman takauksen mahdollisesti tuottamaa voittoa. |
| --- | --- |

(299)

Luxemburg on huomautuksissaan ottanut esille Fiat S.p.A:n antamat takaukset (162), jotka kattavat FFT:n velat, mutteivät varoja. Takaukset hyödyttävät siis liikkeeseen laskettujen taattujen velkasitoumusten haltijoita, mutteivät vähennä FFT:n varoihin kohdistuvaa riskiä. Voitto, joka saadaan Fiat S.p.A:n liikkeeseen laskemia velkasitoumuksia ja joukkovelkakirjoja koskevaan takaukseen liittyvistä rahoituskustannuksista, siirretään konserniin kuuluville yhtiöille johdanto-osan 124 kappaleessa kuvatun hinnoittelumenetelmän avulla. Yhtiöille annettavan lainan hinta lasketaan nimittäin soveltamalla rahoitusyhtiöiden rahoituskustannusten marginaalia, joka vastaa emoyhtiön antaman takauksen mahdollisesti tuottamaa voittoa.

162

| (300) | Näiden huomautusten perusteella komissio katsoo, etteivät implisiittiset eivätkä eksplisiittiset takaukset vähennä merkittävästi FFT:hen kohdistuvaa riskiä sen harjoittaessa toimintaansa. Kyseinen riski on suurempi kuin siirtohinnoitteluselvityksessä on esitetty. Tämä johtuu konserniin kuuluville yrityksille annetuista takauksista, jotka johtavat huomattaviin taseen ulkopuolisiin sitoumuksiin. Tästä syystä olisi pitänyt käyttää 25. persentiiliä suurempaa beetakerrointa. |
| --- | --- |

(300)

Näiden huomautusten perusteella komissio katsoo, etteivät implisiittiset eivätkä eksplisiittiset takaukset vähennä merkittävästi FFT:hen kohdistuvaa riskiä sen harjoittaessa toimintaansa. Kyseinen riski on suurempi kuin siirtohinnoitteluselvityksessä on esitetty. Tämä johtuu konserniin kuuluville yrityksille annetuista takauksista, jotka johtavat huomattaviin taseen ulkopuolisiin sitoumuksiin. Tästä syystä olisi pitänyt käyttää 25. persentiiliä suurempaa beetakerrointa.

| (301) | Komissio katsoo näin ollen, että kiistanalainen ennakkoratkaisu, jossa hyväksytään veroneuvojan valitsema beetakerroin (0,29) määritettäessä CAPM-mallin avulla oman pääoman tuottoa, jota sovelletaan sitten FFT:n hypoteettiseen sääntömääräiseen pääomaan, on johtanut FFT:lle kohdennettavaan voittoon, joka ei ole markkinaehtoinen eikä markkinaehtoperiaatteen mukainen. Koska tämä markkinaehtoperiaatteesta poikkeaminen on johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero on alempi kuin integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimia markkinaehdoin, on katsottava, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu. |
| --- | --- |

(301)

Komissio katsoo näin ollen, että kiistanalainen ennakkoratkaisu, jossa hyväksytään veroneuvojan valitsema beetakerroin (0,29) määritettäessä CAPM-mallin avulla oman pääoman tuottoa, jota sovelletaan sitten FFT:n hypoteettiseen sääntömääräiseen pääomaan, on johtanut FFT:lle kohdennettavaan voittoon, joka ei ole markkinaehtoinen eikä markkinaehtoperiaatteen mukainen. Koska tämä markkinaehtoperiaatteesta poikkeaminen on johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettava vero on alempi kuin integroitumattomilla yrityksillä, jotka toteuttavat liiketoimia markkinaehdoin, on katsottava, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu.

7.2.2.10   Päätelmä korvattavan pääoman määrästä ja kyseiseltä pääomalta vaaditun tuoton tasosta

Päätelmä korvattavan pääoman määrästä ja kyseiseltä pääomalta vaaditun tuoton tasosta

| (302) | Koska veroneuvoja on valinnut siirtohinta-analyysissä TNMM:n, komissio katsoo edellä esitettyjen huomautusten perusteella, että FFT:lle voidaan varmistaa asianmukainen ja markkinaehtoinen korvaus markkinaehtoperiaatteen mukaisesta Fiat-konsernin sisäisestä rahoitustoiminnasta ja varainhallinnasta vain, jos kyseinen korvaus määritetään FFT:n kirjanpidollisen oman pääoman perusteella asiaan liittyvät tosiseikat ja erityiset olosuhteet huomioon ottaen. |
| --- | --- |

(302)

Koska veroneuvoja on valinnut siirtohinta-analyysissä TNMM:n, komissio katsoo edellä esitettyjen huomautusten perusteella, että FFT:lle voidaan varmistaa asianmukainen ja markkinaehtoinen korvaus markkinaehtoperiaatteen mukaisesta Fiat-konsernin sisäisestä rahoitustoiminnasta ja varainhallinnasta vain, jos kyseinen korvaus määritetään FFT:n kirjanpidollisen oman pääoman perusteella asiaan liittyvät tosiseikat ja erityiset olosuhteet huomioon ottaen.

| (303) | Komissio hyväksyy vuoden 2012 käyttämisen viitevuotena arvioitaessa Luxemburgissa verotettavaa FFT:n veropohjaa. Komissio ei myöskään vastusta sitä, että markkinaehtoista tuottoa arvioitaessa käytetään vertailukohtien tietokantahakua, mutta se on edelleen toista mieltä johdanto-osan 294 kappaleessa esitettyjen, valittujen vertailukohtien asianmukaisuudesta. |
| --- | --- |

(303)

Komissio hyväksyy vuoden 2012 käyttämisen viitevuotena arvioitaessa Luxemburgissa verotettavaa FFT:n veropohjaa. Komissio ei myöskään vastusta sitä, että markkinaehtoista tuottoa arvioitaessa käytetään vertailukohtien tietokantahakua, mutta se on edelleen toista mieltä johdanto-osan 294 kappaleessa esitettyjen, valittujen vertailukohtien asianmukaisuudesta.

| (304) | Edellä 7.2.2.9 jaksossa esitetystä tarkastelusta käy nimittäin ilmi, että FFT:hen kohdistuvat riskit, jotka on otettava huomioon markkinaehtoista korvausta laskettaessa, ovat suuremmat kuin siirtohinnoitteluselvityksessä esitetyt riskit. Näin ollen kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytty 6,05 prosentin oman pääoman tuotto ennen veroja (ja 4,3 prosentin tuotto verojen jälkeen), jonka FFT:n veroneuvoja oli laskenut CAPM-mallin avulla, alittaa selvästi rahoitusalalla vaaditun oman pääoman tuoton, joka on ollut jatkuvasti 10 prosenttia tai enemmän. Tämä vahvistaa komission päätelmän, jonka mukaan veroneuvojan valitsemat vertailukohdat eivät olleet asianmukaisia. |
| --- | --- |

(304)

Edellä 7.2.2.9 jaksossa esitetystä tarkastelusta käy nimittäin ilmi, että FFT:hen kohdistuvat riskit, jotka on otettava huomioon markkinaehtoista korvausta laskettaessa, ovat suuremmat kuin siirtohinnoitteluselvityksessä esitetyt riskit. Näin ollen kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytty 6,05 prosentin oman pääoman tuotto ennen veroja (ja 4,3 prosentin tuotto verojen jälkeen), jonka FFT:n veroneuvoja oli laskenut CAPM-mallin avulla, alittaa selvästi rahoitusalalla vaaditun oman pääoman tuoton, joka on ollut jatkuvasti 10 prosenttia tai enemmän. Tämä vahvistaa komission päätelmän, jonka mukaan veroneuvojan valitsemat vertailukohdat eivät olleet asianmukaisia.

| (305) | Lisäksi verrattaessa euroalueella Fiatin rahoitusyhtiöinä toimivien FF:n ja FFT:n ilmoitettua kannattavuutta käy ilmi, että FF:n ja FFT:n voittojen välinen ero johtuu pyrkimyksestä laskea ilmoitettua kannattavuutta Luxemburgissa, vaikka kyseisten yritysten varojen rakenteessa, toiminnoissa ja tuloissa on paljon samankaltaisuuksia. FF:n ja FFT:n varojen ja velkojen rakenteen ja tuloslaskelman perusteella (163) molempien yhtiöiden taseen koko ja varojen rakenne ovat hyvin samankaltaiset. Myös niiden korkotulojen ja menojen määrät ovat verrattavissa toisiinsa. FF on FFT:n pääasiallinen vastapuoli: FFT hankkii rahoituslähteitä markkinoilta ja siirtää osan rahoituksesta FF:lle, joka puolestaan lainaa varat Fiat-konsernin italialaisille yhtiöille. [...] |
| --- | --- |

(305)

Lisäksi verrattaessa euroalueella Fiatin rahoitusyhtiöinä toimivien FF:n ja FFT:n ilmoitettua kannattavuutta käy ilmi, että FF:n ja FFT:n voittojen välinen ero johtuu pyrkimyksestä laskea ilmoitettua kannattavuutta Luxemburgissa, vaikka kyseisten yritysten varojen rakenteessa, toiminnoissa ja tuloissa on paljon samankaltaisuuksia. FF:n ja FFT:n varojen ja velkojen rakenteen ja tuloslaskelman perusteella (163) molempien yhtiöiden taseen koko ja varojen rakenne ovat hyvin samankaltaiset. Myös niiden korkotulojen ja menojen määrät ovat verrattavissa toisiinsa. FF on FFT:n pääasiallinen vastapuoli: FFT hankkii rahoituslähteitä markkinoilta ja siirtää osan rahoituksesta FF:lle, joka puolestaan lainaa varat Fiat-konsernin italialaisille yhtiöille. [...]

163

| (306) | Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevan Fiatin sisäisen asiakirjan tavoitteena vaikuttaa olevan se, että molemmat yritykset saisivat korvauksena samankaltaiset tuotot (164). Yritysten tasolla tarkasteltuna FF:n oman pääoman todellinen kirjattu ja verotettava tuotto on kuitenkin selvästi suurempi kuin FFT:llä. Jäljempänä olevissa taulukoissa on johdanto-osan 113 ja 114 kappaleessa oleviin taulukoihin koottujen tietojen perusteella esitetty toteutunut oman pääoman tuotto, joka on laskettu sekä FF:lle ja FFT:lle.









  FF | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nettotulos (tuhatta euroa) | 17 292 | 25 290 | 24 450 | 10 514 |
| Oma pääoma (tuhatta euroa) | 271 047 | 268 610 | 268 837 | 256 053 |
| Oman pääoman tuotto (%) | 6,4 | 9,4 | 9,1 | 4,1 |

(306)

Siirtohinnoittelukäytäntöjä koskevan Fiatin sisäisen asiakirjan tavoitteena vaikuttaa olevan se, että molemmat yritykset saisivat korvauksena samankaltaiset tuotot (164). Yritysten tasolla tarkasteltuna FF:n oman pääoman todellinen kirjattu ja verotettava tuotto on kuitenkin selvästi suurempi kuin FFT:llä. Jäljempänä olevissa taulukoissa on johdanto-osan 113 ja 114 kappaleessa oleviin taulukoihin koottujen tietojen perusteella esitetty toteutunut oman pääoman tuotto, joka on laskettu sekä FF:lle ja FFT:lle.

164

FF

2010

2011

2012

2013

Nettotulos (tuhatta euroa)

17 292

25 290

24 450

10 514

Oma pääoma (tuhatta euroa)

271 047

268 610

268 837

256 053

Oman pääoman tuotto (%)

6,4

9,4

9,1

4,1

| FFT | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nettotulos (tuhatta euroa) | 1 737 | 1 851 | 1 217 | 1 146 |
| Oma pääoma (tuhatta euroa) | 285 625 | 287 477 | 288 693 | 289 839 |
| Oman pääoman tuotto (%) | 0,6 | 0,6 | 0,4 | 0,4 |

FFT

2010

2011

2012

2013

Nettotulos (tuhatta euroa)

1 737

1 851

1 217

1 146

Oma pääoma (tuhatta euroa)

285 625

287 477

288 693

289 839

Oman pääoman tuotto (%)

0,6

0,6

0,4

0,4

| (307) | Johdanto-osan 306 kappaleessa olevasta taulukosta käy ilmi, että vuosina 2010–2013 keskimääräinen oman pääoman tuotto oli FF:llä 7,2 prosenttia ja FFT:llä 0,5 prosenttia. Tämä vahvistaa jälleen, että veroneuvojan siirtohinnoitteluselvityksessä tekemä vertailukohtien valinta ja tämän perusteella määritetty pääoman tuotto eivät olleet asianmukaisia. |
| --- | --- |

(307)

Johdanto-osan 306 kappaleessa olevasta taulukosta käy ilmi, että vuosina 2010–2013 keskimääräinen oman pääoman tuotto oli FF:llä 7,2 prosenttia ja FFT:llä 0,5 prosenttia. Tämä vahvistaa jälleen, että veroneuvojan siirtohinnoitteluselvityksessä tekemä vertailukohtien valinta ja tämän perusteella määritetty pääoman tuotto eivät olleet asianmukaisia.

| (308) | Pankkialan aggregoidut tilastot vaikuttavat soveltuvan paremmin FFT:n kirjanpidolliseen omaan pääomaan sovellettavan asianmukaisen oman pääoman tuoton määrittämiseen kuin ne 66 rahoitusyhtiötä, joista valtaosa näyttää harjoittavan jotain tiettyä rahoitusalan toimintaa. Ensin mainittu vaihtoehto vaikuttaa joka tapauksessa olevan lähempänä keskitendenssiä. |
| --- | --- |

(308)

Pankkialan aggregoidut tilastot vaikuttavat soveltuvan paremmin FFT:n kirjanpidolliseen omaan pääomaan sovellettavan asianmukaisen oman pääoman tuoton määrittämiseen kuin ne 66 rahoitusyhtiötä, joista valtaosa näyttää harjoittavan jotain tiettyä rahoitusalan toimintaa. Ensin mainittu vaihtoehto vaikuttaa joka tapauksessa olevan lähempänä keskitendenssiä.

| (309) | Kuten johdanto-osan 304 kappaleessa todetaan, eurooppalaisilta pankeilta nykyään vaadittu oman pääoman tuotto on noin 10 prosenttia, ja taso on säilynyt samana jopa finanssikriisin aikana. Kiistanalaisen ennakkoratkaisun antamisen ajalta peräisin olevat tiedot nimittäin vahvistavat, että vaadittu oman pääoman tuotto oli tällä tasolla. Kansainvälisen järjestelypankin julkaisussa vuodelta 2011 todetaankin, että ”pitkällä aikavälillä rahoitusyritysten pääoman tuotto on itse asiassa 11–12 prosenttia” (165). Lisäksi EKP:n tutkimuksessa vuodelta 2011 todetaan, että 54 kansainvälisen pankin otoksessa keskimääräisellä pääoman tasolla vaadittu oman pääoman tuotto on noin [...] 10,3 prosenttia (166). Nämä tasot vahvistuvat myös vuodelta 2011 peräisin olevista osaketutkimuksista. Deutsche Bankin mukaan se tavoitteli osakehintaa, joka vastaisi hieman yli mutta kuitenkin lähellä kymmentä olevaa kestävää oman pääoman tuottoa ja oman pääoman kustannuksia, joiden se odotti pysyvän yli 10 prosentissa silloisella suhdannejaksolla (167). Morgan Stanleyn ja Oliver Wymanin 19 päivänä maaliskuuta 2015 julkaisemassa osaketutkimuksessa vahvistetaan tavoitetuotoksi 10–12 prosenttia. |
| --- | --- |

(309)

Kuten johdanto-osan 304 kappaleessa todetaan, eurooppalaisilta pankeilta nykyään vaadittu oman pääoman tuotto on noin 10 prosenttia, ja taso on säilynyt samana jopa finanssikriisin aikana. Kiistanalaisen ennakkoratkaisun antamisen ajalta peräisin olevat tiedot nimittäin vahvistavat, että vaadittu oman pääoman tuotto oli tällä tasolla. Kansainvälisen järjestelypankin julkaisussa vuodelta 2011 todetaankin, että ”pitkällä aikavälillä rahoitusyritysten pääoman tuotto on itse asiassa 11–12 prosenttia” (165). Lisäksi EKP:n tutkimuksessa vuodelta 2011 todetaan, että 54 kansainvälisen pankin otoksessa keskimääräisellä pääoman tasolla vaadittu oman pääoman tuotto on noin [...] 10,3 prosenttia (166). Nämä tasot vahvistuvat myös vuodelta 2011 peräisin olevista osaketutkimuksista. Deutsche Bankin mukaan se tavoitteli osakehintaa, joka vastaisi hieman yli mutta kuitenkin lähellä kymmentä olevaa kestävää oman pääoman tuottoa ja oman pääoman kustannuksia, joiden se odotti pysyvän yli 10 prosentissa silloisella suhdannejaksolla (167). Morgan Stanleyn ja Oliver Wymanin 19 päivänä maaliskuuta 2015 julkaisemassa osaketutkimuksessa vahvistetaan tavoitetuotoksi 10–12 prosenttia.

165

166

167

| (310) | Komissio huomauttaa samoin, ettei markkinaehtoinen korvaus saa olla yrityksen tulojen ja menojen erotusta pienempi. Jos siis FFT:n antamien lainojen ja saamien talletusten korvauksia oli mukautettava ja jos FFT:n tämän perusteella saama korvaus oli siirtohinnoittelun avulla laskettua korvausta suurempi, verotettavaksi olisi pitänyt tulla kirjattu voitto kokonaisuudessaan. Kolmas osapuoli ei nimittäin suostuisi pienentämään saamaansa korvausta, elleivät sen vastapuolet vaatisi perustellusti talletuksistaan saatavan korvauksen korottamista tai lainoistaan maksettavan korvauksen pienentämistä. |
| --- | --- |

(310)

Komissio huomauttaa samoin, ettei markkinaehtoinen korvaus saa olla yrityksen tulojen ja menojen erotusta pienempi. Jos siis FFT:n antamien lainojen ja saamien talletusten korvauksia oli mukautettava ja jos FFT:n tämän perusteella saama korvaus oli siirtohinnoittelun avulla laskettua korvausta suurempi, verotettavaksi olisi pitänyt tulla kirjattu voitto kokonaisuudessaan. Kolmas osapuoli ei nimittäin suostuisi pienentämään saamaansa korvausta, elleivät sen vastapuolet vaatisi perustellusti talletuksistaan saatavan korvauksen korottamista tai lainoistaan maksettavan korvauksen pienentämistä.

| (311) | Komissio on näin ollen sitä mieltä, että jos TNMM:ää käytetään siirtohinnoittelussa FFT:lle sen harjoittamasta Fiat-konsernin sisäisestä toiminnasta kuuluvan asianmukaisen korvauksen laskemiseksi, asianmukainen arvio Luxemburgissa verotettavasta FFT:n veropohjasta olisi vähintään 10 prosenttia verojen jälkeen. Tämä 10 prosenttia koskisi kirjanpidollisen oman pääoman kokonaismäärää, jonka katsotaan vastaavan maailmanlaajuisesti vähimmäisomavaraisuusasteen keskiarvoa alalla. Tältä pohjalta laskettu veropohja johtaisi markkinaehtoperiaatteen mukaiseen markkinaehtoiseen voitonjakoon, sillä se vastaa tasoltaan voittoa, jonka riippumattomat rahoituslaitokset odottaisivat saavansa markkinoilta. Ennakkoratkaisu, jossa hyväksytään FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettavan veron määrittäminen tältä pohjalta, ei antaisi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valikoivaa etua. |
| --- | --- |

(311)

Komissio on näin ollen sitä mieltä, että jos TNMM:ää käytetään siirtohinnoittelussa FFT:lle sen harjoittamasta Fiat-konsernin sisäisestä toiminnasta kuuluvan asianmukaisen korvauksen laskemiseksi, asianmukainen arvio Luxemburgissa verotettavasta FFT:n veropohjasta olisi vähintään 10 prosenttia verojen jälkeen. Tämä 10 prosenttia koskisi kirjanpidollisen oman pääoman kokonaismäärää, jonka katsotaan vastaavan maailmanlaajuisesti vähimmäisomavaraisuusasteen keskiarvoa alalla. Tältä pohjalta laskettu veropohja johtaisi markkinaehtoperiaatteen mukaiseen markkinaehtoiseen voitonjakoon, sillä se vastaa tasoltaan voittoa, jonka riippumattomat rahoituslaitokset odottaisivat saavansa markkinoilta. Ennakkoratkaisu, jossa hyväksytään FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä kannettavan veron määrittäminen tältä pohjalta, ei antaisi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valikoivaa etua.

7.2.3   
  ”Konsernille aiheutuva etu”

”Konsernille aiheutuva etu”

| (312) | FFT väitti aloittamispäätöksestä esittämissään huomautuksissa, että komission olisi pitänyt ottaa huomioon toimenpiteen vaikutus konserniin. Fiat-konserni ei siis saanut sen mukaan mitään etua, koska veropohjan laajentaminen Luxemburgissa tasoittui kokonaan verovähennysten kasvamisella muissa jäsenvaltioissa (168). FFT:n mukaan tämä vaikutus on tunnustettu monissa komission päätöksissä (169). |
| --- | --- |

(312)

FFT väitti aloittamispäätöksestä esittämissään huomautuksissa, että komission olisi pitänyt ottaa huomioon toimenpiteen vaikutus konserniin. Fiat-konserni ei siis saanut sen mukaan mitään etua, koska veropohjan laajentaminen Luxemburgissa tasoittui kokonaan verovähennysten kasvamisella muissa jäsenvaltioissa (168). FFT:n mukaan tämä vaikutus on tunnustettu monissa komission päätöksissä (169).

168

169

| (313) | Komissio muistuttaa aluksi, ettei sen päätöskäytäntö sido sitä ja että jokaista toimenpidettä on arvioitava tapauskohtaisesti SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan perusteella (170). FFT on joka tapauksessa tulkinnut virheellisesti esille ottamaansa konsernin sisäisiin korkoihin Unkarissa sovellettavaa verojärjestelmää koskevaa päätöstä, jossa komissio on sen mukaan myöntänyt tällaisen konserniin kohdistuvan vaikutuksen. Komissio ei hyväksynyt kyseisessä päätöksessä Unkarin väitettä, jonka mukaan edun olemassaoloa olisi pitänyt arvioida konsernin tasolla, vaan totesi, että etua on arvioitava kunkin yksikön tasolla. |
| --- | --- |

(313)

Komissio muistuttaa aluksi, ettei sen päätöskäytäntö sido sitä ja että jokaista toimenpidettä on arvioitava tapauskohtaisesti SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan perusteella (170). FFT on joka tapauksessa tulkinnut virheellisesti esille ottamaansa konsernin sisäisiin korkoihin Unkarissa sovellettavaa verojärjestelmää koskevaa päätöstä, jossa komissio on sen mukaan myöntänyt tällaisen konserniin kohdistuvan vaikutuksen. Komissio ei hyväksynyt kyseisessä päätöksessä Unkarin väitettä, jonka mukaan edun olemassaoloa olisi pitänyt arvioida konsernin tasolla, vaan totesi, että etua on arvioitava kunkin yksikön tasolla.

170

| (314) | Tässä päätöksessä tutkitaan, antoiko Luxemburg kiistanalaisella ennakkoratkaisulla valikoivan edun FFT:lle pienentämällä siltä Luxemburgissa kannettavaa veroa. Näin ollen arvion, jonka mukaan kyseisellä ennakkoratkaisulla annetaan tällainen etu, on kohdistuttava yrityksen kohteluun asianomaisessa jäsenvaltiossa, eli FFT:n kohteluun Luxemburgissa. Siinä ei tule ottaa huomioon sellaista mahdollisuutta, että vaikutus Fiat-konsernin muihin yrityksiin on neutraali niihin muissa jäsenvaltioissa kohdistuvan kohtelun vuoksi (171). Joka tapauksessa oikeuskäytännön (172) mukaan pelkästään se, että jokin vapautustoimenpide kompensoitaisiin edunsaajan osalta korottamalla jotakin muuta erityistä maksua, joka ei liity vapautustoimenpiteeseen, ei estä kyseisen toimenpiteen luokittelemista valtiontueksi. Toisin sanoen jäsenvaltion yritykselle antamaa etua ei voida tasoittaa toiselle yritykselle aiheutuvalla haitalla, vaikka molemmat yritykset kuuluisivat samaan konserniin. |
| --- | --- |

(314)

Tässä päätöksessä tutkitaan, antoiko Luxemburg kiistanalaisella ennakkoratkaisulla valikoivan edun FFT:lle pienentämällä siltä Luxemburgissa kannettavaa veroa. Näin ollen arvion, jonka mukaan kyseisellä ennakkoratkaisulla annetaan tällainen etu, on kohdistuttava yrityksen kohteluun asianomaisessa jäsenvaltiossa, eli FFT:n kohteluun Luxemburgissa. Siinä ei tule ottaa huomioon sellaista mahdollisuutta, että vaikutus Fiat-konsernin muihin yrityksiin on neutraali niihin muissa jäsenvaltioissa kohdistuvan kohtelun vuoksi (171). Joka tapauksessa oikeuskäytännön (172) mukaan pelkästään se, että jokin vapautustoimenpide kompensoitaisiin edunsaajan osalta korottamalla jotakin muuta erityistä maksua, joka ei liity vapautustoimenpiteeseen, ei estä kyseisen toimenpiteen luokittelemista valtiontueksi. Toisin sanoen jäsenvaltion yritykselle antamaa etua ei voida tasoittaa toiselle yritykselle aiheutuvalla haitalla, vaikka molemmat yritykset kuuluisivat samaan konserniin.

171

172

7.2.4   Toissijaiset perustelut: Luxemburgin tuloverolain 164:§stä ja/tai yleiskirjeestä poikkeamiseen perustuva valikoiva etu

Toissijaiset perustelut: Luxemburgin tuloverolain 164:§stä ja/tai yleiskirjeestä poikkeamiseen perustuva valikoiva etu

| (315) | Luxemburg ja FFT ovat väittäneet, että Luxemburgin tuloverolain 164 § tai yleiskirje ovat viitejärjestelmä, jonka perusteella valikoivan edun aiheutumista kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta olisi arvioitava. Luxemburg on myös väittänyt, että Luxemburgin verohallinto pelkästään tulkitsi sääntöjä eikä mikään FFT:n tapauksessa viittaa siihen, että verohallinto olisi poikennut yleisesti sovellettavista verosäännöksistä, joita komissio on mahdollisesti tarkastellut (173). |
| --- | --- |

(315)

Luxemburg ja FFT ovat väittäneet, että Luxemburgin tuloverolain 164 § tai yleiskirje ovat viitejärjestelmä, jonka perusteella valikoivan edun aiheutumista kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta olisi arvioitava. Luxemburg on myös väittänyt, että Luxemburgin verohallinto pelkästään tulkitsi sääntöjä eikä mikään FFT:n tapauksessa viittaa siihen, että verohallinto olisi poikennut yleisesti sovellettavista verosäännöksistä, joita komissio on mahdollisesti tarkastellut (173).

173

| (316) | Kuten johdanto-osan 210–215 kappaleesta käy ilmi, komissio on eri mieltä sovellettavaa viitejärjestelmää koskevista Luxemburgin ja FFT:n väitteistä. Komissio toteaa kuitenkin toissijaisena perusteluna, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle valikoiva etu myös rajallisemmassa viitejärjestelmässä, joka muodostuu siirtohintoja soveltavista, Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentin ja yleiskirjeen soveltamisalaan kuuluvista konserniyhtiöistä. Kyseisessä säännöksessä säädetään Luxemburgin vero-oikeudessa noudatettavasta markkinaehtoperiaatteesta, jonka mukaan samaan konserniin kuuluvien yritysten väliset liiketoimet olisi hinnoiteltava samalla tavoin kuin hinnoiteltaisiin vastaavanlaisessa markkinaehtoisessa tilanteessa neuvottelevien itsenäisten yritysten toteuttamat vastaavat liiketoimet. Yleiskirjeen 2 osioon sisältyy erityisesti kuvaus markkinaehtoperiaatteesta sellaisena kuin se on määritelty OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa ja saatettu osaksi kansallista oikeutta (174). |
| --- | --- |

(316)

Kuten johdanto-osan 210–215 kappaleesta käy ilmi, komissio on eri mieltä sovellettavaa viitejärjestelmää koskevista Luxemburgin ja FFT:n väitteistä. Komissio toteaa kuitenkin toissijaisena perusteluna, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle valikoiva etu myös rajallisemmassa viitejärjestelmässä, joka muodostuu siirtohintoja soveltavista, Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentin ja yleiskirjeen soveltamisalaan kuuluvista konserniyhtiöistä. Kyseisessä säännöksessä säädetään Luxemburgin vero-oikeudessa noudatettavasta markkinaehtoperiaatteesta, jonka mukaan samaan konserniin kuuluvien yritysten väliset liiketoimet olisi hinnoiteltava samalla tavoin kuin hinnoiteltaisiin vastaavanlaisessa markkinaehtoisessa tilanteessa neuvottelevien itsenäisten yritysten toteuttamat vastaavat liiketoimet. Yleiskirjeen 2 osioon sisältyy erityisesti kuvaus markkinaehtoperiaatteesta sellaisena kuin se on määritelty OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa ja saatettu osaksi kansallista oikeutta (174).

174

| (317) | Komissio on osoittanut jo 7.2.2 jaksossa, että kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytään tietyt menetelmään liittyvät valinnat, sovellettavien muuttujien valinnat ja ad hoc -tyyppiset mukautukset, joiden pohjalta FFT:n veroneuvoja on vahvistanut siirtohinnat ja joiden ei voida katsoa johtavan luotettavaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta. Tämä on johtanut FFT:n Luxemburgissa verotettavan veropohjan kaventumiseen. Näin ollen komissio voi todeta niin ikään, että kyseisellä ennakkoratkaisulla annetaan valikoiva etu myös Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentista tai yleiskirjeestä muodostuvan rajallisemman viitejärjestelmän perusteella, koska se on johtanut siihen, että FFT:ltä kannettava vero on alempi kuin se olisi ollut, jos olisi sovellettu asianmukaisesti kyseisessä säännöksessä vahvistettua markkinaehtoperiaatetta. |
| --- | --- |

(317)

Komissio on osoittanut jo 7.2.2 jaksossa, että kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytään tietyt menetelmään liittyvät valinnat, sovellettavien muuttujien valinnat ja ad hoc -tyyppiset mukautukset, joiden pohjalta FFT:n veroneuvoja on vahvistanut siirtohinnat ja joiden ei voida katsoa johtavan luotettavaan arvioon markkinaehtoisesta tuloksesta. Tämä on johtanut FFT:n Luxemburgissa verotettavan veropohjan kaventumiseen. Näin ollen komissio voi todeta niin ikään, että kyseisellä ennakkoratkaisulla annetaan valikoiva etu myös Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentista tai yleiskirjeestä muodostuvan rajallisemman viitejärjestelmän perusteella, koska se on johtanut siihen, että FFT:ltä kannettava vero on alempi kuin se olisi ollut, jos olisi sovellettu asianmukaisesti kyseisessä säännöksessä vahvistettua markkinaehtoperiaatetta.

ad hoc

7.2.5   Komissio ei ole havainnut mitään asianmukaiseksi viitejärjestelmäksi kelpaavaa, yleiskirjeeseen perustuvaa johdonmukaista ennakkoratkaisukäytäntöä

Komissio ei ole havainnut mitään asianmukaiseksi viitejärjestelmäksi kelpaavaa, yleiskirjeeseen perustuvaa johdonmukaista ennakkoratkaisukäytäntöä

| (318) | FFT on myös väittänyt, että ennakkoratkaisusta sille väitetysti aiheutuneen valikoivan edun osoittamiseksi komission pitäisi verrata kyseistä ennakkoratkaisua yleiskirjeeseen perustuvaan Luxemburgin verohallinnon hallintokäytäntöön ja erityisesti muille rahoitus- ja varainhallintayhtiöille annettuihin ennakkoratkaisuihin, jotka Luxemburg on toimittanut komissiolle edustavana otoksena ennakkoratkaisukäytännöstään (175). |
| --- | --- |

(318)

FFT on myös väittänyt, että ennakkoratkaisusta sille väitetysti aiheutuneen valikoivan edun osoittamiseksi komission pitäisi verrata kyseistä ennakkoratkaisua yleiskirjeeseen perustuvaan Luxemburgin verohallinnon hallintokäytäntöön ja erityisesti muille rahoitus- ja varainhallintayhtiöille annettuihin ennakkoratkaisuihin, jotka Luxemburg on toimittanut komissiolle edustavana otoksena ennakkoratkaisukäytännöstään (175).

175

| (319) | Komissio on toista mieltä tästä päättelystä, sillä se merkitsisi, että kiistanalaisen ennakkoratkaisun tarkastelussa käytettävänä viitejärjestelmänä olisi muita rahoitus- ja varainhallintayhtiöitä koskevaan yleiskirjeeseen perustuva Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö. Komissio on jo osoittanut, miksi Luxemburgin yleinen yhteisöverojärjestelmä on asianmukainen viitekehys valikoivuuden arviointia varten (176). |
| --- | --- |

(319)

Komissio on toista mieltä tästä päättelystä, sillä se merkitsisi, että kiistanalaisen ennakkoratkaisun tarkastelussa käytettävänä viitejärjestelmänä olisi muita rahoitus- ja varainhallintayhtiöitä koskevaan yleiskirjeeseen perustuva Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö. Komissio on jo osoittanut, miksi Luxemburgin yleinen yhteisöverojärjestelmä on asianmukainen viitekehys valikoivuuden arviointia varten (176).

176

| (320) | Komissio osoittaa kuitenkin ylimääräisenä toissijaisena perusteluna, miksi yleiskirjeeseen perustuva Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö on asianmukainen viitejärjestelmä sen selvittämiseksi, onko kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta aiheutunut valikoivaa etua FFT:lle. Näin on ensinnäkin siksi, että yleiskirje on laadittu liian yleisluonteisesti, eikä sen perusteella voida määrittää kaikkiin siirtohinnoittelua varten ennakkoratkaisua hakeviin rahoitus- ja varainhallintayhtiöihin sovellettavia objektiivisia kriteereitä. Komissio tutki Luxemburgin toimittamat ennakkoratkaisut ja havaitsi samoin, ettei ole olemassa minkäänlaista johdonmukaista sääntökokonaisuutta, jota sovellettaisiin yleisesti objektiivisten kriteerien perusteella ja johon kiistanalaista ennakkoratkaisua voitaisiin verrata sen selvittämiseksi, onko FFT saanut ennakkoratkaisusta valikoivaa etua. |
| --- | --- |

(320)

Komissio osoittaa kuitenkin ylimääräisenä toissijaisena perusteluna, miksi yleiskirjeeseen perustuva Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö on asianmukainen viitejärjestelmä sen selvittämiseksi, onko kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta aiheutunut valikoivaa etua FFT:lle. Näin on ensinnäkin siksi, että yleiskirje on laadittu liian yleisluonteisesti, eikä sen perusteella voida määrittää kaikkiin siirtohinnoittelua varten ennakkoratkaisua hakeviin rahoitus- ja varainhallintayhtiöihin sovellettavia objektiivisia kriteereitä. Komissio tutki Luxemburgin toimittamat ennakkoratkaisut ja havaitsi samoin, ettei ole olemassa minkäänlaista johdonmukaista sääntökokonaisuutta, jota sovellettaisiin yleisesti objektiivisten kriteerien perusteella ja johon kiistanalaista ennakkoratkaisua voitaisiin verrata sen selvittämiseksi, onko FFT saanut ennakkoratkaisusta valikoivaa etua.

7.2.5.1   Yleiskirje on laadittu liian yleisluonteisesti voidakseen olla asianmukainen viitejärjestelmä

Yleiskirje on laadittu liian yleisluonteisesti voidakseen olla asianmukainen viitejärjestelmä

| (321) | Kuten johdanto-osan 193 kappaleessa todetaan, viitejärjestelmä muodostuu johdonmukaisesta sääntökokonaisuudesta, jota sovelletaan objektiivisten kriteerien perusteella yleensä kaikkiin sen tavoitteen määrittelemään soveltamisalaan kuuluviin yrityksiin. Komissio katsoo, että konserniin kuuluvien rahoitus- ja varainhallintayhtiöiden kohdalla yleiskirjettä ei voida käyttää tällaisena viitejärjestelmänä, sillä ei ole olemassa objektiivisia kriteerejä, joiden avulla markkinaehtoperiaatetta voitaisiin soveltaa johdonmukaisesti konsernin sisäistä rahoitusta koskeviin liiketoimiin. |
| --- | --- |

(321)

Kuten johdanto-osan 193 kappaleessa todetaan, viitejärjestelmä muodostuu johdonmukaisesta sääntökokonaisuudesta, jota sovelletaan objektiivisten kriteerien perusteella yleensä kaikkiin sen tavoitteen määrittelemään soveltamisalaan kuuluviin yrityksiin. Komissio katsoo, että konserniin kuuluvien rahoitus- ja varainhallintayhtiöiden kohdalla yleiskirjettä ei voida käyttää tällaisena viitejärjestelmänä, sillä ei ole olemassa objektiivisia kriteerejä, joiden avulla markkinaehtoperiaatetta voitaisiin soveltaa johdonmukaisesti konsernin sisäistä rahoitusta koskeviin liiketoimiin.

| (322) | Yleiskirje on laadittu hyvin yleisluonteisesti, ja tekijät, joita verohallinnon on otettava huomioon soveltaessaan markkinaehtoperiaatetta konsernin sisäisiin rahoitusyhtiöihin, on kuvattu hyvin lyhyesti. Näihin tekijöihin kuuluu, että yritysten on tehtävä riskianalyysi ja määritettävä luotonantoon liittyvät ylimääräiset kulut, jotka lisätään peruskustannuksiin. Tämä edellyttää puolestaan luottoriskin arviointia. Yleiskirjeessä todetaan niin ikään, että konserniin kuuluvalla rahoitusyhtiöllä on oltava riittävästi omaa pääomaa toimintaansa liittyvien riskien kattamiseksi ja että jokaisen yksittäisen tapauksen tosiseikkojen ja olosuhteiden perusteella on arvioitava otettavia riskejä ja sitä, onko konsernin rahoitukseen liittyviä liiketoimia toteuttavalla yhtiöllä riittävästi omaa pääomaa näiden riskien kattamiseen (177). |
| --- | --- |

(322)

Yleiskirje on laadittu hyvin yleisluonteisesti, ja tekijät, joita verohallinnon on otettava huomioon soveltaessaan markkinaehtoperiaatetta konsernin sisäisiin rahoitusyhtiöihin, on kuvattu hyvin lyhyesti. Näihin tekijöihin kuuluu, että yritysten on tehtävä riskianalyysi ja määritettävä luotonantoon liittyvät ylimääräiset kulut, jotka lisätään peruskustannuksiin. Tämä edellyttää puolestaan luottoriskin arviointia. Yleiskirjeessä todetaan niin ikään, että konserniin kuuluvalla rahoitusyhtiöllä on oltava riittävästi omaa pääomaa toimintaansa liittyvien riskien kattamiseksi ja että jokaisen yksittäisen tapauksen tosiseikkojen ja olosuhteiden perusteella on arvioitava otettavia riskejä ja sitä, onko konsernin rahoitukseen liittyviä liiketoimia toteuttavalla yhtiöllä riittävästi omaa pääomaa näiden riskien kattamiseen (177).

177

| (323) | Yleiskirjeessä ei anneta kuitenkaan mitään tietoja siitä, miten oman pääoman odotettu tuotto tulisi arvioida, tai siitä, onko CAPM-mallin käyttö hyväksyttävää ja jos on, miten kyseisen mallin kannalta olennaiset muuttujat on määritettävä. Yleiskirjeeseen sisältyy myös hyvin vähän tietoja huomioon otettavasta pääomasta sen lisäksi, että pääomaa on oltava riittävästi kattamaan kyseiset riskit. |
| --- | --- |

(323)

Yleiskirjeessä ei anneta kuitenkaan mitään tietoja siitä, miten oman pääoman odotettu tuotto tulisi arvioida, tai siitä, onko CAPM-mallin käyttö hyväksyttävää ja jos on, miten kyseisen mallin kannalta olennaiset muuttujat on määritettävä. Yleiskirjeeseen sisältyy myös hyvin vähän tietoja huomioon otettavasta pääomasta sen lisäksi, että pääomaa on oltava riittävästi kattamaan kyseiset riskit.

| (324) | Aloittamispäätöstä koskevissa huomautuksissaan Luxemburg väittää, että ennakkoratkaisu perustuu Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentissa annettuun rajalliseen harkintavaltaan. Kyseisessä kohdassa vahvistetaan markkinaehtoperiaatteen noudattaminen Luxemburgin vero-oikeudessa (178). Siinä täsmennetään myös, että veroalan säännöksiä on tulkittava kunkin tapauksen tosiasiallisen tilanteen perusteella, mikä edellyttää väistämättä, että huomioon otetaan verovelvollisen tosiasiallisesti harjoittaman toiminnan luonne ja toiminnan harjoittamisen olosuhteet (179). Luxemburg myöntää siis yhtäältä, että sääntöjä on tulkittava kunkin tapauksen olosuhteet huomioon ottaen. Toisaalta se ei kuitenkaan selitä, miten yleiskirjeessä lueteltuja yleisluonteisia kriteerejä tulisi soveltaa FFT:n verotilanteen konkreettisessa tarkastelussa, eikä se myöskään selitä, miten taataan kaikkien verovelvollisten yhtenäinen kohtelu yleiskirjettä sovellettaessa. Ei siis ole yllättävää, että FFT:n siirtohinnoitteluselvityksessä ei viitata lainkaan yleiskirjeen kriteereihin lukuun ottamatta sen alussa olevaa yhtä viittausta yleiskirjeeseen, eikä siinä myöskään täsmennetä, miten yleiskirjettä on sovellettu FFT:n kohdalla. |
| --- | --- |

(324)

Aloittamispäätöstä koskevissa huomautuksissaan Luxemburg väittää, että ennakkoratkaisu perustuu Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentissa annettuun rajalliseen harkintavaltaan. Kyseisessä kohdassa vahvistetaan markkinaehtoperiaatteen noudattaminen Luxemburgin vero-oikeudessa (178). Siinä täsmennetään myös, että veroalan säännöksiä on tulkittava kunkin tapauksen tosiasiallisen tilanteen perusteella, mikä edellyttää väistämättä, että huomioon otetaan verovelvollisen tosiasiallisesti harjoittaman toiminnan luonne ja toiminnan harjoittamisen olosuhteet (179). Luxemburg myöntää siis yhtäältä, että sääntöjä on tulkittava kunkin tapauksen olosuhteet huomioon ottaen. Toisaalta se ei kuitenkaan selitä, miten yleiskirjeessä lueteltuja yleisluonteisia kriteerejä tulisi soveltaa FFT:n verotilanteen konkreettisessa tarkastelussa, eikä se myöskään selitä, miten taataan kaikkien verovelvollisten yhtenäinen kohtelu yleiskirjettä sovellettaessa. Ei siis ole yllättävää, että FFT:n siirtohinnoitteluselvityksessä ei viitata lainkaan yleiskirjeen kriteereihin lukuun ottamatta sen alussa olevaa yhtä viittausta yleiskirjeeseen, eikä siinä myöskään täsmennetä, miten yleiskirjettä on sovellettu FFT:n kohdalla.

178

179

| (325) | Todetessaan, että siirtohinnoitteluselvitys on tehty 28 päivänä tammikuuta 2011 annetun yleiskirjeen 164/2 mukaisesti ja markkinaehtoperiaatetta noudattaen, Luxemburgin verohallinto ei näin ollen tukeudu mihinkään yleiskirjeessä esitettyyn objektiiviseen kriteeriin, sillä yleiskirje ei sisällä yhtään täsmällistä objektiivista kriteeriä, jonka perusteella markkinaehtoperiaatetta voitaisiin soveltaa yhtenäisellä tavalla konsernin sisäistä rahoitusta koskeviin liiketoimiin. |
| --- | --- |

(325)

Todetessaan, että siirtohinnoitteluselvitys on tehty 28 päivänä tammikuuta 2011 annetun yleiskirjeen 164/2 mukaisesti ja markkinaehtoperiaatetta noudattaen, Luxemburgin verohallinto ei näin ollen tukeudu mihinkään yleiskirjeessä esitettyyn objektiiviseen kriteeriin, sillä yleiskirje ei sisällä yhtään täsmällistä objektiivista kriteeriä, jonka perusteella markkinaehtoperiaatetta voitaisiin soveltaa yhtenäisellä tavalla konsernin sisäistä rahoitusta koskeviin liiketoimiin.

7.2.5.2   Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö on liian epäjohdonmukainen voidakseen olla asianmukainen viitejärjestelmä

Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö on liian epäjohdonmukainen voidakseen olla asianmukainen viitejärjestelmä

| (326) | Yleiskirjeen yleisluonteisuuden ohella komissio tutki Luxemburgin sille toimittamat ennakkoratkaisut ja totesi myös konserniin kuuluvia rahoitus- ja varainhallintayhtiöitä koskevan Luxemburgin käytännön osoittavan, ettei ole olemassa johdonmukaista sääntökokonaisuutta, jota sovellettaisiin objektiivisten kriteerien perusteella yleisesti kaikkiin samankaltaisessa tilanteessa oleviin verovelvollisiin. |
| --- | --- |

(326)

Yleiskirjeen yleisluonteisuuden ohella komissio tutki Luxemburgin sille toimittamat ennakkoratkaisut ja totesi myös konserniin kuuluvia rahoitus- ja varainhallintayhtiöitä koskevan Luxemburgin käytännön osoittavan, ettei ole olemassa johdonmukaista sääntökokonaisuutta, jota sovellettaisiin objektiivisten kriteerien perusteella yleisesti kaikkiin samankaltaisessa tilanteessa oleviin verovelvollisiin.

| (327) | Niistä 21 ennakkoratkaisusta, jotka esitettiin alun perin samaan aikaan kuin FFT:n APA, ainoastaan kaksi koskee yleiskirjeen perusteella hyväksyttyä rahoitustoimintaa ja ainoastaan niihin liittyy siirtohinnoitteluselvitys:






  — | Ennakkoratkaisu [...] 2013 (nro 2) (180) koskee yleiskirjeen soveltamista välitysrahoitusta koskevaan toimintaan [...]. |
| --- | --- | --- |

(327)

Niistä 21 ennakkoratkaisusta, jotka esitettiin alun perin samaan aikaan kuin FFT:n APA, ainoastaan kaksi koskee yleiskirjeen perusteella hyväksyttyä rahoitustoimintaa ja ainoastaan niihin liittyy siirtohinnoitteluselvitys:

—

Ennakkoratkaisu [...] 2013 (nro 2) (180) koskee yleiskirjeen soveltamista välitysrahoitusta koskevaan toimintaan [...].

180

| — | Ennakkoratkaisu [...] 2013 (nro 4) koskee myös analyysiä markkinaehtoperiaatteen soveltamisesta yleiskirjeen mukaisesti konsernin sisäiseen rahoitustoimintaan. [...] |
| --- | --- |

—

Ennakkoratkaisu [...] 2013 (nro 4) koskee myös analyysiä markkinaehtoperiaatteen soveltamisesta yleiskirjeen mukaisesti konsernin sisäiseen rahoitustoimintaan. [...]

| (328) | Kun näitä kahta ennakkoratkaisua tarkastellaan pikaisesti ja verrataan kiistanalaiseen ennakkoratkaisuun, käy ilmi, ettei rahoitusyhtiöiden yleiskirjeeseen perustuva kohtelu eikä myöskään Luxemburgin verohallinnon suorittama verotettavan voiton tarkastelu ole johdonmukaista. Riippumatta siitä, onko kyseisissä kahdessa ennakkoratkaisussa sovellettu asianmukaisesti CUP-menetelmää, niissä myönnetään nimenomaisesti, että kyseinen menetelmä soveltuu joka tapauksessa parhaiten välitysrahoitukseen liittyvien liiketoimien arviointiin toimintoanalyysin ja pankkeja käsittävien vertailukohtien saatavuuden vuoksi. Tämä myötäilee myös yleiskirjettä, jossa konsernin sisäisen rahoitusyhtiön harjoittamaa toimintaa pidetään olennaisilta osin verrattavissa itsenäisten rahoituslaitosten harjoittamaan toimintaan. Toisin kuin kyseisissä kahdessa ennakkoratkaisussa, kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa ei ole käytetty CUP-menetelmää, sillä FFT:n veroneuvoja piti TNMM:ää sopivimpana sillä perusteella, että ”TNMM vaikutti asianmukaiselta” (181). |
| --- | --- |

(328)

Kun näitä kahta ennakkoratkaisua tarkastellaan pikaisesti ja verrataan kiistanalaiseen ennakkoratkaisuun, käy ilmi, ettei rahoitusyhtiöiden yleiskirjeeseen perustuva kohtelu eikä myöskään Luxemburgin verohallinnon suorittama verotettavan voiton tarkastelu ole johdonmukaista. Riippumatta siitä, onko kyseisissä kahdessa ennakkoratkaisussa sovellettu asianmukaisesti CUP-menetelmää, niissä myönnetään nimenomaisesti, että kyseinen menetelmä soveltuu joka tapauksessa parhaiten välitysrahoitukseen liittyvien liiketoimien arviointiin toimintoanalyysin ja pankkeja käsittävien vertailukohtien saatavuuden vuoksi. Tämä myötäilee myös yleiskirjettä, jossa konsernin sisäisen rahoitusyhtiön harjoittamaa toimintaa pidetään olennaisilta osin verrattavissa itsenäisten rahoituslaitosten harjoittamaan toimintaan. Toisin kuin kyseisissä kahdessa ennakkoratkaisussa, kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa ei ole käytetty CUP-menetelmää, sillä FFT:n veroneuvoja piti TNMM:ää sopivimpana sillä perusteella, että ”TNMM vaikutti asianmukaiselta” (181).

181

| (329) | Kolme muuta Luxemburgin esittämää ennakkoratkaisua koskee niin ikään yleiskirjeeseen perustuvaa konsernin sisäistä rahoitustoimintaa, mutta niihin ei ole liitetty siirtohinnoitteluselvitystä hakemuksen tueksi:






  — | Ennakkoratkaisu [...] 2012 (nro 1) koskee rahoitustoimintaa [...]. |
| --- | --- | --- |

(329)

Kolme muuta Luxemburgin esittämää ennakkoratkaisua koskee niin ikään yleiskirjeeseen perustuvaa konsernin sisäistä rahoitustoimintaa, mutta niihin ei ole liitetty siirtohinnoitteluselvitystä hakemuksen tueksi:

—

Ennakkoratkaisu [...] 2012 (nro 1) koskee rahoitustoimintaa [...].

| — | Ennakkoratkaisu [...] 2012 (nro 5) koskee erityisesti indeksilainoja [...]. |
| --- | --- |

—

Ennakkoratkaisu [...] 2012 (nro 5) koskee erityisesti indeksilainoja [...].

| — | Ennakkoratkaisu [...] 2013 (nro 22) koskee erityisesti rahoitustoimintaa [...]. |
| --- | --- |

—

Ennakkoratkaisu [...] 2013 (nro 22) koskee erityisesti rahoitustoimintaa [...].

| (330) | Verrattaessa ennakkoratkaisuja nro 1, 5 ja 22 kiistanalaiseen ennakkoratkaisuun voidaan todeta, että Luxemburgin verohallinnon harjoittama ilmeinen erilainen kohtelu näkyy siinä, että toisin kuin kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa, ennakkoratkaisuja nro 1, 5 ja 22 koskeviin hakemuksiin ei ollut liitetty siirtohinnoitteluselvitystä, vaikka yleiskirjeessä vaaditaan tätä nimenomaisesti (182). |
| --- | --- |

(330)

Verrattaessa ennakkoratkaisuja nro 1, 5 ja 22 kiistanalaiseen ennakkoratkaisuun voidaan todeta, että Luxemburgin verohallinnon harjoittama ilmeinen erilainen kohtelu näkyy siinä, että toisin kuin kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa, ennakkoratkaisuja nro 1, 5 ja 22 koskeviin hakemuksiin ei ollut liitetty siirtohinnoitteluselvitystä, vaikka yleiskirjeessä vaaditaan tätä nimenomaisesti (182).

182

| (331) | Kaksi muuta Luxemburgin komissiolle toimittamaa ennakkoratkaisua koskee rahoitustoimintaa, mutta ne eivät perustu yleiskirjeeseen.






  — | Ennakkoratkaisu [...] 2012 (nro 6) koskee yrityksen rakenneuudistusta. Siinä käsitellään muun muassa indeksilainaa [...]. |
| --- | --- | --- |

(331)

Kaksi muuta Luxemburgin komissiolle toimittamaa ennakkoratkaisua koskee rahoitustoimintaa, mutta ne eivät perustu yleiskirjeeseen.

—

Ennakkoratkaisu [...] 2012 (nro 6) koskee yrityksen rakenneuudistusta. Siinä käsitellään muun muassa indeksilainaa [...].

| — | Ennakkoratkaisu [...] 2012 (nro 21) koskee [...]:n hankintaa. |
| --- | --- |

—

Ennakkoratkaisu [...] 2012 (nro 21) koskee [...]:n hankintaa.

| (332) | Komissio tutki kaksi Luxemburgin toimittamista 13 ennakkoratkaisusta, jotka koskevat varainhallintaa ja sisältyivät Luxemburgin 22 päivänä joulukuuta 2014 toimittamaan 5 323 ennakkoratkaisun luetteloon (183). Kumpikin näistä kahdesta ennakkoratkaisusta perustuu yleiskirjeeseen.






  — | E-nimisen yhtiön harjoittamaan varainhallintaan liittyvä ennakkoratkaisu muodostuu kyseisen yhtiön veroneuvojan toimittamista kokousmuistiinpanoista, jotka Luxemburgin verohallinnon edustajat olivat allekirjoittaneet [...]. [...] |
| --- | --- | --- |

(332)

Komissio tutki kaksi Luxemburgin toimittamista 13 ennakkoratkaisusta, jotka koskevat varainhallintaa ja sisältyivät Luxemburgin 22 päivänä joulukuuta 2014 toimittamaan 5 323 ennakkoratkaisun luetteloon (183). Kumpikin näistä kahdesta ennakkoratkaisusta perustuu yleiskirjeeseen.

183

—

E-nimisen yhtiön harjoittamaan varainhallintaan liittyvä ennakkoratkaisu muodostuu kyseisen yhtiön veroneuvojan toimittamista kokousmuistiinpanoista, jotka Luxemburgin verohallinnon edustajat olivat allekirjoittaneet [...]. [...]

| — | G-nimisen yhtiön harjoittamaan varainhallintaan liittyvä ennakkoratkaisu [...], jossa hyväksytään kyseisen yhtiön samana päivänä tekemä hakemus. [...] |
| --- | --- |

—

G-nimisen yhtiön harjoittamaan varainhallintaan liittyvä ennakkoratkaisu [...], jossa hyväksytään kyseisen yhtiön samana päivänä tekemä hakemus. [...]

| (333) | Komissio huomauttaa, että toisin kuin kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa, kummassakaan näistä kahdesta ennakkoratkaisusta ei ole sovellettu TNMM:ää eikä CAPM-mallia, eikä kummassakaan niistä ole ilmeisesti määritetty yhtiön verotettavaa voittoa hypoteettisen sääntömääräisen pääoman tuottona. Lisäksi vaikka G-nimisen yhtiön ennakkoratkaisuhakemuksessa viitataan myöhemmin toimitettavaan siirtohinnoitteluselvitykseen, vaikuttaa siltä, ettei kyseistä selvitystä milloinkaan toimitettu Luxemburgin verohallinnolle (184). Vaikka G-nimisen yhtiön ennakkoratkaisusta ei käy selvästi ilmi, mille tasolle marginaali asettuu ja mihin marginaalia sovelletaan, se eroaa kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta, sillä ennakkoratkaisuhakemuksen mukaan marginaali perustuu varoihin, joihin lisätään oman pääoman tuotto. Yhteenvetona voidaankin todeta, ettei kyseisten kahden yhtiön verokohtelussa varainhallintaan liittyvän toiminnan osalta ole noudatettu mitään kiistanalaisen ennakkoratkaisun kanssa yhtenäistä lähestymistapaa tai menetelmää. |
| --- | --- |

(333)

Komissio huomauttaa, että toisin kuin kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa, kummassakaan näistä kahdesta ennakkoratkaisusta ei ole sovellettu TNMM:ää eikä CAPM-mallia, eikä kummassakaan niistä ole ilmeisesti määritetty yhtiön verotettavaa voittoa hypoteettisen sääntömääräisen pääoman tuottona. Lisäksi vaikka G-nimisen yhtiön ennakkoratkaisuhakemuksessa viitataan myöhemmin toimitettavaan siirtohinnoitteluselvitykseen, vaikuttaa siltä, ettei kyseistä selvitystä milloinkaan toimitettu Luxemburgin verohallinnolle (184). Vaikka G-nimisen yhtiön ennakkoratkaisusta ei käy selvästi ilmi, mille tasolle marginaali asettuu ja mihin marginaalia sovelletaan, se eroaa kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta, sillä ennakkoratkaisuhakemuksen mukaan marginaali perustuu varoihin, joihin lisätään oman pääoman tuotto. Yhteenvetona voidaankin todeta, ettei kyseisten kahden yhtiön verokohtelussa varainhallintaan liittyvän toiminnan osalta ole noudatettu mitään kiistanalaisen ennakkoratkaisun kanssa yhtenäistä lähestymistapaa tai menetelmää.

184

| (334) | Luxemburg väittää, ettei FFT:tä voida verrata muihin rahoitusyhtiöihin, sillä se hankkii varoja markkinoilta, kun taas toiset rahoitusyhtiöt hankkivat yleensä konsernin sisäistä rahoitusta. Se väittää myös, ettei FFT:tä voida verrata mihinkään toiseen Luxemburgissa verovelvolliseen yhtiöön, sillä jokaisen verovelvollisen tilanne on niin erityinen, ettei tietoja voida verrata tarkoituksenmukaisella tavalla muiden verovelvollisten tietoihin (185). |
| --- | --- |

(334)

Luxemburg väittää, ettei FFT:tä voida verrata muihin rahoitusyhtiöihin, sillä se hankkii varoja markkinoilta, kun taas toiset rahoitusyhtiöt hankkivat yleensä konsernin sisäistä rahoitusta. Se väittää myös, ettei FFT:tä voida verrata mihinkään toiseen Luxemburgissa verovelvolliseen yhtiöön, sillä jokaisen verovelvollisen tilanne on niin erityinen, ettei tietoja voida verrata tarkoituksenmukaisella tavalla muiden verovelvollisten tietoihin (185).

185

| (335) | Komissio on eri mieltä näistä väitteistä ja toteaa tältä osin, että ennakkoratkaisua hakeviin rahoitus- ja varainhallintayhtiöihin objektiivisten kriteerien perusteella yleisesti sovellettavan johdonmukaisen sääntökokonaisuuden puuttuminen käy selvästi ilmi siitä, että [F-nimisen yhtiön] hyväksi on annettu toinenkin ennakkoratkaisu. [F-nimistä yhtiötä] koskeva ennakkoratkaisu on annettu samana päivänä ja koskee samoja toimintoja kuin kiistanalainen ennakkoratkaisu ([F-niminen yhtiö] rahoittaa sen mukaan teollisuudenalaa [...] toisenlaisessa konsernin sisäisistä rahoitusyhtiöistä muodostuvassa rakenteessa). Siinä päädytään huomattavan erilaiseen yhtiöiden veropohjaa koskevaan ratkaisuun ilman perusteluja. Kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytään nimittäin noin 2,5 miljoonan euron veropohja, kun taas [F-nimisen yhtiön] hyväksi tehdyssä ennakkoratkaisussa hyväksytään samankaltaisesta rahoitustoiminnasta ja varainhallinnasta saatavaan korvaukseen perustuvaksi veropohjaksi [...] euroa. Tällainen käytännössä täysin samanlaisten yhtiöiden perustelematon erilainen kohtelu osoittaa niin ikään, että yleiskirjeen yleisluonteisiin ohjeisiin perustuva Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö ei ole asianmukainen viitejärjestelmä valikoivuuden arviointia varten. |
| --- | --- |

(335)

Komissio on eri mieltä näistä väitteistä ja toteaa tältä osin, että ennakkoratkaisua hakeviin rahoitus- ja varainhallintayhtiöihin objektiivisten kriteerien perusteella yleisesti sovellettavan johdonmukaisen sääntökokonaisuuden puuttuminen käy selvästi ilmi siitä, että [F-nimisen yhtiön] hyväksi on annettu toinenkin ennakkoratkaisu. [F-nimistä yhtiötä] koskeva ennakkoratkaisu on annettu samana päivänä ja koskee samoja toimintoja kuin kiistanalainen ennakkoratkaisu ([F-niminen yhtiö] rahoittaa sen mukaan teollisuudenalaa [...] toisenlaisessa konsernin sisäisistä rahoitusyhtiöistä muodostuvassa rakenteessa). Siinä päädytään huomattavan erilaiseen yhtiöiden veropohjaa koskevaan ratkaisuun ilman perusteluja. Kiistanalaisessa ennakkoratkaisussa hyväksytään nimittäin noin 2,5 miljoonan euron veropohja, kun taas [F-nimisen yhtiön] hyväksi tehdyssä ennakkoratkaisussa hyväksytään samankaltaisesta rahoitustoiminnasta ja varainhallinnasta saatavaan korvaukseen perustuvaksi veropohjaksi [...] euroa. Tällainen käytännössä täysin samanlaisten yhtiöiden perustelematon erilainen kohtelu osoittaa niin ikään, että yleiskirjeen yleisluonteisiin ohjeisiin perustuva Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö ei ole asianmukainen viitejärjestelmä valikoivuuden arviointia varten.

| (336) | Lyhyesti voidaankin todeta, että Luxemburgin verohallinnon ennakkoratkaisukäytännön tarkastelun perusteella ei voida määrittää johdonmukaista sääntökokonaisuutta, jota sovellettaisiin objektiivisten kriteerien perusteella yleisesti kaikkiin sen tavoitteen määrittelemään soveltamisalaan kuuluviin yrityksiin. Tällaista käytäntöä ei siis voida käyttää viitekehyksensä, jonka perusteella kiistanalaista ennakkoratkaisua tutkitaan sen selvittämiseksi, onko FFT saanut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valikoivan edun. |
| --- | --- |

(336)

Lyhyesti voidaankin todeta, että Luxemburgin verohallinnon ennakkoratkaisukäytännön tarkastelun perusteella ei voida määrittää johdonmukaista sääntökokonaisuutta, jota sovellettaisiin objektiivisten kriteerien perusteella yleisesti kaikkiin sen tavoitteen määrittelemään soveltamisalaan kuuluviin yrityksiin. Tällaista käytäntöä ei siis voida käyttää viitekehyksensä, jonka perusteella kiistanalaista ennakkoratkaisua tutkitaan sen selvittämiseksi, onko FFT saanut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valikoivan edun.

7.2.6   Verojärjestelmän luonteeseen tai yleiseen rakenteeseen pohjautuva perustelu

Verojärjestelmän luonteeseen tai yleiseen rakenteeseen pohjautuva perustelu

| (337) | Luxemburg ja FFT eivät ole kumpikaan esittäneet minkäänlaista syytä, jolla voitaisiin perustella kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta johtuva valikoiva kohtelu. Komissio muistuttaa, että tällaisen perustelun esittäminen on jäsenvaltion tehtävä. |
| --- | --- |

(337)

Luxemburg ja FFT eivät ole kumpikaan esittäneet minkäänlaista syytä, jolla voitaisiin perustella kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta johtuva valikoiva kohtelu. Komissio muistuttaa, että tällaisen perustelun esittäminen on jäsenvaltion tehtävä.

| (338) | Joka tapauksessa ei ole havaittu mitään syytä, jolla voitaisiin perustella kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta johtuva FFT:n suotuisampi kohtelu, jonka voitaisiin katsoa olevan suora seuraus viitejärjestelmän perus- tai pääperiaatteista tai joka perustuisi järjestelmälle luonteenomaisiin mekanismeihin, jotka ovat tarpeen järjestelmän toiminnan ja tehokkuuden kannalta (186). Tämä pätee siitä riippumatta, onko viitejärjestelmänä Luxemburgin yleinen yhteisöverojärjestelmä, kuten komissio väittää, vai Luxemburgin tuloverolain 164 § ja yleiskirje, kuten Luxemburg ja Fiat väittävät. |
| --- | --- |

(338)

Joka tapauksessa ei ole havaittu mitään syytä, jolla voitaisiin perustella kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta johtuva FFT:n suotuisampi kohtelu, jonka voitaisiin katsoa olevan suora seuraus viitejärjestelmän perus- tai pääperiaatteista tai joka perustuisi järjestelmälle luonteenomaisiin mekanismeihin, jotka ovat tarpeen järjestelmän toiminnan ja tehokkuuden kannalta (186). Tämä pätee siitä riippumatta, onko viitejärjestelmänä Luxemburgin yleinen yhteisöverojärjestelmä, kuten komissio väittää, vai Luxemburgin tuloverolain 164 § ja yleiskirje, kuten Luxemburg ja Fiat väittävät.

186

7.2.7   Päätelmä valikoivan edun olemassaolosta

Päätelmä valikoivan edun olemassaolosta

| (339) | Komissio toteaa, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla, jossa hyväksytään menetelmä, jolla päädytään markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta poikkeavaan FFT:lle kohdennettuun voittoon Fiat-konsernissa ja joka on johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä perittävä vero on alempi kuin Luxemburgissa verotettavilta markkinaehtoista liiketoimintaa harjoittavilta, integroitumattomilta yrityksiltä perittävä vero, annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu. |
| --- | --- |

(339)

Komissio toteaa, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla, jossa hyväksytään menetelmä, jolla päädytään markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta poikkeavaan FFT:lle kohdennettuun voittoon Fiat-konsernissa ja joka on johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin yleisessä yhteisöverojärjestelmässä perittävä vero on alempi kuin Luxemburgissa verotettavilta markkinaehtoista liiketoimintaa harjoittavilta, integroitumattomilta yrityksiltä perittävä vero, annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu.

| (340) | Komissio toteaa toissijaisena perusteluna, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla, jossa hyväksytään menetelmä, jolla päädytään markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta poikkeavaan FFT:lle kohdennettuun voittoon Fiat-konsernissa ja joka on johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentin ja yleiskirjeen perusteella perittävä vero on alempi kuin Luxemburgissa verotettavilta, markkinaehtoista liiketoimintaa harjoittavilta integroitumattomilta yrityksiltä perittävä vero, annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu. |
| --- | --- |

(340)

Komissio toteaa toissijaisena perusteluna, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla, jossa hyväksytään menetelmä, jolla päädytään markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta poikkeavaan FFT:lle kohdennettuun voittoon Fiat-konsernissa ja joka on johtanut siihen, että FFT:ltä Luxemburgin tuloverolain 164 §:n 3 momentin ja yleiskirjeen perusteella perittävä vero on alempi kuin Luxemburgissa verotettavilta, markkinaehtoista liiketoimintaa harjoittavilta integroitumattomilta yrityksiltä perittävä vero, annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu.

7.3.   Riidanalaisen toimenpiteen edunsaaja

Riidanalaisen toimenpiteen edunsaaja

| (341) | Komissio katsoo, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu, koska sillä alennetaan FFT:ltä Luxemburgissa verotettavan voiton määrää verrattuna integroitumattomiin yrityksiin, joiden verotettava voitto määräytyy markkinaehdoin toteutettujen liiketoimien perusteella. Komissio huomauttaa kuitenkin, että FFT kuuluu monikansalliseen Fiat Chrysler Automobiles -konserniin, jäljempänä ’FCA’, ja että konsernin sisällä sen tehtävänä on tarjota rahoitus- ja varainhallintapalveluja Fiat-konsernin muille yrityksille. Kiistanalainen ennakkoratkaisu koskee tästä toiminnasta saatavaa korvausta. |
| --- | --- |

(341)

Komissio katsoo, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan FFT:lle SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valikoiva etu, koska sillä alennetaan FFT:ltä Luxemburgissa verotettavan voiton määrää verrattuna integroitumattomiin yrityksiin, joiden verotettava voitto määräytyy markkinaehdoin toteutettujen liiketoimien perusteella. Komissio huomauttaa kuitenkin, että FFT kuuluu monikansalliseen Fiat Chrysler Automobiles -konserniin, jäljempänä ’FCA’, ja että konsernin sisällä sen tehtävänä on tarjota rahoitus- ja varainhallintapalveluja Fiat-konsernin muille yrityksille. Kiistanalainen ennakkoratkaisu koskee tästä toiminnasta saatavaa korvausta.

| (342) | Usean erillisen oikeushenkilön voidaan katsoa muodostavan yhden taloudellisen kokonaisuuden valtiontukisääntöjä sovellettaessa. Tätä taloudellista kokonaisuutta pidetään tällöin tukitoimenpiteestä hyötyvänä yrityksenä. Unionin tuomioistuin onkin todennut aiemmin, että ”kilpailuoikeuden yhteydessä yrityksellä on katsottava tarkoitettavan taloudellista kokonaisuutta, vaikka oikeudellisesti tämän taloudellisen kokonaisuuden muodostaakin useampi kuin yksi luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö” (187). Voidakseen todeta, muodostuuko taloudellinen kokonaisuus useista yksiköistä, unionin tuomioistuin tarkistaa, onko olemassa määräävää omistusosuutta tai toiminnallisia, taloudellisia tai organisatorisia yhteyksiä (188). Nyt tarkasteltavassa tapauksessa FFT:n omistavat Fiat S.p.A. (nykyisin Fiat Chrysler Automobiles, NV) ja FF, jonka omistaa puolestaan 100-prosenttisesti Fiat S.p.A. (189). FFT on siis 100-prosenttisesti Fiat S.p.A:n määräysvallassa, ja tämä puolestaan käyttää määräysvaltaa Fiat-konsernissa (190). |
| --- | --- |

(342)

Usean erillisen oikeushenkilön voidaan katsoa muodostavan yhden taloudellisen kokonaisuuden valtiontukisääntöjä sovellettaessa. Tätä taloudellista kokonaisuutta pidetään tällöin tukitoimenpiteestä hyötyvänä yrityksenä. Unionin tuomioistuin onkin todennut aiemmin, että ”kilpailuoikeuden yhteydessä yrityksellä on katsottava tarkoitettavan taloudellista kokonaisuutta, vaikka oikeudellisesti tämän taloudellisen kokonaisuuden muodostaakin useampi kuin yksi luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö” (187). Voidakseen todeta, muodostuuko taloudellinen kokonaisuus useista yksiköistä, unionin tuomioistuin tarkistaa, onko olemassa määräävää omistusosuutta tai toiminnallisia, taloudellisia tai organisatorisia yhteyksiä (188). Nyt tarkasteltavassa tapauksessa FFT:n omistavat Fiat S.p.A. (nykyisin Fiat Chrysler Automobiles, NV) ja FF, jonka omistaa puolestaan 100-prosenttisesti Fiat S.p.A. (189). FFT on siis 100-prosenttisesti Fiat S.p.A:n määräysvallassa, ja tämä puolestaan käyttää määräysvaltaa Fiat-konsernissa (190).

187

188

189

190

| (343) | Lisäksi juuri Fiat-konserni teki päätöksen FFT:n sijoittamisesta Luxemburgiin. Se hyötyy näin kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta, sillä kuten johdanto-osan 52 kappaleessa todetaan, ennakkoratkaisussa määritetään FFT:lle konsernin sisällä jaettava voitto FFT:n konserniin kuuluville yhtiöille tarjoamista rahoitus- ja varainhallintapalveluista. Kiistanalainen ennakkoratkaisu on siis päätös, jolla hyväksytään Fiat-konsernin sisällä toteutuvissa liiketoimissa sovellettavien siirtohintojen vahvistamismenetelmä. Luxemburgin verohallinnon myöntämä FFT:n suotuisa verokohtelu hyödyttää siis koko Fiat-konsernia antamalla ylimääräisiä resursseja FFT:n lisäksi koko konsernille. Toisin sanoen, kuten johdanto-osan 221 kappaleessa todetaan, kun on tarpeen vahvistaa siirtohinnat samaan konserniin kuuluvien erilaisten oikeudellisten yksiköiden välillä vaihdettavien tuotteiden ja palvelujen hintojen määrittämistä varten, siirtohintojen vahvistamisessa käytetty menetelmä vaikuttaa väistämättä useampaan kuin yhteen kyseisen konsernin yrityksistä (yhden yrityksen tekemä hinnankorotus pienentää toisen yrityksen saamaa voittoa). |
| --- | --- |

(343)

Lisäksi juuri Fiat-konserni teki päätöksen FFT:n sijoittamisesta Luxemburgiin. Se hyötyy näin kiistanalaisesta ennakkoratkaisusta, sillä kuten johdanto-osan 52 kappaleessa todetaan, ennakkoratkaisussa määritetään FFT:lle konsernin sisällä jaettava voitto FFT:n konserniin kuuluville yhtiöille tarjoamista rahoitus- ja varainhallintapalveluista. Kiistanalainen ennakkoratkaisu on siis päätös, jolla hyväksytään Fiat-konsernin sisällä toteutuvissa liiketoimissa sovellettavien siirtohintojen vahvistamismenetelmä. Luxemburgin verohallinnon myöntämä FFT:n suotuisa verokohtelu hyödyttää siis koko Fiat-konsernia antamalla ylimääräisiä resursseja FFT:n lisäksi koko konsernille. Toisin sanoen, kuten johdanto-osan 221 kappaleessa todetaan, kun on tarpeen vahvistaa siirtohinnat samaan konserniin kuuluvien erilaisten oikeudellisten yksiköiden välillä vaihdettavien tuotteiden ja palvelujen hintojen määrittämistä varten, siirtohintojen vahvistamisessa käytetty menetelmä vaikuttaa väistämättä useampaan kuin yhteen kyseisen konsernin yrityksistä (yhden yrityksen tekemä hinnankorotus pienentää toisen yrityksen saamaa voittoa).

| (344) | Riippumatta siitä, että konserni muodostuu erillisistä oikeushenkilöistä, siirtohinnoittelun ennakkosopimuksen yhteydessä näitä yrityksiä on sen vuoksi pidettävä yhtenäisenä ryhmänä, joka hyötyy kiistanalaisesta tukitoimenpiteestä (191). |
| --- | --- |

(344)

Riippumatta siitä, että konserni muodostuu erillisistä oikeushenkilöistä, siirtohinnoittelun ennakkosopimuksen yhteydessä näitä yrityksiä on sen vuoksi pidettävä yhtenäisenä ryhmänä, joka hyötyy kiistanalaisesta tukitoimenpiteestä (191).

191

| (345) | Nyt tarkasteltavassa asiassa FFT:n Luxemburgissa maksaman veron määrä vaikuttaa FFT:n Fiat-konsernin yrityksille myöntämien konsernin sisäisten lainojen hinnoittelun ehtoihin, koska lainat perustuvat konsernin keskimääräisiin pääomakustannuksiin ja marginaaliin (192), jolloin FFT:n verojen vähentyminen lieventää väistämättä konsernin sisäisten lainojen hinnoittelun ehtoja. FFT:n Luxemburgissa maksamien verojen vähentyminen hyödyttää FFT:n lisäksi kaikkia konserniin kuuluvia yhtiöitä, jotka saavat FFT:ltä rahoitusta, ja tätä kautta koko Fiat-konsernia. |
| --- | --- |

(345)

Nyt tarkasteltavassa asiassa FFT:n Luxemburgissa maksaman veron määrä vaikuttaa FFT:n Fiat-konsernin yrityksille myöntämien konsernin sisäisten lainojen hinnoittelun ehtoihin, koska lainat perustuvat konsernin keskimääräisiin pääomakustannuksiin ja marginaaliin (192), jolloin FFT:n verojen vähentyminen lieventää väistämättä konsernin sisäisten lainojen hinnoittelun ehtoja. FFT:n Luxemburgissa maksamien verojen vähentyminen hyödyttää FFT:n lisäksi kaikkia konserniin kuuluvia yhtiöitä, jotka saavat FFT:ltä rahoitusta, ja tätä kautta koko Fiat-konsernia.

192

7.4   Päätelmä valtiontuesta

Päätelmä valtiontuesta

| (346) | Edellä esitetyn perusteella komissio toteaa, että Luxemburgin FFT:lle antamalla kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan viimeksi mainitulle sekä Fiat-konsernille valikoiva etu, joka johtuu Luxemburgista ja on rahoitettu valtion varoista, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja joka on omiaan vaikuttamaan unionin sisäiseen kauppaan. Kiistanalainen ennakkoratkaisu on näin ollen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. |
| --- | --- |

(346)

Edellä esitetyn perusteella komissio toteaa, että Luxemburgin FFT:lle antamalla kiistanalaisella ennakkoratkaisulla annetaan viimeksi mainitulle sekä Fiat-konsernille valikoiva etu, joka johtuu Luxemburgista ja on rahoitettu valtion varoista, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja joka on omiaan vaikuttamaan unionin sisäiseen kauppaan. Kiistanalainen ennakkoratkaisu on näin ollen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

| (347) | Koska kiistanalaisella ennakkoratkaisulla alennetaan maksuja, joista FFT:n olisi tavallisesti vastattava päivittäisen toimintansa yhteydessä, on katsottava, että sillä myönnetään toimintatukea FFT:lle ja Fiat-konsernille. |
| --- | --- |

(347)

Koska kiistanalaisella ennakkoratkaisulla alennetaan maksuja, joista FFT:n olisi tavallisesti vastattava päivittäisen toimintansa yhteydessä, on katsottava, että sillä myönnetään toimintatukea FFT:lle ja Fiat-konsernille.

8.   TUEN SOVELTUVUUS SISÄMARKKINOILLE

TUEN SOVELTUVUUS SISÄMARKKINOILLE

| (348) | Valtiontukea pidetään sisämarkkinoille soveltuvana, jos se kuuluu johonkin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdassa luetelluista ryhmistä (193). Se voidaan katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi myös, jos komissio toteaa sen kuuluvan johonkin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa luetelluista ryhmistä. Tuen myöntävän jäsenvaltion tehtävänä on osoittaa, että sen myöntämä valtiontuki soveltuu sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 tai 3 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

(348)

Valtiontukea pidetään sisämarkkinoille soveltuvana, jos se kuuluu johonkin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdassa luetelluista ryhmistä (193). Se voidaan katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi myös, jos komissio toteaa sen kuuluvan johonkin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa luetelluista ryhmistä. Tuen myöntävän jäsenvaltion tehtävänä on osoittaa, että sen myöntämä valtiontuki soveltuu sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 tai 3 kohdan nojalla.

193

| (349) | Luxemburg ei ole vedonnut mihinkään johdanto-osan 345 kappaleessa mainituissa määräyksissä määrättyyn poikkeukseen osoittaakseen FFT:lle ja Fiat-konsernille kiistanalaisella ennakkoratkaisulla myönnetyn tuen soveltuvan sisämarkkinoille. |
| --- | --- |

(349)

Luxemburg ei ole vedonnut mihinkään johdanto-osan 345 kappaleessa mainituissa määräyksissä määrättyyn poikkeukseen osoittaakseen FFT:lle ja Fiat-konsernille kiistanalaisella ennakkoratkaisulla myönnetyn tuen soveltuvan sisämarkkinoille.

| (350) | Kuten johdanto-osan 347 kappaleessa todetaan, on myös katsottava, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla myönnetään toimintatukea FFT:lle ja Fiat-konsernille. Tällaista tukea ei lähtökohtaisesti voida yleensä pitää sisämarkkinoille soveltuvana SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, koska sillä ei tueta tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämistä eivätkä kyseiset verokannustimet ole määräaikaisia, asteittain alenevia tai oikeassa suhteessa siihen, mikä on tarpeen tietyn taloudellisen haitan korjaamiseksi kyseisillä alueilla. |
| --- | --- |

(350)

Kuten johdanto-osan 347 kappaleessa todetaan, on myös katsottava, että kiistanalaisella ennakkoratkaisulla myönnetään toimintatukea FFT:lle ja Fiat-konsernille. Tällaista tukea ei lähtökohtaisesti voida yleensä pitää sisämarkkinoille soveltuvana SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, koska sillä ei tueta tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämistä eivätkä kyseiset verokannustimet ole määräaikaisia, asteittain alenevia tai oikeassa suhteessa siihen, mikä on tarpeen tietyn taloudellisen haitan korjaamiseksi kyseisillä alueilla.

| (351) | Tämän vuoksi Luxemburgin kiistanalaisella ennakkoratkaisulla FFT:lle ja Fiat-konsernille myöntämä valtiontuki ei sovellu sisämarkkinoille. |
| --- | --- |

(351)

Tämän vuoksi Luxemburgin kiistanalaisella ennakkoratkaisulla FFT:lle ja Fiat-konsernille myöntämä valtiontuki ei sovellu sisämarkkinoille.

9.   TUEN SÄÄNTÖJENVASTAISUUS

TUEN SÄÄNTÖJENVASTAISUUS

| (352) | SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tieto tuen myöntämistä koskevasta suunnitelmasta (ilmoitusvelvollisuus) eivätkä ne saa toteuttaa ehdottamiaan tukitoimenpiteitä ennen kuin komissio on antanut lopullisen päätöksen (täytäntöönpanokielto). |
| --- | --- |

(352)

SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tieto tuen myöntämistä koskevasta suunnitelmasta (ilmoitusvelvollisuus) eivätkä ne saa toteuttaa ehdottamiaan tukitoimenpiteitä ennen kuin komissio on antanut lopullisen päätöksen (täytäntöönpanokielto).

| (353) | Komissio huomauttaa, ettei Luxemburg ole ilmoittanut sille aikomuksestaan antaa kiistanalainen ennakkoratkaisu eikä se noudattanut sitä SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti koskevaa täytäntöönpanokieltoa. Kiistanalainen ennakkoratkaisu on näin ollen neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (194) 1 artiklan f kohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista valtiontukea, joka on pantu täytäntöön SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti. |
| --- | --- |

(353)

Komissio huomauttaa, ettei Luxemburg ole ilmoittanut sille aikomuksestaan antaa kiistanalainen ennakkoratkaisu eikä se noudattanut sitä SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti koskevaa täytäntöönpanokieltoa. Kiistanalainen ennakkoratkaisu on näin ollen neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (194) 1 artiklan f kohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista valtiontukea, joka on pantu täytäntöön SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti.

194

10.   TAKAISINPERINTÄ

TAKAISINPERINTÄ

| (354) | Asetuksen (EU) 2015/1589 16 artiklan 1 kohdan mukaan komissio voi määrätä sisämarkkinoille soveltumattoman sääntöjenvastaisen tuen perittäväksi takaisin. Säännöksessä täsmennetään lisäksi, että kyseisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sääntöjenvastaisen ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen perimiseksi takaisin. Saman asetuksen 16 artiklan 2 kohdassa säädetään, että takaisin perittävään tukeen lisätään korko, jota alkaa kertyä siitä päivästä alkaen, jolloin sääntöjenvastainen tuki on ollut tuensaajan käytössä, sen takaisinperimispäivään asti. Komission asetuksessa (EY) N:o 794/2004 (195) selostetaan yksityiskohtaisesti menetelmät, joita on noudatettava laskettaessa takaisinperintään liittyvää korkoa. Asetuksen (EU) 2015/1589 16 artiklan 3 kohdassa säädetään vielä, että ”takaisinperiminen on toteutettava viipymättä ja asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön menettelyjen mukaisesti, jos ne mahdollistavat komission päätöksen välittömän ja tehokkaan täytäntöönpanon”. |
| --- | --- |

(354)

Asetuksen (EU) 2015/1589 16 artiklan 1 kohdan mukaan komissio voi määrätä sisämarkkinoille soveltumattoman sääntöjenvastaisen tuen perittäväksi takaisin. Säännöksessä täsmennetään lisäksi, että kyseisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sääntöjenvastaisen ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen perimiseksi takaisin. Saman asetuksen 16 artiklan 2 kohdassa säädetään, että takaisin perittävään tukeen lisätään korko, jota alkaa kertyä siitä päivästä alkaen, jolloin sääntöjenvastainen tuki on ollut tuensaajan käytössä, sen takaisinperimispäivään asti. Komission asetuksessa (EY) N:o 794/2004 (195) selostetaan yksityiskohtaisesti menetelmät, joita on noudatettava laskettaessa takaisinperintään liittyvää korkoa. Asetuksen (EU) 2015/1589 16 artiklan 3 kohdassa säädetään vielä, että ”takaisinperiminen on toteutettava viipymättä ja asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön menettelyjen mukaisesti, jos ne mahdollistavat komission päätöksen välittömän ja tehokkaan täytäntöönpanon”.

195

10.1   Luottamuksensuoja ja oikeusvarmuus

Luottamuksensuoja ja oikeusvarmuus

| (355) | Asetuksen (EU) 2015/1589 16 artiklan 1 kohdassa säädetään myös, ettei komissio saa vaatia tuen takaisinperimistä, jos tämä olisi jonkin yleisen oikeusperiaatteen vastaista. |
| --- | --- |

(355)

Asetuksen (EU) 2015/1589 16 artiklan 1 kohdassa säädetään myös, ettei komissio saa vaatia tuen takaisinperimistä, jos tämä olisi jonkin yleisen oikeusperiaatteen vastaista.

| (356) | Luxemburg väittää ensinnäkin, että luottamuksensuojan periaatteen mukaisesti päätös, jossa todetaan tuen olemassaolo, ei voi tulla voimaan ennen kyseisen ennakkoratkaisun voimassaolon päättymistä, eli nyt tarkasteltavassa tapauksessa ennen verovuoden 2016 päättymistä. Luxemburgin mukaan yritysverotuksen käytännesääntötyöryhmä ja OECD:n haitallisia verokäytäntöjä käsittelevä foorumi (Forum on Harmful Tax Practices) ovat molemmat vahvistaneet, että yleiskirjeeseen perustuva Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö on käytännesääntöjen ja OECD:n ohjeiden mukainen. Luxemburg esittää näin ollen, että 27 päivänä toukokuuta 2011 pidetyssä neuvoston istunnossa vahvistettiin nimenomaisesti, että yleiskirjeen hyväksymisen ansiosta ennakkoratkaisukäytäntöä ei tarvitse tutkia käytännesääntöjen pohjalta (196). |
| --- | --- |

(356)

Luxemburg väittää ensinnäkin, että luottamuksensuojan periaatteen mukaisesti päätös, jossa todetaan tuen olemassaolo, ei voi tulla voimaan ennen kyseisen ennakkoratkaisun voimassaolon päättymistä, eli nyt tarkasteltavassa tapauksessa ennen verovuoden 2016 päättymistä. Luxemburgin mukaan yritysverotuksen käytännesääntötyöryhmä ja OECD:n haitallisia verokäytäntöjä käsittelevä foorumi (Forum on Harmful Tax Practices) ovat molemmat vahvistaneet, että yleiskirjeeseen perustuva Luxemburgin ennakkoratkaisukäytäntö on käytännesääntöjen ja OECD:n ohjeiden mukainen. Luxemburg esittää näin ollen, että 27 päivänä toukokuuta 2011 pidetyssä neuvoston istunnossa vahvistettiin nimenomaisesti, että yleiskirjeen hyväksymisen ansiosta ennakkoratkaisukäytäntöä ei tarvitse tutkia käytännesääntöjen pohjalta (196).

196

| (357) | Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio, jonka viranomaiset ovat myöntäneet tuen SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa vahvistettujen menettelymääräysten vastaisesti, ei voi vedota edunsaajien perusteltuun luottamukseen perustellakseen sitä, että on laiminlyönyt velvollisuutensa toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sellaisen komission päätöksen täytäntöönpanemiseksi, jolla komissio on määrännyt kyseisen jäsenvaltion perimään tuen takaisin. Jos tämä olisi mahdollista, kyseenalaistettaisiin SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklan määräysten tehokas vaikutus, koska kansalliset viranomaiset voisivat tällä tavoin vaarantaa kyseisten SEUT-sopimuksen artiklojen nojalla tehtyjen komission päätösten tehokkuuden käyttäen perusteena omaa lainvastaista menettelyään (197). Näin ollen ei ole jäsenvaltion vaan edunsaajayrityksen tehtävänä vedota poikkeuksellisiin olosuhteisiin, joiden perusteella se on voinut perustellusti luottaa tuen sääntöjenmukaisuuteen ja joiden perusteella se voi kieltäytyä tuen palauttamisesta (198). FFT ei ole esittänyt mitään tähän viittaavaa komissiolle antamissaan huomautuksissa, joten komissio katsoo, että Luxemburgin esittämää luottamuksensuojaan perustuvaa väitettä ei voida hyväksyä tässä päätöksessä. |
| --- | --- |

(357)

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio, jonka viranomaiset ovat myöntäneet tuen SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa vahvistettujen menettelymääräysten vastaisesti, ei voi vedota edunsaajien perusteltuun luottamukseen perustellakseen sitä, että on laiminlyönyt velvollisuutensa toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sellaisen komission päätöksen täytäntöönpanemiseksi, jolla komissio on määrännyt kyseisen jäsenvaltion perimään tuen takaisin. Jos tämä olisi mahdollista, kyseenalaistettaisiin SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklan määräysten tehokas vaikutus, koska kansalliset viranomaiset voisivat tällä tavoin vaarantaa kyseisten SEUT-sopimuksen artiklojen nojalla tehtyjen komission päätösten tehokkuuden käyttäen perusteena omaa lainvastaista menettelyään (197). Näin ollen ei ole jäsenvaltion vaan edunsaajayrityksen tehtävänä vedota poikkeuksellisiin olosuhteisiin, joiden perusteella se on voinut perustellusti luottaa tuen sääntöjenmukaisuuteen ja joiden perusteella se voi kieltäytyä tuen palauttamisesta (198). FFT ei ole esittänyt mitään tähän viittaavaa komissiolle antamissaan huomautuksissa, joten komissio katsoo, että Luxemburgin esittämää luottamuksensuojaan perustuvaa väitettä ei voida hyväksyä tässä päätöksessä.

197

198

| (358) | Joka tapauksessa luottamuksensuojaan perustuva väite voidaan hyväksyä vain, jos luottamus perustuu komission aiempaan toimintaan, jossa se on antanut täsmällisiä vakuutuksia (199). Luxemburgin mukaan yritysverotuksen käytännesääntötyöryhmän kokouksessa syntynyt yhteisymmärrys siitä, ettei konsernin sisäistä rahoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvää Luxemburgin verotoimenpidettä ole tarpeen arvioida käytännesääntöjen mukaisten kriteerien perusteella, on täsmällinen vakuutus, joka on omiaan synnyttämään perustellun luottamuksen. Komissio muistuttaa, että Ecofin-neuvoston hyväksymät käytännesäännöt (200) eivät ole oikeudellisesti velvoittavia, vaan niiden avulla pyritään tarjoamaan jäsenvaltioille foorumi, jolla keskustellaan toimenpiteistä, joilla on tai voi olla merkittävä vaikutus yritysten taloudellisen toiminnan sijoittumiseen unionin sisällä. Käytännesäännöillä ja valtiontukisäännöillä on erilaiset tavoitteet. Käytännesäännöillä pyritään torjumaan jäsenvaltioiden välistä haitallista verokilpailua, kun taas valtiontukisääntöjen tavoitteena on korjata kilpailun vääristymistä, joka johtuu jäsenvaltioiden tietyille yrityksille erityisesti verovähennysten muodossa myöntämästä suotuisasta kohtelusta. Lisäksi käytännesääntötyöryhmällä on jonkin verran harkintavaltaa, mutta komissiolla ei puolestaan ole sitä lainkaan, kun se selvittää, onko toimenpide valtiontukea, koska valtiotuen käsite on objektiivinen. Näin ollen käytännesääntötyöryhmässä syntynyt yhteisymmärrys ei voi sitoa eikä rajoittaa komission toimintaa sen käyttäessä SEUT-sopimuksessa saamaansa toimivaltaa valtiontukiasioissa (201). |
| --- | --- |

(358)

Joka tapauksessa luottamuksensuojaan perustuva väite voidaan hyväksyä vain, jos luottamus perustuu komission aiempaan toimintaan, jossa se on antanut täsmällisiä vakuutuksia (199). Luxemburgin mukaan yritysverotuksen käytännesääntötyöryhmän kokouksessa syntynyt yhteisymmärrys siitä, ettei konsernin sisäistä rahoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvää Luxemburgin verotoimenpidettä ole tarpeen arvioida käytännesääntöjen mukaisten kriteerien perusteella, on täsmällinen vakuutus, joka on omiaan synnyttämään perustellun luottamuksen. Komissio muistuttaa, että Ecofin-neuvoston hyväksymät käytännesäännöt (200) eivät ole oikeudellisesti velvoittavia, vaan niiden avulla pyritään tarjoamaan jäsenvaltioille foorumi, jolla keskustellaan toimenpiteistä, joilla on tai voi olla merkittävä vaikutus yritysten taloudellisen toiminnan sijoittumiseen unionin sisällä. Käytännesäännöillä ja valtiontukisäännöillä on erilaiset tavoitteet. Käytännesäännöillä pyritään torjumaan jäsenvaltioiden välistä haitallista verokilpailua, kun taas valtiontukisääntöjen tavoitteena on korjata kilpailun vääristymistä, joka johtuu jäsenvaltioiden tietyille yrityksille erityisesti verovähennysten muodossa myöntämästä suotuisasta kohtelusta. Lisäksi käytännesääntötyöryhmällä on jonkin verran harkintavaltaa, mutta komissiolla ei puolestaan ole sitä lainkaan, kun se selvittää, onko toimenpide valtiontukea, koska valtiotuen käsite on objektiivinen. Näin ollen käytännesääntötyöryhmässä syntynyt yhteisymmärrys ei voi sitoa eikä rajoittaa komission toimintaa sen käyttäessä SEUT-sopimuksessa saamaansa toimivaltaa valtiontukiasioissa (201).

199

200

201

| (359) | Sama koskee OECD:n haitallisia verokäytäntöjä käsittelevällä foorumilla syntyneitä yhteisymmärryksiä. OECD:n foorumin kokouksessa 6 päivänä joulukuuta 2011 sovittiin seuraavaa: ”[...] seuraavia kymmentä järjestelmää ei tarvitse tutkia enempää [...] Luxemburg – konsernin sisäistä rahoitusta koskeva verotuksen ennakkoarvio”. OECD ei ole unionin toimielin, eikä unioni ole kyseisen järjestön jäsen (202). OECD:n päätelmät eivät ole velvoittavia, eivätkä ne voi sitoa unionin toimielimiä. OECD:n foorumi ei ole antanut täsmällistä vakuutusta eikä tutkinut tarkemmin Luxemburgin tekemää konsernin sisäistä rahoitusta koskevaa veroanalyysiä. Kyseisen lainauksen perusteella on siis mahdotonta tehdä minkäänlaista päätelmää tai johtopäätöstä valtiontukisääntöjen soveltamisesta kiistanalaiseen ennakkoratkaisuun. |
| --- | --- |

(359)

Sama koskee OECD:n haitallisia verokäytäntöjä käsittelevällä foorumilla syntyneitä yhteisymmärryksiä. OECD:n foorumin kokouksessa 6 päivänä joulukuuta 2011 sovittiin seuraavaa: ”[...] seuraavia kymmentä järjestelmää ei tarvitse tutkia enempää [...] Luxemburg – konsernin sisäistä rahoitusta koskeva verotuksen ennakkoarvio”. OECD ei ole unionin toimielin, eikä unioni ole kyseisen järjestön jäsen (202). OECD:n päätelmät eivät ole velvoittavia, eivätkä ne voi sitoa unionin toimielimiä. OECD:n foorumi ei ole antanut täsmällistä vakuutusta eikä tutkinut tarkemmin Luxemburgin tekemää konsernin sisäistä rahoitusta koskevaa veroanalyysiä. Kyseisen lainauksen perusteella on siis mahdotonta tehdä minkäänlaista päätelmää tai johtopäätöstä valtiontukisääntöjen soveltamisesta kiistanalaiseen ennakkoratkaisuun.

202

| (360) | Toiseksi Luxemburg väittää komission loukanneen oikeusvarmuuden periaatetta. Luxemburg viittaa komission aiempaan päätöskäytäntöön, jossa komissio olisi suostunut rajoittamaan takaisinperintää kyseisen periaatteen perusteella. |
| --- | --- |

(360)

Toiseksi Luxemburg väittää komission loukanneen oikeusvarmuuden periaatetta. Luxemburg viittaa komission aiempaan päätöskäytäntöön, jossa komissio olisi suostunut rajoittamaan takaisinperintää kyseisen periaatteen perusteella.

| (361) | Ei ole kuitenkaan olemassa aiempaa päätöskäytäntöä, joka olisi herättänyt epävarmuutta siitä, voivatko ennakkoratkaisut johtaa valtiontuen myöntämiseen. Päätöksessä, johon Luxemburg viittaa, komissio rajoitti kyllä takaisinperintää komission aiemman päätöksen perusteella aiheutuneen epävarmuuden vuoksi. Sen sijaan nyt tarkasteltavan tapauksen kohdalla yritysten välitöntä verotusta koskevassa tiedonannossa viitataan nimenomaisesti ennakkoratkaisuihin ja niihin olosuhteisiin, joissa ennakkoratkaisujen on katsottava olevan valtiontukea. |
| --- | --- |

(361)

Ei ole kuitenkaan olemassa aiempaa päätöskäytäntöä, joka olisi herättänyt epävarmuutta siitä, voivatko ennakkoratkaisut johtaa valtiontuen myöntämiseen. Päätöksessä, johon Luxemburg viittaa, komissio rajoitti kyllä takaisinperintää komission aiemman päätöksen perusteella aiheutuneen epävarmuuden vuoksi. Sen sijaan nyt tarkasteltavan tapauksen kohdalla yritysten välitöntä verotusta koskevassa tiedonannossa viitataan nimenomaisesti ennakkoratkaisuihin ja niihin olosuhteisiin, joissa ennakkoratkaisujen on katsottava olevan valtiontukea.

| (362) | Luxemburg väittää, ettei tuen määrää voida laskea täsmällisesti, koska valittu lähestymistapa on uusi. Sen mukaan tukea ei siksi pitäisi periä takaisin. Komissio kuitenkin huomauttaa soveltaneensa aiemmassa päätöskäytännössään markkinaehtoperiaatetta erityisesti Luxemburgin hyväksymien toimenpiteiden kohdalla ja todenneensa, että markkinaehtoperiaatteen noudattamatta jättäminen voi olla valtiontukea (203). Myös unionin tuomioistuin on vahvistanut tämän päätelmän (204). Kiistanalaista ennakkoratkaisua koskevassa komission lähestymistavassa ei siis ole mitään uutta. Jäsenvaltioiden pitäisi siis tietää, että veroviranomaisen ja yrityksen välillä tehty sopimus, jolla myönnetään yritykselle suotuisa kohtelu kaventamalla keinotekoisesti sen veropohjaa siten, etteivät käytetyt siirtohinnat anna luotettavaa arviota markkinaehtoisesta tuloksesta, on vastoin valtiontukisääntöjä, ja epäselvissä tilanteissa tällaisesta sopimuksesta on ilmoitettava aina komissiolle. |
| --- | --- |

(362)

Luxemburg väittää, ettei tuen määrää voida laskea täsmällisesti, koska valittu lähestymistapa on uusi. Sen mukaan tukea ei siksi pitäisi periä takaisin. Komissio kuitenkin huomauttaa soveltaneensa aiemmassa päätöskäytännössään markkinaehtoperiaatetta erityisesti Luxemburgin hyväksymien toimenpiteiden kohdalla ja todenneensa, että markkinaehtoperiaatteen noudattamatta jättäminen voi olla valtiontukea (203). Myös unionin tuomioistuin on vahvistanut tämän päätelmän (204). Kiistanalaista ennakkoratkaisua koskevassa komission lähestymistavassa ei siis ole mitään uutta. Jäsenvaltioiden pitäisi siis tietää, että veroviranomaisen ja yrityksen välillä tehty sopimus, jolla myönnetään yritykselle suotuisa kohtelu kaventamalla keinotekoisesti sen veropohjaa siten, etteivät käytetyt siirtohinnat anna luotettavaa arviota markkinaehtoisesta tuloksesta, on vastoin valtiontukisääntöjä, ja epäselvissä tilanteissa tällaisesta sopimuksesta on ilmoitettava aina komissiolle.

203

204

| (363) | Tuen määrän laskemisen väitettyä hankaluutta esitetään perusteeksi olla määräämättä takaisinperintää. Unionin tuomioistuin on kuitenkin todennut aiemmin (205), ettei komissio ole velvollinen ilmoittamaan palautettavan tuen täsmällistä määrää. Unionin oikeudessa vaaditaan ainoastaan, että sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen takaisinperimisellä on palautettava aikaisempi tilanne ja että tämän palauttamisen on tapahduttava kansallisen oikeuden sääntöjen mukaisesti (206). Komissio voi siten tyytyä toteamaan kyseessä olevan tuen takaisinmaksuvelvoitteen ja jättää kansallisten viranomaisten tehtäväksi palautettavan tuen tarkan määrän laskemisen (207). |
| --- | --- |

(363)

Tuen määrän laskemisen väitettyä hankaluutta esitetään perusteeksi olla määräämättä takaisinperintää. Unionin tuomioistuin on kuitenkin todennut aiemmin (205), ettei komissio ole velvollinen ilmoittamaan palautettavan tuen täsmällistä määrää. Unionin oikeudessa vaaditaan ainoastaan, että sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen takaisinperimisellä on palautettava aikaisempi tilanne ja että tämän palauttamisen on tapahduttava kansallisen oikeuden sääntöjen mukaisesti (206). Komissio voi siten tyytyä toteamaan kyseessä olevan tuen takaisinmaksuvelvoitteen ja jättää kansallisten viranomaisten tehtäväksi palautettavan tuen tarkan määrän laskemisen (207).

205

206

207

| (364) | Komissio voi näin ollen todeta, että luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteisiin liittyvät Luxemburgin väitteet ovat perusteettomia siltä osin kuin ne koskevat Luxemburgin FFT:lle sääntöjenvastaisesti kiistanalaisella ennakkoratkaisulla myöntämän tuen takaisinperintävelvollisuutta. |
| --- | --- |

(364)

Komissio voi näin ollen todeta, että luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteisiin liittyvät Luxemburgin väitteet ovat perusteettomia siltä osin kuin ne koskevat Luxemburgin FFT:lle sääntöjenvastaisesti kiistanalaisella ennakkoratkaisulla myöntämän tuen takaisinperintävelvollisuutta.

10.2   Takaisinperintämenettely

Takaisinperintämenettely

| (365) | SEUT-sopimuksen ja unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla on toimivalta päättää, että jäsenvaltion on poistettava tuki tai muutettava sitä, jos komissio on todennut, ettei tuki sovellu sisämarkkinoille. Myös tuomioistuin on johdonmukaisesti katsonut, että jäsenvaltion velvollisuudella lakkauttaa tuki, jota komissio pitää sisämarkkinoille soveltumattomana, pyritään palauttamaan aiemmin vallinnut tilanne. Tuomioistuin on todennut tässä yhteydessä, että tällainen tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on palauttanut sääntöjenvastaisesti myönnetyt tuet ja tämän myötä menettänyt markkinoilla kilpailijoihinsa nähden saamansa edun, ja kun ennen tuen maksamista vallinnut tilanne on palautettu. |
| --- | --- |

(365)

SEUT-sopimuksen ja unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla on toimivalta päättää, että jäsenvaltion on poistettava tuki tai muutettava sitä, jos komissio on todennut, ettei tuki sovellu sisämarkkinoille. Myös tuomioistuin on johdonmukaisesti katsonut, että jäsenvaltion velvollisuudella lakkauttaa tuki, jota komissio pitää sisämarkkinoille soveltumattomana, pyritään palauttamaan aiemmin vallinnut tilanne. Tuomioistuin on todennut tässä yhteydessä, että tällainen tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on palauttanut sääntöjenvastaisesti myönnetyt tuet ja tämän myötä menettänyt markkinoilla kilpailijoihinsa nähden saamansa edun, ja kun ennen tuen maksamista vallinnut tilanne on palautettu.

| (366) | Kun kyseessä ovat verotoimenpiteinä myönnettävät sääntöjenvastaiset valtiontuet, todetaan valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen annetun tiedonannon (208) 35 kohdassa, että takaisin perittävä määrä lasketaan vertaamalla todellisuudessa maksetun veron määrää yleisesti sovellettavan verosäännön mukaisesti maksettavaan määrään. Jotta saadaan selville veron määrä, joka olisi peritty yleisesti sovellettavan verosäännön mukaisesti, eli jos markkinaehtoperiaatetta olisi noudatettu asianmukaisesti vahvistettaessa Luxemburgissa verotettava FFT:n veropohja, Luxemburgin verohallinnon on muutettava FFT:n käyttämää vuotuista laskentatapaa, jossa käytetään TNMM-menetelmää CAPM-mallin pohjalta. Sen on toisin sanoen muutettava i) korvattavan oman pääoman määrää ja ii) tätä vaadittavaa oman pääoman määrää vastaavaa korvauksen tasoa johdanto-osan 311 kappaleessa esitetyn arvion mukaisesti. |
| --- | --- |

(366)

Kun kyseessä ovat verotoimenpiteinä myönnettävät sääntöjenvastaiset valtiontuet, todetaan valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen annetun tiedonannon (208) 35 kohdassa, että takaisin perittävä määrä lasketaan vertaamalla todellisuudessa maksetun veron määrää yleisesti sovellettavan verosäännön mukaisesti maksettavaan määrään. Jotta saadaan selville veron määrä, joka olisi peritty yleisesti sovellettavan verosäännön mukaisesti, eli jos markkinaehtoperiaatetta olisi noudatettu asianmukaisesti vahvistettaessa Luxemburgissa verotettava FFT:n veropohja, Luxemburgin verohallinnon on muutettava FFT:n käyttämää vuotuista laskentatapaa, jossa käytetään TNMM-menetelmää CAPM-mallin pohjalta. Sen on toisin sanoen muutettava i) korvattavan oman pääoman määrää ja ii) tätä vaadittavaa oman pääoman määrää vastaavaa korvauksen tasoa johdanto-osan 311 kappaleessa esitetyn arvion mukaisesti.

208

| (367) | Yhdessäkään unionin oikeuden säännöksessä ei edellytetä, että komission on, kun se määrää sisämarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen palautettavaksi, vahvistettava palautettavan tuen täsmällinen määrä. Päinvastoin, on riittävää, että komission päätös sisältää sellaiset tiedot, joiden nojalla sen adressaatti voi itse suuremmitta vaikeuksitta määrittää tuon summan (209). |
| --- | --- |

(367)

Yhdessäkään unionin oikeuden säännöksessä ei edellytetä, että komission on, kun se määrää sisämarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen palautettavaksi, vahvistettava palautettavan tuen täsmällinen määrä. Päinvastoin, on riittävää, että komission päätös sisältää sellaiset tiedot, joiden nojalla sen adressaatti voi itse suuremmitta vaikeuksitta määrittää tuon summan (209).

209

| (368) | Komissio on ehdottanut 7.2.2.10 jaksossa ja erityisesti johdanto-osan 311 kappaleessa menetelmää, jolla voidaan poistaa ennakkoratkaisusta FFT:lle aiheutuva valikoiva etu (210), jos Luxemburg säilyttää TNMM-menetelmän FFT:n veropohjan vahvistamista varten. Komissio on kuitenkin tietoinen siitä, että myös muilla siirtohintojen vahvistamismenetelmillä voidaan saada selville luotettava arvio markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta. Jos Luxemburg ehdottaa ennen tämän päätöksen täytäntöönpanopäivämäärää takaisinperintämenetelmä, joka perustuu toiseen siirtohintojen vahvistamismenetelmään, komissio on siksi valmis hyväksymään tällaisen menetelmän edellyttäen, että sen avulla saadaan selville luotettava arvio markkinaehtoisesta tuloksesta ja että valinnasta riippumatta menetelmässä ei toisteta FFT:n veroneuvojan siirtohinnoitteluselvityksessä tekemiä valintoja ja mukautuksia, joita komissio ei pidä markkinaehtoperiaatteen mukaisina. |
| --- | --- |

(368)

Komissio on ehdottanut 7.2.2.10 jaksossa ja erityisesti johdanto-osan 311 kappaleessa menetelmää, jolla voidaan poistaa ennakkoratkaisusta FFT:lle aiheutuva valikoiva etu (210), jos Luxemburg säilyttää TNMM-menetelmän FFT:n veropohjan vahvistamista varten. Komissio on kuitenkin tietoinen siitä, että myös muilla siirtohintojen vahvistamismenetelmillä voidaan saada selville luotettava arvio markkinaehtoperiaatteen mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta. Jos Luxemburg ehdottaa ennen tämän päätöksen täytäntöönpanopäivämäärää takaisinperintämenetelmä, joka perustuu toiseen siirtohintojen vahvistamismenetelmään, komissio on siksi valmis hyväksymään tällaisen menetelmän edellyttäen, että sen avulla saadaan selville luotettava arvio markkinaehtoisesta tuloksesta ja että valinnasta riippumatta menetelmässä ei toisteta FFT:n veroneuvojan siirtohinnoitteluselvityksessä tekemiä valintoja ja mukautuksia, joita komissio ei pidä markkinaehtoperiaatteen mukaisina.

210

| (369) | Tarkemmin sanottuna komissio ei näe mitään syytä, miksi kirjanpidolliseen pääomaan tarvitsisi tehdä mukautuksia korvattavan pääoman määrää laskettaessa. Lisäksi tämän pääoman perusteella arvioidun markkinaehtoisen korvauksen osalta on todettava, että vaikka CAPM-mallin käyttäminen voi vaikuttaa tarpeettoman monimutkaiselta, mikään ei estä käyttämästä sitä siirtohintojen vahvistamisessa edellyttäen, ettei sitä käytetä niin, että vertailukelpoisilla yrityksillä todetun oman pääoman tuoton mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta poiketaan selvästi. |
| --- | --- |

(369)

Tarkemmin sanottuna komissio ei näe mitään syytä, miksi kirjanpidolliseen pääomaan tarvitsisi tehdä mukautuksia korvattavan pääoman määrää laskettaessa. Lisäksi tämän pääoman perusteella arvioidun markkinaehtoisen korvauksen osalta on todettava, että vaikka CAPM-mallin käyttäminen voi vaikuttaa tarpeettoman monimutkaiselta, mikään ei estä käyttämästä sitä siirtohintojen vahvistamisessa edellyttäen, ettei sitä käytetä niin, että vertailukelpoisilla yrityksillä todetun oman pääoman tuoton mukaisesta markkinaehtoisesta tuloksesta poiketaan selvästi.

10.3   Tuen takaisinperimisen kohde

Tuen takaisinperimisen kohde

| (370) | Johdanto-osan 341–345 kappaleessa esitettyjen huomautusten perusteella komissio katsoo, että Luxemburgin on ensin perittävä takaisin FFT:ltä ennakkoratkaisulla myönnetty sääntöjenvastainen ja sisämarkkinoille soveltumaton tuki. Jos FFT ei pysty palauttamaan kiistanalaisen ennakkoratkaisun perusteella saamaansa tukea kokonaisuudessaan, Luxemburgin on perittävä jäljellä oleva tuen määrä Fiat S.p.A:n seuraajalta, Fiat Chrysler Automobiles N.V:ltä, koska kyseinen yhtiö käyttää määräysvaltaa Fiat-konsernissa, jotta markkinoilla aiemmin vallinnut kilpailutilanne saadaan palautettua ennalleen. |
| --- | --- |

(370)

Johdanto-osan 341–345 kappaleessa esitettyjen huomautusten perusteella komissio katsoo, että Luxemburgin on ensin perittävä takaisin FFT:ltä ennakkoratkaisulla myönnetty sääntöjenvastainen ja sisämarkkinoille soveltumaton tuki. Jos FFT ei pysty palauttamaan kiistanalaisen ennakkoratkaisun perusteella saamaansa tukea kokonaisuudessaan, Luxemburgin on perittävä jäljellä oleva tuen määrä Fiat S.p.A:n seuraajalta, Fiat Chrysler Automobiles N.V:ltä, koska kyseinen yhtiö käyttää määräysvaltaa Fiat-konsernissa, jotta markkinoilla aiemmin vallinnut kilpailutilanne saadaan palautettua ennalleen.

11.   PÄÄTELMÄT

PÄÄTELMÄT

| (371) | Komissio toteaa, että Luxemburg on myöntänyt kiistanalaisella ennakkoratkaisulla sääntöjenvastaista valtiontukea FFT:lle ja Fiat-konsernille vastoin SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa ja että kyseinen tuki ei sovellu sisämarkkinoille. Luxemburgin on tämän vuoksi ja asetuksen (EU) 2015/1589 16 artiklan mukaisesti perittävä tuki takaisin FFT:ltä. Jos viimeksi mainittu ei palauta tuen määrää kokonaan, sen on perittävä jäljellä oleva palauttamaton tuen määrä Fiat Chrysler Automobiles N.V:ltä, |
| --- | --- |

(371)

Komissio toteaa, että Luxemburg on myöntänyt kiistanalaisella ennakkoratkaisulla sääntöjenvastaista valtiontukea FFT:lle ja Fiat-konsernille vastoin SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa ja että kyseinen tuki ei sovellu sisämarkkinoille. Luxemburgin on tämän vuoksi ja asetuksen (EU) 2015/1589 16 artiklan mukaisesti perittävä tuki takaisin FFT:ltä. Jos viimeksi mainittu ei palauta tuen määrää kokonaan, sen on perittävä jäljellä oleva palauttamaton tuen määrä Fiat Chrysler Automobiles N.V:ltä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Luxemburgin 3 päivänä syyskuuta 2012 Fiat Finance and Trade Ltd:n hyväksi antama verotusalan ennakkoratkaisu, jonka mukaisesti viimeksi mainittu voi vahvistaa Luxemburgissa verotettavan veropohjansa vuosittain viiden vuoden ajan, on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille ja jonka Luxemburg on toteuttanut vastoin SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa.

2 artikla

1.   Luxemburgin on perittävä takaisin Fiat Finance and Trade Ltd:ltä 1 artiklassa tarkoitettu sisämarkkinoille soveltumaton sääntöjenvastainen tuki.

2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetun takaisinperinnän yhteydessä Fiat Finance and Trade Ltd:ltä mahdollisesti perimättä jäävä tuen määrä on perittävä takaisin Fiat Chrysler Automobiles N.V:ltä.

3.   Takaisinperittävistä summista on maksettava korkoa siitä päivästä alkaen, jona ne saatettiin tuensaajien käyttöön, niiden tosiasialliseen takaisinperintään saakka.

4.   Korko on laskettava asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten mukaisesti.

3 artikla

1.   Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti.

2.   Luxemburgin on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.

4 artikla

1.   Luxemburgin on toimitettava komissiolle tiedot tuen täsmällisen määrän laskemisessa käyttämästään menetelmästä tämän päätöksen tiedoksiantamista seuraavien kahden kuukauden aikana.

2.   Luxemburgin on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä säännöllisesti siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi.

5 artikla

Tämä päätös on osoitettu Luxemburgin suurherttuakunnalle.

Tehty Brysselissä 21 päivänä lokakuuta 2015.

Komission puolesta

Margrethe VESTAGER

Komission jäsen

---

(1)  EY:n perustamissopimuksen 87 artiklasta tuli 1 päivänä joulukuuta 2009 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimuksen) 107 artikla ja perustamissopimuksen 88 artiklasta SEUT-sopimuksen 108 artikla. Kyseisten artiklojen määräykset ovat asiasisällöltään samat. Viittauksia SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklaan on tässä päätöksessä pidettävä soveltuvin osin viittauksina EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaan. SEUT-sopimuksessa on myös tehty eräitä terminologiaa koskevia muutoksia, esimerkiksi ”yhteisö” on korvattu ”unionilla” ja ”yhteismarkkinat”
  ”sisämarkkinoilla”. Tässä päätöksessä käytetään SEUT-sopimuksen mukaista terminologiaa.

1

(2)  
  EUVL C 369, 17.10.2014, s. 37.

2

(3)  Viite HT.4020 – Ennakkoratkaisut.

3

(4)  Luxemburgin viranomaiset käyttävät kirjeissään ranskankielistä ilmausta ”décision anticipative”, eivät ilmausta ”ruling fiscal”. Molemmilla ilmauksilla tarkoitetaan kuitenkin samantyyppistä menettelyä, jossa verovelvollinen saa etukäteen jonkinasteisen varmuuden siitä, miten yhteisöverolainsäädäntöä sovelletaan tietyssä tilanteessa. Todistusvoimaisessa ranskankielisessä päätöksessä käytetty ilmaus ”ruling fiscal” (”ennakkoratkaisu”) merkitsee samaa kuin ”décision anticipative”.

4

(5)  Asia nro SA.37267 (2013/CP) – Ennakkoratkaisut – LU.

5

(6)  Luxemburgin viranomaiset olivat yliviivanneet yksittäisiä tietoja, erityisesti yhtiöiden ja tytäryhtiöiden nimiä.

6

(*1)  Osa tekstistä on poistettu luottamuksellisten tietojen suojaamiseksi; nämä kohdat on merkitty hakasulkein.

*1

(7)  Komissio antoi FFT:tä koskevalle tutkinnalleen uuden asianumeron ja merkitsi 7 päivänä huhtikuuta 2014 päivätyn muistutuksen sekä kaiken sen jälkeisen kirjeenvaihdon asianumerolla SA.38375 (2014/CP) – Luxemburg – Väitetty tuki FFT:lle.

7

(8)  Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1). Asetus (EY) N:o 659/1999 on kumottu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13 päivänä heinäkuuta 2015 annetulla neuvoston asetuksella (EU) 2015/1589 (EUVL L 248, 24.9.2015, s. 9), joka tuli voimaan 14 päivänä lokakuuta 2015. Kaikissa menettelyn aikana toteutetuissa menettelyllisissä toimissa on sovellettu asetusta (EY) N:o 659/1999. Kaikkia viittauksia asetukseen (EY) N:o 659/1999 on pidettävä viittauksina asetukseen (EU) 2015/1589, ja niitä on tulkittava viimeksi mainitun asetuksen liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.

8

(9)  Ks. alaviite 2.

9

(10)  Ks. alaviite 2.

10

(11)  Ks. johdanto-osan 16 kappale.

11

(12)  Asianumerolla SA.37267 (2013/CP) – Ennakkoratkaisut – Luxemburg.

12

(13)  Maaliskuun 24 päivänä 2015 päivätty kirje toimitettiin komissiolle 24 päivänä maaliskuuta 2014 ja uudemman kerran 26 päivänä maaliskuuta 2015.

13

(14)  Ks. Fiat Chrysler Automobilesin vuosikertomus tilikaudelta 2014. Viittauksia Fiat S.p.A:han on pidettävä tässä päätöksessä viittauksina Fiat Chrysler Automobiles N.V:hen ja päinvastoin.

14

(15)  Siirtohinnoitteluselvityksessä käytetään samasta yhtiöstä toisinaan nimitystä ”FFT” ja toisinaan nimitystä ”FF&T”.

15

(16)  Luxemburgin toimittamaan ja aloittamispäätöksessä kuvattuun kiistanalaiseen ennakkoratkaisuun sisältynyt kuvaus Fiat S.p.A:n harjoittamasta toiminnasta oli yliviivattu osittain. Luxemburg toimitti 24 päivänä maaliskuuta 2014 ennakkoratkaisun muokkaamattoman version, jonka perusteella kyseiseen kuvaukseen on lisätty maininta ”Fiat S.p.A:n harjoittama”.

16

(17)  Siirtohinnoitteluselvityksessä ei perustella tätä väitettä.

17

(18)  Kiistanalaisen ennakkoratkaisun voimassaolo päättyy kuitenkin, jos hakemuksessa kuvatut tosiseikat tai olosuhteet osoittautuvat puutteellisiksi tai eivät pidä paikkaansa, jos tosiasialliset liiketoimet poikkeavat olennaisilta osin tietopyynnössä esitetystä kuvauksesta tai jos siirtohinnoittelun ennakkosopimus lakkaa olemasta kansallisen tai kansainvälisen oikeuden mukainen.

18

(19)  Aloittamispäätöksen johdanto-osan 44–46 kappaleessa selitetään perusteellisemmin veroneuvojan esittämiä perusteluja TNMM:n valitsemiselle FFT:n verotettavan voiton määrittämisessä käytettäväksi menetelmäksi.

19

(20)  Ks. johdanto-osan 51 kappale.

20

(21)  CAPM-mallia käytetään arvioitaessa pääomalta, tarkemmin sanottuna omalta pääomalta, vaadittu teoreettinen tuotto. Malli on kuvattu tarkemmin aloittamispäätöksen johdanto-osan 39–42 kappaleessa.

21

(22)  Baselin pankkivalvontakomitea, International Convergence of Capital Measurement and Capital Standards: A Revised Framework, kesäkuu 2004; jäljempänä ’Basel II -säännöstö’.

22

International Convergence of Capital Measurement and Capital Standards: A Revised Framework

(23)  FFT ei ole säännelty laitos, joten rahoituslaitosten sääntelyviranomainen ei ole tutkinut eikä hyväksynyt tulkintaa, jonka veroneuvoja teki Basel II -säännöstöstä FFT:n tapauksessa, kiistanalaisen ennakkoratkaisun antamista varten.

23

(24)  Toiminnan harjoittamiseen käytettävä pääoma ei vaikuta vastaavan mitään sääntömääräistä erikseen määriteltyä oman pääoman luokkaa.

24

(25)  Ilmauksia ”riskipääoma”, ”vähimmäispääomavaatimukset”, ”Basel II -säännöstön mukainen vähimmäispääoma”, ”vähimmäisriskipääoma” ja ”vähimmäispääoma” käytetään siirtohinnoitteluselvityksessä erotuksetta, mutta niillä tarkoitetaan yhtä ja samaa käsitettä, eli FFT:n hypoteettista sääntömääräistä pääomaa, jonka veroneuvoja on arvioinut soveltamalla analogisesti Basel II -säännöstöä.

25

(26)  FFT:n pääoma on vähennetty sen omistusosuuksista FFNA:ssa ja FFC:ssä. Kahdesta viimeksi mainitusta saadaan korvaus osinkoina.

26

(27)  
  ”Toiminnan harjoittamisen kattava pääoma” on veroneuvojan käyttämä toinen nimitys, jolla tarkoitetaan ”toiminnan harjoittamiseen käytettävää pääomaa” ja jota veroneuvoja käyttää selvityksessä.

27

(28)  Veroneuvoja käyttää CAPM-mallia soveltaessaan 25. persentiilin beetakertoimia, sillä hänen näkemyksensä mukaan FFT:n riskit ovat pienet.

28

(29)  Professori A. Damodaranin kokoamat tiedot, saatavina osoitteessa http://pages.stern.nyu.edu/~adamodar/

29

(30)  Keskimääräinen eoniakorko (Euro Overnight Index Average) vuonna 2011.

30

(31)  Omistusosuudella tarkoitetaan sijoittamista yrityksen osakkeisiin (pääomaan).

31

(32)  Johdanto-osan 54 kappale.

32

(33)  Saatavilla seuraavassa osoitteessa: http://www.impotsdirects.public.lu/legislation/legi11/Circulaire_L_I_R__n___164-2_du_28_janvier_2011.pdf.

33

(34)  
  ”Konserniin kuuluvalla rahoitusyhtiöllä” tarkoitetaan yksikköä, joka toteuttaa pääasiassa konsernin sisäisiä rahoitusliiketoimia, omistusosuuksien hallussapitoa lukuun ottamatta (yleiskirje, s. 1).

34

(35)  
  ”Konsernin sisäisillä rahoitusliiketoimilla” tarkoitetaan kaikkia toimia, joissa etuyhteydessä oleville yrityksille myönnetään lainoja tai ennakkomaksuja, jotka rahoitetaan erilaisin varoin ja rahoitusvälinein, kuten julkisilla liikkeeseenlaskuilla, yksityisillä lainoilla, ennakkomaksuilla tai pankkilainoilla (yleiskirje, s. 1).

35

(36)  Kaksi yritystä on etuyhteydessä keskenään, jos toinen niistä osallistuu suoraan tai välillisesti toisen yrityksen johtamiseen, valvontaan tai pääomaan tai jos samat henkilöt osallistuvat suoraan tai välillisesti kummankin yrityksen johtamiseen, valvontaan tai pääomaan (yleiskirje, s. 1).

36

(37)  Yleiskirje, s. 2.

37

(38)  Ibid.

38

(39)  Ibid.

39

(40)  Yleiskirje, s. 3.

40

(41)  Yleiskirje, s. 4.

41

(42)  Yleiskirje, s. 7.

42

(43)  Yleiskirje, s. 5–8.

43

(44)  OECD:n jäsenmaiden verohallintoja kehotetaan noudattamaan kyseisiä ohjeita. Yleensä niitä käytetään kuitenkin ohjenuorana ja ne vaikuttavat selvästi OECD:n jäsenmaiden (ja muidenkin maiden) verotuskäytäntöihin.

44

(45)  Verohallinnot ja lainsäätäjät ovat tietoisia tästä ongelmasta, ja yleensä verolainsäädännössä annetaan verohallinnolle oikeus oikaista siirtohinnoittelua väärin käyttävien integroituneiden yritysten veroilmoitukset korvaamalla siirtohinnat luotettavalla arviolla vastaavanlaisissa markkinaehtoisissa olosuhteissa neuvottelevien itsenäisten yritysten hyväksymistä hinnoista.

45

(46)  Siirtohinnoittelua koskevat OECD:n toimintaohjeet monikansallisia yhtiöitä ja verohallintoja varten, OECD, heinäkuu 1995.

46

(47)  Siirtohinnoittelua koskevat OECD:n toimintaohjeet monikansallisia yhtiöitä ja verohallintoja varten, OECD, 22 päivänä heinäkuuta 2010.

47

(48)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/48/EY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 2006, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (EUVL L 177, 30.6.2006, s. 1).

48

(49)  Luxemburg ilmoitti kyseiset tiedot 24 päivänä maaliskuuta 2015 toimitettujen tietojen yhteydessä. Veropohjaan liittyvät tiedot eivät ole täsmälleen samat kuin kirjanpidossa ilmoitetut verotettavat voitot.

49

(50)  Ks. aloittamispäätöksen johdanto-osan 21 kappale.

50

(51)  Ks. aloittamispäätöksen johdanto-osan 24 kappale.

51

(52)  Siirtohinnoitteluselvityksessä esitetyt FFT:tä koskevat taloudelliset tiedot vuosilta 2009–2011 sisältyvät aloittamispäätöksen johdanto-osan 51 kappaleeseen. Taulukko 8 perustuu vuosikertomuksessa ja Fiatin 31 päivänä maaliskuuta 2015 toimittamissa tiedoissa käytettyyn termistöön, joka ei välttämättä vastaa täysin veroneuvojan laatimassa siirtohinnoitteluselvityksessä käytettyä termistöä.

52

(53)  Luxemburg on täsmentänyt, että vuosina 2011–2013 takausmaksu maksettiin Fiat S.p.A:lle. Vuoden 2010 kyseinen tieto ei käynyt ilmi vuosikertomuksesta.

53

(*2)  Sulkeissa olevat luvut ovat suuntaa-antavia arvioita. Luvut on pyöristetty lähimpään 50:llä, 500:lla, 5 000:lla, 500 000:lla tai 5 000 000:lla jaolliseen tasalukuun.

*2

(54)  
  ”Euro Medium Term Note” -ohjelma eli keskipitkien yritystodistusten liikkeeseenlaskua koskeva eurooppalainen ohjelma.

54

(55)  Oman pääoman tuotto.

55

(56)  Komission päätös 2014/200/EU, annettu 17 päivänä heinäkuuta 2013, valtiontuesta SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06) Espanjan soveltama tiettyihin rahoitusleasingsopimuksiin sovellettava verojärjestelmä (Espanjan tax lease -järjestelmä) (EUVL L 114, 16.4.2014, s. 1).

56

(57)  Komission päätös 2008/283/EY, tehty 13 päivänä marraskuuta 2007, tukiohjelmasta, jonka Belgia on toteuttanut Belgiassa sijaitsevien koordinointikeskusten hyväksi, ja päätöksen 2003/757/EY muuttamisesta (EUVL L 90, 2.4.2008, s. 7).

57

(58)  Komission päätös 2006/621/EY, tehty 2 päivänä elokuuta 2004, valtiontuesta, jonka Ranska on myöntänyt France Télécomille (EUVL L 257, 20.9.2006, s. 11).

58

(59)  Asia selitetään siirtohinnoitteluselvityksessä siten, että FFNA:han ja FFC:hen tehdyistä sijoituksista saadaan tuottoa osinkoina.

59

(60)  Luxemburg viittaa tässä yhteydessä 4 päivänä kesäkuuta 2014 annettuun komission tiedonantoon Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle EU:n yhteisen siirtohinnoittelufoorumin toiminnasta heinäkuun 2012 ja tammikuun 2014 välisenä aikana (COM(2014) 315 final).

60

(61)  Säännöstöstä lainataan seuraavaa kohtaa: ”49(xv). Riskipainotettua omavaraisuusastetta laskettaessa pääomasta tehdään seuraavat vähennykset. Vähennyksiin kuuluvat [...] kansallisessa järjestelmässä konsolidoimattomiin pankki- ja rahoitustoimintaa harjoittaviin tytäryhtiöihin tehdyt sijoitukset. Yleensä tytäryhtiöt konsolidoidaan pankkikonsernien pääoman tason arvioimiseksi. Jos näin ei tehdä, on vähennys tärkeää suorittaa, jotta vältetään saman oman pääoman käyttö useampaan kertaan konsernin eri osissa. Kyseiset sijoitukset vähennetään 37 kohdan mukaisesti. Riskipainotetun omavaraisuusasteen laskennassa käytettyjen varojen kokonaismäärään ei lueta mukaan varoja, jotka vastaavat niissä tytäryhtiöissä, joiden pääoma on vähennetty emoyhtiön pääomasta, omistettuja osuuksia.”

61

(62)  Direktiivin 57 artiklassa säädetään, että luottolaitosten konsolidoimattomiin omiin varoihin eivät kuulu ”l) omistusosuudet muissa luotto- ja rahoituslaitoksissa, joiden pääomasta se omistaa enemmän kuin 10 prosenttia.”

62

(63)  Tämä johtuu siitä, että konsernin toiminta on hyvin pitkälti integroitunutta ja Fiat S.p.A. on tukenut aiemmin tytäryhtiöitään. FFT:n mukaan luottoluokituslaitokset arvioivat Fiat S.p.A:n luottoluokituksen konsernin konsolidoitujen tilien perusteella.

63

(64)  FFT käy kauppaa ainoastaan euroalueen maissa sijaitsevien suurten rahoituslaitosten kanssa – erityisesti niiden rahoituslaitosten kanssa, joiden osalta jäsenvaltion valvontaviranomainen on hyväksynyt ”vaihtoehdon 1” (vaihtoehdossa sallitaan viittaus lainaa antavan valtion luottoluokitukseen pankin luottoluokituksen sijaan). Lisäksi CRD III -paketin mukaan kotimaan valuutan määräisiä obligaatioita liikkeeseen laskeviin valtioihin sovelletaan nollariskipainoa niiden luottoluokituksesta riippumatta (liitteessä VI olevan 1 osan 1.2 kohdan 4 alakohta). FFT:n (ja veroneuvojan) käsityksen mukaan Basel II -säännöstössä ja vakavaraisuusdirektiivin säännöksissä annetaan näin ollen mahdollisuus soveltaa asianomaisiin pankkeihin pykälän verran matalampaa riskipainoa kuin sovelletaan maahan, jossa kyseinen pankki toimii. Tällainen Basel II -säännöstön soveltaminen johtaa siihen, että FFT:n pankeilta oleviin riskisaamisiin sovelletaan 20 prosentin riskipainoa. Tämä päätelmä koskee sekä pankkeihin liittyviä FFT:n luottoriskejä että vastapuoliriskejä.

64

(65)  Baselin pankkivalvontakomitea, International regulatory framework for banks (Basel III).

65

(66)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338).

66

(67)  FFT viittaa tämän väitteen tueksi yhteisöveroa sisämarkkinoilla koskevan komission tiedonannon (KOM(2001) 582 lopullinen, 23.10.2001) 5.3.2 kohtaan.

67

(68)  FFT viittaa tässä yhteydessä Umicorea koskevaan komission päätökseen (valtiontuesta Umicore SA:n hyväksi (valtiontuki C 76/2003 (ex NN 69/2003) 26 päivänä toukokuuta 2010 tehty komission päätös), jossa komissio on vahvistanut, että veroedun on oltava suhteeton, jotta sitä voidaan tarkastella valtiontukisääntöjen kannalta.

68

(69)  Erityisesti komission päätös, tehty 28 päivänä lokakuuta 2009, Unkarin toteuttamasta valtiontuesta C 10/07 (ex NN 13/07) – Konserninsisäisten korkomaksujen verovähennykset, jäljempänä ’konserninsisäisten korkojen verojärjestelmää Unkarissa koskeva päätös’.

69

(70)  Komission päätös 2009/809/EY, tehty 8 päivänä heinäkuuta 2009, groepsrentebox-tukiohjelmasta C 4/07 (ex N 465/06), jonka Alankomaat aikoo toteuttaa (EUVL L 288, 4.11.2009, s. 26), jäljempänä ’groepsrentebox-päätös’.

70

(71)  Komission päätös 2004/77/EY, tehty 24 päivänä kesäkuuta 2003, tukijärjestelmästä, jonka Belgia on toteuttanut yhdysvaltalaisten myyntiyritysten (US Foreign Sales Corporations) verotukseen sovellettavan ennakkopäätösjärjestelmän mukaisesti (EUVL L 23, 28.1.2004, s. 14); komission päätös 2003/755/EY, tehty 17 päivänä helmikuuta 2003, valtiontukiohjelmasta, jonka Belgia on toteuttanut Belgiassa sijaitsevien koordinointikeskusten hyväksi (EUVL L 282, 30.10.2003, s. 25); komission päätös 2003/501/EY, tehty 16 päivänä lokakuuta 2002, Luxemburgin valtiontukiohjelmasta C 49/2001 (ex NN 46/2000) – Koordinointikeskukset (EUVL L 170, 9.7.2003, s. 20); komission päätös 2004/76/EY, tehty 13 päivänä toukokuuta 2003, tukiohjelmasta, jonka Ranska on toteuttanut pääkonttoreiden ja logistiikkakeskusten hyväksi (EUVL L 23, 28.1.2004, s. 1); komission päätös 2003/512/EY, tehty 5 päivänä syyskuuta 2002, tukiohjelmasta, jonka Saksa on toteuttanut valvonta- ja koordinointikeskusten hyväksi (EUVL L 177, 16.7.2003, s. 17).

71

(72)  Unionin tuomioistuimen tuomio 2.9.2010, komissio v. Deutsche Post, C-399/08 P, ECLI:EU:C:2010:481, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.

72

(73)  Unionin tuomioistuimen tuomio 2.9.2010, komissio v. Deutsche Post, C-399/08 P, ECLI:EU:C:2010:481, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.

73

(74)  Unionin tuomioistuimen tuomio 15.11.2011, komissio v. Government of Gibraltar ja Yhdistynyt kuningaskunta, C-106/09 P ja C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732, 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.

74

(75)  Unionin tuomioistuimen tuomio 17.9.1980, Philip Morris, 730/79, ECLI:EU:C:1980:209, 11 kohta ja unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.6.2000, Alzetta, T-298/97, T-312/97 jne., ECLI:EU:T:2000:151, 80 kohta.

75

(76)  Unionin tuomioistuimen tuomio 3.3.2005, Heiser, C-172/03, ECLI:EU:C:2005:130, 40 kohta.

76

(77)  Unionin tuomioistuimen tuomio 8.9.2011, Paint Graphos ym., C-78/08–C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550.

77

(78)  Unionin tuomioistuimen tuomio 8.9.2011, Paint Graphos ym., C-78/08–C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, 65 kohta.

78

(79)  Unionin tuomioistuimen tuomio 8.9.2011, Paint Graphos ym., C-78/08–C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, 50 kohta.

79

(80)  Tähän ryhmään kuuluvat Luxemburgissa sijaitsevan kiinteän toimipaikan tulot; Luxemburgissa ammatinharjoittajana saadut tulot; osingot; osakkuuslainojen korot ja joukkovelkakirjojen korot, jos maksuasiamiehenä on valtio, Luxemburgissa asuva luonnollinen henkilö tai Luxemburgissa asuva yhtiö. Ryhmään kuuluvat myös arvonnousut, jotka perustuvat vähintään 10 prosentin suuruisten osuuksien myyntiin Luxemburgissa asuvien yhtiöiden pääomasta (riskirahastoja lukuun ottamatta).

80

(81)  Vuonna 2012. Työttömyyskassaa varten tehty korotus nousi viidestä prosentista seitsemään prosenttiin verovuonna 2013.

81

(82)  Verovuonna 2013 tehdyt muutosten seurauksena yhtiöiden tuloista perittävä kokonaisverokanta nousi Luxemburgin kaupungissa 28,80 prosentista 29,22 prosenttiin.

82

(83)  Lisäksi yhtiöiltä peritään Luxemburgissa niiden nettovaroista vuotuinen varallisuusvero, joka on 0,5 prosenttia yhtiön maailmanlaajuisesta nettovarallisuudesta kunkin vuoden 1 päivänä tammikuuta.

83

(84)  Esimerkiksi verovapaata tuloa tuottaviin omaisuuseriin liittyvät korkomenot tai johdon palkkiot, jotka eivät kuulu yhtiön päivittäiseen toimintaan.

84

(85)  Yhteisverotusjärjestelmää sovelletaan, jos tietyt edellytykset täyttyvät: emoyhtiöllä on ollut omistuksessaan suoraan tai välillisesti vähintään 95 prosenttia tytäryhtiön pääomasta sen tilikauden alusta lähtien, jona yhteisverotusjärjestelmän soveltamista koskeva hakemus on tehty; tytäryhtiö on Luxemburgissa asuva pääomayhtiö, joka on täysimääräisesti verovelvollinen Luxemburgissa; myös emoyhtiö on Luxemburgissa asuva ja Luxemburgissa täysimääräisesti verovelvollinen pääomayhtiö tai sellaisen ulkomailla asuvan yhtiön sivuliike, joka on täysimääräisesti velvollinen maksamaan Luxemburgin IRC-veroa vastaavaa tuloveroa siinä maassa, jossa sen kotipaikka sijaitsee; ja yhteisverotusjärjestelmän soveltamista haetaan vähintään viideksi toimintavuodeksi.

85

(86)  Integroitunut yritys voi tasoittaa tietyissä yksiköissä aiheutuneita tappioita toisissa yksiköissä saaduilla voitoilla. Yhteisverotusjärjestelmässä yritysten ryhmää kohdellaan kuin yhtä ainoaa verovelvollista. Tämän avulla saadaan poistettua tuloverotukseen liittyvät haitat, joita yritysten ryhmillä on integroituneisiin yrityksiin verrattuna. Yhteisverotusjärjestelmä ei ole tukitoimenpide, jos integroitunutta yritysten ryhmää ei kohdella suotuisammin kuin integroitunutta yritystä.

86

(87)  Kaikkien tuloja keräävien yritysten katsotaan siis periaatteessa olevan välittömän yhteisöveron kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa.

87

(88)  Menettelyn aloittamispäätöstä koskevat FFT:n huomautukset, 2.1 kohta.

88

(89)  Menettelyn aloittamispäätöstä koskevat FFT:n huomautukset, 2.1.3 kohta.

89

(90)  Ks. alaviitteet 66 ja 67.

90

(91)  Unionin tuomioistuimen tuomio 20.5.2010, Todaro Nunziatina & C., C-138/09, ECLI:EU:C:2010:291, 21 kohta.

91

(92)  Konsernin sisäisistä lainoista saatujen korkojen ja konsernin sisäisissä rahoitustoimissa maksettujen korkojen positiivisesta saldosta kannettiin groepsrentebox-ohjelmassa viiden prosentin veroa tuolloin tavanomaisen 25,5 prosentin yhteisöveron sijaan.

92

(93)  groepsrentebox-päätös, johdanto-osan 85 kappale.

93

(94)  groepsrentebox-päätös, johdanto-osan 101 kappale.

94

(95)  groepsrentebox-päätös, johdanto-osan 107 kappale.

95

(96)  Yleiskirjeen mukaan konsernin rahoitusyhtiöiden osalta konserniin kuuluville yksiköille annettavien lainojen yhteydessä harjoitettu toiminta on pohjimmiltaan samankaltaista kuin finanssialan valvontakomission (Commission de Surveillance du Secteur Financier, CSSF) valvomien itsenäisten rahoituslaitosten harjoittama toiminta.

96

(97)  Ks. OECD:n mallisopimuksen 9 artikla.

97

(98)  Kyseisessä asiassa yhtiöillä oli toimenpiteen mukaan mahdollisuus vähentää veropohjastaan Unkarissa 50 prosenttia sidosyrityksiltä saatujen nettokorkotulojen määrästä, eli 50 prosenttia sidosyrityksiltä saatujen korkojen ja sidosyrityksille maksettujen korkojen erotuksesta. Näin ollen vain puolet nettokorkotuloista oli veronalaista, kun tavallisesti verojärjestelmässä verotetaan nettokorkotulojen koko määrää. Nettokorkoa maksaneen sidosyrityksen veropohjaan puolestaan lisättiin 50 prosenttia maksetun nettokoron määrästä. Näin yhtiöt saattoivat vähentää veropohjastaan vain puolet nettokoron määrästä sen sijaan, että ne olisivat vähentäneet maksamansa nettokoron määrän kokonaisuudessaan, kuten verojärjestelmässä tavallisesti tehtäisiin. Tukiohjelma koski vain sidosyrityksiltä saatuja ja sidosyrityksille maksettuja korkoja, ja sen tavoitteena oli pienentää pääoman ehtoisen rahoituksen ja konsernin sisäisen lainan muodossa annettavan rahoituksen välistä eroa.

98

(99)  Menettelyn aloittamispäätöstä koskevat Luxemburgin huomautukset, 73 kohta.

99

(100)  FFT:n toiset huomautukset, 2.1.3 ja 2.1.4 kohta.

100

(101)  FFT:n ensimmäiset huomautukset, 60 kohta.

101

(102)  Kuten johdanto-osan 206 kappaleessa on todettu.

102

(103)  Unionin tuomioistuimen tuomio 4.6.2015, komissio v. MOL, C-15/14, ECLI:EU:C:2015:362, 60 kohta. Myös unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.2.2015, Orange v. komissio, T-385/12, ECLI:EU:C:2015:117.

103

(104)  Unionin tuomioistuimen tuomio 11.7.1996, SFEI ym., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, 60 kohta; unionin tuomioistuimen tuomio, 29.4.1999, Espanja v. komissio, C-342/96, ECLI:EU:C:1999:210, 41 kohta.

104

(105)  Hyöty ei saa olla suhteetonta, kuten FFT tuo esille huomautuksissaan (1.7.1 ja 1.7.2 kohta). Edun katsotaan olevan valtiontukea, jos se täyttää muut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa luetellut edellytykset. FFT:n mainitsema Umicore-päätös (valtiontuesta Umicore SA:n hyväksi (valtiontuki C 76/2003 (ex NN 68/2003)) 26 päivänä toukokuuta 2010 tehty komission päätös) ei ole merkityksellinen nyt tarkasteltavassa tapauksessa, sillä komission päätöskäytäntö ei sido sitä (ks. johdanto-osan 202 kappale). Nyt tarkasteltavan tapauksen ja Umicoren tapauksen välisen eron vuoksi näiden kahden asian välillä ei voida tehdä rinnastuksia. Umicorea koskevassa tapauksessa olivat kyseessä Umicoren soveltamat arvonlisäverovapautukset, jotka liittyivät hopean myyntiin muissa jäsenvaltioissa sijaitseville yrityksille. Joulukuussa 2000 Belgian verotarkastusvirasto (Inspection spéciale des impôts, ISI) pääsi sovintosopimukseen kyseisen yrityksen kanssa. Tällainen sovintosopimus kuuluu Belgian veroviranomaisten hallintokäytäntöön, mutta vain siltä osin kuin se liittyi tapauksen tosiseikkoihin, ei verotuksen tasoon: ”Arvonlisäverolain 84 §:n mukaan tällaiset sopimukset ovat kuitenkin mahdollisia ainoastaan silloin, kun niillä ei vapauteta verosta tai pienennetä veroa. Tämän periaatteen mukaisesti sopimus ei voi koskea tosiseikkojen perusteella määrätyn veron määrää vaan tosiseikkoja.” (kyseisen päätöksen johdanto-osan 154 kappale).

105

(106)  Unionin tuomioistuimen tuomio 2.7.1974, Italia v. komissio, 173/73, ECLI:EU:C:1974:71, 13 kohta.

106

(107)  Esimerkiksi unionin tuomioistuimen tuomio 15.3.1994, Banco Exterior de España, C-387/92, ECLI:EU:C:1994:100.

107

(108)  Unionin tuomioistuimen tuomio 22.6.2006, Belgia ja Forum 187 ASBL v. komissio, C-182/03 ja C-217/03, ECLI:EU:C:2006:416.

108

(109)  Ibid.

109

(110)  Komission päätös, tehty 17 päivänä helmikuuta 2003, valtiontukiohjelmasta, jonka Belgia on toteuttanut Belgiassa sijaitsevien koordinointikeskusten hyväksi (EUVL L 282, 30.10.2003, s. 25).

110

(111)  Unionin tuomioistuimen tuomio 22.6.2006, Belgia ja Forum 187 ASBL v. komissio, C-182/03 ja C-217/03, ECLI:EU:C:2006:416, 96 ja 97 kohta.

111

(112)  Unionin tuomioistuimen tuomio 22.6.2006, Belgia ja Forum 187 ASBL v. komissio, C-182/03 ja C-217/03, ECLI:EU:C:2006:416, 81 kohta.

112

(113)  Menettelyn aloittamispäätöstä koskevat Luxemburgin huomautukset, 38–40 kohta.

113

(114)  Ks. johdanto-osan 102 kappale.

114

(115)  Ks. taulukko 7.

115

(116)  Ks. johdanto-osan 64 kappale.

116

(117)  Ks. alaviite 114.

117

(118)  TNMM:n kuvaus johdanto-osan 91 kappaleessa.

118

(119)  Komissio ei hyväksy johdanto-osan 162 kappaleessa esitettyä FFT:n väitettä, jonka mukaan TNMM:n soveltaminen on perusteltua sen käytön yleistymisen vuoksi. Tämä väite on ristiriidassa sen kanssa, että FFT viittaa, kuten johdanto-osan 161 kappaleessa todetaan, OECD:n ohjeiden 2.2 kohtaan, jonka mukaan siirtohinnoittelua koskevan menetelmän valinnassa pyritään aina löytämään tiettyyn yksittäistapaukseen parhaiten soveltuva menetelmä. Tämä OECD:n ohjeiden tavoite ei ole sellaisen tulkinnan mukainen, että verovelvollinen voisi valita vapaasti eri menetelmien välillä riippumatta kyseisen tapauksen tosiseikoista ja olosuhteista.

119

(120)  Tämä eroaa tilanteesta, jossa konsernin sisäisiä lainoja myöntävä yritys rajaa toimintansa niin kutsuttuihin back-to-back-järjestelyihin, joissa riippumaton yritys ei suostuisi maksamaan korvausta kolmannelle. Tällaisia liiketoimia ei voida perustella taloudellisesti muista toiminnoista ja operaatioista erillisinä (back-to-back-liiketoimilla voidaan kattaa muusta toiminnasta aiheutuvat riskit). Niitä ei näin ollen – kuten ei toisiakaan toimintoja – voida verrata rahoituslaitoksen pääasiallisiin toimintoihin. Niiden hintoja ei voida määrittää asianmukaisesti pääoman perusteella, sillä muille aloille voivat sopia paremmin toiset indikaattorit, kuten kokonaisvarojen tuotto tai myyntituotto.

120

(121)  Ks. johdanto-osan 70 kappale.

121

(122)  Ks. johdanto-osan 58 ja 59 kappale.

122

(123)  Ks. myös aloittamispäätöksen johdanto-osan 68 kappale.

123

(124)  Muita esimerkkejä erilaisten pääomaan perustuvien voittoindikaattorien eroista, ks. mm. McKinsey, ”The use of economic capital in performance management for banks”, Working Papers on Risk, nro 24, tammikuu 2011, erityisesti sivulla 13 oleva kaavio 10.

124

(125)  Veroneuvoja on siirtohinnoitteluselvityksessä saanut riskejä vastaavan korvauksen tulokseksi 1 726 000 euroa. Jos FFT:n kirjanpidollinen oma pääoma sen sijaan kerrottaisiin veroneuvojan laskemalla 6,05 prosentin oman pääoman tuotolla, riskejä vastaavaksi korvaukseksi tulisi 17 392 000 euroa.

125

(126)  Johdanto-osan 163 kappale.

126

(127)  Ks. OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden 2.97 kohta.

127

(128)  Ks. OECD:n siirtohinnoitteluohjeiden 2.86 kohta.

128

(129)  Yleiskirjeessä huomautetaan, että siinä tarkoitetut palveluntarjoajat harjoittavat olennaisilta osin samankaltaista toimintaa kuin säännellyt laitokset. Siinä viitataan nimenomaisesti myös mahdollisiin lisiin, jotka korottavat luotonantoon liittyviä kuluja ja joissa otetaan huomioon velvollisuus noudattaa vakavaraisuuteen liittyviä vaatimuksia. Yleiskirjeessä ei kuitenkaan rajata korvattavaa pääomaa vain vakavaraisuuteen liittyviin vaatimuksiin.

129

(130)  Ks. johdanto-osan 81 kappale.

130

(131)  Sääntömääräisen oman pääoman tuoton käyttäminen on käytännössä hankalampaa, koska säännellyillä laitoksilla on monen tyyppistä sääntömääräistä pääomaa, kuten ydinpääomaa ja toissijaista pääomaa. FFT:llä on ainoastaan omaa pääomaa. Tilanteen monimutkaisuus korostuu Basel III -säännöstön yhteydessä. Säännellyt rahoituslaitokset eivät yleensä ilmoita sääntömääräistä vähimmäispääomaansa, mutta se voidaan laskea välillisesti. Laitokset ilmoittavat pikemminkin omistamansa sääntömääräisen pääoman tosiasiallisen määrän, joka ylittää aina vähimmäisvaatimuksen. Oman pääoman riskikorjattua tuottoa voidaan pitää sääntömääräisen pääoman tuoton kaltaisena. Säännellyt rahoituslaitokset käyttävät sitä toisinaan sisäisessä hinnoittelussa. Tuolloin sitä käytetään kuitenkin yksittäin kunkin omaisuuserän kohdalla eikä koko laitoksen yhdistettynä voittoindikaattorina, eikä sitäkään näin ollen lähtökohtaisesti tuoda julki.

131

(132)  Ks. johdanto-osan 256 kappale.

132

(133)  Ks. taulukko 6.

133

(134)  IMF WP/12/36, Sonali Das ja Amadou N.R. Sy, ”How Risky Are Banks' Risk Weighted Assets?”, 2012, s. 6.

134

(135)  Johdanto-osan 58 ja 59 kappale.

135

(136)  Aloittamispäätös, johdanto-osan 72 kappale.

136

(137)  Johdanto-osan 167 kappale.

137

(138)  Ibid.

138

(139)  Johdanto-osan 98 kappale.

139

(140)  Ks. johdanto-osan 58 kappale.

140

(141)  Ks. alaviite136.

141

(142)  Koska tietoja ei ole riittävästi, jotta FFT:n sääntömääräinen vähimmäispääoma voitaisiin arvioida asianmukaisesti, alan keskiarvoa käyttämällä olisi sääntömääräiseksi vähimmäispääomaksi tullut 427 miljoonaa euroa (ks. johdanto-osan 270 kappale), mikä ylittää FFT:n oman pääoman kokonaismäärän, 287 miljoonaa euroa.

142

(143)  Johdanto-osan 69 kappale ja Taulukko 1.

143

(144)  Johdanto-osan 61 kappale.

144

(145)  Johdanto-osan 97 kappale.

145

(146)  Johdanto-osan 96 kappale.

146

(147)  Kuten Luxemburg toteaa johdanto-osan 154 kappaleessa.

147

(148)  Ks. johdanto-osan 154 kappale.

148

(149)  Ks. johdanto-osan 95 kappale.

149

(150)  Ks. johdanto-osan 165 kappale.

150

(151)  Vähimmäisomavaraisuusaste kuvaa omalla pääomalla rahoitettujen omaisuuserien osuutta. Koska loput omaisuuserät rahoitetaan velalla, vähimmäisomavaraisuusaste mittaa yrityksen velkaantumista ja toiseen suuntaan pääomapohjaa.

151

(152)  FFT:n tapauksessa kaikki oma pääoma on ydinpääomaa, sillä FFT ei käytä muihin luokkiin kuuluvia instrumentteja.

152

(153)  Ks. johdanto-osan 268 kappale.

153

(154)  Kuvattu johdanto-osan 121–126 kappaleessa.

154

(155)  FF:n kirjanpitotietojen perusteella. FF:n kirjanpitotiedot on esitetty johdanto-osan 114 kappaleessa olevassa taulukossa.

155

(156)  Hypoteettinen sääntömääräinen pääoma, 427 miljoonaa euroa, on niin ikään enemmän kuin FFT:n pääoma FFNA:n ja FFC:n hankintahetkellä, 286 miljoonaa euroa.

156

(157)  Siirtohinnoitteluselvitys on päivätty vuonna 2011. Siksi valittiin tämä viitejakso. Vertailun vuoksi todettakoon, että 12 päivästä toukokuuta 2012
  12 päivään toukokuuta 2014 indeksin beetakerroin oli 1,3.

157

(158)  Ks. menettelyn aloittamispäätöksessä oleva taulukko 6.

158

(159)  Ks. taulukko 4.

159

(160)  Ks. johdanto-osan 114 kappale.

160

(161)  Kuten johdanto-osan 123 kappaleessa todetaan.

161

(162)  Ks. johdanto-osan 155 kappale.

162

(163)  Ks. johdanto-osan 113 ja 114 kappale.

163

(164)  Ks. johdanto-osan 125 kappaleessa oleva taulukko.

164

(165)  Kansainvälinen järjestelypankki, 81th annual report, 1 April 2010-31 March 2011, 26 päivänä kesäkuuta 2011, s. 90.

165

(166)  EKP, Financial Stability Review, joulukuu 2011, s. 130.

166

(167)  Deutsche Bank, European Banks: Running the Numbers: Spring edition, 5 päivänä huhtikuuta 2011. Deutsche Bankin raportissa, joka on päivätty 20 päivänä maaliskuuta 2015, todetaan eurooppalaisten pankkien implisiittisten pääomakustannusten olevan noin 10 prosenttia.

167

(168)  FFT:n ensimmäiset huomautukset, 64 kohta. FFT:n toiset huomautukset, 1.8.1 kohta ja sitä seuraavat kohdat sekä 3.1.8 kohta.

168

(169)  Lähinnä konsernin sisäisiin korkoihin Unkarissa sovellettavaa verojärjestelmää koskeva päätös.

169

(170)  Ks. johdanto-osan 202 kappale.

170

(171)  Ks. myös groepsrentebox-päätös, 80–82 kohta; konsernin sisäisiin korkoihin Unkarissa sovellettavaa verojärjestelmää koskeva päätös, 131 ja 132 kohta.

171

(172)  Unionin tuomioistuimen tuomio 8.12.2011, France Télécom v. komissio, C-81/10 P, ECLI:EU:C:2011:811, 43 kohta; unionin tuomioistuimen tuomio 15.12.2005, Italia v. komissio, C-66/02, ECLI:EU:C:2005:768, 34 kohta; unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.11.2009, Ranska ja France Télécom v. komissio, T-427/04 ja C-17/05, ECLI:EU:C:2009:474, 207 ja 215 kohta.

172

(173)  Menettelyn aloittamispäätöstä koskevat Luxemburgin huomautukset, 28 kohta.

173

(174)  Ks. johdanto-osan 77 kappale.

174

(175)  FFT:n ensimmäiset huomautukset, 60 kohta; FFT:n toiset huomautukset, 1.4 kohta.

175

(176)  Edellä oleva 7.2.1.1 jakso.

176

(177)  Yleiskirje, s. 3 ja 4.

177

(178)  Menettelyn aloittamispäätöstä koskevat Luxemburgin huomautukset, 34 kohta.

178

(179)  Menettelyn aloittamispäätöstä koskevat Luxemburgin huomautukset, 36 kohta.

179

(180)  Numerointi perustuu Luxemburgin komissiolle toimittamien ennakkoratkaisujen numerointiin.

180

(181)  FFT:n siirtohinnoitteluselvitys, s. 34.

181

(182)  Ks. johdanto-osan 83 kappale.

182

(183)  Näistä kaksi ennakkoratkaisua koskee FFT:n ja [F-nimisen yhtiön] hakemuksia, ks. johdanto-osan 28 ja 29 kappale.

183

(184)  Kesäkuun 23 päivänä 2015 päivätty komission pyyntö käsitti kaikki yhtiön toimittamat siirtohinnoitteluselvitykset, eikä 25 päivänä kesäkuuta 2015 päivättyyn Luxemburgin kirjeeseen sisältynyt mitään tämän tyyppistä myöhempää selvitystä.

184

(185)  Maaliskuun 24 päivänä 2015 päivätty Luxemburgin kirje, vastaus kysymykseen nro 6.

185

(186)  Unionin tuomioistuimen tuomio 8.9.2011, Paint Graphos ym., C-78/08–C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, 69 kohta.

186

(187)  Unionin tuomioistuimen tuomio 12.7.1984, Hydrotherm, C-260/83, ECLI:EU:C:1984:271, 11 kohta. Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.10.2004, T-137/02, Pollmeier Malchow v. komissio, ECLI:EU:T:2004:304, 50 kohta.

187

(188)  Unionin tuomioistuimen tuomio 16.12.2010, Acea Electrabel Produzione SpA v. komissio, C-480/09 P, ECLI:EU:C:2010:787, 47–55 kohta ja unionin tuomioistuimen tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym., C-222/04, ECLI:EU:C:2006:8, 112 kohta.

188

(189)  Ks. johdanto-osan 110 kappale.

189

(190)  Ks. johdanto-osan 34 kappale.

190

(191)  Analogisesti unionin tuomioistuimen tuomio 14.10.1984, Intermills, 323/82, ECLI:EU:C:1984:345, 11 kohta, jossa todetaan seuraavaa: ”Kantajien itsensä esittämistä tiedoista käy ilmi, että rakenneuudistuksen seurauksena Vallonian hallintoalueella on määräämisvalta sekä Intermills-yhtiössä että kolmessa uudessa teollisuusyrityksessä ja että tuotantolaitosten kolmeen uuteen yritykseen siirtämisen jälkeen Intermills-yhtiö on edelleen niissä osallisena. On siis syytä todeta, että huolimatta siitä, että kolmesta teollisuusyrityksestä kukin on vanhasta Intermills-yhtiöstä erillinen oikeushenkilö, nämä yritykset muodostavat yhtenäisen ryhmän – ainakin Belgian viranomaisten myöntämän tuen kannalta tarkasteltuna [...].”

191

(192)  Ks. johdanto-osan 48 kappale.

192

(193)  SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdassa määrättyjä poikkeuksia, jotka koskevat yksittäisille kuluttajille myönnettävää sosiaalista tukea, tukea luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi sekä tukea tiettyjen Saksan liittotasavallan alueiden talouksille, ei voida soveltaa nyt tarkasteltavassa tapauksessa.

193

(194)  Neuvoston asetus (EU) 2015/1589, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2015, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EUVL L 248, 24.9.2015, s. 9).

194

(195)  Komission asetus (EY) N:o 794/2004, annettu 21 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta (EUVL L 140, 30.4.2004, s. 1).

195

(196)  Menettelyn aloittamispäätöstä koskevat Luxemburgin huomautukset, 104 kohta ja sitä seuraavat kohdat. Luxemburg lainaa yritysverotuksen käytännesääntötyöryhmän neuvostolle antaman kertomuksen 19 kohtaa, jossa todetaan seuraavaa (englanniksi): ”With respect to the Luxembourg tax measure concerning companies engaged in intra-group financing activities the Group discussed the agreed description at the meeting on 17 February 2011. Luxembourg informed the Group that Circular No 164/2 dated 28 January 2011 determines the conditions for providing advance pricing agreements confirming the remuneration of the transactions. At the meeting on 11 April 2011, Luxembourg informed that Group that Circular No 164/2 bis dated 8 April 2011 ensured that advance confirmations granted prior to the entry into force of Circular No 164/2 would cease to be valid by 31 December 2011. With the benefit of this information, the Group agreed that there was no need for this measure to be assessed against the criteria of the Code of Conduct.”

196

(197)  Unionin tuomioistuimen tuomio 20.9.1990, komissio v. Saksan liittotasavalta, C-5/89 P, ECLI:EU:C:1990:320, 17 kohta; unionin tuomioistuimen tuomio 7.3.2002, Italia v. komissio, C-310/99, ECLI:EU:C:2002:143, 104 kohta.

197

(198)  Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.1.1998, Ladbroke Racing v. komissio, T-67/94, ECLI:EU:T:1998:7, 183 kohta; myös unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.8.2003, P&O European Ferries (Vizcaya) SA ja Diputacion Floral de Vizcaya v. komissio, T-116/01 ja T-118/01, ECLI:EU:T:2003:217, 202 kohta.

198

(199)  Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.1.2000, Mehibas Dordtselaan v. komissio, T-290/97, ECLI:EU:T:2000:8, 59 kohta, ja unionin tuomioistuimen tuomio 22.6.2006, Belgia ja Forum 187 ASBL v. komissio, C-182/03 ja C-217/03, ECLI:EU:C:2006:416, 147 kohta.

199

(200)  Ecofin-neuvoston päätelmät veropolitiikasta, hyväksytty 1 päivänä joulukuuta 1997 (EYVL C 2, 6.1.1998, s. 1). Ks. myös seuraavassa osoitteessa olevat asiakirjat: http://ec.europa.eu/taxation_customs/business/company-tax/harmful-tax-competition_en#code_conduct

200

(201)  Vastaavasti julkisasiamies Légerin ratkaisuehdotus 9.2.2006, Belgia ja Forum 187 ASBL v. komissio, C-217/03, ECLI:EU:C:2006:89, 376 kohta.

201

(202)  Joulukuun 14 päivänä 1960 tehdyn taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestöä koskevan konvention ensimmäisessä lisäpöytäkirjassa konvention allekirjoittajat ovat sopineet, että Euroopan komissio osallistuu järjestön toimintaan. Euroopan komission edustajat osallistuvat jäsenten rinnalla OECD:n työohjelmasta käytäviin keskusteluihin ja ovat mukana koko järjestön ja sen eri elinten toiminnassa. Vaikka Euroopan komission osallistuminen on laajempaa kuin pelkän tarkkailijan osallistuminen, komissiolla ei ole äänioikeutta, eikä se osallistu virallisesti neuvoston vahvistettaviksi toimitettavien asiakirjojen hyväksymiseen.

202

(203)  Komission päätös, tehty 11 päivänä heinäkuuta 2001, asia C 47/2001 (ex NN 42/2000) – Saksa: ulkomaisten yhtiöiden valvonta- ja koordinointikeskukset (EYVL C 304, 30.10.2001, s. 2). Päätös 2003/501/EY.

203

(204)  Ks. alaviite 105.

204

(205)  Vaikka kyseessä olisi ”takaisinperimisen mahdottomuus” eikä ”tuen määrän laskemisen vaikeus”.

205

(206)  Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.11.2009, Ranska v. komissio, T-427/04 ja T-17/05, ECLI:EU:T:2009:474, 297 kohta.

206

(207)  Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.11.2009, Ranska v. komissio, T-427/04 ja T-17/05, ECLI:EU:T:2009:474, 299 kohta.

207

(208)  Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen (EYVL C 384, 10.12.1998, s. 3).

208

(209)  Unionin tuomioistuimen tuomio 18.10.2007, komissio v. Ranska, C-441/06, ECLI:EU:C:2007:616, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.

209

(210)  Ks. erityisesti johdanto-osan 308–311 kappale.

210

---

| 22.12.2016 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 351/68 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2016

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 351/68

---

KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2016/2327,

annettu 5 päivänä heinäkuuta 2016,

valtiontuesta SA.19864 – 2014/C (ex 2009/NN54), jonka Belgia on toteuttanut – Brysselin julkisten IRIS-sairaaloiden julkinen rahoitus

(tiedoksiannettu numerolla C(2016) 4051)

(Ainoastaan ranskan- ja hollanninkieliset tekstit ovat todistusvoimaiset)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan (1),

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,

on edellä mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa (2) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

1.   MENETTELY

MENETTELY

| (1) | Komissio vastaanotti 7 päivänä syyskuuta 2005 ja 17 päivänä lokakuuta 2005 päivätyillä kirjeillä, jotka kirjattiin vastaanotetuiksi 12 päivänä syyskuuta 2005 ja 19 päivänä lokakuuta 2005, kantelun, jossa väitetään, että Belgian valtio on myöntänyt vuodesta 1995 lähtien sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta tukea viidelle julkiselle yleissairaalalle (3) (jäljempänä ’IRIS-sairaalat’) (4), jotka kuuluvat Brysselin pääkaupunkialueen IRIS (5)-verkostoon. Kantelun tekivät kaksi yhdistystä (Coordination bruxelloise d'institutions sociales et de santé (CBI) ja Association bruxelloise des institutions de soins privées (ABISP)), jotka edustavat yksityisoikeudellisten oikeushenkilöiden hallinnoimia sairaaloita (jäljempänä ’yksityiset sairaalat’), ja useat näihin yhdistyksiin kuuluvat sairaalat erikseen (6). |
| --- | --- |

(1)

Komissio vastaanotti 7 päivänä syyskuuta 2005 ja 17 päivänä lokakuuta 2005 päivätyillä kirjeillä, jotka kirjattiin vastaanotetuiksi 12 päivänä syyskuuta 2005 ja 19 päivänä lokakuuta 2005, kantelun, jossa väitetään, että Belgian valtio on myöntänyt vuodesta 1995 lähtien sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta tukea viidelle julkiselle yleissairaalalle (3) (jäljempänä ’IRIS-sairaalat’) (4), jotka kuuluvat Brysselin pääkaupunkialueen IRIS (5)-verkostoon. Kantelun tekivät kaksi yhdistystä (Coordination bruxelloise d'institutions sociales et de santé (CBI) ja Association bruxelloise des institutions de soins privées (ABISP)), jotka edustavat yksityisoikeudellisten oikeushenkilöiden hallinnoimia sairaaloita (jäljempänä ’yksityiset sairaalat’), ja useat näihin yhdistyksiin kuuluvat sairaalat erikseen (6).

3

4

5

6

| (2) | Kantelussa keskityttiin seuraaviin väiteryhmiin: i) niitä erityisiä julkisen palvelun tehtäviä, jotka on annettu ainoastaan IRIS-sairaaloille eikä Brysselin yksityisille sairaaloille, ei ole määritelty tai ei ole määritelty riittävän selkeästi ja näitä tehtäviä koskeva toimeksianto puuttuu tai ei ole riittävän selkeä; ii) julkiset viranomaiset korvaavat IRIS-sairaaloiden tappiot; iii) IRIS-sairaaloiden julkisen palvelun tehtäviin liittyvät kustannukset korvataan liiallisesti Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communale -rahastosta (Brysselin kuntien kassojen rahoittamisesta vastaava aluerahasto); iv) IRIS-sairaaloiden julkinen rahoitus ei ole riittävän avointa; ja v) IRIS-sairaaloiden muita tehtäviä kuin sairaalatehtäviä tuetaan ristiin valtiolta sairaalatehtävien hoitamisesta saatavien korvausten kautta (7). |
| --- | --- |

(2)

Kantelussa keskityttiin seuraaviin väiteryhmiin: i) niitä erityisiä julkisen palvelun tehtäviä, jotka on annettu ainoastaan IRIS-sairaaloille eikä Brysselin yksityisille sairaaloille, ei ole määritelty tai ei ole määritelty riittävän selkeästi ja näitä tehtäviä koskeva toimeksianto puuttuu tai ei ole riittävän selkeä; ii) julkiset viranomaiset korvaavat IRIS-sairaaloiden tappiot; iii) IRIS-sairaaloiden julkisen palvelun tehtäviin liittyvät kustannukset korvataan liiallisesti Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communale -rahastosta (Brysselin kuntien kassojen rahoittamisesta vastaava aluerahasto); iv) IRIS-sairaaloiden julkinen rahoitus ei ole riittävän avointa; ja v) IRIS-sairaaloiden muita tehtäviä kuin sairaalatehtäviä tuetaan ristiin valtiolta sairaalatehtävien hoitamisesta saatavien korvausten kautta (7).

7

| (3) | Saatuaan lisätietoja Belgian viranomaisilta komission yksiköt ilmoittivat kantelijoille 10 päivänä tammikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä kannetta koskevat alustavat näkemyksensä (8) ja pyysivät kantelijoita esittämään uusia tietoja, joiden pohjalta yksiköt voisivat tarkistaa alustavaa arviotaan kantelusta – muussa tapauksessa kantelu katsottaisiin peruutetuksi. Saatuaan kantelijalta vastauksen komission yksiköt vahvistivat alustavan arvionsa 10 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyssä kirjeessä. |
| --- | --- |

(3)

Saatuaan lisätietoja Belgian viranomaisilta komission yksiköt ilmoittivat kantelijoille 10 päivänä tammikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä kannetta koskevat alustavat näkemyksensä (8) ja pyysivät kantelijoita esittämään uusia tietoja, joiden pohjalta yksiköt voisivat tarkistaa alustavaa arviotaan kantelusta – muussa tapauksessa kantelu katsottaisiin peruutetuksi. Saatuaan kantelijalta vastauksen komission yksiköt vahvistivat alustavan arvionsa 10 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyssä kirjeessä.

8

| (4) | Kantelijat ilmoittivat myöhemmin komissiolle, että ne olivat nostaneet Euroopan yhteisöjen ensimmäisessä oikeusasteessa (1 päivästä joulukuuta 2009 lähtien ”unionin yleinen tuomioistuin”) kanteen saadakseen kumottua 10 päivänä tammikuuta 2008 päivätyn kirjeen, jonka ne katsoivat komission päätökseksi (9). Kantelijat tekivät niin ikään 20 päivänä kesäkuuta 2008 kantelun 10 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyn komission yksiköiden kirjeen kumoamiseksi (10). Unionin yleinen tuomioistuin keskeytti molemmat oikeudenkäyntimenettelyt 31 päivään lokakuuta 2009 saakka sen jälkeen, kun komissio oli ilmoittanut, että se aikoo tehdä asiassa päätöksen neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (11) mukaisesti. Päätöksen tekoa varten komission yksiköt pyysivät lisätietoja Belgian viranomaisilta sekä kantelijoilta. |
| --- | --- |

(4)

Kantelijat ilmoittivat myöhemmin komissiolle, että ne olivat nostaneet Euroopan yhteisöjen ensimmäisessä oikeusasteessa (1 päivästä joulukuuta 2009 lähtien ”unionin yleinen tuomioistuin”) kanteen saadakseen kumottua 10 päivänä tammikuuta 2008 päivätyn kirjeen, jonka ne katsoivat komission päätökseksi (9). Kantelijat tekivät niin ikään 20 päivänä kesäkuuta 2008 kantelun 10 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyn komission yksiköiden kirjeen kumoamiseksi (10). Unionin yleinen tuomioistuin keskeytti molemmat oikeudenkäyntimenettelyt 31 päivään lokakuuta 2009 saakka sen jälkeen, kun komissio oli ilmoittanut, että se aikoo tehdä asiassa päätöksen neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (11) mukaisesti. Päätöksen tekoa varten komission yksiköt pyysivät lisätietoja Belgian viranomaisilta sekä kantelijoilta.

9

10

11

| (5) | Komissio päätti 28 päivänä lokakuuta 2009 tekemässään päätöksessä (12) (jäljempänä ’komission vuonna 2009 tekemä päätös’, ks. myös 4.1 jakso) olla vastustamatta IRIS-verkoston julkisten sairaaloiden rahoitukseen Brysselin pääkaupunkialueella myönnettyä tukea, koska kyseistä rahoitusta pidettiin yhteismarkkinoille soveltuvana niiden edellytysten perusteella, joista säädetään komission päätöksessä 2005/842/EY v (13) (jäljempänä ’yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskeva vuoden 2005 päätös’), ja suoraan EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan (nykyisin SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta) mukaisena niiden toimeksiantojen osalta, jotka ovat peräisin ajalta ennen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen voimaantuloa 19 päivänä joulukuuta 2005. |
| --- | --- |

(5)

Komissio päätti 28 päivänä lokakuuta 2009 tekemässään päätöksessä (12) (jäljempänä ’komission vuonna 2009 tekemä päätös’, ks. myös 4.1 jakso) olla vastustamatta IRIS-verkoston julkisten sairaaloiden rahoitukseen Brysselin pääkaupunkialueella myönnettyä tukea, koska kyseistä rahoitusta pidettiin yhteismarkkinoille soveltuvana niiden edellytysten perusteella, joista säädetään komission päätöksessä 2005/842/EY v (13) (jäljempänä ’yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskeva vuoden 2005 päätös’), ja suoraan EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan (nykyisin SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta) mukaisena niiden toimeksiantojen osalta, jotka ovat peräisin ajalta ennen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen voimaantuloa 19 päivänä joulukuuta 2005.

12

13

| (6) | Kantelijat nostivat myöhemmin kanteen tämän komission päätöksen kumoamiseksi unionin yleisessä tuomioistuimessa. Unionin yleinen tuomioistuin kumosi komission antaman päätöksen 7 päivänä marraskuuta 2012 asiassa T-137/10 (14) antamallaan tuomiolla (ks. myös 4.2 jakso) ja totesi, että kantelijoiden menettelyllisiä oikeuksia oli loukattu päätöksenteossa. Erityisesti tuomioistuin totesi, että komission olisi tullut epäillä kyseisten toimenpiteiden soveltuvuutta sisämarkkinoille ja ottaa huomioon kantelijoiden soveltuvuudesta esittämät väitteet. Näin ollen tuomioistuin päätteli, että komission tuli aloittaa muodollinen tutkintamenettely kerätäkseen merkitykselliset tiedot, joiden pohjalta kaikkien tarkasteltavien tukitoimenpiteiden soveltuvuus sisämarkkinoille voitaisiin tarkistaa, ja antaa kantelijoille ja muille asianomaisille osapuolille mahdollisuus esittää huomautuksensa kyseisessä menettelyssä (15). |
| --- | --- |

(6)

Kantelijat nostivat myöhemmin kanteen tämän komission päätöksen kumoamiseksi unionin yleisessä tuomioistuimessa. Unionin yleinen tuomioistuin kumosi komission antaman päätöksen 7 päivänä marraskuuta 2012 asiassa T-137/10 (14) antamallaan tuomiolla (ks. myös 4.2 jakso) ja totesi, että kantelijoiden menettelyllisiä oikeuksia oli loukattu päätöksenteossa. Erityisesti tuomioistuin totesi, että komission olisi tullut epäillä kyseisten toimenpiteiden soveltuvuutta sisämarkkinoille ja ottaa huomioon kantelijoiden soveltuvuudesta esittämät väitteet. Näin ollen tuomioistuin päätteli, että komission tuli aloittaa muodollinen tutkintamenettely kerätäkseen merkitykselliset tiedot, joiden pohjalta kaikkien tarkasteltavien tukitoimenpiteiden soveltuvuus sisämarkkinoille voitaisiin tarkistaa, ja antaa kantelijoille ja muille asianomaisille osapuolille mahdollisuus esittää huomautuksensa kyseisessä menettelyssä (15).

14

15

| (7) | Komissio ilmoitti Belgialle 1 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä päättäneensä aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, joka koskee Brysselin julkisten IRIS-sairaaloiden hyväksi toteutettuja julkisia rahoitustoimenpiteitä. |
| --- | --- |

(7)

Komissio ilmoitti Belgialle 1 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä päättäneensä aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, joka koskee Brysselin julkisten IRIS-sairaaloiden hyväksi toteutettuja julkisia rahoitustoimenpiteitä.

| (8) | Menettelyn aloittamisesta annettu komission päätös (jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’) on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (16). Komissio kehotti asianomaisia esittämään toimenpiteitä koskevat huomautuksensa. |
| --- | --- |

(8)

Menettelyn aloittamisesta annettu komission päätös (jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’) on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (16). Komissio kehotti asianomaisia esittämään toimenpiteitä koskevat huomautuksensa.

Euroopan unionin virallisessa lehdessä

16

| (9) | Belgian viranomaiset pyysivät 22 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä lisäaikaa huomautusten esittämiseen menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä, ja komissio hyväksyi pyynnön 23 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Viranomaiset pyysivät uutta lisäaikaa 1 päivänä joulukuuta 2014 lähetetyllä sähköpostilla, ja komissio hyväksyi pyynnön 2 päivänä joulukuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Belgian kuningaskunta esitti 16 päivänä joulukuuta 2014 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä. |
| --- | --- |

(9)

Belgian viranomaiset pyysivät 22 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä lisäaikaa huomautusten esittämiseen menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä, ja komissio hyväksyi pyynnön 23 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Viranomaiset pyysivät uutta lisäaikaa 1 päivänä joulukuuta 2014 lähetetyllä sähköpostilla, ja komissio hyväksyi pyynnön 2 päivänä joulukuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Belgian kuningaskunta esitti 16 päivänä joulukuuta 2014 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä.

| (10) | Komissio vastaanotti huomautukset asianomaisilta osapuolilta (ks. 5 jakso) 15 päivänä joulukuuta 2014, 5 päivänä tammikuuta 2015 ja 9 päivänä tammikuuta 2015. Komissio toimitti nämä huomautukset 13 ja 20 päivänä helmikuuta 2015 päivätyillä kirjeillä edelleen Belgialle, joka sai tilaisuuden vastata niihin. Komissio vastaanotti Belgian huomautukset 13 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin vastaanotetuksi 17 päivänä maaliskuuta 2015. |
| --- | --- |

(10)

Komissio vastaanotti huomautukset asianomaisilta osapuolilta (ks. 5 jakso) 15 päivänä joulukuuta 2014, 5 päivänä tammikuuta 2015 ja 9 päivänä tammikuuta 2015. Komissio toimitti nämä huomautukset 13 ja 20 päivänä helmikuuta 2015 päivätyillä kirjeillä edelleen Belgialle, joka sai tilaisuuden vastata niihin. Komissio vastaanotti Belgian huomautukset 13 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin vastaanotetuksi 17 päivänä maaliskuuta 2015.

| (11) | Näiden tietojen perusteella komissio on arvioinut asian uudelleen ja tulkinnut tietyt seikat eri tavoin kuin arviossa, joka sisältyi kumottuun päätökseen, jonka komissio oli antanut vuonna 2009. |
| --- | --- |

(11)

Näiden tietojen perusteella komissio on arvioinut asian uudelleen ja tulkinnut tietyt seikat eri tavoin kuin arviossa, joka sisältyi kumottuun päätökseen, jonka komissio oli antanut vuonna 2009.

2.   TAUSTA

TAUSTA

| (12) | IRIS-sairaalat toimivat monimutkaisessa lainsäädäntö- ja sääntely-ympäristössä, jonka muotoon useat julkiset viranomaiset ovat vaikuttamassa. Kattavan arvion tekeminen siitä, onko IRIS-sairaaloiden saama julkinen rahoitus valtiontukisääntöjen mukaista, edellyttää ensin lyhyttä kuvausta siitä, miten tämä lainsäädäntö- ja sääntelykehys vaikuttaa IRIS-sairaaloiden toimintaan. Kuvauksessa esitellään CPAS-laki (jonka nojalla IRIS-sairaalat on perustettu), kerrotaan lyhyesti IRIS-sairaaloiden perustamisesta, tarkastellaan lainsäädäntöä ja muita IRIS-sairaaloiden toimintaa säänteleviä asiakirjoja, esitetään lyhyt yleiskatsaus IRIS-sairaaloiden päätoimialoista sekä käydään läpi sovellettavat rahoitusmekanismit. |
| --- | --- |

(12)

IRIS-sairaalat toimivat monimutkaisessa lainsäädäntö- ja sääntely-ympäristössä, jonka muotoon useat julkiset viranomaiset ovat vaikuttamassa. Kattavan arvion tekeminen siitä, onko IRIS-sairaaloiden saama julkinen rahoitus valtiontukisääntöjen mukaista, edellyttää ensin lyhyttä kuvausta siitä, miten tämä lainsäädäntö- ja sääntelykehys vaikuttaa IRIS-sairaaloiden toimintaan. Kuvauksessa esitellään CPAS-laki (jonka nojalla IRIS-sairaalat on perustettu), kerrotaan lyhyesti IRIS-sairaaloiden perustamisesta, tarkastellaan lainsäädäntöä ja muita IRIS-sairaaloiden toimintaa säänteleviä asiakirjoja, esitetään lyhyt yleiskatsaus IRIS-sairaaloiden päätoimialoista sekä käydään läpi sovellettavat rahoitusmekanismit.

2.1   Oikeus sosiaaliapuun ja CPAS-laki

Oikeus sosiaaliapuun ja CPAS-laki

| (13) | Oikeus sosiaaliapuun turvataan Belgian perustuslaissa. Erityisesti Belgian perustuslain 23 §:ssä säädetään seuraavaa:

  ”Jokaisella on oikeus ihmisarvoiseen elämään. Siksi 134 §:ssä tarkoitetuissa laeissa, määräyksissä tai säännöissä taataan taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset oikeudet – ja otetaan huomioon niihin liittyvät velvollisuudet – ja määritellään edellytykset niiden käyttämiselle. Tällaisia oikeuksia ovat muun muassa seuraavat:
  [...]






  2o | oikeus sosiaaliturvaan, terveydenhoitoon ja sosiaali-, lääkintä- ja oikeusapuun.” |
| --- | --- | --- |

(13)

Oikeus sosiaaliapuun turvataan Belgian perustuslaissa. Erityisesti Belgian perustuslain 23 §:ssä säädetään seuraavaa:

”Jokaisella on oikeus ihmisarvoiseen elämään. Siksi 134 §:ssä tarkoitetuissa laeissa, määräyksissä tai säännöissä taataan taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset oikeudet – ja otetaan huomioon niihin liittyvät velvollisuudet – ja määritellään edellytykset niiden käyttämiselle. Tällaisia oikeuksia ovat muun muassa seuraavat:

[...]

2o

o

| (14) | Kansalaisten sosiaaliavun saantia säännellään käytännössä ensisijaisesti 8 päivänä heinäkuuta 1976 säädetyllä orgaanisella lailla (17) (jäljempänä ’CPAS-laki’), jonka nojalla perustettiin julkiset sosiaalikeskukset (centres publics d'action sociale, jäljempänä ’CPAS-keskukset’). CPAS-keskukset ovat julkisia elimiä, joilla on oikeushenkilöllisyys ja joilla on toimipiste jokaisessa Belgian kunnassa. CPAS-keskuksia hallinnoi lautakunta, jonka jäsenet valitsee kunkin kunnan kunnanvaltuusto. CPAS-lain 1 artiklassa todetaan seuraavaa:

  ”Jokaisella on oikeus sosiaaliapuun. Tällaisen avun tarkoituksena on antaa kaikille mahdollisuus ihmisarvoiseen elämään. CPAS-keskukset perustetaan tällaisen avun antamiseksi tässä laissa asetettujen edellytysten mukaisesti.” |
| --- | --- |

(14)

Kansalaisten sosiaaliavun saantia säännellään käytännössä ensisijaisesti 8 päivänä heinäkuuta 1976 säädetyllä orgaanisella lailla (17) (jäljempänä ’CPAS-laki’), jonka nojalla perustettiin julkiset sosiaalikeskukset (centres publics d'action sociale, jäljempänä ’CPAS-keskukset’). CPAS-keskukset ovat julkisia elimiä, joilla on oikeushenkilöllisyys ja joilla on toimipiste jokaisessa Belgian kunnassa. CPAS-keskuksia hallinnoi lautakunta, jonka jäsenet valitsee kunkin kunnan kunnanvaltuusto. CPAS-lain 1 artiklassa todetaan seuraavaa:

17

”Jokaisella on oikeus sosiaaliapuun. Tällaisen avun tarkoituksena on antaa kaikille mahdollisuus ihmisarvoiseen elämään. CPAS-keskukset perustetaan tällaisen avun antamiseksi tässä laissa asetettujen edellytysten mukaisesti.”

| (15) | Käytännössä CPAS-keskukset antavat sosiaaliapua henkilöille, joiden omat varat eivät yksin riitä ihmisarvon mukaiseen elämiseen ja jotka eivät voi saada muita sosiaaliturvaetuuksia (esimerkiksi työttömyysetuuksia). Näiltä osin CPAS-lain 57 §:n 1 kohdassa säädetään, että CPAS-keskusten tehtävänä on antaa yksilöille ja perheille se apu, joka yhteisön kuuluu antaa, ja tätä apua kuvaillaan seuraavasti:

  ”Avun ei pidä olla vain lievittävää ja parantavaa vaan myös ennalta ehkäisevää. Sen tulee kannustaa avunsaajia sosiaaliseen osallistumiseen. Apu voi olla aineellista, sosiaalista, lääkinnällistä, lääkinnällis-sosiaalista tai psykologista.” |
| --- | --- |

(15)

Käytännössä CPAS-keskukset antavat sosiaaliapua henkilöille, joiden omat varat eivät yksin riitä ihmisarvon mukaiseen elämiseen ja jotka eivät voi saada muita sosiaaliturvaetuuksia (esimerkiksi työttömyysetuuksia). Näiltä osin CPAS-lain 57 §:n 1 kohdassa säädetään, että CPAS-keskusten tehtävänä on antaa yksilöille ja perheille se apu, joka yhteisön kuuluu antaa, ja tätä apua kuvaillaan seuraavasti:

”Avun ei pidä olla vain lievittävää ja parantavaa vaan myös ennalta ehkäisevää. Sen tulee kannustaa avunsaajia sosiaaliseen osallistumiseen. Apu voi olla aineellista, sosiaalista, lääkinnällistä, lääkinnällis-sosiaalista tai psykologista.”

| (16) | Kaikilla CPAS-keskuksilla on velvollisuus antaa sosiaaliapua yksilöille ja perheille, mutta keskukset voivat käyttää tiettyä harkintavaltaa siinä, miten tämä apu annetaan. Tarkemmin sanoen CPAS-keskus voi antaa apua seuraavilla tavoilla:






  — | keskus voi itse antaa apua suoraan, |
| --- | --- | --- |

(16)

Kaikilla CPAS-keskuksilla on velvollisuus antaa sosiaaliapua yksilöille ja perheille, mutta keskukset voivat käyttää tiettyä harkintavaltaa siinä, miten tämä apu annetaan. Tarkemmin sanoen CPAS-keskus voi antaa apua seuraavilla tavoilla:

—

keskus voi itse antaa apua suoraan,

| — | tai se voi antaa apua perustamiensa laitosten tai palveluyksiköiden kautta (CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan, 79 §:n ja 118 §:n nojalla), ”jos se on tarpeen ja olemassa olevassa järjestelmässä asianmukaista” (ks. myös johdanto-osan 19 kappale); tässä tapauksessa kyseisen laitoksen tai palveluyksikön perustavan CPAS-keskuksen on niin ikään määriteltävä tämän laitoksen tai palveluyksikön tarkoitus; kaikki sosiaaliset velvollisuudet, jotka CPAS-keskus siirtää laitokselle tai palveluyksikölle, on näin ollen täytettävä tämän tarkoituksen mukaisesti; |
| --- | --- |

—

tai se voi antaa apua perustamiensa laitosten tai palveluyksiköiden kautta (CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan, 79 §:n ja 118 §:n nojalla), ”jos se on tarpeen ja olemassa olevassa järjestelmässä asianmukaista” (ks. myös johdanto-osan 19 kappale); tässä tapauksessa kyseisen laitoksen tai palveluyksikön perustavan CPAS-keskuksen on niin ikään määriteltävä tämän laitoksen tai palveluyksikön tarkoitus; kaikki sosiaaliset velvollisuudet, jotka CPAS-keskus siirtää laitokselle tai palveluyksikölle, on näin ollen täytettävä tämän tarkoituksen mukaisesti;

| — | tai se voi antaa apua sellaisten laitosten tai palveluyksiköiden kautta, joiden kanssa se tekee yhteistyötä (CPAS-lain 61 §); tässä tapauksessa laitosten tai palveluyksiköiden perustaja voi olla jompikumpi seuraavista:






  — | CPAS-keskus itse (ks. edellä oleva luetelmakohta); |
| --- | --- | --- |

—

tai se voi antaa apua sellaisten laitosten tai palveluyksiköiden kautta, joiden kanssa se tekee yhteistyötä (CPAS-lain 61 §); tässä tapauksessa laitosten tai palveluyksiköiden perustaja voi olla jompikumpi seuraavista:

—

CPAS-keskus itse (ks. edellä oleva luetelmakohta);

| — | tai kolmas osapuoli, joka on tällöin myös määrittänyt laitoksen tarkoituksen. |
| --- | --- |

—

tai kolmas osapuoli, joka on tällöin myös määrittänyt laitoksen tarkoituksen.

| (17) | Kahdessa viimeksi mainitussa tapauksessa CPAS-keskus siirtää sosiaaliavun antamisvelvoitteensa (osan siitä) vain siltä osin kuin velvoite on yhdenmukainen yhteistyölaitoksen tarkoituksen kanssa. Yhtäältä CPAS-keskus määrää perustamiensa laitosten tarkoituksen. Toisaalta taas, kun on kyse laitoksista, jotka ovat kolmansien osapuolten täydessä hallinnassa, laitosten tarkoitus rajoittaa harjoitettavaa yhteistyötä. |
| --- | --- |

(17)

Kahdessa viimeksi mainitussa tapauksessa CPAS-keskus siirtää sosiaaliavun antamisvelvoitteensa (osan siitä) vain siltä osin kuin velvoite on yhdenmukainen yhteistyölaitoksen tarkoituksen kanssa. Yhtäältä CPAS-keskus määrää perustamiensa laitosten tarkoituksen. Toisaalta taas, kun on kyse laitoksista, jotka ovat kolmansien osapuolten täydessä hallinnassa, laitosten tarkoitus rajoittaa harjoitettavaa yhteistyötä.

| (18) | CPAS-keskuksille asetettu oikeudellinen velvollisuus antaa aineellista, sosiaalista, lääkinnällistä, lääkinnällis-sosiaalista taikka psykologista sosiaaliapua on sama riippumatta siitä, antavatko ne kyseisen avun itse suoraan vai perustamiensa laitosten tai yhteistyölaitosten kautta. CPAS-lain 57 artiklassa tällaisen avun antamisvelvollisuus asetetaan kaikissa tapauksissa (yksinomaan) CPAS-keskuksille. Tapauksissa, joissa velvollisuus siirretään, kyse on tämän velvollisuuden täyttämiseksi toteutettavista järjestelyistä, jotka eivät vapauta CPAS-keskusta vastuusta varmistaa, että tämä velvollisuus täytetään – ja että se täytetään myös vastaisuudessa. |
| --- | --- |

(18)

CPAS-keskuksille asetettu oikeudellinen velvollisuus antaa aineellista, sosiaalista, lääkinnällistä, lääkinnällis-sosiaalista taikka psykologista sosiaaliapua on sama riippumatta siitä, antavatko ne kyseisen avun itse suoraan vai perustamiensa laitosten tai yhteistyölaitosten kautta. CPAS-lain 57 artiklassa tällaisen avun antamisvelvollisuus asetetaan kaikissa tapauksissa (yksinomaan) CPAS-keskuksille. Tapauksissa, joissa velvollisuus siirretään, kyse on tämän velvollisuuden täyttämiseksi toteutettavista järjestelyistä, jotka eivät vapauta CPAS-keskusta vastuusta varmistaa, että tämä velvollisuus täytetään – ja että se täytetään myös vastaisuudessa.

| (19) | Vaatimukset, joita sovelletaan silloin, kun CPAS-keskus haluaa perustaa laitoksen tai palveluyksikön (kuten sairaalan), jolla on tarkoitus toteuttaa CPAS-keskuksen sosiaaliavun antamista koskeva tehtävä (osa siitä), esitetään CPAS-lain 60 §:n 6 kohdassa:

  ”Jos se on tarpeen ja olemassa olevassa järjestelmässä asianmukaista, CPAS-keskusten tulee perustaa, kehittää ja hallita laitoksia ja palveluyksiköitä, joilla on sosiaalisia, parantavia ja ennalta ehkäiseviä tehtäviä.
  Laitoksen taikka palveluyksikön perustamis- tai kehittämistarpeen tulee perustua asiakirjanäyttöön, muiden muassa seuraaviin asiakirjoihin: arvio kunnan ja/tai alueen tarpeista ja vastaavista jo toiminnassa olevista laitoksista tai palveluyksiköistä, kuvaus laitoksen tai palveluyksikön toiminnasta, tarkka arvio omakustannushinnasta ja hankkeeseen liittyvistä menoista, ja, jos mahdollista, tiedot, joiden avulla laitosta tai palveluyksikköä voidaan verrata vastaaviin laitoksiin tai palveluyksiköihin.
  Päätös sellaisten laitosten tai palveluyksiköiden perustamisesta tai kehittämisestä, joille saatetaan antaa investointi- taikka toimintatukia, voidaan tehdä vain sellaisten asiakirjojen perusteella, joista käy ilmi, että ne edellytykset, joista orgaanisessa laissa tai näiden tukien myöntämistä koskevissa asetuksissa säädetään, tulevat täyttymään.
  Muilta julkisilta viranomaisilta hankittavien lupien ohella päätökselle laitoksen tai palveluyksikön perustamisesta tai kehittämisestä on saatava kunnanvaltuuston hyväksyntä heti, jos päätös voi sisältää kunnan talousarviosta maksettavia osuuksia tai lisäyksiä talousarvioon.” |
| --- | --- |

(19)

Vaatimukset, joita sovelletaan silloin, kun CPAS-keskus haluaa perustaa laitoksen tai palveluyksikön (kuten sairaalan), jolla on tarkoitus toteuttaa CPAS-keskuksen sosiaaliavun antamista koskeva tehtävä (osa siitä), esitetään CPAS-lain 60 §:n 6 kohdassa:

”Jos se on tarpeen ja olemassa olevassa järjestelmässä asianmukaista, CPAS-keskusten tulee perustaa, kehittää ja hallita laitoksia ja palveluyksiköitä, joilla on sosiaalisia, parantavia ja ennalta ehkäiseviä tehtäviä.

Laitoksen taikka palveluyksikön perustamis- tai kehittämistarpeen tulee perustua asiakirjanäyttöön, muiden muassa seuraaviin asiakirjoihin: arvio kunnan ja/tai alueen tarpeista ja vastaavista jo toiminnassa olevista laitoksista tai palveluyksiköistä, kuvaus laitoksen tai palveluyksikön toiminnasta, tarkka arvio omakustannushinnasta ja hankkeeseen liittyvistä menoista, ja, jos mahdollista, tiedot, joiden avulla laitosta tai palveluyksikköä voidaan verrata vastaaviin laitoksiin tai palveluyksiköihin.

Päätös sellaisten laitosten tai palveluyksiköiden perustamisesta tai kehittämisestä, joille saatetaan antaa investointi- taikka toimintatukia, voidaan tehdä vain sellaisten asiakirjojen perusteella, joista käy ilmi, että ne edellytykset, joista orgaanisessa laissa tai näiden tukien myöntämistä koskevissa asetuksissa säädetään, tulevat täyttymään.

Muilta julkisilta viranomaisilta hankittavien lupien ohella päätökselle laitoksen tai palveluyksikön perustamisesta tai kehittämisestä on saatava kunnanvaltuuston hyväksyntä heti, jos päätös voi sisältää kunnan talousarviosta maksettavia osuuksia tai lisäyksiä talousarvioon.”

| (20) | CPAS-lain 57 §:ssä määriteltyyn velvollisuuteen antaa yksilöille ja perheille (sosiaalista, lääkinnällistä, lääkinnällis-sosiaalista tai psykologista) apua liittyvät seuraavat piirteet:






  — | Velvollisuus on yleinen: Apua on annettava tuensaajan ideologisista, filosofisista tai uskonnollisista vakaumuksista riippumatta (CPAS-lain 59 §) ja riippumatta henkilön mahdollisesta varattomuudesta. CPAS-keskusten erityisenä tarkoituksena on auttaa vähävaraisia henkilöitä. Näin ollen CPAS-keskuksilla on velvollisuus antaa apua kaikille, ja jos keskus perustaa laitoksen tai palveluyksikön hoitamaan sen tehtävää, kyseisellä laitoksella tai palveluyksiköllä on väistämättä sama velvollisuus. |
| --- | --- | --- |

(20)

CPAS-lain 57 §:ssä määriteltyyn velvollisuuteen antaa yksilöille ja perheille (sosiaalista, lääkinnällistä, lääkinnällis-sosiaalista tai psykologista) apua liittyvät seuraavat piirteet:

—

Velvollisuus on yleinen: Apua on annettava tuensaajan ideologisista, filosofisista tai uskonnollisista vakaumuksista riippumatta (CPAS-lain 59 §) ja riippumatta henkilön mahdollisesta varattomuudesta. CPAS-keskusten erityisenä tarkoituksena on auttaa vähävaraisia henkilöitä. Näin ollen CPAS-keskuksilla on velvollisuus antaa apua kaikille, ja jos keskus perustaa laitoksen tai palveluyksikön hoitamaan sen tehtävää, kyseisellä laitoksella tai palveluyksiköllä on väistämättä sama velvollisuus.

| — | Velvollisuudelle ei ole aikarajaa: Apua on annettava niin kauan kuin sille on sosiaalista tarvetta. CPAS-keskuksilla on näin ollen velvollisuus varmistaa avun jatkuvuus ja siten myös avun antamisesta vastaavan laitoksen tai palveluyksikön toiminnan jatkuvuus. |
| --- | --- |

—

Velvollisuudelle ei ole aikarajaa: Apua on annettava niin kauan kuin sille on sosiaalista tarvetta. CPAS-keskuksilla on näin ollen velvollisuus varmistaa avun jatkuvuus ja siten myös avun antamisesta vastaavan laitoksen tai palveluyksikön toiminnan jatkuvuus.

| (21) | Kuntien itsemääräämisoikeuden periaatteen mukaisesti kunkin kunnan CPAS-keskukset päättävät itsenäisesti – CPAS-lakia noudattaen – siitä, millä tavoin ne voivat parhaiten täyttää sosiaaliavun (myös lääkinnällisen avun) antamista koskevan velvollisuutensa. Perustuslaissa tehty valinta sosiaaliavun järjestämisestä kuntatasolla perustuu niin ikään haluun ja tarpeeseen toteuttaa sosiaalista avustuspolitiikkaa mahdollisimman lähellä väestöä. Kun CPAS-keskus päättää perustaa parantavan terveydenhuoltolaitoksen vastatakseen paikallisen väestön terveydenhuollon tarpeisiin, näin perustettua laitosta säännellään sekä CPAS-lailla että sairaaloita koskevalla liittovaltion sääntelykehyksellä (kehyksen osalta ks. johdanto-osan 32 kappale), jota sovelletaan kaikkiin sairaaloihin (julkisiin tai yksityisiin) sairaaloiden asemasta riippumatta ja jolla varmistetaan, että koko maassa on yhteinen organisatorinen järjestelmä. Yksityisistä sairaaloista poiketen CPAS-keskusten perustamien sairaaloiden, kuten IRIS-sairaaloiden, päätarkoituksena on kuitenkin aina sosiaaliavun antaminen. IRIS-sairaaloita koskevista sosiaaliavun antamisvelvollisuuksista (ks. myös 7.3.4.1 jakso) määrätään tarkasti IRIS-sairaaloiden ohjesäännöissä ja IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa CPAS-lain (erityisesti lain 120 ja 135 d §:n) vaatimusten mukaisesti. |
| --- | --- |

(21)

Kuntien itsemääräämisoikeuden periaatteen mukaisesti kunkin kunnan CPAS-keskukset päättävät itsenäisesti – CPAS-lakia noudattaen – siitä, millä tavoin ne voivat parhaiten täyttää sosiaaliavun (myös lääkinnällisen avun) antamista koskevan velvollisuutensa. Perustuslaissa tehty valinta sosiaaliavun järjestämisestä kuntatasolla perustuu niin ikään haluun ja tarpeeseen toteuttaa sosiaalista avustuspolitiikkaa mahdollisimman lähellä väestöä. Kun CPAS-keskus päättää perustaa parantavan terveydenhuoltolaitoksen vastatakseen paikallisen väestön terveydenhuollon tarpeisiin, näin perustettua laitosta säännellään sekä CPAS-lailla että sairaaloita koskevalla liittovaltion sääntelykehyksellä (kehyksen osalta ks. johdanto-osan 32 kappale), jota sovelletaan kaikkiin sairaaloihin (julkisiin tai yksityisiin) sairaaloiden asemasta riippumatta ja jolla varmistetaan, että koko maassa on yhteinen organisatorinen järjestelmä. Yksityisistä sairaaloista poiketen CPAS-keskusten perustamien sairaaloiden, kuten IRIS-sairaaloiden, päätarkoituksena on kuitenkin aina sosiaaliavun antaminen. IRIS-sairaaloita koskevista sosiaaliavun antamisvelvollisuuksista (ks. myös 7.3.4.1 jakso) määrätään tarkasti IRIS-sairaaloiden ohjesäännöissä ja IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa CPAS-lain (erityisesti lain 120 ja 135 d §:n) vaatimusten mukaisesti.

| (22) | CPAS-lain 106 §:n nojalla kuntien tulee lisäksi kattaa CPAS-keskustensa alijäämät silloin, kun keskuksilla ei ole riittäviä varoja sosiaaliavun antamisvelvoitteen täyttämisestä aiheutuvien menojen kattamiseen. |
| --- | --- |

(22)

CPAS-lain 106 §:n nojalla kuntien tulee lisäksi kattaa CPAS-keskustensa alijäämät silloin, kun keskuksilla ei ole riittäviä varoja sosiaaliavun antamisvelvoitteen täyttämisestä aiheutuvien menojen kattamiseen.

2.2   IRIS-sairaaloiden perustaminen

IRIS-sairaaloiden perustaminen

| (23) | Kuten edellä on selostettu (ks. johdanto-osan 15 kappale), CPAS-keskusten antama sosiaaliapu kattaa lääkinnällisen ja lääkinnällis-sosiaalisen avun ja voi olla luonteeltaan sekä ennalta ehkäisevää että parantavaa. Tällainen apu voidaan antaa seuraavilla tavoilla: i) CPAS-keskus voi antaa avun suoraan, ii) apu voidaan antaa kolmannen osapuolen (kuten yksityisen sairaalan) kautta sen itsenäistä oikeudellista asemaa kunnioittaen, tai iii) CPAS-keskus voi perustaa laitoksen tai palveluyksikön suorittamaan osan keskuksen tehtävästä (joka määritellään laitoksen tai palveluyksikön ohjesäännöissä ja IRIS-sairaaloiden osalta myös IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa (ks. johdanto-osan 16 ja 21 kappale)), jos CPAS-keskus haluaa erityisesti valvoa tavoitteiden saavuttamiseen käytettäviä keinoja. Toteuttaakseen tehtävänsä lääkinnällisen avun alalla CPAS-keskukset ovat perustaneet useisiin Belgian kaupunkeihin ja kuntiin sairaaloita, joita ne yhä (yhteistyössä) hallinnoivat. |
| --- | --- |

(23)

Kuten edellä on selostettu (ks. johdanto-osan 15 kappale), CPAS-keskusten antama sosiaaliapu kattaa lääkinnällisen ja lääkinnällis-sosiaalisen avun ja voi olla luonteeltaan sekä ennalta ehkäisevää että parantavaa. Tällainen apu voidaan antaa seuraavilla tavoilla: i) CPAS-keskus voi antaa avun suoraan, ii) apu voidaan antaa kolmannen osapuolen (kuten yksityisen sairaalan) kautta sen itsenäistä oikeudellista asemaa kunnioittaen, tai iii) CPAS-keskus voi perustaa laitoksen tai palveluyksikön suorittamaan osan keskuksen tehtävästä (joka määritellään laitoksen tai palveluyksikön ohjesäännöissä ja IRIS-sairaaloiden osalta myös IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa (ks. johdanto-osan 16 ja 21 kappale)), jos CPAS-keskus haluaa erityisesti valvoa tavoitteiden saavuttamiseen käytettäviä keinoja. Toteuttaakseen tehtävänsä lääkinnällisen avun alalla CPAS-keskukset ovat perustaneet useisiin Belgian kaupunkeihin ja kuntiin sairaaloita, joita ne yhä (yhteistyössä) hallinnoivat.

| (24) | Aikaisemmin kyseessä olevien kuuden Brysselin kunnan (18) CPAS-keskukset ovat antaneet itse luonteeltaan lääkinnällistä ja sosiaalis-lääketieteellistä sosiaaliapua kahdeksassa eri toimipaikassa toimineissa kahdeksassa julkisessa sairaalassa (19). CPAS-keskukset hallinnoivat näitä sairaaloita suoraan, eikä sairaaloilla ollut oikeushenkilöllisyyttä. Näin ollen oli selvää, että nämä sairaalat auttoivat osaltaan CPAS-keskuksia täyttämään sosiaaliavun antamista koskevan velvollisuuden. Brysselin julkiset viranomaiset totesivat kuitenkin 1990-luvun alkupuoliskolla, että näiden sairaaloiden rakenteelliset alijäämät vaaransivat niiden toiminnan jatkuvuuden. Varmistaakseen Brysselin julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden ja elinkelpoisuuden (Belgian viranomaiset käyttävät tästä termiä pérennité) viranomaiset päättivät uudistaa sairaaloiden rakenteen. |
| --- | --- |

(24)

Aikaisemmin kyseessä olevien kuuden Brysselin kunnan (18) CPAS-keskukset ovat antaneet itse luonteeltaan lääkinnällistä ja sosiaalis-lääketieteellistä sosiaaliapua kahdeksassa eri toimipaikassa toimineissa kahdeksassa julkisessa sairaalassa (19). CPAS-keskukset hallinnoivat näitä sairaaloita suoraan, eikä sairaaloilla ollut oikeushenkilöllisyyttä. Näin ollen oli selvää, että nämä sairaalat auttoivat osaltaan CPAS-keskuksia täyttämään sosiaaliavun antamista koskevan velvollisuuden. Brysselin julkiset viranomaiset totesivat kuitenkin 1990-luvun alkupuoliskolla, että näiden sairaaloiden rakenteelliset alijäämät vaaransivat niiden toiminnan jatkuvuuden. Varmistaakseen Brysselin julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden ja elinkelpoisuuden (Belgian viranomaiset käyttävät tästä termiä pérennité) viranomaiset päättivät uudistaa sairaaloiden rakenteen.

18

19

| (25) | Ensimmäinen askel rakenneuudistushankkeessa otettiin 19 päivänä toukokuuta 1994, jolloin Belgian liittohallitus, Brysselin pääkaupunkialue ja Brysselin hallintoalueen yhteisistä asioista vastaava komissio Commission Communautaire commune allekirjoittivat yhteistyösopimuksen sairaalatoiminnan alalla. Sopimuksessa päätettiin rakenneuudistussopimuksen täytäntöönpanosta julkisten ja paikallisten sairaalapalveluiden jatkuvuuden varmistamiseksi. Yhteistyösopimuksen 2 artiklassa todetaan seuraavaa:

  ”Tämän rakenneuudistussopimuksen on täytettävä seuraavat edellytykset:






  1. | Sen on yhtäältä taattava julkisten sairaaloiden erityisen luonteen säilyminen muiden muassa oikeudellisilla rakenteilla ja koordinoinnilla, joilla varmistetaan, että julkisella sektorilla on määräävä asema hallintoelimissä ja päätöksentekomenettelyissä, ja sen on toisaalta turvattava paikallistason edustus lisäämällä suoraan valittujen jäsenten osuutta hallintoelimissä (20).” |
| --- | --- | --- |

(25)

Ensimmäinen askel rakenneuudistushankkeessa otettiin 19 päivänä toukokuuta 1994, jolloin Belgian liittohallitus, Brysselin pääkaupunkialue ja Brysselin hallintoalueen yhteisistä asioista vastaava komissio Commission Communautaire commune allekirjoittivat yhteistyösopimuksen sairaalatoiminnan alalla. Sopimuksessa päätettiin rakenneuudistussopimuksen täytäntöönpanosta julkisten ja paikallisten sairaalapalveluiden jatkuvuuden varmistamiseksi. Yhteistyösopimuksen 2 artiklassa todetaan seuraavaa:

”Tämän rakenneuudistussopimuksen on täytettävä seuraavat edellytykset:

1.

Sen on yhtäältä taattava julkisten sairaaloiden erityisen luonteen säilyminen muiden muassa oikeudellisilla rakenteilla ja koordinoinnilla, joilla varmistetaan, että julkisella sektorilla on määräävä asema hallintoelimissä ja päätöksentekomenettelyissä, ja sen on toisaalta turvattava paikallistason edustus lisäämällä suoraan valittujen jäsenten osuutta hallintoelimissä (20).”

julkisten sairaaloiden erityisen luonteen säilyminen

joilla varmistetaan, että julkisella sektorilla on määräävä asema hallintoelimissä

paikallistason edustus lisäämällä suoraan valittujen jäsenten osuutta

20

| (26) | Yhteistyösopimuksen johdanto-osassa todetaan tältä osin seuraavaa:

  ”Osapuolet katsovat, että julkisten sairaaloiden talouden alijäämä on kasvanut Brysselin pääkaupunkialueella huolestuttavan suureksi.
  Useista rakenneuudistussuunnitelmista huolimatta näiden laitosten talouden tasapainotila on hyvin hauras ja rasittaa siten kuntien talousarvioita rakenteellisella velalla.
  Osapuolet katsovat, että tässä tilanteessa on tuettava sellaisten mekanismien luomista, joilla mahdollistetaan koordinointi ja yhteistyö niiden kuntien ja CPAS-keskusten sekä [CPAS-lain] XII luvun mukaisesti perustettujen yhdistysten välillä, jotka vastaavat julkisten sairaaloiden toiminnasta Brysselin pääkaupunkialueella.
  Osapuolet katsovat, että tällaisilla koordinointi- ja yhteistyömekanismeilla voidaan varmistaa julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuus parantamalla edellytyksiä synergioihin laitteiden ja infrastruktuurin sekä sairaaloiden hallinnointi- ja kehittämisresurssien alalla ja edistää kuntien talousarvioiden alijäämän tasoittamista
  Osapuolet katsovat, että tällä sopimuksella ei pyritä millään tavoin muuttamaan sairaaloiden rahoitusta koskevia sääntöjä vaan sen ainoana tarkoituksena on tasoittaa rakenteellista alijäämää, joka haittaa CPAS-keskusten ja kuntien toimintaa”
   (21). |
| --- | --- |

(26)

Yhteistyösopimuksen johdanto-osassa todetaan tältä osin seuraavaa:

”Osapuolet katsovat, että julkisten sairaaloiden talouden alijäämä on kasvanut Brysselin pääkaupunkialueella huolestuttavan suureksi.

Useista rakenneuudistussuunnitelmista huolimatta näiden laitosten talouden tasapainotila on hyvin hauras ja rasittaa siten kuntien talousarvioita rakenteellisella velalla.

Osapuolet katsovat, että tässä tilanteessa on tuettava sellaisten mekanismien luomista, joilla mahdollistetaan koordinointi ja yhteistyö niiden kuntien ja CPAS-keskusten sekä [CPAS-lain] XII luvun mukaisesti perustettujen yhdistysten välillä, jotka vastaavat julkisten sairaaloiden toiminnasta Brysselin pääkaupunkialueella.

Osapuolet katsovat, että tällaisilla koordinointi- ja yhteistyömekanismeilla voidaan varmistaa julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuus parantamalla edellytyksiä synergioihin laitteiden ja infrastruktuurin sekä sairaaloiden hallinnointi- ja kehittämisresurssien alalla ja edistää kuntien talousarvioiden alijäämän tasoittamista

voidaan varmistaa julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuus

Osapuolet katsovat, että tällä sopimuksella ei pyritä millään tavoin muuttamaan sairaaloiden rahoitusta koskevia sääntöjä vaan sen ainoana tarkoituksena on tasoittaa rakenteellista alijäämää, joka haittaa CPAS-keskusten ja kuntien toimintaa”
   (21).

21

| (27) | Tämän pohjalta Brysselin Commission Communautaire commune hyväksyi 22 päivänä joulukuuta 1995 asetuksen (Ordonnance), jolla Brysselin pääkaupunkialueella sovellettavaan versioon CPAS-laista sisällytettiin XII a luku. Asetuksen valmisteluasiakirjoissa (22) viitataan 19 päivänä toukokuuta 1994 tehtyyn yhteistyösopimukseen (ks. johdanto-osan 25 kappale), jonka päätavoitteena on taata ehdotetun rakenneuudistuksen avulla Brysselin julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuus (pérennité) (23). |
| --- | --- |

(27)

Tämän pohjalta Brysselin Commission Communautaire commune hyväksyi 22 päivänä joulukuuta 1995 asetuksen (Ordonnance), jolla Brysselin pääkaupunkialueella sovellettavaan versioon CPAS-laista sisällytettiin XII a luku. Asetuksen valmisteluasiakirjoissa (22) viitataan 19 päivänä toukokuuta 1994 tehtyyn yhteistyösopimukseen (ks. johdanto-osan 25 kappale), jonka päätavoitteena on taata ehdotetun rakenneuudistuksen avulla Brysselin julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuus (pérennité) (23).

22

23

| (28) | Rakenneuudistuksen keskeiset osatekijät olivat seuraavat:






  — | CPAS-keskukset luopuivat julkisten sairaaloidensa suorasta hallinnoinnista ja siirsivät vastuun siitä vastaperustetuille oikeushenkilöille (niin sanotut ”XII luvun yhdistykset”), jotka CPAS-keskukset olivat perustaneet (yhdessä asianomaisen kunnan tai kuntien, sairaaloiden lääkäreitä edustavien yhdistysten ja tarvittaessa Université Libre de Bruxelles -yliopiston ja/tai Vrije Universiteit Brussel -yliopiston kanssa).
  Näin menetellessään CPAS-keskukset luopuivat alkuperäisestä ratkaisustaan, jonka mukaisesti ne olivat aiemmin itse hallinnoineet omia sairaaloitaan. CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan ja 118 §:n mahdollistamalla tavalla (ks. johdanto-osan 19 kappale) CPAS-keskukset päättivät perustaa yhdistyksen, jonka kautta ne antaisivat yhteisölle lääkinnällistä ja lääkinnällis-sosiaalista apua.
  Tämän seurauksena silloiset Brysselin julkiset sairaalat asetettiin selvitystilaan, ja niiden toiminnot siirrettiin kahdeksalle paikalliselle sairaalayhdistykselle, jotka oli perustettu CPAS-lain XII luvun nojalla. Näin IRIS-sairaaloista tuli oikeudellisesti ja taloudellisesti riippumattomia (24)
  1 päivänä tammikuuta 1996. Perustetut kahdeksan sairaalayhdistystä olivat seuraavat: CHU Brugmann – HUDERF, CH Brien, CHU Saint-Pierre (CHU-SP), CH Etterbeek-Ixelles, CH Baron Lambert, CH Bracops, CH Molière ja Institut Bordet (IB).
  Nämä kahdeksan sairaalaa ryhmiteltiin tämän jälkeen uudelleen niin, että sairaalatoiminta kuitenkin jatkui kaikissa toimipaikoissa, nykyisiin viiteen IRIS-sairaalaan seuraavassa kuvatulla tavalla. CHU Brugmann (CHU-B) ja Kuningatar Fabiolan yliopistollinen lastensairaala (HUDERF) erotettiin kahdeksi erilliseksi oikeushenkilöksi 1 päivänä tammikuuta 1997. CHU Brugmann ja CH Brien yhdistettiin yhdeksi yksiköksi, jonka nimeksi tuli CHU Brugmann, 1 päivänä heinäkuuta 1999. Samana päivänä CH Etterbeek-Ixelles, CH Baron Lambert, CH Bracops ja CH Molière sulautettiin yksiköksi, josta käytetään nimeä Hôpitaux Iris Sud (HIS). Ellei toisin mainita, käsillä olevassa päätöksessä ”IRIS-sairaaloilla” tarkoitetaan näitä nykyisiä viittä paikallista julkista sairaalayhdistystä (25). |
| --- | --- | --- |

(28)

Rakenneuudistuksen keskeiset osatekijät olivat seuraavat:

—

CPAS-keskukset luopuivat julkisten sairaaloidensa suorasta hallinnoinnista ja siirsivät vastuun siitä vastaperustetuille oikeushenkilöille (niin sanotut ”XII luvun yhdistykset”), jotka CPAS-keskukset olivat perustaneet (yhdessä asianomaisen kunnan tai kuntien, sairaaloiden lääkäreitä edustavien yhdistysten ja tarvittaessa Université Libre de Bruxelles -yliopiston ja/tai Vrije Universiteit Brussel -yliopiston kanssa).

Näin menetellessään CPAS-keskukset luopuivat alkuperäisestä ratkaisustaan, jonka mukaisesti ne olivat aiemmin itse hallinnoineet omia sairaaloitaan. CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan ja 118 §:n mahdollistamalla tavalla (ks. johdanto-osan 19 kappale) CPAS-keskukset päättivät perustaa yhdistyksen, jonka kautta ne antaisivat yhteisölle lääkinnällistä ja lääkinnällis-sosiaalista apua.

Tämän seurauksena silloiset Brysselin julkiset sairaalat asetettiin selvitystilaan, ja niiden toiminnot siirrettiin kahdeksalle paikalliselle sairaalayhdistykselle, jotka oli perustettu CPAS-lain XII luvun nojalla. Näin IRIS-sairaaloista tuli oikeudellisesti ja taloudellisesti riippumattomia (24)
  1 päivänä tammikuuta 1996. Perustetut kahdeksan sairaalayhdistystä olivat seuraavat: CHU Brugmann – HUDERF, CH Brien, CHU Saint-Pierre (CHU-SP), CH Etterbeek-Ixelles, CH Baron Lambert, CH Bracops, CH Molière ja Institut Bordet (IB).

24

Nämä kahdeksan sairaalaa ryhmiteltiin tämän jälkeen uudelleen niin, että sairaalatoiminta kuitenkin jatkui kaikissa toimipaikoissa, nykyisiin viiteen IRIS-sairaalaan seuraavassa kuvatulla tavalla. CHU Brugmann (CHU-B) ja Kuningatar Fabiolan yliopistollinen lastensairaala (HUDERF) erotettiin kahdeksi erilliseksi oikeushenkilöksi 1 päivänä tammikuuta 1997. CHU Brugmann ja CH Brien yhdistettiin yhdeksi yksiköksi, jonka nimeksi tuli CHU Brugmann, 1 päivänä heinäkuuta 1999. Samana päivänä CH Etterbeek-Ixelles, CH Baron Lambert, CH Bracops ja CH Molière sulautettiin yksiköksi, josta käytetään nimeä Hôpitaux Iris Sud (HIS). Ellei toisin mainita, käsillä olevassa päätöksessä ”IRIS-sairaaloilla” tarkoitetaan näitä nykyisiä viittä paikallista julkista sairaalayhdistystä (25).

25

| — | Kunkin XII luvun yhdistyksen sairaalatoimintaa koordinoimaan ja valvomaan (26) perustettiin IRIS-niminen kattojärjestö (CPAS-lain XII a luvun mukaisesti). IRIS-kattojärjestön päätavoite on tasapainottaa IRIS-sairaaloiden talous ja saattaa niiden toiminta taloudellisesti kestävälle pohjalle. IRIS-kattojärjestön päätehtäviin kuuluvat IRIS-sairaaloiden toiminnan koordinointi, IRIS-verkoston strategisesta suunnitelmasta päättäminen, tarjottavien palveluiden laadun parantaminen ja verkoston talousarvion seuranta. |
| --- | --- |

—

Kunkin XII luvun yhdistyksen sairaalatoimintaa koordinoimaan ja valvomaan (26) perustettiin IRIS-niminen kattojärjestö (CPAS-lain XII a luvun mukaisesti). IRIS-kattojärjestön päätavoite on tasapainottaa IRIS-sairaaloiden talous ja saattaa niiden toiminta taloudellisesti kestävälle pohjalle. IRIS-kattojärjestön päätehtäviin kuuluvat IRIS-sairaaloiden toiminnan koordinointi, IRIS-verkoston strategisesta suunnitelmasta päättäminen, tarjottavien palveluiden laadun parantaminen ja verkoston talousarvion seuranta.

26

| (29) | CPAS-lain XII luvun mukaan kunkin paikallisen sairaalayhdistyksen perustamisessa on noudatettava ohjesääntöjä, joissa määritetään muun muassa yhdistyksen tarkoitus, sen jäsenten oikeudet ja velvollisuudet ja sen päätöksentekoelimet (27). Näin ollen kullakin yhdistyksellä on yleiskokous ja hallintoneuvosto, joissa yhdistyksen perustaneet osapuolet (ks. johdanto-osan 28 kappale) ovat edustettuina. Julkishallinnon (eli kuntien ja CPAS-keskusten) edustajilla on kuitenkin aina enemmistö kyseisten päätöksentekoelimien paikoista (28). Siten on selvää, että kukin IRIS-sairaala on julkisten viranomaisten hallinnassa. Kunnilla ja CPAS-keskuksilla on niin ikään suuri enemmistö IRIS-kattojärjestön yleiskokouksessa ja hallintoneuvostossa. |
| --- | --- |

(29)

CPAS-lain XII luvun mukaan kunkin paikallisen sairaalayhdistyksen perustamisessa on noudatettava ohjesääntöjä, joissa määritetään muun muassa yhdistyksen tarkoitus, sen jäsenten oikeudet ja velvollisuudet ja sen päätöksentekoelimet (27). Näin ollen kullakin yhdistyksellä on yleiskokous ja hallintoneuvosto, joissa yhdistyksen perustaneet osapuolet (ks. johdanto-osan 28 kappale) ovat edustettuina. Julkishallinnon (eli kuntien ja CPAS-keskusten) edustajilla on kuitenkin aina enemmistö kyseisten päätöksentekoelimien paikoista (28). Siten on selvää, että kukin IRIS-sairaala on julkisten viranomaisten hallinnassa. Kunnilla ja CPAS-keskuksilla on niin ikään suuri enemmistö IRIS-kattojärjestön yleiskokouksessa ja hallintoneuvostossa.

27

28

| (30) | CPAS-lain XII a luvussa määritellään muun muassa valvontaa ja hallinnollista seurantaa koskevat säännöt, joita sovelletaan paikallisiin sairaalayhdistyksiin. Tarkemmin sanoen tämä tarkoittaa sitä, että IRIS-kattojärjestön tulee laatia strateginen suunnitelma, joka sitoo paikallisten XII luvun yhdistysten toimintaa. Tämän suunnitelman perusteella kunkin paikallisen sairaalayhdistyksen on laadittava hallinnointi- ja rahoitussuunnitelmat ja toimitettava ne IRIS-kattojärjestön hyväksyttäväksi (ks. CPAS-lain 135 d §). Paikallisten sairaalayhdistysten tulee lisäksi pyytää IRIS-kattojärjestöltä lupaa tiettyjen merkittävien päätösten tekemiseen (ks. CPAS-lain 135 e §), ja IRIS-kattojärjestö seuraa niiden toimintaa neljännesvuosittain (ks. CPAS-lain 135 g §). Lisäksi IRIS-kattojärjestö nimittää jokaiseen paikalliseen sairaalayhdistykseen oman edustajan, joka ottaa osaa kyseisten yhdistysten päätöksentekoelinten kokouksiin ja voi veto-oikeudellaan kumota päätökset, jotka eivät ole IRIS-kattojärjestön päätösten mukaisia (ks. CPAS-lain 135 h §). |
| --- | --- |

(30)

CPAS-lain XII a luvussa määritellään muun muassa valvontaa ja hallinnollista seurantaa koskevat säännöt, joita sovelletaan paikallisiin sairaalayhdistyksiin. Tarkemmin sanoen tämä tarkoittaa sitä, että IRIS-kattojärjestön tulee laatia strateginen suunnitelma, joka sitoo paikallisten XII luvun yhdistysten toimintaa. Tämän suunnitelman perusteella kunkin paikallisen sairaalayhdistyksen on laadittava hallinnointi- ja rahoitussuunnitelmat ja toimitettava ne IRIS-kattojärjestön hyväksyttäväksi (ks. CPAS-lain 135 d §). Paikallisten sairaalayhdistysten tulee lisäksi pyytää IRIS-kattojärjestöltä lupaa tiettyjen merkittävien päätösten tekemiseen (ks. CPAS-lain 135 e §), ja IRIS-kattojärjestö seuraa niiden toimintaa neljännesvuosittain (ks. CPAS-lain 135 g §). Lisäksi IRIS-kattojärjestö nimittää jokaiseen paikalliseen sairaalayhdistykseen oman edustajan, joka ottaa osaa kyseisten yhdistysten päätöksentekoelinten kokouksiin ja voi veto-oikeudellaan kumota päätökset, jotka eivät ole IRIS-kattojärjestön päätösten mukaisia (ks. CPAS-lain 135 h §).

| (31) | Kuten menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 31 ja 32 kappaleessa on todettu, CPAS-keskusten valvomien ja hallinnoimien Brysselin julkisten sairaaloiden rakenneuudistukseen sisältyi niin ikään taloudellisia järjestelyjä. Tarkemmin sanottuna Brysselin pääkaupunkialue myönsi Brysselin kuntien kassojen rahoittamisesta vastaavasta alueellisesta rahastosta (Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales, jäljempänä ’aluerahasto’) 4 miljardin Belgian frangin (noin 100 miljoonan euron) lainan 20 vuoden laina-ajalla niille kunnille, jotka hallinnoivat julkista sairaalaa (kuntien CPAS-keskusten kautta) (29). Kunnat taas antoivat nämä varat julkisille sairaaloilleen, jotta ne kattaisivat osan rahoitusveloistaan (30). Brysselin pääkaupunkialue päätti 6 päivänä kesäkuuta 1996 olla vaatimatta lainan ja sen korkojen takaisinmaksua sillä ehdolla, että sairaaloiden rakenneuudistussopimukset on pantu täytäntöön kokonaisuudessaan ja rahoitussuunnitelmia on noudatettu. |
| --- | --- |

(31)

Kuten menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 31 ja 32 kappaleessa on todettu, CPAS-keskusten valvomien ja hallinnoimien Brysselin julkisten sairaaloiden rakenneuudistukseen sisältyi niin ikään taloudellisia järjestelyjä. Tarkemmin sanottuna Brysselin pääkaupunkialue myönsi Brysselin kuntien kassojen rahoittamisesta vastaavasta alueellisesta rahastosta (Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales, jäljempänä ’aluerahasto’) 4 miljardin Belgian frangin (noin 100 miljoonan euron) lainan 20 vuoden laina-ajalla niille kunnille, jotka hallinnoivat julkista sairaalaa (kuntien CPAS-keskusten kautta) (29). Kunnat taas antoivat nämä varat julkisille sairaaloilleen, jotta ne kattaisivat osan rahoitusveloistaan (30). Brysselin pääkaupunkialue päätti 6 päivänä kesäkuuta 1996 olla vaatimatta lainan ja sen korkojen takaisinmaksua sillä ehdolla, että sairaaloiden rakenneuudistussopimukset on pantu täytäntöön kokonaisuudessaan ja rahoitussuunnitelmia on noudatettu.

29

30

2.3   IRIS-sairaaloihin sovellettava sääntelykehys

IRIS-sairaaloihin sovellettava sääntelykehys

| (32) | Edellisen jakson perusteella on selvää, että IRIS-sairaalat on perustettu CPAS-lain nojalla sitä varten, että CPAS-keskukset voivat täyttää sosiaaliavun antamista koskevan velvollisuutensa. Näin ollen näitä sairaaloita hallinnoidaan ensi sijassa CPAS-lain mukaisesti. Koska kyse on sairaaloista, niihin sovelletaan kuitenkin myös 7 päivänä elokuuta 1987 säädettyä lakia (Loi coordonnée sur les hôpitaux, jäljempänä ’LCH-laki’) (31), jonka 147 §:ssä (nykyään LCH-lain 163 artikla lain 10 päivänä heinäkuuta 2008 laaditussa versiossa) (32) säädetään seuraavaa:

  ”Kun kyse on sairaaloista, jotka ovat CPAS-keskusten ja näissä sairaaloissa työskentelevien lääkäreiden hallinnoimia, CPAS-lakia täydennetään tämän yhteensovitetun lain säännöksillä.” |
| --- | --- |

(32)

Edellisen jakson perusteella on selvää, että IRIS-sairaalat on perustettu CPAS-lain nojalla sitä varten, että CPAS-keskukset voivat täyttää sosiaaliavun antamista koskevan velvollisuutensa. Näin ollen näitä sairaaloita hallinnoidaan ensi sijassa CPAS-lain mukaisesti. Koska kyse on sairaaloista, niihin sovelletaan kuitenkin myös 7 päivänä elokuuta 1987 säädettyä lakia (Loi coordonnée sur les hôpitaux, jäljempänä ’LCH-laki’) (31), jonka 147 §:ssä (nykyään LCH-lain 163 artikla lain 10 päivänä heinäkuuta 2008 laaditussa versiossa) (32) säädetään seuraavaa:

31

32

”Kun kyse on sairaaloista, jotka ovat CPAS-keskusten ja näissä sairaaloissa työskentelevien lääkäreiden hallinnoimia, CPAS-lakia täydennetään tämän yhteensovitetun lain säännöksillä.”

| (33) | LCH-laissa säädetään muiden muassa siitä, minkälaisille sairaaloille voidaan antaa virallinen toimilupa tehtävien hoitamiseen (33), sairaalan hallinnointia koskevista edellytyksistä ja sairaaloiden lääketieteellisen toiminnan rakenteesta (34), sairaalatoiminnan ohjelmoinnista (35), edellytyksistä, jotka koskevat toimiluvan antamista sairaaloille ja sairaalapalveluille (36), sairaalan ja sairaalalääkäreiden välisestä oikeudellisesta suhteesta ja sairaalalääkäreiden taloudellisesta asemasta, muun muassa siitä, miten palkkiot kerätään ja miten niiden määrästä päätetään, sekä siitä, mitä palkkioilla katetaan ja miten keskitetysti kerätyt palkkiot jaetaan (37). |
| --- | --- |

(33)

LCH-laissa säädetään muiden muassa siitä, minkälaisille sairaaloille voidaan antaa virallinen toimilupa tehtävien hoitamiseen (33), sairaalan hallinnointia koskevista edellytyksistä ja sairaaloiden lääketieteellisen toiminnan rakenteesta (34), sairaalatoiminnan ohjelmoinnista (35), edellytyksistä, jotka koskevat toimiluvan antamista sairaaloille ja sairaalapalveluille (36), sairaalan ja sairaalalääkäreiden välisestä oikeudellisesta suhteesta ja sairaalalääkäreiden taloudellisesta asemasta, muun muassa siitä, miten palkkiot kerätään ja miten niiden määrästä päätetään, sekä siitä, mitä palkkioilla katetaan ja miten keskitetysti kerätyt palkkiot jaetaan (37).

33

34

35

36

37

| (34) | Tämän lisäksi IRIS-sairaaloihin sovelletaan paikallisten sairaalayhdistysten ohjesäännöissä vahvistettuja sääntöjä, joissa määritellään muun muassa IRIS-sairaaloiden tarkoitus sekä yhdistysten jäsenten oikeudet ja velvollisuudet (ks. myös johdanto-osan 29 kappale). |
| --- | --- |

(34)

Tämän lisäksi IRIS-sairaaloihin sovelletaan paikallisten sairaalayhdistysten ohjesäännöissä vahvistettuja sääntöjä, joissa määritellään muun muassa IRIS-sairaaloiden tarkoitus sekä yhdistysten jäsenten oikeudet ja velvollisuudet (ks. myös johdanto-osan 29 kappale).

| (35) | Lisäksi paikalliset sairaalayhdistykset toimivat IRIS-kattojärjestön valvonnassa, mikä rajoittaa niiden mahdollisuuksia tehdä itsenäisesti tiettyjä rahoitusta ja hallinnointia koskevia päätöksiä (ks. myös johdanto-osan 30 kappale). Erityisesti IRIS-kattojärjestö hyväksyy monivuotiset strategiset suunnitelmat, jotka sitovat paikallisia sairaalayhdistyksiä, kuten CPAS-lain 135 d §:ssä säädetään. |
| --- | --- |

(35)

Lisäksi paikalliset sairaalayhdistykset toimivat IRIS-kattojärjestön valvonnassa, mikä rajoittaa niiden mahdollisuuksia tehdä itsenäisesti tiettyjä rahoitusta ja hallinnointia koskevia päätöksiä (ks. myös johdanto-osan 30 kappale). Erityisesti IRIS-kattojärjestö hyväksyy monivuotiset strategiset suunnitelmat, jotka sitovat paikallisia sairaalayhdistyksiä, kuten CPAS-lain 135 d §:ssä säädetään.

| (36) | Yhteenvetona voidaan näin ollen todeta, että sääntelykehys, jossa IRIS-sairaalat toimivat, muodostuu CPAS-laista, LCH-laista, paikallisten sairaalayhdistysten ohjesäännöistä ja IRIS-kattojärjestön hyväksymistä sitovista strategisista suunnitelmista. |
| --- | --- |

(36)

Yhteenvetona voidaan näin ollen todeta, että sääntelykehys, jossa IRIS-sairaalat toimivat, muodostuu CPAS-laista, LCH-laista, paikallisten sairaalayhdistysten ohjesäännöistä ja IRIS-kattojärjestön hyväksymistä sitovista strategisista suunnitelmista.

2.4   IRIS-sairaaloiden päätoimiala

IRIS-sairaaloiden päätoimiala

| (37) | IRIS-sairaaloiden päätoimiala on sairaalapalveluiden tarjoaminen potilaille Brysselin pääkaupunkialueella. IRIS-sairaalat työllistävät kaiken kaikkiaan lähes 10 000 henkilöä, hoitavat vuosittain yli miljoona konsultaatiota ja toimivat Belgian suurimpana päivystyspalveluna. IRIS-sairaalat tarjoavat kattavia sairaanhoitopalveluita kaikilla keskeisillä lääketieteen aloilla, ja kaksi niistä on erikoistunut tiettyihin aloihin (Kuningatar Fabiolan yliopistollinen lastensairaala on nimittäin erikoistunut lastentauteihin ja Institut Bordet syöpäsairauksiin). |
| --- | --- |

(37)

IRIS-sairaaloiden päätoimiala on sairaalapalveluiden tarjoaminen potilaille Brysselin pääkaupunkialueella. IRIS-sairaalat työllistävät kaiken kaikkiaan lähes 10 000 henkilöä, hoitavat vuosittain yli miljoona konsultaatiota ja toimivat Belgian suurimpana päivystyspalveluna. IRIS-sairaalat tarjoavat kattavia sairaanhoitopalveluita kaikilla keskeisillä lääketieteen aloilla, ja kaksi niistä on erikoistunut tiettyihin aloihin (Kuningatar Fabiolan yliopistollinen lastensairaala on nimittäin erikoistunut lastentauteihin ja Institut Bordet syöpäsairauksiin).

| (38) | Sairaanhoitopalveluiden ohella IRIS-sairaaloissa on myös paljon sairaanhoitoon liittyvää sosiaalista toimintaa. IRIS-sairaaloissa työskentelevät sosiaalityöntekijät esimerkiksi auttavat vähäosaisia potilaita ja heidän perheitään ratkomaan ja hoitamaan taloudellisia, hallinnollisia, ihmissuhde- ja sosiaalisia ongelmia. |
| --- | --- |

(38)

Sairaanhoitopalveluiden ohella IRIS-sairaaloissa on myös paljon sairaanhoitoon liittyvää sosiaalista toimintaa. IRIS-sairaaloissa työskentelevät sosiaalityöntekijät esimerkiksi auttavat vähäosaisia potilaita ja heidän perheitään ratkomaan ja hoitamaan taloudellisia, hallinnollisia, ihmissuhde- ja sosiaalisia ongelmia.

| (39) | Kyseessä olevat viisi IRIS-sairaalaa tarjoavat nykyisellään sairaanhoitopalveluita ja niihin liittyviä sosiaalipalveluita Brysselissä verkostossa, joka koostuu yhdestätoista toimipaikasta. Nämä toimipaikat sijaitsevat kuudessa eri kunnassa (jotka ovat Anderlecht, la Ville de Bruxelles, Etterbeek, Forest, Ixelles ja Schaerbeek). |
| --- | --- |

(39)

Kyseessä olevat viisi IRIS-sairaalaa tarjoavat nykyisellään sairaanhoitopalveluita ja niihin liittyviä sosiaalipalveluita Brysselissä verkostossa, joka koostuu yhdestätoista toimipaikasta. Nämä toimipaikat sijaitsevat kuudessa eri kunnassa (jotka ovat Anderlecht, la Ville de Bruxelles, Etterbeek, Forest, Ixelles ja Schaerbeek).

| (40) | IRIS-sairaalat määrittelevät tehtäväkseen ”palvella kaikkia yksilöitä heidän elämänsä kaikkina hetkinä syntymästä kuolemaan ja riippumatta heidän lääketieteellisistä ongelmistaan” (38). Kymmenen IRIS-sairaaloiden yhdestätoista toimipaikasta sijaitsee kunnissa, joissa keskitulo ei ylitä Brysselin pääkaupunkialueen mediaania (39). Liittovaltion terveysministeriön laatiman luokittelun (ks. luokittelua kuvaava taulukko johdanto-osan 185 kappaleesta) mukaan kolme suurta ja palveluiltaan kattavaa IRIS-sairaalaa (CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann ja HIS) ovat ne kolme sairaalaa, joiden sosioekonominen potilasprofiili on Belgian heikoin. Tästä kertoo myös se, että vuonna 2012 lähes 11 prosentilla kaikista sairaaloihin CHU Saint-Pierre ja CHU Brugmann sisään otetuista potilaista ei ollut Belgian pakollista sairausvakuutusta eivätkä he pystyneet maksamaan hoidostaan, ja 15 prosenttia sairaaloiden potilaista oli (tämän lisäksi) sellaisia, että he olivat riippuvaisia CPAS-keskusten antamasta tuesta. |
| --- | --- |

(40)

IRIS-sairaalat määrittelevät tehtäväkseen ”palvella kaikkia yksilöitä heidän elämänsä kaikkina hetkinä syntymästä kuolemaan ja riippumatta heidän lääketieteellisistä ongelmistaan” (38). Kymmenen IRIS-sairaaloiden yhdestätoista toimipaikasta sijaitsee kunnissa, joissa keskitulo ei ylitä Brysselin pääkaupunkialueen mediaania (39). Liittovaltion terveysministeriön laatiman luokittelun (ks. luokittelua kuvaava taulukko johdanto-osan 185 kappaleesta) mukaan kolme suurta ja palveluiltaan kattavaa IRIS-sairaalaa (CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann ja HIS) ovat ne kolme sairaalaa, joiden sosioekonominen potilasprofiili on Belgian heikoin. Tästä kertoo myös se, että vuonna 2012 lähes 11 prosentilla kaikista sairaaloihin CHU Saint-Pierre ja CHU Brugmann sisään otetuista potilaista ei ollut Belgian pakollista sairausvakuutusta eivätkä he pystyneet maksamaan hoidostaan, ja 15 prosenttia sairaaloiden potilaista oli (tämän lisäksi) sellaisia, että he olivat riippuvaisia CPAS-keskusten antamasta tuesta.

38

39

| (41) | Lisäksi IRIS-sairaaloilla on lukuisia liitännäispalveluita (esimerkiksi potilaiden ambulanssikuljetuksia sairaaloiden välillä; henkilökunnan lapsille tarkoitettu päiväkoti; hoito- ja vanhainkoteja; sairaanhoito-oppilaitoksia; tutkimustoimintaa; tuetun asumisen palveluja; psykiatrisia hoitolaitoksia; pieni myymälä potilaille ja vierailijoille; televisioiden vuokrausta potilaille, huoneiden vuokrausta kolmansille osapuolille; ruokala- ja pysäköintipalveluja). Tämän liitännäistoiminnan prosentuaalinen osuus IRIS-sairaaloiden koko toiminnasta on hyvin pieni, mitä kuvaa sekin, että liitännäistoiminnan osuus IRIS-sairaaloiden kokonaistuloista on vähäinen (eli keskimäärin alle 2 prosenttia). |
| --- | --- |

(41)

Lisäksi IRIS-sairaaloilla on lukuisia liitännäispalveluita (esimerkiksi potilaiden ambulanssikuljetuksia sairaaloiden välillä; henkilökunnan lapsille tarkoitettu päiväkoti; hoito- ja vanhainkoteja; sairaanhoito-oppilaitoksia; tutkimustoimintaa; tuetun asumisen palveluja; psykiatrisia hoitolaitoksia; pieni myymälä potilaille ja vierailijoille; televisioiden vuokrausta potilaille, huoneiden vuokrausta kolmansille osapuolille; ruokala- ja pysäköintipalveluja). Tämän liitännäistoiminnan prosentuaalinen osuus IRIS-sairaaloiden koko toiminnasta on hyvin pieni, mitä kuvaa sekin, että liitännäistoiminnan osuus IRIS-sairaaloiden kokonaistuloista on vähäinen (eli keskimäärin alle 2 prosenttia).

| (42) | IRIS-sairaaloiden kustannukset ja tulot muodostuvat kaikista näistä toiminnoista. Näiden sairaaloiden kustannuksiin vaikuttaa niiden harjoittaman erityistoiminnan lisäksi se, että niiden asemaan julkisina sairaaloina liittyy lukuisia rajoitteita, jotka eivät koske yksityisiä sairaaloita. Erityisesti toimintakustannuksia, joita IRIS-sairaaloille aiheutuu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden tarjoamisesta ja liitännäistoiminnasta, kasvattavat muiden muassa seuraavat tekijät:






  — | vaatimus maksaa kaksikielisille työntekijöille pakollisia kielibonuksia (40), joista IRIS-sairaaloille aiheutuvat vuotuiset kustannukset (41) ovat noin [...] (42) miljoonaa euroa; |
| --- | --- | --- |

(42)

IRIS-sairaaloiden kustannukset ja tulot muodostuvat kaikista näistä toiminnoista. Näiden sairaaloiden kustannuksiin vaikuttaa niiden harjoittaman erityistoiminnan lisäksi se, että niiden asemaan julkisina sairaaloina liittyy lukuisia rajoitteita, jotka eivät koske yksityisiä sairaaloita. Erityisesti toimintakustannuksia, joita IRIS-sairaaloille aiheutuu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden tarjoamisesta ja liitännäistoiminnasta, kasvattavat muiden muassa seuraavat tekijät:

—

vaatimus maksaa kaksikielisille työntekijöille pakollisia kielibonuksia (40), joista IRIS-sairaaloille aiheutuvat vuotuiset kustannukset (41) ovat noin [...] (42) miljoonaa euroa;

40

41

42

| — | henkilöstösääntöjen alaisiin työntekijöihin (eli virkamiehiin) sovellettava eläkejärjestelmä (43), joka on yksityisen sektorin työntekijöihin sovellettavaa järjestelmää kattavampi ja johon IRIS-sairaaloiden tulee maksaa arviolta [...] miljoonaa euroa vuodessa; |
| --- | --- |

—

henkilöstösääntöjen alaisiin työntekijöihin (eli virkamiehiin) sovellettava eläkejärjestelmä (43), joka on yksityisen sektorin työntekijöihin sovellettavaa järjestelmää kattavampi ja johon IRIS-sairaaloiden tulee maksaa arviolta [...] miljoonaa euroa vuodessa;

43

| — | henkilöstösääntöjen alaisten työntekijöiden pitkäaikaisista sairauksista aiheutuvat kustannukset (44), jotka IRIS-sairaaloiden tulee maksaa (sosiaaliturvajärjestelmän sijaan) ja joiden arvioitu vuotuinen määrä on [...] miljoonaa euroa; |
| --- | --- |

—

henkilöstösääntöjen alaisten työntekijöiden pitkäaikaisista sairauksista aiheutuvat kustannukset (44), jotka IRIS-sairaaloiden tulee maksaa (sosiaaliturvajärjestelmän sijaan) ja joiden arvioitu vuotuinen määrä on [...] miljoonaa euroa;

44

| — | IRIS-sairaaloiden maksettavaksi määrätyt palkkojen taulukkokorotukset (45), joista päättää Brysselin pääkaupunkialue, joka laatii kuntien, CPAS-keskusten ja IRIS-sairaaloiden työntekijöiden palkkataulukot ja joka maksaa näistä korotuksista vain 60 prosenttia, jolloin IRIS-sairaaloiden maksettavaksi jää vuodessa noin [...] miljoonan euron kustannukset; |
| --- | --- |

—

IRIS-sairaaloiden maksettavaksi määrätyt palkkojen taulukkokorotukset (45), joista päättää Brysselin pääkaupunkialue, joka laatii kuntien, CPAS-keskusten ja IRIS-sairaaloiden työntekijöiden palkkataulukot ja joka maksaa näistä korotuksista vain 60 prosenttia, jolloin IRIS-sairaaloiden maksettavaksi jää vuodessa noin [...] miljoonan euron kustannukset;

45

| — | ja IRIS-sairaaloiden pakolliset maksuosuudet, joilla katetaan IRIS-kattojärjestön (46) kustannuksia ja joiden arvioidut vuotuiset kustannukset ovat [...] miljoonaa euroa. |
| --- | --- |

—

ja IRIS-sairaaloiden pakolliset maksuosuudet, joilla katetaan IRIS-kattojärjestön (46) kustannuksia ja joiden arvioidut vuotuiset kustannukset ovat [...] miljoonaa euroa.

46

| (43) | Nämä jäljelle jäävät kustannukset tulevat IRIS-sairaaloiden maksettaviksi, eikä niitä voida kattaa muista julkisista rahoituslähteistä (kuten esimerkiksi BMF-rahoitusbudjetista, ks. johdanto-osan 46 kappaleen a kohta). |
| --- | --- |

(43)

Nämä jäljelle jäävät kustannukset tulevat IRIS-sairaaloiden maksettaviksi, eikä niitä voida kattaa muista julkisista rahoituslähteistä (kuten esimerkiksi BMF-rahoitusbudjetista, ks. johdanto-osan 46 kappaleen a kohta).

2.5   IRIS-sairaaloiden rahoitusmekanismit ja kirjanpitojärjestelmät

IRIS-sairaaloiden rahoitusmekanismit ja kirjanpitojärjestelmät

2.5.1   Rahoitusmekanismit

Rahoitusmekanismit

| (44) | IRIS-sairaaloiden rahoituksen pääperiaate on kirjattu kunkin viiden paikallisen sairaalayhdistyksen (ks. johdanto-osan 28–29 kappale) ohjesääntöjen 46 artiklaan (47), jossa määrätään seuraavaa:

  ”Varainhoitovuoden tulos jaetaan yleiskokouksen päätöksellä niiden osapuolten kesken, joilla on vähintään viidennes yleiskokouksen äänistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta [LCH-lain] 109 §:n soveltamista”
   (48).
  Tämän perusteella kuntien ja CPAS-keskusten on katettava täysimääräisesti mahdollinen alijäämä, jonka IRIS-sairaalat ovat kirjanneet liikekirjanpitoonsa. Lisäksi kuntien tulee CPAS-lain 106 §:n mukaan kattaa CPAS-keskustensa alijäämät (ks. johdanto-osan 22 kappale). Näin ollen kunnat varmistavat viime kädessä IRIS-sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden (suoraan sekä täyttämällä rahoitusvelvollisuutensa CPAS-keskuksiaan kohtaan) kattamalla täysimääräisesti näistä sairaaloista syntyvät alijäämät. |
| --- | --- |

(44)

IRIS-sairaaloiden rahoituksen pääperiaate on kirjattu kunkin viiden paikallisen sairaalayhdistyksen (ks. johdanto-osan 28–29 kappale) ohjesääntöjen 46 artiklaan (47), jossa määrätään seuraavaa:

47

”Varainhoitovuoden tulos jaetaan yleiskokouksen päätöksellä niiden osapuolten kesken, joilla on vähintään viidennes yleiskokouksen äänistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta [LCH-lain] 109 §:n soveltamista”
   (48).

48

Tämän perusteella kuntien ja CPAS-keskusten on katettava täysimääräisesti mahdollinen alijäämä, jonka IRIS-sairaalat ovat kirjanneet liikekirjanpitoonsa. Lisäksi kuntien tulee CPAS-lain 106 §:n mukaan kattaa CPAS-keskustensa alijäämät (ks. johdanto-osan 22 kappale). Näin ollen kunnat varmistavat viime kädessä IRIS-sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden (suoraan sekä täyttämällä rahoitusvelvollisuutensa CPAS-keskuksiaan kohtaan) kattamalla täysimääräisesti näistä sairaaloista syntyvät alijäämät.

| (45) | Se, missä määrin kunnat ja CPAS-keskukset joutuvat osallistumaan IRIS-sairaaloiden alijäämien kattamiseen sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukaisesti, riippuu luonnollisesti siitä, miten hyvin IRIS-sairaalat pystyvät kattamaan kustannuksensa muista rahoituslähteistä. |
| --- | --- |

(45)

Se, missä määrin kunnat ja CPAS-keskukset joutuvat osallistumaan IRIS-sairaaloiden alijäämien kattamiseen sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukaisesti, riippuu luonnollisesti siitä, miten hyvin IRIS-sairaalat pystyvät kattamaan kustannuksensa muista rahoituslähteistä.

| (46) | LCH-laissa kuvataan viittä rahoituslähdettä, jotka ovat yhtä lailla sekä julkisten että yksityisten sairaaloiden käytettävissä. Belgialaisten sairaaloiden toimintakustannukset katetaan pääasiassa kolmesta ensiksi mainitusta rahoituslähteestä (49), kun taas neljäs ja viides lähde liittyvät sairaaloiden investointikustannuksiin.






  a) | Ensimmäinen rahoituksen lähde on budget des moyens financiers (eli rahoitusvarojen talousarvio, jäljempänä ’BMF-rahoitusbudjetti’) (50), joka on liittovaltion terveysministerin perustama ja jossa otetaan huomioon vain sosiaaliturvan piiriin kuuluva terveydenhuolto. BMF-rahoitusbudjetti määritellään kullekin sairaalalle liittovaltion kokonaistalousarvion puitteissa. Käytettävissä olevat liittovaltion talousarvion varat jaetaan kaikkien sairaaloiden kesken, eivätkä ne välttämättä kata sairaaloiden kaikkia tukikelpoisia kustannuksia. Vuodesta 2002 alkaen kunkin sairaalan rahoitusbudjetti on määritelty pääasiassa sen perusteella, kuinka monta hoitopäivää kullekin sairaalalle on kertynyt edellisen vuoden aikana. Määritelty summa maksetaan tämän jälkeen kullekin sairaalalle kahdella tavalla. Noin 85 prosenttia tästä määrästä (kiinteä osa) maksetaan sairaaloille kuukausierinä, kun taas jäljelle jäävä 15 prosenttia (muuttuva osa) maksetaan sen perusteella, kuinka paljon sairaalassa on tosiasiassa ollut sisään otettuja potilaita ja hoitopäiviä vuoden aikana. Jokaisen vuoden lopussa BMF-rahoitusbudjetti lasketaan uudelleen vuoden todellisten lukumäärien pohjalta, ja laskennan tuloksen mukaan sairaala saa lisää tai joutuu maksamaan takaisin määrärahoja. BMF-rahoitusbudjettia säännellään yksityiskohtaisesti 25 päivänä huhtikuuta 2002 annetulla kuninkaallisella asetuksella, jossa määritellään edellytykset ja säännöt, joita on noudatettava määritettäessä sairaaloille myönnettävää BMF-rahoitusbudjettia. Kuninkaallisessa asetuksessa säädetään eritoten siitä, millä tavalla BMF-rahoitusbudjetti määritetään, minkälaiset kustannukset hyväksytään katettaviksi valtion varoista ja millaisia perusteita tässä yhteydessä sovelletaan (51). On tärkeää huomata, että BMF-rahoitusbudjettia ei määritetä niin, että se kattaisi kunkin sairaalan todelliset kustannukset, vaan kyse on ennemmin kiinteämääräisestä rahoituksesta, joka perustuu sairaaloiden aiempien todellisten kustannusten keskiarvoon. Näin ollen BMF-rahoitusbudjetti voi osoittautua riittämättömäksi silloin, jos kustannukset kasvavat merkittävästi tai jos sairaalan organisaatiossa ja kustannusrakenteessa tapahtuu muita muutoksia. |
| --- | --- | --- |

(46)

LCH-laissa kuvataan viittä rahoituslähdettä, jotka ovat yhtä lailla sekä julkisten että yksityisten sairaaloiden käytettävissä. Belgialaisten sairaaloiden toimintakustannukset katetaan pääasiassa kolmesta ensiksi mainitusta rahoituslähteestä (49), kun taas neljäs ja viides lähde liittyvät sairaaloiden investointikustannuksiin.

49

a)

Ensimmäinen rahoituksen lähde on budget des moyens financiers (eli rahoitusvarojen talousarvio, jäljempänä ’BMF-rahoitusbudjetti’) (50), joka on liittovaltion terveysministerin perustama ja jossa otetaan huomioon vain sosiaaliturvan piiriin kuuluva terveydenhuolto. BMF-rahoitusbudjetti määritellään kullekin sairaalalle liittovaltion kokonaistalousarvion puitteissa. Käytettävissä olevat liittovaltion talousarvion varat jaetaan kaikkien sairaaloiden kesken, eivätkä ne välttämättä kata sairaaloiden kaikkia tukikelpoisia kustannuksia. Vuodesta 2002 alkaen kunkin sairaalan rahoitusbudjetti on määritelty pääasiassa sen perusteella, kuinka monta hoitopäivää kullekin sairaalalle on kertynyt edellisen vuoden aikana. Määritelty summa maksetaan tämän jälkeen kullekin sairaalalle kahdella tavalla. Noin 85 prosenttia tästä määrästä (kiinteä osa) maksetaan sairaaloille kuukausierinä, kun taas jäljelle jäävä 15 prosenttia (muuttuva osa) maksetaan sen perusteella, kuinka paljon sairaalassa on tosiasiassa ollut sisään otettuja potilaita ja hoitopäiviä vuoden aikana. Jokaisen vuoden lopussa BMF-rahoitusbudjetti lasketaan uudelleen vuoden todellisten lukumäärien pohjalta, ja laskennan tuloksen mukaan sairaala saa lisää tai joutuu maksamaan takaisin määrärahoja. BMF-rahoitusbudjettia säännellään yksityiskohtaisesti 25 päivänä huhtikuuta 2002 annetulla kuninkaallisella asetuksella, jossa määritellään edellytykset ja säännöt, joita on noudatettava määritettäessä sairaaloille myönnettävää BMF-rahoitusbudjettia. Kuninkaallisessa asetuksessa säädetään eritoten siitä, millä tavalla BMF-rahoitusbudjetti määritetään, minkälaiset kustannukset hyväksytään katettaviksi valtion varoista ja millaisia perusteita tässä yhteydessä sovelletaan (51). On tärkeää huomata, että BMF-rahoitusbudjettia ei määritetä niin, että se kattaisi kunkin sairaalan todelliset kustannukset, vaan kyse on ennemmin kiinteämääräisestä rahoituksesta, joka perustuu sairaaloiden aiempien todellisten kustannusten keskiarvoon. Näin ollen BMF-rahoitusbudjetti voi osoittautua riittämättömäksi silloin, jos kustannukset kasvavat merkittävästi tai jos sairaalan organisaatiossa ja kustannusrakenteessa tapahtuu muita muutoksia.

50

51

| b) | Toisena rahoituksen lähteenä ovat sosiaaliturvamaksut eli maksut, jotka sairausvakuutuslaitos Institut National d'Assurance Maladie-Invalidité (jäljempänä ’INAMI’) suorittaa sairaaloille korvauksena potilaiden hoidosta. Rahoitus perustuu sairausvakuutuslakiin (Loi Assurance Maladie-Invalidité) (52) ja sen 14 päivänä heinäkuuta 1994 annetulla lailla konsolidoituun versioon (53). Laissa perustetaan Belgian sosiaaliturvajärjestelmä sairauden ja työkyvyttömyyden varalta ja määritellään ne lääketieteelliset palvelut ja lääkitykset, jotka voidaan korvata sosiaaliturvasta. Sairaalat perivät osan lääkäreiden palkkioista ja potilaiden lääkityskustannuksista INAMIlta suoraan. Nämä maksut eivät kuitenkaan kata kokonaan niitä kustannuksia, joita sairaaloille aiheutuu terveydenhuollon tarjoamisesta. Näin ollen sairaaloilla, joiden muut tulonlähteet ovat riittämättömät, on riski tehdä tappiota. |
| --- | --- |

b)

Toisena rahoituksen lähteenä ovat sosiaaliturvamaksut eli maksut, jotka sairausvakuutuslaitos Institut National d'Assurance Maladie-Invalidité (jäljempänä ’INAMI’) suorittaa sairaaloille korvauksena potilaiden hoidosta. Rahoitus perustuu sairausvakuutuslakiin (Loi Assurance Maladie-Invalidité) (52) ja sen 14 päivänä heinäkuuta 1994 annetulla lailla konsolidoituun versioon (53). Laissa perustetaan Belgian sosiaaliturvajärjestelmä sairauden ja työkyvyttömyyden varalta ja määritellään ne lääketieteelliset palvelut ja lääkitykset, jotka voidaan korvata sosiaaliturvasta. Sairaalat perivät osan lääkäreiden palkkioista ja potilaiden lääkityskustannuksista INAMIlta suoraan. Nämä maksut eivät kuitenkaan kata kokonaan niitä kustannuksia, joita sairaaloille aiheutuu terveydenhuollon tarjoamisesta. Näin ollen sairaaloilla, joiden muut tulonlähteet ovat riittämättömät, on riski tehdä tappiota.

52

53

| c) | Kolmas rahoituksen lähde ovat potilaiden tai heidän yksityisten sairausvakuutusyhtiöidensä suoraan sairaaloille suorittamat maksut. Nämä maksut ovat tarpeen, sillä sosiaaliturva ei kata täysimääräisesti lääkäreiden palkkioita eikä lääkitystä ja muita lääkintätarvikkeita (esimerkiksi implantteja). Mikäli potilas haluaa itselleen oman huoneen, tavanomaisen sairaalahoidon hinnan ja tavanomaisten lääkärinpalkkioiden ohella voidaan niin ikään periä lisämaksuja (eli periä hoidosta normaalitasoa korkeampia maksuja). Lisäksi potilaalta voidaan veloittaa maksuja lisäpalveluista (esimerkiksi television vuokrauksesta, sairaalan pysäköintialueen käytöstä ja niin edelleen).
  Sairaalan on kerättävä keskitetysti kaikki maksut, jotka potilaat tai kolmannet osapuolet suorittavat korvauksena sairaalalääkäreiden sairaalahoidossa oleville potilaille antamasta hoidosta (54). Sairaalat ja niiden lääkärit määrittelevät sopimuksilla, minkä prosenttiosuuden sairaala voi pidättää palkkioista itsellään palkkioiden keruukustannusten ja muiden sellaisten kustannusten kattamiseksi, joita ei makseta BMF-rahoitusbudjetista (55). Tavanomaisten lääkärinpalkkioiden ohella sairaala voi pidättää itsellään myös osan edellä mainituista lisämaksuista kattaakseen osan kustannuksistaan (tämä riippuu niin ikään sairaalan ja sen lääkäreiden tekemästä sopimuksesta). Lääkärinpalkkioita ei siis makseta kokonaisuudessaan lääkäreille itselleen, vaan osa niistä käytetään sairaaloiden toimintakustannusten kattamiseen. |
| --- | --- |

c)

Kolmas rahoituksen lähde ovat potilaiden tai heidän yksityisten sairausvakuutusyhtiöidensä suoraan sairaaloille suorittamat maksut. Nämä maksut ovat tarpeen, sillä sosiaaliturva ei kata täysimääräisesti lääkäreiden palkkioita eikä lääkitystä ja muita lääkintätarvikkeita (esimerkiksi implantteja). Mikäli potilas haluaa itselleen oman huoneen, tavanomaisen sairaalahoidon hinnan ja tavanomaisten lääkärinpalkkioiden ohella voidaan niin ikään periä lisämaksuja (eli periä hoidosta normaalitasoa korkeampia maksuja). Lisäksi potilaalta voidaan veloittaa maksuja lisäpalveluista (esimerkiksi television vuokrauksesta, sairaalan pysäköintialueen käytöstä ja niin edelleen).

Sairaalan on kerättävä keskitetysti kaikki maksut, jotka potilaat tai kolmannet osapuolet suorittavat korvauksena sairaalalääkäreiden sairaalahoidossa oleville potilaille antamasta hoidosta (54). Sairaalat ja niiden lääkärit määrittelevät sopimuksilla, minkä prosenttiosuuden sairaala voi pidättää palkkioista itsellään palkkioiden keruukustannusten ja muiden sellaisten kustannusten kattamiseksi, joita ei makseta BMF-rahoitusbudjetista (55). Tavanomaisten lääkärinpalkkioiden ohella sairaala voi pidättää itsellään myös osan edellä mainituista lisämaksuista kattaakseen osan kustannuksistaan (tämä riippuu niin ikään sairaalan ja sen lääkäreiden tekemästä sopimuksesta). Lääkärinpalkkioita ei siis makseta kokonaisuudessaan lääkäreille itselleen, vaan osa niistä käytetään sairaaloiden toimintakustannusten kattamiseen.

54

55

| d) | Neljäs rahoituksen lähde on tarkoitettu nimenomaisesti sairaaloiden investointikustannusten kattamiseen. Sairaaloiden investoinnit katetaan pääasiassa valtion varoista (liittohallitus ja hallintoalueet maksavat kustannukset yhdessä), ja jäljelle jäävä osa maksetaan sairaaloiden omilla varoilla ja pankkilainoilla. Valtion rahoitus on tarkoitettu sairaalan tai sairaalaosaston rakentamis- tai peruskorjauskustannusten sekä välineiden ja lääkinnällisten laitteiden ensimmäisen hankinnan kustannusten kattamiseen (56). Investointituilla on yläraja (esimerkiksi kiinteä summa neliömetriä tai yksikköä kohden). |
| --- | --- |

d)

Neljäs rahoituksen lähde on tarkoitettu nimenomaisesti sairaaloiden investointikustannusten kattamiseen. Sairaaloiden investoinnit katetaan pääasiassa valtion varoista (liittohallitus ja hallintoalueet maksavat kustannukset yhdessä), ja jäljelle jäävä osa maksetaan sairaaloiden omilla varoilla ja pankkilainoilla. Valtion rahoitus on tarkoitettu sairaalan tai sairaalaosaston rakentamis- tai peruskorjauskustannusten sekä välineiden ja lääkinnällisten laitteiden ensimmäisen hankinnan kustannusten kattamiseen (56). Investointituilla on yläraja (esimerkiksi kiinteä summa neliömetriä tai yksikköä kohden).

56

| e) | Viides julkisen rahoituksen yleinen lähde liittyy investointeihin, ja siitä katetaan tutkimuksiin liittyviä vahingonkorvausmaksuja ja rakennushankkeiden kehittämiskustannuksia sekä kustannuksia, joita aiheutuu sairaalan tai sairaalaosaston sulkemisesta tai käyttämättömyydestä (57). Käytännössä tällaista rahoitusta ei anneta kovin usein. |
| --- | --- |

e)

Viides julkisen rahoituksen yleinen lähde liittyy investointeihin, ja siitä katetaan tutkimuksiin liittyviä vahingonkorvausmaksuja ja rakennushankkeiden kehittämiskustannuksia sekä kustannuksia, joita aiheutuu sairaalan tai sairaalaosaston sulkemisesta tai käyttämättömyydestä (57). Käytännössä tällaista rahoitusta ei anneta kovin usein.

57

| (47) | LCH-lain 109 §:ssä (nykyinen LCH-lain 125 § 10 päivänä heinäkuuta 2008 hyväksytyssä lain versiossa (58)) säädetään kuudennesta rahoitusmekanismista, joka on tarkoitettu vain julkisille sairaaloille (kuten IRIS-sairaaloille). Tämän säännöksen mukaan sairaaloita hallinnoivien kuntien on katettava sairaalatoiminnasta syntyvät julkisten sairaaloiden alijäämät (joko CPAS-keskusten tai IRIS-kattojärjestön kaltaisen keskusrakenteen kautta). Periaate, jonka mukaan kunnat kattavat (osan) alijäämästä, sisältyi jo LCH-lakia edeltäneeseen 23 päivänä joulukuuta 1963 annettuun lakiin (59) ja vahvistettiin 28 päivänä joulukuuta 1973 annetun lain 34 §:llä (60). Kriteerit, joita noudatetaan laskettaessa, minkä suuruinen alijäämä kuntien tulee kattaa, on määritelty kuninkaallisessa asetuksessa (61). Niiden perusteella liittovaltion terveysministeri päättää kunakin vuonna kunkin julkisen sairaalan osalta katettavasta alijäämästä. Käytännössä LCH-lain 109 artiklan mukainen alijäämä, jonka ministeri määrää katettavaksi, ei täysin vastaa sairaalan liikekirjanpitoon kirjattua alijäämää, sillä tiettyjä liikekirjanpitoon kirjatun alijäämän sisältämiä kustannuseriä (esimerkiksi tuloksena muista tehtävistä kuin sairaalatehtävistä, jotka ovat IRIS-sairaaloiden tapauksessa vain sairaalatoiminnan liitännäistehtäviä, kuten johdanto-osan 155 kappaleessa selostetaan) (62) ei lasketa kuuluvaksi LCH-lain 109 §:ssä tarkoitettuun alijäämään. |
| --- | --- |

(47)

LCH-lain 109 §:ssä (nykyinen LCH-lain 125 § 10 päivänä heinäkuuta 2008 hyväksytyssä lain versiossa (58)) säädetään kuudennesta rahoitusmekanismista, joka on tarkoitettu vain julkisille sairaaloille (kuten IRIS-sairaaloille). Tämän säännöksen mukaan sairaaloita hallinnoivien kuntien on katettava sairaalatoiminnasta syntyvät julkisten sairaaloiden alijäämät (joko CPAS-keskusten tai IRIS-kattojärjestön kaltaisen keskusrakenteen kautta). Periaate, jonka mukaan kunnat kattavat (osan) alijäämästä, sisältyi jo LCH-lakia edeltäneeseen 23 päivänä joulukuuta 1963 annettuun lakiin (59) ja vahvistettiin 28 päivänä joulukuuta 1973 annetun lain 34 §:llä (60). Kriteerit, joita noudatetaan laskettaessa, minkä suuruinen alijäämä kuntien tulee kattaa, on määritelty kuninkaallisessa asetuksessa (61). Niiden perusteella liittovaltion terveysministeri päättää kunakin vuonna kunkin julkisen sairaalan osalta katettavasta alijäämästä. Käytännössä LCH-lain 109 artiklan mukainen alijäämä, jonka ministeri määrää katettavaksi, ei täysin vastaa sairaalan liikekirjanpitoon kirjattua alijäämää, sillä tiettyjä liikekirjanpitoon kirjatun alijäämän sisältämiä kustannuseriä (esimerkiksi tuloksena muista tehtävistä kuin sairaalatehtävistä, jotka ovat IRIS-sairaaloiden tapauksessa vain sairaalatoiminnan liitännäistehtäviä, kuten johdanto-osan 155 kappaleessa selostetaan) (62) ei lasketa kuuluvaksi LCH-lain 109 §:ssä tarkoitettuun alijäämään.

58

59

60

61

62

| (48) | Edellä esitetystä voidaan päätellä, että IRIS-sairaaloilla on käytettävissään kattava rahoitusmekanismi, jolla varmistetaan, että sairaaloiden alijäämät tulevat katetuiksi. LCH-laissa mainituilla viidellä yleisellä rahoitustoimenpiteellä (ks. johdanto-osan 46 kappale) voidaan kattaa valtaosa sairaaloiden toiminta- ja investointikustannuksista. Siltä varalta, että nämä rahoituslähteet eivät riitä kattamaan sairaalatoiminnasta syntyviä kustannuksia, IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa velvoitetaan kunnat kattamaan täysimääräisesti kaikki IRIS-sairaaloiden alijäämät (ks. johdanto-osan 44–45 kappale). Ohjesääntöjen 46 artiklassa tarkoitettu taseen alijäämä sisältää väistämättä LCH-lain 109 artiklassa tarkoitetun alijäämän (63) (ks. johdanto-osan 47 kappale), joten kun kunnat kattavat täysimääräisesti taseen alijäämän, ne samalla täyttävät LCH-lain 109 artiklan mukaisen velvollisuutensa. Alijäämän korvausmekanismin maksujärjestelyjä kuvataan jäljempänä (ks. 7.3.3 jakso). |
| --- | --- |

(48)

Edellä esitetystä voidaan päätellä, että IRIS-sairaaloilla on käytettävissään kattava rahoitusmekanismi, jolla varmistetaan, että sairaaloiden alijäämät tulevat katetuiksi. LCH-laissa mainituilla viidellä yleisellä rahoitustoimenpiteellä (ks. johdanto-osan 46 kappale) voidaan kattaa valtaosa sairaaloiden toiminta- ja investointikustannuksista. Siltä varalta, että nämä rahoituslähteet eivät riitä kattamaan sairaalatoiminnasta syntyviä kustannuksia, IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa velvoitetaan kunnat kattamaan täysimääräisesti kaikki IRIS-sairaaloiden alijäämät (ks. johdanto-osan 44–45 kappale). Ohjesääntöjen 46 artiklassa tarkoitettu taseen alijäämä sisältää väistämättä LCH-lain 109 artiklassa tarkoitetun alijäämän (63) (ks. johdanto-osan 47 kappale), joten kun kunnat kattavat täysimääräisesti taseen alijäämän, ne samalla täyttävät LCH-lain 109 artiklan mukaisen velvollisuutensa. Alijäämän korvausmekanismin maksujärjestelyjä kuvataan jäljempänä (ks. 7.3.3 jakso).

63

2.5.2   Kirjanpitovaatimukset

Kirjanpitovaatimukset

| (49) | Kaikkien (sekä julkisten että yksityisten) sairaaloiden on noudatettava tiettyjä kirjanpitoa ja avoimuutta koskevia vaatimuksia. Erityisesti sairaaloiden kirjanpidon tulee olla laadittu siten, että kunkin palvelun kustannukset voidaan määrittää ja tietyt 17 päivänä heinäkuuta 1975 annetun lain (64) kirjanpitoa (65) koskevat vaatimukset täyttyvät. Muista tehtävistä kuin sairaalatehtävistä on laadittava erillinen kirjanpito. Sairaaloiden on lisäksi nimettävä tilintarkastaja, joka hyväksyy sairaalan kirjanpidon ja tilinpäätökset (66). Sairaaloiden tulee niin ikään toimittaa liittovaltion terveysministerille tiettyjä (taloudellisia) tietoja (67), ja liittovaltion terveysministeriö myös valvoo LCH-lain noudattamista (68). |
| --- | --- |

(49)

Kaikkien (sekä julkisten että yksityisten) sairaaloiden on noudatettava tiettyjä kirjanpitoa ja avoimuutta koskevia vaatimuksia. Erityisesti sairaaloiden kirjanpidon tulee olla laadittu siten, että kunkin palvelun kustannukset voidaan määrittää ja tietyt 17 päivänä heinäkuuta 1975 annetun lain (64) kirjanpitoa (65) koskevat vaatimukset täyttyvät. Muista tehtävistä kuin sairaalatehtävistä on laadittava erillinen kirjanpito. Sairaaloiden on lisäksi nimettävä tilintarkastaja, joka hyväksyy sairaalan kirjanpidon ja tilinpäätökset (66). Sairaaloiden tulee niin ikään toimittaa liittovaltion terveysministerille tiettyjä (taloudellisia) tietoja (67), ja liittovaltion terveysministeriö myös valvoo LCH-lain noudattamista (68).

64

65

66

67

68

3.   KANTELUN KOHTEENA OLEVIEN TOIMENPITEIDEN KUVAUS

KANTELUN KOHTEENA OLEVIEN TOIMENPITEIDEN KUVAUS

| (50) | Kantelijoiden mukaan Brysselin pääkaupunkialue on käytännössä päättänyt ottaa itselleen kyseessä olevien Brysselin kuntien tehtävät, jotka liittyvät IRIS-sairaaloiden alijäämien korvaamiseen. Eritoten kantelussa nostetaan esiin Brysselin pääkaupunkialueen perustaman Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales -rahaston (eli aluerahaston) (69) tekemät toimenpiteet. Lisäksi kantelussa mainitaan, että Brysselin pääkaupunkialueen väitetään myöntäneen vuodesta 2003 alkaen kunnille erityistukia (70) (enimmillään 10 miljoonaa euroa vuodessa), jotka oli väitteen mukaan tarkoitus siirtää IRIS-sairaaloiden toiminnan tukemiseen. |
| --- | --- |

(50)

Kantelijoiden mukaan Brysselin pääkaupunkialue on käytännössä päättänyt ottaa itselleen kyseessä olevien Brysselin kuntien tehtävät, jotka liittyvät IRIS-sairaaloiden alijäämien korvaamiseen. Eritoten kantelussa nostetaan esiin Brysselin pääkaupunkialueen perustaman Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales -rahaston (eli aluerahaston) (69) tekemät toimenpiteet. Lisäksi kantelussa mainitaan, että Brysselin pääkaupunkialueen väitetään myöntäneen vuodesta 2003 alkaen kunnille erityistukia (70) (enimmillään 10 miljoonaa euroa vuodessa), jotka oli väitteen mukaan tarkoitus siirtää IRIS-sairaaloiden toiminnan tukemiseen.

69

70

| (51) | Kantelijat eivät kyseenalaista Brysselin pääkaupunkialueen toimivaltaa kyseisiin kuntiin nähden mutta katsovat, että IRIS-sairaaloille annetaan alueellista rahoitusta, joka ylittää sen, mitä LCH-lain 109 §:ssä on määritelty alijäämän kattamisesta (ks. myös johdanto-osan 47 kappale). Kantelijat katsovat, että IRIS-sairaalat ovat hyötyneet merkittävästi alueellisesta rahoituksesta, jota on myönnetty niille kunnille, joissa kyseiset sairaalat sijaitsevat, ja että rahoitusta ei voida perustella LCH-lain säännöksillä. Kantelijat eivät viitanneet alijäämän kattamista koskevaan velvollisuuteen IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa. |
| --- | --- |

(51)

Kantelijat eivät kyseenalaista Brysselin pääkaupunkialueen toimivaltaa kyseisiin kuntiin nähden mutta katsovat, että IRIS-sairaaloille annetaan alueellista rahoitusta, joka ylittää sen, mitä LCH-lain 109 §:ssä on määritelty alijäämän kattamisesta (ks. myös johdanto-osan 47 kappale). Kantelijat katsovat, että IRIS-sairaalat ovat hyötyneet merkittävästi alueellisesta rahoituksesta, jota on myönnetty niille kunnille, joissa kyseiset sairaalat sijaitsevat, ja että rahoitusta ei voida perustella LCH-lain säännöksillä. Kantelijat eivät viitanneet alijäämän kattamista koskevaan velvollisuuteen IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa.

| (52) | Tämän lisäksi kantelijat viittasivat noin 100 miljoonan euron suuruiseen summaan, joka oli myönnetty aluerahastosta, kun Brysselin julkisten sairaaloiden rakenteita uudistettiin ja IRIS-sairaalat saivat alkunsa (ks. myös 2.2 jakso). Kantelijat väittävät, että tämä olisi johtanut IRIS-sairaaloiden kustannusten liialliseen korvaamiseen. |
| --- | --- |

(52)

Tämän lisäksi kantelijat viittasivat noin 100 miljoonan euron suuruiseen summaan, joka oli myönnetty aluerahastosta, kun Brysselin julkisten sairaaloiden rakenteita uudistettiin ja IRIS-sairaalat saivat alkunsa (ks. myös 2.2 jakso). Kantelijat väittävät, että tämä olisi johtanut IRIS-sairaaloiden kustannusten liialliseen korvaamiseen.

4.   MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT

MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT

4.1   Komission vuonna 2009 tekemä päätös

Komission vuonna 2009 tekemä päätös

| (53) | Kuten edellä on jo muistutettu (ks. johdanto-osan 5 kappale), komissio päätti 28 päivänä lokakuuta 2009 (71) olla vastustamatta IRIS-sairaaloiden saamaa tukea ja totesi, että IRIS-sairaaloille Brysselin pääkaupunkialueella myönnetty julkinen rahoitus oli sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea, joka voitiin katsoa korvaukseksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta. Komissio perusti päätöksensä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2005 päätökseen sekä suoraan EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohtaan (nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta). |
| --- | --- |

(53)

Kuten edellä on jo muistutettu (ks. johdanto-osan 5 kappale), komissio päätti 28 päivänä lokakuuta 2009 (71) olla vastustamatta IRIS-sairaaloiden saamaa tukea ja totesi, että IRIS-sairaaloille Brysselin pääkaupunkialueella myönnetty julkinen rahoitus oli sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea, joka voitiin katsoa korvaukseksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta. Komissio perusti päätöksensä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2005 päätökseen sekä suoraan EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohtaan (nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta).

71

| (54) | Päätöksessään komissio katsoi, että IRIS-sairaaloille oli annettu hoidettavaksi kolme julkisia sairaalapalveluja koskevaa tehtävää: ensimmäinen tehtävä käsittää LCH-lain mukaisen yleisen sairaalapalvelun tehtävän, joka koskee kaikkia (julkisia ja yksityisiä) sairaaloita (72); toinen tehtävä koskee velvollisuutta hoitaa kaikkia potilaita kaikissa olosuhteissa, myös ensiavun antamisen jälkeen (73); ja kolmas tehtävä koskee velvollisuutta tarjota täysimääräinen sairaalahoito useissa toimipaikoissa (74). Lisäksi komissio päätteli, että IRIS-sairaaloiden vastuulle oli annettu lääketieteellisen hoidon lisäksi tehtäväksi myös sosiaalisen avun antaminen, mikä tarkoitti, että sairaaloilla oli myös muita julkisen palvelun tehtäviä kuin sairaalapalveluita (75). Lisäksi viitattiin myös kaksikielisyyttä koskevaan velvollisuuteen (76). Komissio katsoi, että nämä tehtävät oli annettu IRIS-sairaaloiden vastuulle LCH-lailla, CPAS-lailla, IRIS-verkoston strategisilla suunnitelmilla ja lisäksi IRIS-sairaaloiden ja CPAS-keskusten allekirjoittamalla sopimuksella. Tämän lisäksi komissio katsoi, että korvausta koskevat parametrit oli vahvistettu etukäteen (77) ja että käytössä olevat järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi ja korjaamiseksi olivat riittävät (78). Komissio oli niin ikään tyytyväinen siihen, että IRIS-sairaaloilla oli erillinen kirjanpito sairaalatehtäviä ja muita tehtäviä kuin sairaalatehtäviä varten (79), millä voitiin taas varmistaa, että IRIS-sairaaloiden kaupallisiin tehtäviin, jotka eivät koskeneet yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, ei annettu ristikkäistukia (80). |
| --- | --- |

(54)

Päätöksessään komissio katsoi, että IRIS-sairaaloille oli annettu hoidettavaksi kolme julkisia sairaalapalveluja koskevaa tehtävää: ensimmäinen tehtävä käsittää LCH-lain mukaisen yleisen sairaalapalvelun tehtävän, joka koskee kaikkia (julkisia ja yksityisiä) sairaaloita (72); toinen tehtävä koskee velvollisuutta hoitaa kaikkia potilaita kaikissa olosuhteissa, myös ensiavun antamisen jälkeen (73); ja kolmas tehtävä koskee velvollisuutta tarjota täysimääräinen sairaalahoito useissa toimipaikoissa (74). Lisäksi komissio päätteli, että IRIS-sairaaloiden vastuulle oli annettu lääketieteellisen hoidon lisäksi tehtäväksi myös sosiaalisen avun antaminen, mikä tarkoitti, että sairaaloilla oli myös muita julkisen palvelun tehtäviä kuin sairaalapalveluita (75). Lisäksi viitattiin myös kaksikielisyyttä koskevaan velvollisuuteen (76). Komissio katsoi, että nämä tehtävät oli annettu IRIS-sairaaloiden vastuulle LCH-lailla, CPAS-lailla, IRIS-verkoston strategisilla suunnitelmilla ja lisäksi IRIS-sairaaloiden ja CPAS-keskusten allekirjoittamalla sopimuksella. Tämän lisäksi komissio katsoi, että korvausta koskevat parametrit oli vahvistettu etukäteen (77) ja että käytössä olevat järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi ja korjaamiseksi olivat riittävät (78). Komissio oli niin ikään tyytyväinen siihen, että IRIS-sairaaloilla oli erillinen kirjanpito sairaalatehtäviä ja muita tehtäviä kuin sairaalatehtäviä varten (79), millä voitiin taas varmistaa, että IRIS-sairaaloiden kaupallisiin tehtäviin, jotka eivät koskeneet yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, ei annettu ristikkäistukia (80).

72

73

74

75

76

77

78

79

80

| (55) | Komissio arvioi myös sitä, olivatko IRIS-sairaalat saaneet aikaisemmin (eli vuosina 1996–2007) (81) liiallisia korvauksia, ja päätteli, että liiallisia korvauksia ei ollut maksettu (82). Rahoitustoimenpiteiden kokonaisarvioinnin ohella komissio tutki myös ennakkomaksumekanismia koskevaa väitettä. Koska LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämän korvaus suoritettiin yleensä pitkällä, enimmillään 10 vuoden viiveellä, oli esitetty väite, jonka mukaan IRIS-sairaaloille suoritettiin aluerahastosta ennakkomaksuja tästä maksamatta olevasta summasta. Komissio päätteli, että väitetyistä ennakkomaksuista ei aiheutuisi IRIS-sairaaloille liiallisia korvauksia, sillä ennakkomaksut tulisi joka tapauksessa maksaa takaisin siinä vaiheessa, kun LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämän korvaus suoritetaan (83). |
| --- | --- |

(55)

Komissio arvioi myös sitä, olivatko IRIS-sairaalat saaneet aikaisemmin (eli vuosina 1996–2007) (81) liiallisia korvauksia, ja päätteli, että liiallisia korvauksia ei ollut maksettu (82). Rahoitustoimenpiteiden kokonaisarvioinnin ohella komissio tutki myös ennakkomaksumekanismia koskevaa väitettä. Koska LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämän korvaus suoritettiin yleensä pitkällä, enimmillään 10 vuoden viiveellä, oli esitetty väite, jonka mukaan IRIS-sairaaloille suoritettiin aluerahastosta ennakkomaksuja tästä maksamatta olevasta summasta. Komissio päätteli, että väitetyistä ennakkomaksuista ei aiheutuisi IRIS-sairaaloille liiallisia korvauksia, sillä ennakkomaksut tulisi joka tapauksessa maksaa takaisin siinä vaiheessa, kun LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämän korvaus suoritetaan (83).

81

82

83

4.2   Unionin yleisen tuomioistuimen vuonna 2012 antama kumoamistuomio

Unionin yleisen tuomioistuimen vuonna 2012 antama kumoamistuomio

| (56) | Kantelijat reagoivat komission vuonna 2009 tekemään päätökseen nostamalla unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen päätöksen kumoamiseksi (84). Kantelijat katsoivat, että komissio loukkasi kantelijoiden menettelyllisiä oikeuksia päättäessään olla aloittamatta muodollista tutkintamenettelyä, sillä komission olisi pitänyt todeta vakavia vaikeuksia kyseessä olevassa tutkinnassa (85). |
| --- | --- |

(56)

Kantelijat reagoivat komission vuonna 2009 tekemään päätökseen nostamalla unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen päätöksen kumoamiseksi (84). Kantelijat katsoivat, että komissio loukkasi kantelijoiden menettelyllisiä oikeuksia päättäessään olla aloittamatta muodollista tutkintamenettelyä, sillä komission olisi pitänyt todeta vakavia vaikeuksia kyseessä olevassa tutkinnassa (85).

84

85

| (57) | Unionin yleinen tuomioistuin kumosi 7 päivänä marraskuuta 2012 asiassa T-137/10 antamassaan tuomiossa komission vuonna 2009 tekemän päätöksen ja totesi, että komission tuli aloittaa muodollinen tutkintamenettely (86). |
| --- | --- |

(57)

Unionin yleinen tuomioistuin kumosi 7 päivänä marraskuuta 2012 asiassa T-137/10 antamassaan tuomiossa komission vuonna 2009 tekemän päätöksen ja totesi, että komission tuli aloittaa muodollinen tutkintamenettely (86).

86

| (58) | Yleinen tuomioistuin arvioi ensiksi sitä, oliko IRIS-sairaaloiden vastuulle annettu selkeästi määriteltyjä julkisen palvelun tehtäviä (87). Aluksi yleinen tuomioistuin totesi, että kaikki osapuolet olivat yhtä mieltä siitä, että LCH-laki antoi kaikille – sekä julkisille että yksityisille – sairaaloille yleisen julkisen sairaalapalvelun tehtävän (88). Siten epävarmaa oli ainoastaan se, oliko komissio erehtynyt alustavassa tutkinnassaan todetessaan, että IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi oli annettu ylimääräisiä sairaalatehtäviä ja muita tehtäviä kuin julkisen sairaalapalvelun tehtäviä (89). Yleinen tuomioistuin päätteli, että oli epäilyksenalaista, riittivätkö komission päätöksensä perusteluina käyttämät säännökset antamaan IRIS-sairaaloiden vastuulle ylimääräisiä tehtäviä, jotka koskivat kaikkien potilaiden hoitoa kaikissa olosuhteissa (90), sairaalahoidon tarjoamista useissa toimipaikoissa (91) ja ylimääräisten sosiaalipalveluiden tarjoamista (92). Tämän lisäksi unionin yleinen tuomioistuin huomautti, että oli epäselvää, miten väitetty tehtävä, joka koski sairaalahoidon tarjoamista useissa toimipaikoissa, erosi niistä yleisistä ohjelmointi- ja toimintavaatimuksista, joita sovelletaan kaikkiin LCH-lain soveltamisalaan kuuluviin sairaaloihin (93). |
| --- | --- |

(58)

Yleinen tuomioistuin arvioi ensiksi sitä, oliko IRIS-sairaaloiden vastuulle annettu selkeästi määriteltyjä julkisen palvelun tehtäviä (87). Aluksi yleinen tuomioistuin totesi, että kaikki osapuolet olivat yhtä mieltä siitä, että LCH-laki antoi kaikille – sekä julkisille että yksityisille – sairaaloille yleisen julkisen sairaalapalvelun tehtävän (88). Siten epävarmaa oli ainoastaan se, oliko komissio erehtynyt alustavassa tutkinnassaan todetessaan, että IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi oli annettu ylimääräisiä sairaalatehtäviä ja muita tehtäviä kuin julkisen sairaalapalvelun tehtäviä (89). Yleinen tuomioistuin päätteli, että oli epäilyksenalaista, riittivätkö komission päätöksensä perusteluina käyttämät säännökset antamaan IRIS-sairaaloiden vastuulle ylimääräisiä tehtäviä, jotka koskivat kaikkien potilaiden hoitoa kaikissa olosuhteissa (90), sairaalahoidon tarjoamista useissa toimipaikoissa (91) ja ylimääräisten sosiaalipalveluiden tarjoamista (92). Tämän lisäksi unionin yleinen tuomioistuin huomautti, että oli epäselvää, miten väitetty tehtävä, joka koski sairaalahoidon tarjoamista useissa toimipaikoissa, erosi niistä yleisistä ohjelmointi- ja toimintavaatimuksista, joita sovelletaan kaikkiin LCH-lain soveltamisalaan kuuluviin sairaaloihin (93).

87

88

89

90

91

92

93

| (59) | Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin selvitti sitä, oliko komissio osoittanut, että selvät korvausta koskevat parametrit olivat olemassa (94). Sairaalatehtävien osalta yleinen tuomioistuin tarkasteli LCH-lain 109 §:n mukaista alijäämän korvausmekanismia (95) – kuitenkin todeten, että kantelijat eivät olleet nimenomaisesti valittaneet kyseisestä mekanismista (96) – ja väitettyä aluerahaston kautta toimivaa alueellisen rahoituksen mekanismia, jolla oli tarkoitus maksaa ennakkoon IRIS-sairaaloiden alijäämien kattamiseen tarvittavia tilapäisiä summia ennen kuin alijäämien kattaminen tosiasiassa tapahtui LCH-lain 109 §:n mukaisesti (97). LCH-lain 109 §:n osalta yleinen tuomioistuin totesi, että kantelijat eivät olleet esittäneet väitteitä, joilla olisi vaikutusta komission asiasta tekemään myönteiseen arviointiin (98). Aluerahastomekanismin kautta väitetysti suoritettujen ennakkomaksujen osalta yleinen tuomioistuin sen sijaan totesi, että komissio ei ollut yksilöinyt minkäänlaisia parametreja, jotka koskisivat näiden ennakkomaksujen laskentaa (99), mikä oli merkki siitä, että näiden ennakkomaksujen tutkinta oli ollut puutteellinen (100). Yleinen tuomioistuin lisäsi, että komissio oli kuulemisissa väittänyt, että aluerahasto oli mekanismi, jolla Brysselin pääkaupunkialue rahoitti vain Brysselin kuntia eikä IRIS-sairaaloita, mikä oli ristiriidassa komission tekemän päätöksen kanssa (101). |
| --- | --- |

(59)

Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin selvitti sitä, oliko komissio osoittanut, että selvät korvausta koskevat parametrit olivat olemassa (94). Sairaalatehtävien osalta yleinen tuomioistuin tarkasteli LCH-lain 109 §:n mukaista alijäämän korvausmekanismia (95) – kuitenkin todeten, että kantelijat eivät olleet nimenomaisesti valittaneet kyseisestä mekanismista (96) – ja väitettyä aluerahaston kautta toimivaa alueellisen rahoituksen mekanismia, jolla oli tarkoitus maksaa ennakkoon IRIS-sairaaloiden alijäämien kattamiseen tarvittavia tilapäisiä summia ennen kuin alijäämien kattaminen tosiasiassa tapahtui LCH-lain 109 §:n mukaisesti (97). LCH-lain 109 §:n osalta yleinen tuomioistuin totesi, että kantelijat eivät olleet esittäneet väitteitä, joilla olisi vaikutusta komission asiasta tekemään myönteiseen arviointiin (98). Aluerahastomekanismin kautta väitetysti suoritettujen ennakkomaksujen osalta yleinen tuomioistuin sen sijaan totesi, että komissio ei ollut yksilöinyt minkäänlaisia parametreja, jotka koskisivat näiden ennakkomaksujen laskentaa (99), mikä oli merkki siitä, että näiden ennakkomaksujen tutkinta oli ollut puutteellinen (100). Yleinen tuomioistuin lisäsi, että komissio oli kuulemisissa väittänyt, että aluerahasto oli mekanismi, jolla Brysselin pääkaupunkialue rahoitti vain Brysselin kuntia eikä IRIS-sairaaloita, mikä oli ristiriidassa komission tekemän päätöksen kanssa (101).

94

95

96

97

98

99

100

101

| (60) | Unionin yleinen tuomioistuin totesi IRIS-sairaaloiden väitettyä ylimääräistä sosiaalista tehtävää varten annetusta julkisesta rahoituksesta (102), että tämä rahoitus oli ilmeisesti jälleen peräisin aluerahastosta, joka oli tehnyt kyseessä olevien Brysselin kuntien kanssa sopimuksen, jonka mukaan kunnille myönnettiin erityistukea, jolla ne voisivat rahoittaa IRIS-sairaaloiden sosiaalisia tehtäviä (103). Yleinen tuomioistuin päätteli, että sopimuksessa ei määritelty etukäteen vahvistettuja korvausta koskevia parametreja, jotka liittyisivät IRIS-sairaaloiden väitettyihin ylimääräisiin sosiaalisiin tehtäviin (104). |
| --- | --- |

(60)

Unionin yleinen tuomioistuin totesi IRIS-sairaaloiden väitettyä ylimääräistä sosiaalista tehtävää varten annetusta julkisesta rahoituksesta (102), että tämä rahoitus oli ilmeisesti jälleen peräisin aluerahastosta, joka oli tehnyt kyseessä olevien Brysselin kuntien kanssa sopimuksen, jonka mukaan kunnille myönnettiin erityistukea, jolla ne voisivat rahoittaa IRIS-sairaaloiden sosiaalisia tehtäviä (103). Yleinen tuomioistuin päätteli, että sopimuksessa ei määritelty etukäteen vahvistettuja korvausta koskevia parametreja, jotka liittyisivät IRIS-sairaaloiden väitettyihin ylimääräisiin sosiaalisiin tehtäviin (104).

102

103

104

| (61) | Seuraavaksi unionin yleinen tuomioistuin arvioi, oliko komissio kyennyt osoittamaan, että käytössä oli järjestelyjä, joilla voitiin välttää liialliset korvaukset, ja että liiallisia korvauksia ei ollut maksettu (105). Yleinen tuomioistuin totesi ensiksi, että LCH-laissa säädetään riittävistä suojakeinoista, joilla voidaan varmistaa, että LCH-lain 109 §:n mukaisesta järjestelystä ei synny liiallisia korvauksia (106). Tuomioistuin totesi tämän lisäksi, että komissio ei ollut selvittänyt, että samanlainen mekanismi koskisi kuntien väitettyjä ennakkomaksuja (107), ja viittasi erityisesti siihen, että IRIS-sairaaloilla ei ollut selvää oikeudellista velvollisuutta palauttaa näitä ennakkomaksuja sen jälkeen, kun niille on maksettu LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämärahoitus (108). Niiden erityistukien osalta, joilla komissio oli maininnut rahoitettavan ylimääräistä sosiaalista tehtävää, unionin yleinen tuomioistuin päätteli, että komission suorittama arviointi järjestelystä, jolla pyrittiin välttämään liialliset korvaukset sosiaalisten tehtävien rahoituksen yhteydessä, oli puutteellinen (109). |
| --- | --- |

(61)

Seuraavaksi unionin yleinen tuomioistuin arvioi, oliko komissio kyennyt osoittamaan, että käytössä oli järjestelyjä, joilla voitiin välttää liialliset korvaukset, ja että liiallisia korvauksia ei ollut maksettu (105). Yleinen tuomioistuin totesi ensiksi, että LCH-laissa säädetään riittävistä suojakeinoista, joilla voidaan varmistaa, että LCH-lain 109 §:n mukaisesta järjestelystä ei synny liiallisia korvauksia (106). Tuomioistuin totesi tämän lisäksi, että komissio ei ollut selvittänyt, että samanlainen mekanismi koskisi kuntien väitettyjä ennakkomaksuja (107), ja viittasi erityisesti siihen, että IRIS-sairaaloilla ei ollut selvää oikeudellista velvollisuutta palauttaa näitä ennakkomaksuja sen jälkeen, kun niille on maksettu LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämärahoitus (108). Niiden erityistukien osalta, joilla komissio oli maininnut rahoitettavan ylimääräistä sosiaalista tehtävää, unionin yleinen tuomioistuin päätteli, että komission suorittama arviointi järjestelystä, jolla pyrittiin välttämään liialliset korvaukset sosiaalisten tehtävien rahoituksen yhteydessä, oli puutteellinen (109).

105

106

107

108

109

| (62) | Siitä, olivatko IRIS-sairaalat käytännössä saaneet liiallisia korvauksia (110), unionin yleinen tuomioistuin tyytyi toteamaan, että analysoitava aineisto oli hyvin laaja, sillä se kattoi IRIS-sairaaloiden kaikki taloudelliset tulokset yli kymmenen vuoden ajalta (111). Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut nimenomaisesti kantaa komission päätelmään siitä, että liiallisia korvauksia ei ollut suoritettu, mutta katsoi, että komission arvioinnin laajuus ja monitahoisuus tuki jo sinänsä kantelijan väitettä vakavien vaikeuksien olemassaolosta (112). |
| --- | --- |

(62)

Siitä, olivatko IRIS-sairaalat käytännössä saaneet liiallisia korvauksia (110), unionin yleinen tuomioistuin tyytyi toteamaan, että analysoitava aineisto oli hyvin laaja, sillä se kattoi IRIS-sairaaloiden kaikki taloudelliset tulokset yli kymmenen vuoden ajalta (111). Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut nimenomaisesti kantaa komission päätelmään siitä, että liiallisia korvauksia ei ollut suoritettu, mutta katsoi, että komission arvioinnin laajuus ja monitahoisuus tuki jo sinänsä kantelijan väitettä vakavien vaikeuksien olemassaolosta (112).

110

111

112

| (63) | Tämän lisäksi kantelijat katsoivat, että komission olisi pitänyt ottaa arvioinnissaan huomioon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tarjoajan taloudellista tehokkuutta koskeva edellytys (113). Unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin hylkäsi tämän väitteen ja päätteli seuraavaa:

  ”[E]dellytys, joka liittyy yrityksen taloudelliseen tehokkuuteen sen tarjotessa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, ei kuulu sen arvioinnin alaan, onko valtiontuki EY 86 artiklan 2 kohdan [nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta] mukainen, eikä kansallisten viranomaisten valintaa, joka koskee julkisen toiminnanharjoittajan taloudellista tehokkuutta, voida arvostella tältä osin”
   (114). |
| --- | --- |

(63)

Tämän lisäksi kantelijat katsoivat, että komission olisi pitänyt ottaa arvioinnissaan huomioon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tarjoajan taloudellista tehokkuutta koskeva edellytys (113). Unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin hylkäsi tämän väitteen ja päätteli seuraavaa:

113

”[E]dellytys, joka liittyy yrityksen taloudelliseen tehokkuuteen sen tarjotessa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, ei kuulu sen arvioinnin alaan, onko valtiontuki EY 86 artiklan 2 kohdan [nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta] mukainen, eikä kansallisten viranomaisten valintaa, joka koskee julkisen toiminnanharjoittajan taloudellista tehokkuutta, voida arvostella tältä osin”
   (114).

114

| (64) | Päätelmien yhteenvedossa unionin yleinen tuomioistuin totesi seuraavaa:

  ”[Kantelija] esitti useita yhtäpitäviä aihetodisteita, jotka osoittavat, että tarkasteltavien toimenpiteiden soveltuvuudesta on vakavia epäilyjä niiden EY 86 artiklan 2 kohdan [nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta] soveltamisedellytysten perusteella, jotka koskevat ensinnäkin selvästi määritellyn sellaisen toimeksiannon olemassaoloa, joka liittyy IRIS-sairaaloiden erityisiin julkisen palvelun sairaalatehtäviin ja sosiaalisiin tehtäviin, toiseksi etukäteen vahvistettavien korvausta koskevien parametrien olemassaoloa ja kolmanneksi sellaisten järjestelyjen olemassaoloa, joilla voidaan välttää liialliset korvaukset näiden julkisen palvelun tehtävien rahoittamisen yhteydessä [...]”
   (115). |
| --- | --- |

(64)

Päätelmien yhteenvedossa unionin yleinen tuomioistuin totesi seuraavaa:

”[Kantelija] esitti useita yhtäpitäviä aihetodisteita, jotka osoittavat, että tarkasteltavien toimenpiteiden soveltuvuudesta on vakavia epäilyjä niiden EY 86 artiklan 2 kohdan [nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta] soveltamisedellytysten perusteella, jotka koskevat ensinnäkin selvästi määritellyn sellaisen toimeksiannon olemassaoloa, joka liittyy IRIS-sairaaloiden erityisiin julkisen palvelun sairaalatehtäviin ja sosiaalisiin tehtäviin, toiseksi etukäteen vahvistettavien korvausta koskevien parametrien olemassaoloa ja kolmanneksi sellaisten järjestelyjen olemassaoloa, joilla voidaan välttää liialliset korvaukset näiden julkisen palvelun tehtävien rahoittamisen yhteydessä [...]”
   (115).

115

4.3   Komission 1 päivänä lokakuuta 2014 tekemä päätös menettelyn aloittamisesta (116)

Komission 1 päivänä lokakuuta 2014 tekemä päätös menettelyn aloittamisesta

116

| (65) | Unionin yleisen tuomioistuimen päätelmät (117), joiden mukaan komissiolla olisi pitänyt olla epäilyksiä siitä, soveltuiko kiistanalainen IRIS-sairaaloille myönnetty julkinen rahoitus SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaisesti sisämarkkinoille, velvoittivat komission aloittamaan asiassa muodollisen tutkintamenettelyn, ja tämä menettely pantiin alulle 1 päivänä lokakuuta 2014 tehdyllä päätöksellä. Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komissio huomautti, että Belgian viranomaisten mukaan kyseessä olevat Brysselin kunnat ja CPAS-keskukset olivat päättäneet antaa julkisten IRIS-sairaaloiden täytettäväksi seuraavat ylimääräiset velvollisuudet (118) (velvollisuudet eivät siis koske yksityisiä sairaaloita), jotka oikeuttavat IRIS-sairaaloiden hyväksi toteutetut alijäämän korvaustoimenpiteet:






  a) | velvollisuus antaa lääkinnällistä apua kaikille potilaille kaikissa olosuhteissa: IRIS-sairaalat eivät voi kieltäytyä hoitamasta potilaita, jotka eivät kykene maksamaan hoitoaan ja/tai joilla ei ole vakuutusta, edes silloin, kun he eivät tarvitse kiireellistä sairaanhoitoa. Yksityisillä sairaaloilla olisi väitetysti velvollisuus hoitaa vain kaikki sellaiset potilaat, jotka tarvitsevat kiireellistä sairaanhoitoa, mutta tällaista hoitovelvollisuutta ei olisi kiireettömissä tapauksissa; |
| --- | --- | --- |

(65)

Unionin yleisen tuomioistuimen päätelmät (117), joiden mukaan komissiolla olisi pitänyt olla epäilyksiä siitä, soveltuiko kiistanalainen IRIS-sairaaloille myönnetty julkinen rahoitus SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaisesti sisämarkkinoille, velvoittivat komission aloittamaan asiassa muodollisen tutkintamenettelyn, ja tämä menettely pantiin alulle 1 päivänä lokakuuta 2014 tehdyllä päätöksellä. Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komissio huomautti, että Belgian viranomaisten mukaan kyseessä olevat Brysselin kunnat ja CPAS-keskukset olivat päättäneet antaa julkisten IRIS-sairaaloiden täytettäväksi seuraavat ylimääräiset velvollisuudet (118) (velvollisuudet eivät siis koske yksityisiä sairaaloita), jotka oikeuttavat IRIS-sairaaloiden hyväksi toteutetut alijäämän korvaustoimenpiteet:

117

118

a)

velvollisuus antaa lääkinnällistä apua kaikille potilaille kaikissa olosuhteissa: IRIS-sairaalat eivät voi kieltäytyä hoitamasta potilaita, jotka eivät kykene maksamaan hoitoaan ja/tai joilla ei ole vakuutusta, edes silloin, kun he eivät tarvitse kiireellistä sairaanhoitoa. Yksityisillä sairaaloilla olisi väitetysti velvollisuus hoitaa vain kaikki sellaiset potilaat, jotka tarvitsevat kiireellistä sairaanhoitoa, mutta tällaista hoitovelvollisuutta ei olisi kiireettömissä tapauksissa;

| b) | velvollisuus tarjota kattava valikoima sairaalapalveluja useissa toimipaikoissa: Kunnat ja CPAS-keskukset ovat tietoisesti tehneet päätöksen ylläpitää sairaalapalveluita useissa eri toimipaikoissa, joissa tarjotaan kattava hoitovalikoima, jotta voidaan varmistaa, että kaikilla potilailla on mahdollisuus päästä hoitoon. Vaihtoehto, jossa sairaalapaikat ja niihin liittyvät palvelut olisi järjestetty uudelleen ja toimipaikkoja olisi karsittu kustannusten säästämiseksi, hylättiin tietoisesti. Tämä päätös on olennainen erityisesti vähäosaisten potilaiden ja heidän perheidensä kannalta, sillä IRIS-sairaalat sijaitsevat pääasiassa niissä kaupunginosissa, joissa on paljon vähäosaisia, tai lähellä tällaisia kaupunginosia; |
| --- | --- |

b)

velvollisuus tarjota kattava valikoima sairaalapalveluja useissa toimipaikoissa: Kunnat ja CPAS-keskukset ovat tietoisesti tehneet päätöksen ylläpitää sairaalapalveluita useissa eri toimipaikoissa, joissa tarjotaan kattava hoitovalikoima, jotta voidaan varmistaa, että kaikilla potilailla on mahdollisuus päästä hoitoon. Vaihtoehto, jossa sairaalapaikat ja niihin liittyvät palvelut olisi järjestetty uudelleen ja toimipaikkoja olisi karsittu kustannusten säästämiseksi, hylättiin tietoisesti. Tämä päätös on olennainen erityisesti vähäosaisten potilaiden ja heidän perheidensä kannalta, sillä IRIS-sairaalat sijaitsevat pääasiassa niissä kaupunginosissa, joissa on paljon vähäosaisia, tai lähellä tällaisia kaupunginosia;

| c) | velvollisuus tarjota sosiaalipalveluita potilaille ja heidän perheilleen: Sosiaalityöntekijät auttavat vähäosaisia potilaita ja heidän perheitään ratkomaan ja hoitamaan taloudellisia, hallinnollisia, ihmissuhde- ja sosiaalisia ongelmia. Lisäksi sosiaalityöntekijät laativat ennakkoon potilaan sosiaalista tilannetta koskevat raportit, jolloin CPAS-keskukset voivat helpommin tarjota taloudellista tukea. Joskin kaikilla julkisilla ja yksityisillä sairaaloilla on velvollisuus palkata sosiaalityöntekijöitä tiettyjä sairaalapalveluja varten (kuten geriatriset ja psykiatriset palvelut), Belgian viranomaiset väittävät, että IRIS-sairaaloilla on ylimääräinen erityisvelvoite, jonka seurauksena sosiaaliset palvelut ovat erittäin mittavat ja niiden kustannukset ylittävät LCH-lain nojalla korvattavat kustannukset. |
| --- | --- |

c)

velvollisuus tarjota sosiaalipalveluita potilaille ja heidän perheilleen: Sosiaalityöntekijät auttavat vähäosaisia potilaita ja heidän perheitään ratkomaan ja hoitamaan taloudellisia, hallinnollisia, ihmissuhde- ja sosiaalisia ongelmia. Lisäksi sosiaalityöntekijät laativat ennakkoon potilaan sosiaalista tilannetta koskevat raportit, jolloin CPAS-keskukset voivat helpommin tarjota taloudellista tukea. Joskin kaikilla julkisilla ja yksityisillä sairaaloilla on velvollisuus palkata sosiaalityöntekijöitä tiettyjä sairaalapalveluja varten (kuten geriatriset ja psykiatriset palvelut), Belgian viranomaiset väittävät, että IRIS-sairaaloilla on ylimääräinen erityisvelvoite, jonka seurauksena sosiaaliset palvelut ovat erittäin mittavat ja niiden kustannukset ylittävät LCH-lain nojalla korvattavat kustannukset.

| (66) | Unionin yleisen tuomioistuimen ilmaisemien epäilyjen (119) nojalla komissio kehotti Belgian viranomaisia, kantelijoita ja kaikkia muita asianomaisia osapuolia toimittamaan kaikki asiaa koskevat tiedot, joilla kiistanalaisen julkisen rahoituksen soveltuvuus voitaisiin tarkistaa, erityisesti seuraavista seikoista:






  — | IRIS-sairaaloiden väitettyjen ylimääräisten tehtävien tarkka määrittely ja se, mihin asiakirjoihin näitä väitettyjä ylimääräisiä tehtäviä koskevat toimeksiannot perustuvat (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 87–89 kappale); |
| --- | --- | --- |

(66)

Unionin yleisen tuomioistuimen ilmaisemien epäilyjen (119) nojalla komissio kehotti Belgian viranomaisia, kantelijoita ja kaikkia muita asianomaisia osapuolia toimittamaan kaikki asiaa koskevat tiedot, joilla kiistanalaisen julkisen rahoituksen soveltuvuus voitaisiin tarkistaa, erityisesti seuraavista seikoista:

119

—

IRIS-sairaaloiden väitettyjen ylimääräisten tehtävien tarkka määrittely ja se, mihin asiakirjoihin näitä väitettyjä ylimääräisiä tehtäviä koskevat toimeksiannot perustuvat (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 87–89 kappale);

| — | oikeusperusta IRIS-sairaaloiden alijäämien (joita kyseessä olevien väitettyjen ylimääräisten tehtävien kustannukset osaltaan kerryttävät) korvaamiseen (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 91 kappale); |
| --- | --- |

—

oikeusperusta IRIS-sairaaloiden alijäämien (joita kyseessä olevien väitettyjen ylimääräisten tehtävien kustannukset osaltaan kerryttävät) korvaamiseen (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 91 kappale);

| — | onko käytössä (riittävät) toimenpiteet, joilla voidaan välttää väitettyjen ylimääräisten tehtävien liialliset korvaukset eritoten hyödyntämällä alijäämän korvausmekanismin ja takaisinmaksettavien ennakoiden (jos sellaisia ylipäätään on) yhdistelmää, ja onko IRIS-sairaaloilla oikeudellinen velvollisuus maksaa takaisin niiden mahdollisesti saamat ennakot liiallisten korvausten välttämiseksi (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 95 kappale); |
| --- | --- |

—

onko käytössä (riittävät) toimenpiteet, joilla voidaan välttää väitettyjen ylimääräisten tehtävien liialliset korvaukset eritoten hyödyntämällä alijäämän korvausmekanismin ja takaisinmaksettavien ennakoiden (jos sellaisia ylipäätään on) yhdistelmää, ja onko IRIS-sairaaloilla oikeudellinen velvollisuus maksaa takaisin niiden mahdollisesti saamat ennakot liiallisten korvausten välttämiseksi (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 95 kappale);

| — | onko käytössä riittävät toimenpiteet, joilla varmistetaan, että korvaukset eivät ylitä summaa, joka on tarpeen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuvien kustannusten kattamista varten (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 96 kappale) siinä tapauksessa, että enintään 10 miljoonan euron vuotuiset erityistuet (ks. edellä oleva johdanto-osan 50 kappale) katsotaan IRIS-sairaaloiden alijäämien kattamisesta erilliseksi toimeksi; |
| --- | --- |

—

onko käytössä riittävät toimenpiteet, joilla varmistetaan, että korvaukset eivät ylitä summaa, joka on tarpeen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuvien kustannusten kattamista varten (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 96 kappale) siinä tapauksessa, että enintään 10 miljoonan euron vuotuiset erityistuet (ks. edellä oleva johdanto-osan 50 kappale) katsotaan IRIS-sairaaloiden alijäämien kattamisesta erilliseksi toimeksi;

| — | onko IRIS-sairaaloille tosiasiassa myönnetty liiallisia korvauksia sen jälkeen, kun ne alkoivat toimia itsenäisinä oikeudellisina rakenteina (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 97 kappale); |
| --- | --- |

—

onko IRIS-sairaaloille tosiasiassa myönnetty liiallisia korvauksia sen jälkeen, kun ne alkoivat toimia itsenäisinä oikeudellisina rakenteina (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 97 kappale);

| — | muut konkreettiset, täsmälliset ja yksityiskohtaiset perustelut ja asiakirjat, joista käy ilmi, kuuluvatko IRIS-sairaaloiden hyväksi toteutetut julkiset rahoitustoimenpiteet yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen tai yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 98 kappale) taikka vastaavasti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 100 kappale) soveltamisalaan sekä miksi ja missä määrin ne kuuluvat kyseessä olevien säännösten soveltamisalaan ja täyttyvätkö kaikki näissä säännöksissä vahvistetut soveltuvuuskriteerit sekä miksi ja missä määrin ne täyttyvät. |
| --- | --- |

—

muut konkreettiset, täsmälliset ja yksityiskohtaiset perustelut ja asiakirjat, joista käy ilmi, kuuluvatko IRIS-sairaaloiden hyväksi toteutetut julkiset rahoitustoimenpiteet yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen tai yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 98 kappale) taikka vastaavasti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 100 kappale) soveltamisalaan sekä miksi ja missä määrin ne kuuluvat kyseessä olevien säännösten soveltamisalaan ja täyttyvätkö kaikki näissä säännöksissä vahvistetut soveltuvuuskriteerit sekä miksi ja missä määrin ne täyttyvät.

| (67) | Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen yhteydessä komissiolle tarjoutui myös tilaisuus selvittää seuraavia lisäseikkoja:






  — | siirrettiinkö aluerahaston varoja tai erityistuet (ks. edellä oleva johdanto-osan 50 kappale) suoraan IRIS-sairaaloille vai ovatko aluerahasto ja kyseiset erityistuet pelkästään Brysselin pääkaupunkialueen ja Brysselin kuntien välillä toimivia rahoitusmekanismeja (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 17 kappale); |
| --- | --- | --- |

(67)

Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen yhteydessä komissiolle tarjoutui myös tilaisuus selvittää seuraavia lisäseikkoja:

—

siirrettiinkö aluerahaston varoja tai erityistuet (ks. edellä oleva johdanto-osan 50 kappale) suoraan IRIS-sairaaloille vai ovatko aluerahasto ja kyseiset erityistuet pelkästään Brysselin pääkaupunkialueen ja Brysselin kuntien välillä toimivia rahoitusmekanismeja (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 17 kappale);

| — | CPAS-lain 60 §:n 6 kohdassa olevan vaatimuksen tarkka luonne (ks. edellä oleva johdanto-osan 19 kappale), julkisen sairaalan sulkemismahdollisuudet ja sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmien erot (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 26 kappale); |
| --- | --- |

—

CPAS-lain 60 §:n 6 kohdassa olevan vaatimuksen tarkka luonne (ks. edellä oleva johdanto-osan 19 kappale), julkisen sairaalan sulkemismahdollisuudet ja sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmien erot (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 26 kappale);

| — | ovatko IRIS-sairaaloiden toteuttamat ylimääräiset sosiaalipalvelut luonteeltaan taloudellisia vai muita kuin taloudellisia palveluita (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 48 kappale); |
| --- | --- |

—

ovatko IRIS-sairaaloiden toteuttamat ylimääräiset sosiaalipalvelut luonteeltaan taloudellisia vai muita kuin taloudellisia palveluita (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 48 kappale);

| — | voidaanko sitä, että kunnat siirtävät (Brysselin pääkaupunkialueelta saamansa) erityistuet IRIS-sairaaloille, pitää alijäämän kattamismekanismista erillisenä toimena (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 92 kappale), ja jos voidaan, mikä on se sovellettava oikeusperusta, jossa määritellään menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt; |
| --- | --- |

—

voidaanko sitä, että kunnat siirtävät (Brysselin pääkaupunkialueelta saamansa) erityistuet IRIS-sairaaloille, pitää alijäämän kattamismekanismista erillisenä toimena (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 92 kappale), ja jos voidaan, mikä on se sovellettava oikeusperusta, jossa määritellään menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt;

| — | onko käytössä ennakkomaksujärjestelmä, mikä on tällaisten maksujen oikeusperusta ja miten kyseiset maksut (jos sellaisia on) suoritetaan, voidaanko niitä pitää alijäämän kattamismekanismista erillisenä tukitoimenpiteenä ja rahoitettiinko tällaiset ennakot (jos niitä oli) aluerahastosta (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 93 kappale); |
| --- | --- |

—

onko käytössä ennakkomaksujärjestelmä, mikä on tällaisten maksujen oikeusperusta ja miten kyseiset maksut (jos sellaisia on) suoritetaan, voidaanko niitä pitää alijäämän kattamismekanismista erillisenä tukitoimenpiteenä ja rahoitettiinko tällaiset ennakot (jos niitä oli) aluerahastosta (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 93 kappale);

| — | mitä käsitteellä pérennité (eli julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuus ja elinkelpoisuus, ks. myös jäljempänä oleva johdanto-osan 91 kappale) tarkkaan ottaen tarkoitetaan, mikä on sen oikeusperusta (erityisesti IRIS-verkoston ja IRIS-sairaaloiden tasolla), mitä vaikutuksia sillä on ja miten pérennité-käsitteellä voidaan perustella alijäämän korvausmekanismin käyttäminen näiden sairaaloiden eduksi (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 102–103 kappale); |
| --- | --- |

—

mitä käsitteellä pérennité (eli julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuus ja elinkelpoisuus, ks. myös jäljempänä oleva johdanto-osan 91 kappale) tarkkaan ottaen tarkoitetaan, mikä on sen oikeusperusta (erityisesti IRIS-verkoston ja IRIS-sairaaloiden tasolla), mitä vaikutuksia sillä on ja miten pérennité-käsitteellä voidaan perustella alijäämän korvausmekanismin käyttäminen näiden sairaaloiden eduksi (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 102–103 kappale);

| — | onko menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä nimenomaisesti mainittujen perusteluiden (kuten ylimääräiset yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevat tehtävät ja julkisten sairaaloiden pérennité) lisäksi olemassa muita syitä, joiden perusteella lisärahoituksen myöntäminen IRIS-sairaaloille saattaisi olla oikeutettua (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 103 kappale). |
| --- | --- |

—

onko menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä nimenomaisesti mainittujen perusteluiden (kuten ylimääräiset yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevat tehtävät ja julkisten sairaaloiden pérennité) lisäksi olemassa muita syitä, joiden perusteella lisärahoituksen myöntäminen IRIS-sairaaloille saattaisi olla oikeutettua (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 103 kappale).

5.   ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET

ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET

| (68) | Komissio vastaanotti huomautuksia neljältä asianomaiselta osapuolelta (jotka ovat CBI, ABISP, Zorgnet Vlaanderen ja UNCPSY). Seuraavassa esitetään yhteenveto näistä huomautuksista: |
| --- | --- |

(68)

Komissio vastaanotti huomautuksia neljältä asianomaiselta osapuolelta (jotka ovat CBI, ABISP, Zorgnet Vlaanderen ja UNCPSY). Seuraavassa esitetään yhteenveto näistä huomautuksista:

5.1   CBI

CBI

| (69) | Vastauksena menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen CBI, kantelija, toteaa, että sen mielestä kyseinen päätös ei sisällä mitään uusia näkökohtia, perusteluja tai selityksiä, joiden perusteella olisi mahdollista vahvistaa, että IRIS-sairaaloilla oli todella hoidettavanaan erityistehtävä, taikka jotka koskisivat tähän väitettyyn tehtävään liittyviä korvausmekanismeja tai valvontatoimia, joita tässä yhteydessä toteutettaisiin. Kantelijat siis viittaavat pääasiassa niihin väitteisiin, joita ne esittivät jo aiemmissa huomautuksissaan. |
| --- | --- |

(69)

Vastauksena menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen CBI, kantelija, toteaa, että sen mielestä kyseinen päätös ei sisällä mitään uusia näkökohtia, perusteluja tai selityksiä, joiden perusteella olisi mahdollista vahvistaa, että IRIS-sairaaloilla oli todella hoidettavanaan erityistehtävä, taikka jotka koskisivat tähän väitettyyn tehtävään liittyviä korvausmekanismeja tai valvontatoimia, joita tässä yhteydessä toteutettaisiin. Kantelijat siis viittaavat pääasiassa niihin väitteisiin, joita ne esittivät jo aiemmissa huomautuksissaan.

| (70) | CBI vahvistaa kantansa, joka on seuraava: 1) IRIS-sairaaloiden vastuulle ei ole annettu mitään erityisiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita niiden velvoitteiden lisäksi, jotka koskevat kaikkia Belgian (julkisia ja yksityisiä) sairaaloita, ja 2) vaikka komissio päättelisikin, että ylimääräisiä tehtäviä on olemassa, tehtäviä ei ole määritelty riittävän selvästi, jotta unionin lainsäädännön vaatimukset täyttyisivät tältä osin. CBI huomauttaa niin ikään, että Brysselin hallintoalueen uuden hallituksen tekemässä ehdotuksessa politiikkaohjelmaksi (julkaistu heinäkuussa 2014) mainitaan, että ”13 päivänä helmikuuta 2003 annettu asetus muotoillaan uudelleen siten, että siinä määritellään yleistä etua koskevat tehtävät, joihin kunnat voivat myöntää erityistukia”. Kantelijoiden mukaan tämä on osoitus siitä, että mitään tällaisia tehtäviä ei tällä hetkellä vielä ole vaan ne määritellään vasta tulevaisuudessa. |
| --- | --- |

(70)

CBI vahvistaa kantansa, joka on seuraava: 1) IRIS-sairaaloiden vastuulle ei ole annettu mitään erityisiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita niiden velvoitteiden lisäksi, jotka koskevat kaikkia Belgian (julkisia ja yksityisiä) sairaaloita, ja 2) vaikka komissio päättelisikin, että ylimääräisiä tehtäviä on olemassa, tehtäviä ei ole määritelty riittävän selvästi, jotta unionin lainsäädännön vaatimukset täyttyisivät tältä osin. CBI huomauttaa niin ikään, että Brysselin hallintoalueen uuden hallituksen tekemässä ehdotuksessa politiikkaohjelmaksi (julkaistu heinäkuussa 2014) mainitaan, että ”13 päivänä helmikuuta 2003 annettu asetus muotoillaan uudelleen siten, että siinä määritellään yleistä etua koskevat tehtävät, joihin kunnat voivat myöntää erityistukia”. Kantelijoiden mukaan tämä on osoitus siitä, että mitään tällaisia tehtäviä ei tällä hetkellä vielä ole vaan ne määritellään vasta tulevaisuudessa.

| (71) | CBI toteaa, että CPAS-lain 60 artiklan 6 kohdan vaatimukset eivät tuo mitään uutta LCH-lakiin, sillä sellaisia ylimääräisiä tai erityisiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, jotka koskisivat ainoastaan IRIS-sairaaloiden kaltaisia julkisia sairaaloita, ei määritellä. Kantelijat ovat lisäksi sitä mieltä, että ylimääräinen sosiaalinen tehtävä näyttää tarkoittavan vain sitä, että sosiaalipalveluita tarjotaan muita sairaaloita enemmän – kantelijat käyttävät palveluista ilmaisua ”sosiaalinen perustehtävä (yhteinen julkisille ja yksityisille sairaaloille)”. CBI:n näkemyksen mukaan tämän perusteella ei voida vielä katsoa, että IRIS-sairaaloilla olisi jonkinlainen ylimääräinen sosiaalinen tehtävä. Sen osalta, ovatko kyseiset palvelut luonteeltaan taloudellisia, kantelijat toteavat, että se, että palvelut tarjotaan ilmaiseksi, ei tee niistä muita kuin taloudellisia. Lisäksi CBI katsoo, että ylimääräisiä sosiaalipalveluita ei voida erottaa terveydenhoitopalveluiden laajemmasta kokonaisuudesta, joka taas on kiistämättä luonteeltaan taloudellista, sillä sitä ei ole koskaan kyseenalaistettu. |
| --- | --- |

(71)

CBI toteaa, että CPAS-lain 60 artiklan 6 kohdan vaatimukset eivät tuo mitään uutta LCH-lakiin, sillä sellaisia ylimääräisiä tai erityisiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, jotka koskisivat ainoastaan IRIS-sairaaloiden kaltaisia julkisia sairaaloita, ei määritellä. Kantelijat ovat lisäksi sitä mieltä, että ylimääräinen sosiaalinen tehtävä näyttää tarkoittavan vain sitä, että sosiaalipalveluita tarjotaan muita sairaaloita enemmän – kantelijat käyttävät palveluista ilmaisua ”sosiaalinen perustehtävä (yhteinen julkisille ja yksityisille sairaaloille)”. CBI:n näkemyksen mukaan tämän perusteella ei voida vielä katsoa, että IRIS-sairaaloilla olisi jonkinlainen ylimääräinen sosiaalinen tehtävä. Sen osalta, ovatko kyseiset palvelut luonteeltaan taloudellisia, kantelijat toteavat, että se, että palvelut tarjotaan ilmaiseksi, ei tee niistä muita kuin taloudellisia. Lisäksi CBI katsoo, että ylimääräisiä sosiaalipalveluita ei voida erottaa terveydenhoitopalveluiden laajemmasta kokonaisuudesta, joka taas on kiistämättä luonteeltaan taloudellista, sillä sitä ei ole koskaan kyseenalaistettu.

| (72) | CBI:n mukaan yleinen hoitotehtävä koskee niin julkisia kuin yksityisiä sairaaloita. Yhdistyksen mukaan julkisissa sairaaloissa ja yksityisissä sairaaloissa ”sosiaalisia potilaita” hoidetaan samalla tavoin sekä ”ensiavussa” että ”ensiavun antamisen jälkeen”. Tältä osin CBI viittaa Brysselin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaan tuomioon (120), joka koskee laittomasti Belgiassa oleskeleville ulkomaalaisille (jäljempänä ’paperittomat muuttajat’) annettavaa kiireellistä sairaanhoitoa (121) ja joka yhdistyksen mukaan osoittaa, että tässä yhteydessä tällaisen avun antajina voivat olla sekä julkiset että yksityiset sairaalat. Lisäksi CBI toteaa, että Mutualités Chrétiennes -järjestön (122) helmikuussa 2004 ilmestyneen julkaisun (123) mukaan yksityiset sairaalat hoitavat yli 60 prosenttia Brysselin pääkaupunkialueen ”sosiaalisista potilaista”. Kantelijat katsovat niin ikään, että CPAS-laissa, IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa taikka sosiaalihuollon kotipaikkaa (domicile de secours) koskevissa sopimuksissa (124) ei säädetä mistään ylimääräisistä tehtävistä. |
| --- | --- |

(72)

CBI:n mukaan yleinen hoitotehtävä koskee niin julkisia kuin yksityisiä sairaaloita. Yhdistyksen mukaan julkisissa sairaaloissa ja yksityisissä sairaaloissa ”sosiaalisia potilaita” hoidetaan samalla tavoin sekä ”ensiavussa” että ”ensiavun antamisen jälkeen”. Tältä osin CBI viittaa Brysselin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaan tuomioon (120), joka koskee laittomasti Belgiassa oleskeleville ulkomaalaisille (jäljempänä ’paperittomat muuttajat’) annettavaa kiireellistä sairaanhoitoa (121) ja joka yhdistyksen mukaan osoittaa, että tässä yhteydessä tällaisen avun antajina voivat olla sekä julkiset että yksityiset sairaalat. Lisäksi CBI toteaa, että Mutualités Chrétiennes -järjestön (122) helmikuussa 2004 ilmestyneen julkaisun (123) mukaan yksityiset sairaalat hoitavat yli 60 prosenttia Brysselin pääkaupunkialueen ”sosiaalisista potilaista”. Kantelijat katsovat niin ikään, että CPAS-laissa, IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa taikka sosiaalihuollon kotipaikkaa (domicile de secours) koskevissa sopimuksissa (124) ei säädetä mistään ylimääräisistä tehtävistä.

120

121

122

123

124

| (73) | ”Usean toimipaikan tehtävän” osalta CBI katsoo, että edelleenkään ei ole annettu selitystä sille, mitä velvollisuuteen tarjota kattavat sairaalahoitopalvelut ”useassa toimipaikassa” sisältyy tai missä määrin kyseinen velvollisuus aiheuttaa IRIS-sairaaloille lisärasitteita. Ylimääräisen sosiaalisen tehtävän osalta CBI katsoo, että CPAS-lain 57 artikla ei synnytä IRIS-sairaaloille ylimääräisiä velvollisuuksia taikka siinä ei ainakaan määritellä velvollisuuksia selkeästi (sen paremmin kuin IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa tai sosiaalihuollon kotipaikkaa koskevissa sopimuksissa). |
| --- | --- |

(73)

”Usean toimipaikan tehtävän” osalta CBI katsoo, että edelleenkään ei ole annettu selitystä sille, mitä velvollisuuteen tarjota kattavat sairaalahoitopalvelut ”useassa toimipaikassa” sisältyy tai missä määrin kyseinen velvollisuus aiheuttaa IRIS-sairaaloille lisärasitteita. Ylimääräisen sosiaalisen tehtävän osalta CBI katsoo, että CPAS-lain 57 artikla ei synnytä IRIS-sairaaloille ylimääräisiä velvollisuuksia taikka siinä ei ainakaan määritellä velvollisuuksia selkeästi (sen paremmin kuin IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa tai sosiaalihuollon kotipaikkaa koskevissa sopimuksissa).

| (74) | Korvausta koskevien parametrien selkeän määrittelyn osalta CBI toteaa, että Belgian viranomaisten mukaan IRIS-sairaalat suorittavat erityistehtävää, joka eroaa yksityisten sairaaloiden tehtävästä, ja että tätä erityistehtävää ei määritellä LCH-laissa vaan sillä on toinen oikeusperusta. CBI:n mukaan on selvää, että LCH-lailla ei voida vahvistaa korvausta koskevia parametreja yhdelle tai usealle sellaiselle julkisen palvelun tehtävälle, josta LCH-laissa ei säädetä. Tämän lisäksi CBI huomauttaa, että kyseessä olevien erityistehtävien ja korvausmekanismien väitetyt oikeusperustat eivät vastaa toisiaan. Kantelijoiden mukaan näyttää siltä, että yhtäältä väitettyjen erityistehtävien kustannuksista ja toisaalta perustehtävän kustannuksista aiheutuvia alijäämiä ei millään tavalla eroteta toisistaan. CBI viittaa lisäksi Belgian rahoitusvalvontalaitoksen antamiin lukuisiin lausuntoihin, joissa päätellään, että 13 päivänä helmikuuta 2003 annetun asetuksen (Ordonnance) nojalla myönnettyjen erityistukien käyttöä on mahdoton seurata, sillä asetuksessa ei määritelty niitä kunnallisen edun mukaisia tehtäviä, joita varten näitä erityistukia voidaan myöntää. |
| --- | --- |

(74)

Korvausta koskevien parametrien selkeän määrittelyn osalta CBI toteaa, että Belgian viranomaisten mukaan IRIS-sairaalat suorittavat erityistehtävää, joka eroaa yksityisten sairaaloiden tehtävästä, ja että tätä erityistehtävää ei määritellä LCH-laissa vaan sillä on toinen oikeusperusta. CBI:n mukaan on selvää, että LCH-lailla ei voida vahvistaa korvausta koskevia parametreja yhdelle tai usealle sellaiselle julkisen palvelun tehtävälle, josta LCH-laissa ei säädetä. Tämän lisäksi CBI huomauttaa, että kyseessä olevien erityistehtävien ja korvausmekanismien väitetyt oikeusperustat eivät vastaa toisiaan. Kantelijoiden mukaan näyttää siltä, että yhtäältä väitettyjen erityistehtävien kustannuksista ja toisaalta perustehtävän kustannuksista aiheutuvia alijäämiä ei millään tavalla eroteta toisistaan. CBI viittaa lisäksi Belgian rahoitusvalvontalaitoksen antamiin lukuisiin lausuntoihin, joissa päätellään, että 13 päivänä helmikuuta 2003 annetun asetuksen (Ordonnance) nojalla myönnettyjen erityistukien käyttöä on mahdoton seurata, sillä asetuksessa ei määritelty niitä kunnallisen edun mukaisia tehtäviä, joita varten näitä erityistukia voidaan myöntää.

| (75) | CBI toistaa niin ikään aiemmat väitteensä, joiden mukaan mitään toimenpiteitä liiallisten korvausten välttämiseen ei ole olemassa. Yhdistys toteaa lisäksi, että koska IRIS-sairaaloiden erityistehtäviä ei ole määritelty tarkasti, ei voida päätellä, mitä tehtäviä tulisi korvata ja mitä ei. CBI:n näkemyksen mukaan liiallisten korvausten välttämiseen tarkoitetun seurantamekanismin olemassaoloa ei näin ollen ole mahdollista todentaa. |
| --- | --- |

(75)

CBI toistaa niin ikään aiemmat väitteensä, joiden mukaan mitään toimenpiteitä liiallisten korvausten välttämiseen ei ole olemassa. Yhdistys toteaa lisäksi, että koska IRIS-sairaaloiden erityistehtäviä ei ole määritelty tarkasti, ei voida päätellä, mitä tehtäviä tulisi korvata ja mitä ei. CBI:n näkemyksen mukaan liiallisten korvausten välttämiseen tarkoitetun seurantamekanismin olemassaoloa ei näin ollen ole mahdollista todentaa.

| (76) | CBI huomauttaa niin ikään, että vaikka julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuus (pérennité) mainitaan 19 päivänä toukokuuta 1994 tehdyssä yhteistyösopimuksessa, kyseisessä asiakirjassa ei määritellä tällaista tehtävää eikä siinä anneta toimeksiantoa tehtävän hoitamiseen. Erityisesti CBI katsoo, että sopimuksessa ei mitenkään anneta ymmärtää, että kunnan tai kaupungin alueella tulisi olla julkinen sairaala, ja että sopimuksessa ei vahvisteta mitään sääntöä, jonka mukaan sairaalapalvelun ohjelmointi edellyttäisi Belgiassa palvelun tuottamista julkisessa sairaalassa. |
| --- | --- |

(76)

CBI huomauttaa niin ikään, että vaikka julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuus (pérennité) mainitaan 19 päivänä toukokuuta 1994 tehdyssä yhteistyösopimuksessa, kyseisessä asiakirjassa ei määritellä tällaista tehtävää eikä siinä anneta toimeksiantoa tehtävän hoitamiseen. Erityisesti CBI katsoo, että sopimuksessa ei mitenkään anneta ymmärtää, että kunnan tai kaupungin alueella tulisi olla julkinen sairaala, ja että sopimuksessa ei vahvisteta mitään sääntöä, jonka mukaan sairaalapalvelun ohjelmointi edellyttäisi Belgiassa palvelun tuottamista julkisessa sairaalassa.

5.2   ABISP

ABISP

| (77) | Association bruxelloise des institutions de soins privées -yhdistys (ABISP), yksi alkuperäisistä kantelijoista (ks. johdanto-osan 1 kappale), toteaa menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä tekemissään huomautuksissa, että laki edellyttää, että kaikki belgialaiset sairaalat riippumatta niiden ohjesäännöistä (statuts) tai omistajista täyttävät yleistä etua koskevan tehtävän. ABISP viittaa tältä osin LCH-lain 2 artiklaan (125). ABISP muistuttaa niin ikään, että se on peruuttanut kanteensa. |
| --- | --- |

(77)

Association bruxelloise des institutions de soins privées -yhdistys (ABISP), yksi alkuperäisistä kantelijoista (ks. johdanto-osan 1 kappale), toteaa menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä tekemissään huomautuksissa, että laki edellyttää, että kaikki belgialaiset sairaalat riippumatta niiden ohjesäännöistä (statuts) tai omistajista täyttävät yleistä etua koskevan tehtävän. ABISP viittaa tältä osin LCH-lain 2 artiklaan (125). ABISP muistuttaa niin ikään, että se on peruuttanut kanteensa.

125

5.3   Zorgnet Vlaanderen

Zorgnet Vlaanderen

| (78) | Zorgnet Vlaanderen edustaa yli 500:aa flaamilaista hoitopalveluiden tarjoajaa (kuten yleissairaaloita, psykiatrisia hoitolaitoksia ja hoitokoteja). Menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä tekemissään huomautuksissa Zorgnet Vlaanderen painottaa, että kaikki Belgian sairaalat, niin julkiset kuin yksityiset, täyttävät LCH-lain puitteissa samat julkisen palvelun velvoitteet. Lisäksi se huomauttaa, että LCH-laissa ei aseteta mitään edellytyksiä, jotka koskisivat sairaalaksi tunnustettavien laitosten oikeudellista muotoa (julkinen tai yksityinen). Zorgnet Vlaanderen toteaa niin ikään, että sairaaloiden julkisen palvelun velvoitteiden määrittelyssä ei viitata alueellisiin erityispiirteisiin. Lisäksi Zorgnet Vlaanderen väittää, että Flanderin ja Brysselin pääkaupunkialueen sairaaloiden suorittamat sosiaaliset tehtävät eivät eroa toisistaan. |
| --- | --- |

(78)

Zorgnet Vlaanderen edustaa yli 500:aa flaamilaista hoitopalveluiden tarjoajaa (kuten yleissairaaloita, psykiatrisia hoitolaitoksia ja hoitokoteja). Menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä tekemissään huomautuksissa Zorgnet Vlaanderen painottaa, että kaikki Belgian sairaalat, niin julkiset kuin yksityiset, täyttävät LCH-lain puitteissa samat julkisen palvelun velvoitteet. Lisäksi se huomauttaa, että LCH-laissa ei aseteta mitään edellytyksiä, jotka koskisivat sairaalaksi tunnustettavien laitosten oikeudellista muotoa (julkinen tai yksityinen). Zorgnet Vlaanderen toteaa niin ikään, että sairaaloiden julkisen palvelun velvoitteiden määrittelyssä ei viitata alueellisiin erityispiirteisiin. Lisäksi Zorgnet Vlaanderen väittää, että Flanderin ja Brysselin pääkaupunkialueen sairaaloiden suorittamat sosiaaliset tehtävät eivät eroa toisistaan.

5.4   UNCPSY

UNCPSY

| (79) | Union Nationale des Cliniques Psychiatriques Privées (UNCPSY) on Ranskan yksityisten psykiatristen sairaaloiden liitto. Menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä tekemissään huomautuksissa UNCPSY katsoo, että jotta voitaisiin tarkistaa, että julkinen rahoitus ei ylitä julkisen palvelun nettokustannuksia, kyseisillä nettokustannuksilla on oltava yläraja ja kustannuksissa on huomioitava, onko palvelun tarjoajan talous hoidettu hyvin. Tässä yhteydessä UNCPSY katsoo, että komission olisi syytä verrata julkisia ja yksityisiä sairaaloita määrittääkseen, onko tuki SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaisesti oikeasuhtaista. |
| --- | --- |

(79)

Union Nationale des Cliniques Psychiatriques Privées (UNCPSY) on Ranskan yksityisten psykiatristen sairaaloiden liitto. Menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä tekemissään huomautuksissa UNCPSY katsoo, että jotta voitaisiin tarkistaa, että julkinen rahoitus ei ylitä julkisen palvelun nettokustannuksia, kyseisillä nettokustannuksilla on oltava yläraja ja kustannuksissa on huomioitava, onko palvelun tarjoajan talous hoidettu hyvin. Tässä yhteydessä UNCPSY katsoo, että komission olisi syytä verrata julkisia ja yksityisiä sairaaloita määrittääkseen, onko tuki SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaisesti oikeasuhtaista.

| (80) | Tältä osin komissio toteaa, että UNCPSY:n tekemät huomautukset ovat ristiriidassa unionin yleisen tuomioistuimen 7 päivänä marraskuuta 2012 antaman tuomion (T-137/10) 300 kohdan kanssa, sillä siinä todetaan, että yrityksen taloudellinen tehokkuus sen tarjotessa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua ei ole edellytys, joka kuuluisi SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaiseen arviointiin siitä, onko kyseessä olevan yrityksen saama julkinen rahoitus sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea (ks. tältä osin johdanto-osan 63 kappale). |
| --- | --- |

(80)

Tältä osin komissio toteaa, että UNCPSY:n tekemät huomautukset ovat ristiriidassa unionin yleisen tuomioistuimen 7 päivänä marraskuuta 2012 antaman tuomion (T-137/10) 300 kohdan kanssa, sillä siinä todetaan, että yrityksen taloudellinen tehokkuus sen tarjotessa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua ei ole edellytys, joka kuuluisi SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaiseen arviointiin siitä, onko kyseessä olevan yrityksen saama julkinen rahoitus sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea (ks. tältä osin johdanto-osan 63 kappale).

6.   BELGIAN KUNINGASKUNNAN HUOMAUTUKSET

BELGIAN KUNINGASKUNNAN HUOMAUTUKSET

6.1   Belgian huomautukset menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä

Belgian huomautukset menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä

| (81) | Vastauksessaan komission 1 päivänä lokakuuta 2014 tekemään päätökseen ja erityisesti päätöksen johdanto-osan 17 kappaleeseen Belgian viranomaiset toteavat, että Brysselin pääkaupunkialueen rahoitustoimenpiteet (eli enintään 10 miljoonan euron vuotuiset erityistuet) ja aluerahastosta tehdyt tukitoimenpiteet olivat varojen siirtoja, jotka oli suoritettu ainoastaan kunnille, ei IRIS-sairaaloille. Näin ollen Belgian viranomaisten näkemyksen mukaan kyse on julkisten viranomaisten välisistä varojen siirroista, joihin ei sovelleta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa. Belgian viranomaisten mukaan Brysselin pääkaupunkialue sen paremmin kuin aluerahastokaan eivät ole myöntäneet tukea IRIS-sairaaloille. Sen sijaan nämä siirrot kuuluivat niiden mukaan hallintoalueen toimivaltaan, jonka nojalla se antaa kunnille yleistä rahoitusta, jolla kunnat voivat suoriutua yhteisen edun mukaisista tehtävistään, CPAS-keskusten tehtävät mukaan lukien. Tässä yhteydessä kantelijan tekemä viittaus rahoitusvalvontalaitoksen lausuntoihin koskee pelkästään Brysselin pääkaupunkialuetta ja kuntia mutta ei IRIS-sairaaloita. Belgian viranomaiset toteavat myös, että 8 päivänä elokuuta 1980 institutionaalisista uudistuksista annetun erityislain ja Belgian korkeimman hallinto-oikeuden lausunnon (126) mukaan Brysselin pääkaupunkialue voi rahoittaa yksinomaan kuntia eikä IRIS-sairaaloita, sillä erityisten sairaalatehtävien rahoittaminen ei kuulu hallintoalueen toimivaltaan. |
| --- | --- |

(81)

Vastauksessaan komission 1 päivänä lokakuuta 2014 tekemään päätökseen ja erityisesti päätöksen johdanto-osan 17 kappaleeseen Belgian viranomaiset toteavat, että Brysselin pääkaupunkialueen rahoitustoimenpiteet (eli enintään 10 miljoonan euron vuotuiset erityistuet) ja aluerahastosta tehdyt tukitoimenpiteet olivat varojen siirtoja, jotka oli suoritettu ainoastaan kunnille, ei IRIS-sairaaloille. Näin ollen Belgian viranomaisten näkemyksen mukaan kyse on julkisten viranomaisten välisistä varojen siirroista, joihin ei sovelleta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa. Belgian viranomaisten mukaan Brysselin pääkaupunkialue sen paremmin kuin aluerahastokaan eivät ole myöntäneet tukea IRIS-sairaaloille. Sen sijaan nämä siirrot kuuluivat niiden mukaan hallintoalueen toimivaltaan, jonka nojalla se antaa kunnille yleistä rahoitusta, jolla kunnat voivat suoriutua yhteisen edun mukaisista tehtävistään, CPAS-keskusten tehtävät mukaan lukien. Tässä yhteydessä kantelijan tekemä viittaus rahoitusvalvontalaitoksen lausuntoihin koskee pelkästään Brysselin pääkaupunkialuetta ja kuntia mutta ei IRIS-sairaaloita. Belgian viranomaiset toteavat myös, että 8 päivänä elokuuta 1980 institutionaalisista uudistuksista annetun erityislain ja Belgian korkeimman hallinto-oikeuden lausunnon (126) mukaan Brysselin pääkaupunkialue voi rahoittaa yksinomaan kuntia eikä IRIS-sairaaloita, sillä erityisten sairaalatehtävien rahoittaminen ei kuulu hallintoalueen toimivaltaan.

126

| (82) | Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 26 kappaleessa esitetyn epäilyn osalta Belgian viranomaiset selventävät, millainen ero on CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan vaatimuksen ja sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmän mukaisten julkisen sairaalan sulkemismahdollisuuksien välillä. Viranomaisten mukaan CPAS-lain 60 §:n 6 kohdassa (127) vahvistetaan ne edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta CPAS-keskus voi perustaa sairaalan. CPAS-keskuksen on eritoten selvitettävä, onko tällaiselle sairaalalle todellista tarvetta, huomioimalla alueen tarpeet, lääkinnällis-sosiaaliset tarpeet mukaan lukien, ja olemassa olevat vastaavat laitokset. Belgian viranomaiset huomauttavat myös, että sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmässä liittohallitus päättää sairaalapaikkojen aluekohtaisen enimmäismäärän ja perustaa päätöksensä yksinomaan niihin sairaalapalveluiden tarpeisiin, jotka se on tunnistanut, ottamatta huomioon kunkin alueen sosiaalisten tarpeiden suuruutta (128). Viranomaiset täsmentävät, että Brysselin pääkaupunkialueen osalta sairaalapaikkojen enimmäismäärä määritetään koko hallintoalueelle eikä kullekin siihen kuuluvalle 19 kunnalle erikseen. Sitä vastoin kukin Brysselin pääkaupunkialueen 19 CPAS-keskuksesta päättää itsenäisesti kuntansa osalta sairaalan perustamisesta paikallisiin tarpeisiin. |
| --- | --- |

(82)

Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 26 kappaleessa esitetyn epäilyn osalta Belgian viranomaiset selventävät, millainen ero on CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan vaatimuksen ja sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmän mukaisten julkisen sairaalan sulkemismahdollisuuksien välillä. Viranomaisten mukaan CPAS-lain 60 §:n 6 kohdassa (127) vahvistetaan ne edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta CPAS-keskus voi perustaa sairaalan. CPAS-keskuksen on eritoten selvitettävä, onko tällaiselle sairaalalle todellista tarvetta, huomioimalla alueen tarpeet, lääkinnällis-sosiaaliset tarpeet mukaan lukien, ja olemassa olevat vastaavat laitokset. Belgian viranomaiset huomauttavat myös, että sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmässä liittohallitus päättää sairaalapaikkojen aluekohtaisen enimmäismäärän ja perustaa päätöksensä yksinomaan niihin sairaalapalveluiden tarpeisiin, jotka se on tunnistanut, ottamatta huomioon kunkin alueen sosiaalisten tarpeiden suuruutta (128). Viranomaiset täsmentävät, että Brysselin pääkaupunkialueen osalta sairaalapaikkojen enimmäismäärä määritetään koko hallintoalueelle eikä kullekin siihen kuuluvalle 19 kunnalle erikseen. Sitä vastoin kukin Brysselin pääkaupunkialueen 19 CPAS-keskuksesta päättää itsenäisesti kuntansa osalta sairaalan perustamisesta paikallisiin tarpeisiin.

127

128

| (83) | Belgian viranomaiset kertoivat niin ikään, että julkisen sairaalan sulkemista taikka sairaalan siirtämistä yksityisen sektorin kumppanille ei muodollisesti tai erityisesti käsitellä LCH- eikä CPAS-laissa (129). Belgian viranomaisten mukaan Belgian korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytäntö on kuitenkin selventänyt CPAS-keskuksen perustamien laitosten sulkemista ja/tai siirtoa koskevia järjestelyjä ja edellytyksiä. Korkein hallinto-oikeus määräsi 9 päivänä joulukuuta 2002 antamassaan tuomiossa 113.428, että CPAS-keskukselle kuuluvan parantolan siirto yksityiselle toimijalle oli kumottava. Erityisesti korkein hallinto-oikeus totesi, että lääkinnällis-sosiaalisten palveluiden tarve oli niin ikään arvioitava ennen kuin laitoksen sulkemisesta tai siirtämisestä päätettiin. Arvioinnissa tulisi ottaa asianmukaisesti huomioon arviointi, joka tehtiin laitoksen perustamishetkellä, ja siten myös ne muutokset, joita on saattanut tapahtua laitoksen perustamispäätöksen jälkeen. Belgian viranomaiset toteavat niin ikään, että tämä arviointi ei voi perustua pelkästään laitoksen taloustilanteeseen tai laitoksen ylläpitokustannuksiin. Tämän perusteella Belgian viranomaiset päättelevät, että CPAS-keskus ei voi sulkea sairaalaansa, ellei se ole ensin vahvistanut, että niitä lääkinnällisiä ja sosiaalisia tarpeita, joiden tyydyttämiseksi sairaala oli perustettu, ei ole enää olemassa. |
| --- | --- |

(83)

Belgian viranomaiset kertoivat niin ikään, että julkisen sairaalan sulkemista taikka sairaalan siirtämistä yksityisen sektorin kumppanille ei muodollisesti tai erityisesti käsitellä LCH- eikä CPAS-laissa (129). Belgian viranomaisten mukaan Belgian korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytäntö on kuitenkin selventänyt CPAS-keskuksen perustamien laitosten sulkemista ja/tai siirtoa koskevia järjestelyjä ja edellytyksiä. Korkein hallinto-oikeus määräsi 9 päivänä joulukuuta 2002 antamassaan tuomiossa 113.428, että CPAS-keskukselle kuuluvan parantolan siirto yksityiselle toimijalle oli kumottava. Erityisesti korkein hallinto-oikeus totesi, että lääkinnällis-sosiaalisten palveluiden tarve oli niin ikään arvioitava ennen kuin laitoksen sulkemisesta tai siirtämisestä päätettiin. Arvioinnissa tulisi ottaa asianmukaisesti huomioon arviointi, joka tehtiin laitoksen perustamishetkellä, ja siten myös ne muutokset, joita on saattanut tapahtua laitoksen perustamispäätöksen jälkeen. Belgian viranomaiset toteavat niin ikään, että tämä arviointi ei voi perustua pelkästään laitoksen taloustilanteeseen tai laitoksen ylläpitokustannuksiin. Tämän perusteella Belgian viranomaiset päättelevät, että CPAS-keskus ei voi sulkea sairaalaansa, ellei se ole ensin vahvistanut, että niitä lääkinnällisiä ja sosiaalisia tarpeita, joiden tyydyttämiseksi sairaala oli perustettu, ei ole enää olemassa.

129

| (84) | Belgian viranomaisten mukaan julkisen sairaalan perustaminen edellyttää sekä CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan vaatimusten että viranomaisten sairaalatoiminnan ohjelmointia koskevien vaatimusten täyttymistä, kun taas yksityisiä sairaaloita koskevat vain jälkimmäiset vaatimukset. CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan mukaan uuden julkisen sairaalan perustaminen on voitava perustella todellisella tarpeella. Lisäksi Belgian viranomaiset selittävät, että jos alueelle avataan julkinen sairaala, jonka kapasiteetti vastaa sairaalatoiminnan ohjelmoinnissa asetettua sairaalapaikkojen määrää, tällaisella alueella ei ole enää tilaa toiselle (julkiselle tai yksityiselle) sairaalalle kyseessä olevassa ohjelmassa, mikä tarkoittaa, että väestön tarpeiden tyydyttämiselle ei ole olemassa muuta keinoa. Belgian viranomaiset toteavat, että jos CPAS-keskus haluaa jossain vaiheessa sulkea perustamansa julkisen sairaalan, sen on ensin varmistettava korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytännön mukaisesti, että sairaalalle ei ole enää tarvetta. Mikäli sitä vastoin yksityinen toimija päättää sulkea sairaalansa, tämä toimija ei ole CPAS-keskusten tavoin oikeudellisesti velvollinen varmistamaan väestön terveydenhuoltopalveluiden saatavuutta. Belgian viranomaisten mukaan yksityinen sairaala pitää ovensa avoinna pelkästään omasta päätöksestään ja voi myös pyörtää päätöksensä hetkenä minä hyvänsä. Belgian viranomaiset mainitsevat esimerkkinä Brysselin Berchem-Sainte-Agathessa toimineen Hôpital Français -nimisen yksityisen sairaalan äkillisen sulkemisen vuonna 2008 (130). Belgian viranomaiset täsmentävät edelleen, että sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmällä rajoitetaan yhtä lailla sekä julkisten että yksityisten toimijoiden vapautta perustaa sairaala (sillä sairaala voidaan perustaa vain, jos alueen sairaalapaikkojen enimmäismäärää ei ole vielä saavutettu). Viranomaisten näkemyksen mukaan CPAS-lakiin perustuvat velvoitteet rajaavat kuitenkin entisestään CPAS-keskusten mahdollisuuksia niin julkisen sairaalan perustamisen kuin sulkemisenkin osalta, kun taas yksityiset sairaalat voivat sulkeutua milloin tahansa. |
| --- | --- |

(84)

Belgian viranomaisten mukaan julkisen sairaalan perustaminen edellyttää sekä CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan vaatimusten että viranomaisten sairaalatoiminnan ohjelmointia koskevien vaatimusten täyttymistä, kun taas yksityisiä sairaaloita koskevat vain jälkimmäiset vaatimukset. CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan mukaan uuden julkisen sairaalan perustaminen on voitava perustella todellisella tarpeella. Lisäksi Belgian viranomaiset selittävät, että jos alueelle avataan julkinen sairaala, jonka kapasiteetti vastaa sairaalatoiminnan ohjelmoinnissa asetettua sairaalapaikkojen määrää, tällaisella alueella ei ole enää tilaa toiselle (julkiselle tai yksityiselle) sairaalalle kyseessä olevassa ohjelmassa, mikä tarkoittaa, että väestön tarpeiden tyydyttämiselle ei ole olemassa muuta keinoa. Belgian viranomaiset toteavat, että jos CPAS-keskus haluaa jossain vaiheessa sulkea perustamansa julkisen sairaalan, sen on ensin varmistettava korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytännön mukaisesti, että sairaalalle ei ole enää tarvetta. Mikäli sitä vastoin yksityinen toimija päättää sulkea sairaalansa, tämä toimija ei ole CPAS-keskusten tavoin oikeudellisesti velvollinen varmistamaan väestön terveydenhuoltopalveluiden saatavuutta. Belgian viranomaisten mukaan yksityinen sairaala pitää ovensa avoinna pelkästään omasta päätöksestään ja voi myös pyörtää päätöksensä hetkenä minä hyvänsä. Belgian viranomaiset mainitsevat esimerkkinä Brysselin Berchem-Sainte-Agathessa toimineen Hôpital Français -nimisen yksityisen sairaalan äkillisen sulkemisen vuonna 2008 (130). Belgian viranomaiset täsmentävät edelleen, että sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmällä rajoitetaan yhtä lailla sekä julkisten että yksityisten toimijoiden vapautta perustaa sairaala (sillä sairaala voidaan perustaa vain, jos alueen sairaalapaikkojen enimmäismäärää ei ole vielä saavutettu). Viranomaisten näkemyksen mukaan CPAS-lakiin perustuvat velvoitteet rajaavat kuitenkin entisestään CPAS-keskusten mahdollisuuksia niin julkisen sairaalan perustamisen kuin sulkemisenkin osalta, kun taas yksityiset sairaalat voivat sulkeutua milloin tahansa.

130

| (85) | Niiden velvollisuuksien osalta, jotka väitetysti koskevat yksinomaan IRIS-sairaaloita (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 87–89 kappale), Belgian viranomaiset toteavat, että velvollisuudet ovat suoraa seurausta siitä, että CPAS-keskukset ovat perustaneet IRIS-sairaalat siinä tarkoituksessa, että ne osallistuisivat sosiaaliavun antamiseen (ks. myös 2.2 jakso). Belgian viranomaiset katsovat, että asianomaiset velvollisuudet perustuvat CPAS-lakiin, jonka nojalla IRIS-sairaalat perustettiin, ja että IRIS-sairaaloille on annettu toimeksianto velvollisuuksien hoitoon IRIS-sairaaloiden ohjesäännöissä ja IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa. Belgian viranomaisten mukaan näiden velvollisuuksien tarkat määritelmät löytyvät niin ikään kyseisistä asiakirjoista. Tarkastelun tiivistämiseksi ja toiston välttämiseksi komissio lainaa arvioinnissaan vain niitä tekstikohtia, jotka ovat tarkastelun kannalta olennaisia (ks. 7.3.4.1 jakso). |
| --- | --- |

(85)

Niiden velvollisuuksien osalta, jotka väitetysti koskevat yksinomaan IRIS-sairaaloita (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 87–89 kappale), Belgian viranomaiset toteavat, että velvollisuudet ovat suoraa seurausta siitä, että CPAS-keskukset ovat perustaneet IRIS-sairaalat siinä tarkoituksessa, että ne osallistuisivat sosiaaliavun antamiseen (ks. myös 2.2 jakso). Belgian viranomaiset katsovat, että asianomaiset velvollisuudet perustuvat CPAS-lakiin, jonka nojalla IRIS-sairaalat perustettiin, ja että IRIS-sairaaloille on annettu toimeksianto velvollisuuksien hoitoon IRIS-sairaaloiden ohjesäännöissä ja IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa. Belgian viranomaisten mukaan näiden velvollisuuksien tarkat määritelmät löytyvät niin ikään kyseisistä asiakirjoista. Tarkastelun tiivistämiseksi ja toiston välttämiseksi komissio lainaa arvioinnissaan vain niitä tekstikohtia, jotka ovat tarkastelun kannalta olennaisia (ks. 7.3.4.1 jakso).

| (86) | Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään (ks. johdanto-osan 48 kappale) komissio ilmaisi epäilyjä IRIS-sairaaloiden suorittamien ylimääräisten sosiaalipalveluiden taloudellista tai muuta kuin taloudellista luonnetta kohtaan. Vastauksessaan menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen Belgian viranomaiset katsovat, että nämä sosiaalipalvelut ovat muuta kuin taloudellista toimintaa. Käytännössä viranomaiset katsovat, että Brysselin CPAS-keskusten antama aineellinen, sosiaalinen, lääkinnällinen, lääkinnällis-sosiaalinen ja psykologinen sosiaaliapu ei ole osa kilpailumarkkinoita ja että tämä pätee myös siinä tapauksessa, että IRIS-sairaalat toteuttavat osan tästä sosiaaliavusta (eli ylimääräiset sosiaalipalvelut) toimeksiannon pohjalta. |
| --- | --- |

(86)

Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään (ks. johdanto-osan 48 kappale) komissio ilmaisi epäilyjä IRIS-sairaaloiden suorittamien ylimääräisten sosiaalipalveluiden taloudellista tai muuta kuin taloudellista luonnetta kohtaan. Vastauksessaan menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen Belgian viranomaiset katsovat, että nämä sosiaalipalvelut ovat muuta kuin taloudellista toimintaa. Käytännössä viranomaiset katsovat, että Brysselin CPAS-keskusten antama aineellinen, sosiaalinen, lääkinnällinen, lääkinnällis-sosiaalinen ja psykologinen sosiaaliapu ei ole osa kilpailumarkkinoita ja että tämä pätee myös siinä tapauksessa, että IRIS-sairaalat toteuttavat osan tästä sosiaaliavusta (eli ylimääräiset sosiaalipalvelut) toimeksiannon pohjalta.

| (87) | Alijäämien korvausta koskevan oikeusperustan (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 91 kappale) osalta Belgian viranomaiset katsovat, että kuntien velvollisuus kattaa julkisten sairaaloidensa alijäämä vahvistetaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa sekä LCH-lain 109 §:ssä. Viranomaisten mukaan LCH-lain 109 §:ssä vahvistetaan yleinen periaate, jota sovelletaan kaikkiin Belgian julkisiin sairaaloihin ja joka asettaa kuntien toiminnalle vähimmäisvaatimukset (sillä artiklassa edellytetään kunnilta vain alijäämän osittaista kattamista, ks. myös johdanto-osan 47 kappale). Lisäksi Belgian viranomaiset toteavat, että IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa on kyseessä erityisvelvollisuus, joka koskee vain niitä kuutta kuntaa, jotka perustivat IRIS-sairaalat ja päättivät ylittää LCH-lain 109 §:ssä asetetut vähimmäisvaatimukset kattamalla kokonaan IRIS-sairaaloiden taseen alijäämän. |
| --- | --- |

(87)

Alijäämien korvausta koskevan oikeusperustan (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 91 kappale) osalta Belgian viranomaiset katsovat, että kuntien velvollisuus kattaa julkisten sairaaloidensa alijäämä vahvistetaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa sekä LCH-lain 109 §:ssä. Viranomaisten mukaan LCH-lain 109 §:ssä vahvistetaan yleinen periaate, jota sovelletaan kaikkiin Belgian julkisiin sairaaloihin ja joka asettaa kuntien toiminnalle vähimmäisvaatimukset (sillä artiklassa edellytetään kunnilta vain alijäämän osittaista kattamista, ks. myös johdanto-osan 47 kappale). Lisäksi Belgian viranomaiset toteavat, että IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa on kyseessä erityisvelvollisuus, joka koskee vain niitä kuutta kuntaa, jotka perustivat IRIS-sairaalat ja päättivät ylittää LCH-lain 109 §:ssä asetetut vähimmäisvaatimukset kattamalla kokonaan IRIS-sairaaloiden taseen alijäämän.

| (88) | Menettelyn aloittamista koskevan päätöksensä johdanto-osan 92 kappaleessa komissio kysyi, voidaanko sitä, että kunnat siirtävät (Brysselin pääkaupunkialueelta saamansa) erityistuet IRIS-sairaaloille, pitää alijäämän kattamismekanismista erillisenä toimena. Vastauksessaan Belgian viranomaiset väittävät, että Brysselin kunnat käyttävät erityistukia ainoastaan siihen, että ne täyttävät (osin) velvollisuutensa, joka koskee IRIS-sairaaloiden alijäämien kattamista. Kuten jäljempänä yksityiskohtaisesti selostetaan (ks. 7.3.5 jakso), alijäämän korvaus suoritetaan useissa eri vaiheissa, joihin kuuluu myös erityistukien siirto kunnalta IRIS-sairaaloille, mutta näiden kaikkien maksusuoritusten perusta on sama, nimittäin kunnallinen velvollisuus kattaa alijäämä. |
| --- | --- |

(88)

Menettelyn aloittamista koskevan päätöksensä johdanto-osan 92 kappaleessa komissio kysyi, voidaanko sitä, että kunnat siirtävät (Brysselin pääkaupunkialueelta saamansa) erityistuet IRIS-sairaaloille, pitää alijäämän kattamismekanismista erillisenä toimena. Vastauksessaan Belgian viranomaiset väittävät, että Brysselin kunnat käyttävät erityistukia ainoastaan siihen, että ne täyttävät (osin) velvollisuutensa, joka koskee IRIS-sairaaloiden alijäämien kattamista. Kuten jäljempänä yksityiskohtaisesti selostetaan (ks. 7.3.5 jakso), alijäämän korvaus suoritetaan useissa eri vaiheissa, joihin kuuluu myös erityistukien siirto kunnalta IRIS-sairaaloille, mutta näiden kaikkien maksusuoritusten perusta on sama, nimittäin kunnallinen velvollisuus kattaa alijäämä.

| (89) | Komissio pyysi lisäksi selvennystä väitettyyn ennakkomaksujärjestelmään (jos tällainen järjestelmä on olemassa), sen oikeusperustaan ja käyttöön, siihen, miten kyseinen järjestelmä eroaa alijäämän kattamismekanismista, ja aluerahaston asemaan järjestelmän rahoituksessa (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 93 kappale). Belgian viranomaisten mukaan minkäänlaista ennakkomaksujärjestelmää ei ole käytössä. Viranomaiset selittävät, että tarkemmin sanoen velvollisuus IRIS-sairaaloiden alijäämän kattamiseen tulee voimaan heti, kun tällainen alijäämä syntyy. Belgian viranomaisten mukaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa onkin viittaus taseen alijäämään, joka kirjataan sairaaloiden tilinpäätöstietoihin viimeistään kuuden kuukauden kuluessa tilikauden päättymisestä. LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän laskeminen kestää liittovaltion terveysministeriössä sitä vastoin paljon pidempään (enintään kymmenen vuotta). Belgian viranomaiset kuitenkin katsovat, että koska LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämä on vain osa taseen alijäämää, joka katetaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan nojalla välittömästi, IRIS-sairaaloille ei makseta mitään sellaisia ennakkomaksuja, jotka voitaisiin luokitella alijäämien kattamismekanismista erillisiksi. Belgian viranomaiset toistavat lisäksi näkemyksensä, jonka mukaan aluerahasto on antanut kunnille rahoitusta, jolla kunnat voivat täyttää alijäämän kattamisvelvollisuutensa ja jossa ei ole, kuten edellä on selitetty, kyse ennakkomaksujärjestelmästä. |
| --- | --- |

(89)

Komissio pyysi lisäksi selvennystä väitettyyn ennakkomaksujärjestelmään (jos tällainen järjestelmä on olemassa), sen oikeusperustaan ja käyttöön, siihen, miten kyseinen järjestelmä eroaa alijäämän kattamismekanismista, ja aluerahaston asemaan järjestelmän rahoituksessa (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 93 kappale). Belgian viranomaisten mukaan minkäänlaista ennakkomaksujärjestelmää ei ole käytössä. Viranomaiset selittävät, että tarkemmin sanoen velvollisuus IRIS-sairaaloiden alijäämän kattamiseen tulee voimaan heti, kun tällainen alijäämä syntyy. Belgian viranomaisten mukaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa onkin viittaus taseen alijäämään, joka kirjataan sairaaloiden tilinpäätöstietoihin viimeistään kuuden kuukauden kuluessa tilikauden päättymisestä. LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän laskeminen kestää liittovaltion terveysministeriössä sitä vastoin paljon pidempään (enintään kymmenen vuotta). Belgian viranomaiset kuitenkin katsovat, että koska LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämä on vain osa taseen alijäämää, joka katetaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan nojalla välittömästi, IRIS-sairaaloille ei makseta mitään sellaisia ennakkomaksuja, jotka voitaisiin luokitella alijäämien kattamismekanismista erillisiksi. Belgian viranomaiset toistavat lisäksi näkemyksensä, jonka mukaan aluerahasto on antanut kunnille rahoitusta, jolla kunnat voivat täyttää alijäämän kattamisvelvollisuutensa ja jossa ei ole, kuten edellä on selitetty, kyse ennakkomaksujärjestelmästä.

| (90) | Liiallisten korvausten välttämiseksi toteutettujen toimenpiteiden ja liiallisten korvausten tosiasiallisen puuttumisen (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 95–97 kappale) osalta Belgian viranomaiset esittävät seuraavat väitteet. Ensiksi viranomaiset selittävät, että päätökset alijäämän korvaamisesta tehdään vuosittain silloin, kun kunkin vuoden arvioitu alijäämä on tiedossa, joten liiallisten korvausten riskiä ei ole. Viranomaiset lisäävät, että Belgiassa käytössä oleva oikeudellinen kehys (muiden muassa 14 päivänä marraskuuta 1983 annettu laki ja CPAS-laki) antaa kunnille mahdollisuuden sen varmistamiseen, että IRIS-sairaalat käyttävät valtiontukia asianmukaisesti, ja maksujen takaisinperimiseen, jos valtiontukien käyttö on vaatimustenvastaista tai jos korvauksia on maksettu liikaa. Belgian viranomaiset viittaavat lisäksi moniin komissiolle toimitettuihin taulukoihin, jotka sisältävät kunkin viiden IRIS-sairaalan alijäämät ja kuntien toimenpiteet vuosina 1996–2014 (ks. myös kyseiset luvut 7.3.5 jaksosta), osoittaakseen, että liiallisia korvauksia ei ole suoritettu. |
| --- | --- |

(90)

Liiallisten korvausten välttämiseksi toteutettujen toimenpiteiden ja liiallisten korvausten tosiasiallisen puuttumisen (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 95–97 kappale) osalta Belgian viranomaiset esittävät seuraavat väitteet. Ensiksi viranomaiset selittävät, että päätökset alijäämän korvaamisesta tehdään vuosittain silloin, kun kunkin vuoden arvioitu alijäämä on tiedossa, joten liiallisten korvausten riskiä ei ole. Viranomaiset lisäävät, että Belgiassa käytössä oleva oikeudellinen kehys (muiden muassa 14 päivänä marraskuuta 1983 annettu laki ja CPAS-laki) antaa kunnille mahdollisuuden sen varmistamiseen, että IRIS-sairaalat käyttävät valtiontukia asianmukaisesti, ja maksujen takaisinperimiseen, jos valtiontukien käyttö on vaatimustenvastaista tai jos korvauksia on maksettu liikaa. Belgian viranomaiset viittaavat lisäksi moniin komissiolle toimitettuihin taulukoihin, jotka sisältävät kunkin viiden IRIS-sairaalan alijäämät ja kuntien toimenpiteet vuosina 1996–2014 (ks. myös kyseiset luvut 7.3.5 jaksosta), osoittaakseen, että liiallisia korvauksia ei ole suoritettu.

| (91) | Komission pyynnön mukaisesti Belgian viranomaiset antavat vastauksessaan myös lisäselvennystä jatkuvuuden (pérennité) käsitteeseen (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 102–103 kappale). Viranomaisten mukaan IRIS-sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden (pérennité) varmistamisvelvollisuus perustuu suoraan CPAS-lakiin. Kuten edellä on selitetty (ks. 2.1 jakso), kukin CPAS-keskus voi perustaa laitoksia sosiaaliavun – lääkinnällinen ja lääkinnällis-sosiaalinen apu mukaan lukien – antamista varten, jos se pystyy CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan mukaisesti osoittamaan, että laitoksen perustaminen on välttämätöntä todellisen tarpeen tyydyttämiseksi. Viranomaiset kertovat, että kuusi Brysselin pääkaupunkialueen yhdeksästätoista CPAS-keskuksesta oli historian saatossa perustanut sosiaaliavun antamista varten sairaaloita (ilman erillistä oikeushenkilöllisyyttä), joita ne olivat itse hallinnoineet vuoden 1995 loppuun asti. Viranomaisten näkemyksen mukaan näiden julkisten sairaaloiden rakenneuudistus, joka johti julkisten IRIS-sairaaloiden perustamiseen ja niiden oikeudelliseen riippumattomuuteen CPAS-keskuksista 1 päivänä tammikuuta 1996 (ks. myös 2.2 jakso), ei vaikuttanut CPAS-keskusten velvollisuuteen antaa sosiaaliapua joko suoraan itse tai IRIS-sairaaloiden kautta. Tässä yhteydessä Belgian viranomaiset huomauttavat, että rakenneuudistuksen ja IRIS-verkoston ja IRIS-sairaaloiden perustamisen päätavoitteena oli varmistaa julkisten sairaalapalveluiden jatkuvuus Brysselin pääkaupunkialueella (ks. myös johdanto-osan 27 kappale). Viranomaiset toteavat, että kunnat ja CPAS-keskukset ovat näin velvollisia kattamaan sairaaloiden alijäämät IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukaisesti IRIS-sairaaloiden jatkuvuuden varmistamiseksi, jotta voidaan taata se, että väestön sosiaaliset tarpeet täyttyvät. Belgian viranomaiset toteavat niin ikään, että korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytännön (ks. johdanto-osan 83 kappale) mukaan julkiset viranomaiset eivät voi sulkea IRIS-sairaaloita taikka siirtää niitä yksityiselle omistajalle niin kauan kuin todellinen tarve on olemassa. |
| --- | --- |

(91)

Komission pyynnön mukaisesti Belgian viranomaiset antavat vastauksessaan myös lisäselvennystä jatkuvuuden (pérennité) käsitteeseen (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 102–103 kappale). Viranomaisten mukaan IRIS-sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden (pérennité) varmistamisvelvollisuus perustuu suoraan CPAS-lakiin. Kuten edellä on selitetty (ks. 2.1 jakso), kukin CPAS-keskus voi perustaa laitoksia sosiaaliavun – lääkinnällinen ja lääkinnällis-sosiaalinen apu mukaan lukien – antamista varten, jos se pystyy CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan mukaisesti osoittamaan, että laitoksen perustaminen on välttämätöntä todellisen tarpeen tyydyttämiseksi. Viranomaiset kertovat, että kuusi Brysselin pääkaupunkialueen yhdeksästätoista CPAS-keskuksesta oli historian saatossa perustanut sosiaaliavun antamista varten sairaaloita (ilman erillistä oikeushenkilöllisyyttä), joita ne olivat itse hallinnoineet vuoden 1995 loppuun asti. Viranomaisten näkemyksen mukaan näiden julkisten sairaaloiden rakenneuudistus, joka johti julkisten IRIS-sairaaloiden perustamiseen ja niiden oikeudelliseen riippumattomuuteen CPAS-keskuksista 1 päivänä tammikuuta 1996 (ks. myös 2.2 jakso), ei vaikuttanut CPAS-keskusten velvollisuuteen antaa sosiaaliapua joko suoraan itse tai IRIS-sairaaloiden kautta. Tässä yhteydessä Belgian viranomaiset huomauttavat, että rakenneuudistuksen ja IRIS-verkoston ja IRIS-sairaaloiden perustamisen päätavoitteena oli varmistaa julkisten sairaalapalveluiden jatkuvuus Brysselin pääkaupunkialueella (ks. myös johdanto-osan 27 kappale). Viranomaiset toteavat, että kunnat ja CPAS-keskukset ovat näin velvollisia kattamaan sairaaloiden alijäämät IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukaisesti IRIS-sairaaloiden jatkuvuuden varmistamiseksi, jotta voidaan taata se, että väestön sosiaaliset tarpeet täyttyvät. Belgian viranomaiset toteavat niin ikään, että korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytännön (ks. johdanto-osan 83 kappale) mukaan julkiset viranomaiset eivät voi sulkea IRIS-sairaaloita taikka siirtää niitä yksityiselle omistajalle niin kauan kuin todellinen tarve on olemassa.

| (92) | Komissio kysyi menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 103 kappaleessa, onko olemassa muita syitä, joiden perusteella IRIS-sairaaloiden saama lisärahoitus voisi olla oikeutettua. Tältä osin Belgian viranomaiset toteavat, että IRIS-sairaaloissa ei pyritä pelkästään järjestämään ”elinkelpoisia” sairaalapalveluita, -tehtäviä ja -ohjelmia, joita myös Belgian yksityiset sairaalat pystyvät tarjoamaan. Belgian viranomaisten mukaan IRIS-sairaaloiden on lisäksi taattava mahdollisimman kattavat terveydenhuoltopalvelut, joilla halutaan nimenomaisesti varmistaa, että kaikki, myös yhteiskunnan kaikkein köyhimmät, saavat sen hoidon, jota heidän taudinkuvansa edellyttää, vaikka tämä ylittäisikin selvästi ne sairaalatoiminnan suunnittelua ja hyväksyntää koskevat normit, joita sovelletaan kaikkiin sairaaloihin LCH-lain puitteissa. Tässä yhteydessä Belgian viranomaiset viittaavat myös unionin yleisen tuomioistuimen 7 päivänä marraskuuta 2012 antaman tuomion 162 kohtaan, jossa todetaan seuraavaa: ”julkisten sairaaloiden tappioiden kompensoiminen saattaa olla tarpeen terveydellisistä ja sosiaalisista syistä sairaalajärjestelmän jatkuvuuden ja elinkelpoisuuden takaamiseksi”. Belgian viranomaiset huomauttavat lisäksi, että julkisen sairaalan asemaan liittyy tiettyjä kustannuksia, joita liittovaltion rahoitustoimenpiteillä ei voida täysimääräisesti korvata. Viranomaiset mainitsevat tällaisina kustannuksina muun muassa seuraavat kustannuslajit: kielibonusten maksaminen kaksikielisille työntekijöille, henkilöstösääntöjen alaisten työntekijöiden (virkamiesten) tavallista korkeammat eläke- ja sairauskustannukset sekä Brysselin pääkaupunkialueen määräämät (mutta vain osin kustantamat) palkankorotukset. |
| --- | --- |

(92)

Komissio kysyi menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 103 kappaleessa, onko olemassa muita syitä, joiden perusteella IRIS-sairaaloiden saama lisärahoitus voisi olla oikeutettua. Tältä osin Belgian viranomaiset toteavat, että IRIS-sairaaloissa ei pyritä pelkästään järjestämään ”elinkelpoisia” sairaalapalveluita, -tehtäviä ja -ohjelmia, joita myös Belgian yksityiset sairaalat pystyvät tarjoamaan. Belgian viranomaisten mukaan IRIS-sairaaloiden on lisäksi taattava mahdollisimman kattavat terveydenhuoltopalvelut, joilla halutaan nimenomaisesti varmistaa, että kaikki, myös yhteiskunnan kaikkein köyhimmät, saavat sen hoidon, jota heidän taudinkuvansa edellyttää, vaikka tämä ylittäisikin selvästi ne sairaalatoiminnan suunnittelua ja hyväksyntää koskevat normit, joita sovelletaan kaikkiin sairaaloihin LCH-lain puitteissa. Tässä yhteydessä Belgian viranomaiset viittaavat myös unionin yleisen tuomioistuimen 7 päivänä marraskuuta 2012 antaman tuomion 162 kohtaan, jossa todetaan seuraavaa: ”julkisten sairaaloiden tappioiden kompensoiminen saattaa olla tarpeen terveydellisistä ja sosiaalisista syistä sairaalajärjestelmän jatkuvuuden ja elinkelpoisuuden takaamiseksi”. Belgian viranomaiset huomauttavat lisäksi, että julkisen sairaalan asemaan liittyy tiettyjä kustannuksia, joita liittovaltion rahoitustoimenpiteillä ei voida täysimääräisesti korvata. Viranomaiset mainitsevat tällaisina kustannuksina muun muassa seuraavat kustannuslajit: kielibonusten maksaminen kaksikielisille työntekijöille, henkilöstösääntöjen alaisten työntekijöiden (virkamiesten) tavallista korkeammat eläke- ja sairauskustannukset sekä Brysselin pääkaupunkialueen määräämät (mutta vain osin kustantamat) palkankorotukset.

6.2   Belgian huomautukset kolmansien osapuolten huomautuksista

Belgian huomautukset kolmansien osapuolten huomautuksista

| (93) | Belgian viranomaiset toteavat ensiksi, että huomautukset, jotka CBI, ABISP ja Zorgnet Vlaanderen ovat esittäneet komission menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä, perustuvat asianomaisten yhteiseen väitteeseen, jonka mukaan IRIS-sairaaloiden vastuulle ei ole annettu mitään muita yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita kuin ne, joita Belgian kaikki (julkiset tai yksityiset) sairaalat ovat velvoitettuja tarjoamaan. Viranomaisten mukaan kyseinen väite rakentuu yhdelle lähtökohdalle, nimittäin sille tosiseikalle, että LCH-laissa yksityisille ja julkisille sairaaloille annetaan täytettäväksi sama julkisen palvelun velvoite erityisistä alueellisista näkökohdista riippumatta. Belgian viranomaisten mukaan kyseiset osapuolet eivät kuitenkaan selitä, miten CPAS-laki ei koskisi IRIS-sairaaloita, kun taas Belgian kanta on se, että tämä laki on nimenomainen oikeudellinen peruste IRIS-sairaaloiden olemassaololle. Belgian viranomaiset huomauttavat, että LCH-lain 147 artiklassa todetaan selväsanaisesti, että CPAS-keskuksen hallinnoimien sairaaloiden (kuten IRIS-sairaalat (131)) tapauksessa LCH-laki täydentää CPAS-lakia, mikä vahvistaa, että LCH-laki ei ole ainoa huomioon otettava oikeusperusta, kun on kyse CPAS-keskusten hallinnoimista sairaaloista. |
| --- | --- |

(93)

Belgian viranomaiset toteavat ensiksi, että huomautukset, jotka CBI, ABISP ja Zorgnet Vlaanderen ovat esittäneet komission menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä, perustuvat asianomaisten yhteiseen väitteeseen, jonka mukaan IRIS-sairaaloiden vastuulle ei ole annettu mitään muita yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita kuin ne, joita Belgian kaikki (julkiset tai yksityiset) sairaalat ovat velvoitettuja tarjoamaan. Viranomaisten mukaan kyseinen väite rakentuu yhdelle lähtökohdalle, nimittäin sille tosiseikalle, että LCH-laissa yksityisille ja julkisille sairaaloille annetaan täytettäväksi sama julkisen palvelun velvoite erityisistä alueellisista näkökohdista riippumatta. Belgian viranomaisten mukaan kyseiset osapuolet eivät kuitenkaan selitä, miten CPAS-laki ei koskisi IRIS-sairaaloita, kun taas Belgian kanta on se, että tämä laki on nimenomainen oikeudellinen peruste IRIS-sairaaloiden olemassaololle. Belgian viranomaiset huomauttavat, että LCH-lain 147 artiklassa todetaan selväsanaisesti, että CPAS-keskuksen hallinnoimien sairaaloiden (kuten IRIS-sairaalat (131)) tapauksessa LCH-laki täydentää CPAS-lakia, mikä vahvistaa, että LCH-laki ei ole ainoa huomioon otettava oikeusperusta, kun on kyse CPAS-keskusten hallinnoimista sairaaloista.

131

| (94) | Belgian viranomaiset pitävät virheellisenä CBI:n väitettä, jonka mukaan Brysselin hallintoalueen hallituksen aikomus muotoilla 13 päivänä helmikuuta 2003 annettu asetus (Ordonnance) uudelleen siten, että siinä määritellään yleistä etua koskevat tehtävät, joihin kunnat voivat myöntää erityistukia (ks. johdanto-osan 70 kappale), olisi osoitus siitä, että tällaisia erityistehtäviä (jotka koskisivat vain IRIS-sairaaloita) ei olisi tällä hetkellä olemassa. Eritoten viranomaiset huomauttavat, että tämän asetuksen tarkoittamia erityistukia myönnetään vain kunnille eikä IRIS-sairaaloille. Tämän lisäksi Belgia vahvistaa, että sekä aluerahaston että Brysselin pääkaupunkialueen (enintään 10 miljoonan euron vuotuiset (132)) toimenpiteet kuntien hyväksi ovat julkisten viranomaisten välisiä varojen siirtoja, jotka eivät kuulu SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Belgian viranomaiset toistavat, että hallintoalue tai aluerahasto ei ole myöntänyt mitään näistä tuista IRIS-sairaaloille. Belgian mukaan kyse on sen sijaan yksinkertaisesti aluehallinnon ja hallintoalueen piiriin kuuluvien kuntien välisistä siirroista, jotka ovat osa kuntien kokonaisrahoitusta. Tämän kokonaisrahoituksen avulla kuntien on tarkoitus täyttää kunnallisen edun mukaiset tehtävänsä, joihin kuuluvat myös CPAS-keskusten tehtävät. Belgian viranomaisten mukaan annettua ilmoitusta 13 päivänä helmikuuta 2003 annetun asetuksen uudistamisesta ei millään muotoa voida pitää todisteena siitä, että IRIS-sairaaloiden vastuulla ei ole ylimääräisiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita. Kunnat määrittelevät perustamiensa sairaaloiden vastuulle annettavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut, eikä asetuksella ole tässä yhteydessä mitään merkitystä, sillä se koskee yksinomaan valtion sisäistä rahoitusta. |
| --- | --- |

(94)

Belgian viranomaiset pitävät virheellisenä CBI:n väitettä, jonka mukaan Brysselin hallintoalueen hallituksen aikomus muotoilla 13 päivänä helmikuuta 2003 annettu asetus (Ordonnance) uudelleen siten, että siinä määritellään yleistä etua koskevat tehtävät, joihin kunnat voivat myöntää erityistukia (ks. johdanto-osan 70 kappale), olisi osoitus siitä, että tällaisia erityistehtäviä (jotka koskisivat vain IRIS-sairaaloita) ei olisi tällä hetkellä olemassa. Eritoten viranomaiset huomauttavat, että tämän asetuksen tarkoittamia erityistukia myönnetään vain kunnille eikä IRIS-sairaaloille. Tämän lisäksi Belgia vahvistaa, että sekä aluerahaston että Brysselin pääkaupunkialueen (enintään 10 miljoonan euron vuotuiset (132)) toimenpiteet kuntien hyväksi ovat julkisten viranomaisten välisiä varojen siirtoja, jotka eivät kuulu SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Belgian viranomaiset toistavat, että hallintoalue tai aluerahasto ei ole myöntänyt mitään näistä tuista IRIS-sairaaloille. Belgian mukaan kyse on sen sijaan yksinkertaisesti aluehallinnon ja hallintoalueen piiriin kuuluvien kuntien välisistä siirroista, jotka ovat osa kuntien kokonaisrahoitusta. Tämän kokonaisrahoituksen avulla kuntien on tarkoitus täyttää kunnallisen edun mukaiset tehtävänsä, joihin kuuluvat myös CPAS-keskusten tehtävät. Belgian viranomaisten mukaan annettua ilmoitusta 13 päivänä helmikuuta 2003 annetun asetuksen uudistamisesta ei millään muotoa voida pitää todisteena siitä, että IRIS-sairaaloiden vastuulla ei ole ylimääräisiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita. Kunnat määrittelevät perustamiensa sairaaloiden vastuulle annettavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut, eikä asetuksella ole tässä yhteydessä mitään merkitystä, sillä se koskee yksinomaan valtion sisäistä rahoitusta.

132

| (95) | Belgian viranomaiset kiistävät myös CBI:n huomautuksissaan antaman kuvan sosiaalisista tehtävistä ja väittävät sen olevan virheellinen. Erityisesti CBI katsoi, että LCH-laissa määritellään ”sosiaalinen perustehtävä”, joka koskee yhtä lailla sekä julkisia että yksityisiä sairaaloita – ainoana erona on se, että IRIS-sairaalat toteuttavat kyseistä tehtävää muita enemmän. Tästä näkökulmasta katsottuna IRIS-sairaaloiden ”ylimääräisiä” sosiaalisia tehtäviä ei voitaisi erottaa tarjottavista sairaalapalveluista ja ne olisivat sairaalapalveluiden kiinteä osa. Belgian viranomaisten mukaan tätä näkemystä ei voida hyväksyä. Belgian viranomaiset huomauttavat, että CBI nimenomaan tunnustaa tässä yhteydessä, että julkisten ja yksityisten sairaaloiden välillä todella on olennainen ero (eli että IRIS-sairaalat tarjoavat enemmän sosiaalipalveluita) mutta tämän ohella CBI ei kuitenkaan määrittele, mitä se tarkasti ottaen tarkoittaa ”sosiaalisella perustehtävällä”, jota se pitää sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna, tai määritä sen oikeusperustaa tai valtuutusta, jolla tehtävä annetaan. Belgian viranomaisten näkemyksen mukaan julkisten sairaaloiden vastuulle voidaan antaa ”sosiaalisia perustehtäviä” ainoastaan CPAS-lain nojalla. Sikäli kuin kyse on ainoastaan julkisista sairaaloista, viranomaiset katsovat, että LCH-laki itse asiassa vain täydentää CPAS-lakia (ks. LCH-lain 147 §). IRIS-sairaaloiden keskeinen tehtävä tai ”perustehtävä” määritellään CPAS-laissa, eikä se näin ollen koske ”yhtä lailla” kaikkia sairaaloita. Viranomaisten mukaan tämä tehtävä ei ole luonteeltaan taloudellinen. IRIS-sairaalat siis perustetaan CPAS-lailla ja, kun ne kerran on perustettu, niiden edellytetään noudattavan LCH-laissa määriteltyjä lisäsääntöjä (133). |
| --- | --- |

(95)

Belgian viranomaiset kiistävät myös CBI:n huomautuksissaan antaman kuvan sosiaalisista tehtävistä ja väittävät sen olevan virheellinen. Erityisesti CBI katsoi, että LCH-laissa määritellään ”sosiaalinen perustehtävä”, joka koskee yhtä lailla sekä julkisia että yksityisiä sairaaloita – ainoana erona on se, että IRIS-sairaalat toteuttavat kyseistä tehtävää muita enemmän. Tästä näkökulmasta katsottuna IRIS-sairaaloiden ”ylimääräisiä” sosiaalisia tehtäviä ei voitaisi erottaa tarjottavista sairaalapalveluista ja ne olisivat sairaalapalveluiden kiinteä osa. Belgian viranomaisten mukaan tätä näkemystä ei voida hyväksyä. Belgian viranomaiset huomauttavat, että CBI nimenomaan tunnustaa tässä yhteydessä, että julkisten ja yksityisten sairaaloiden välillä todella on olennainen ero (eli että IRIS-sairaalat tarjoavat enemmän sosiaalipalveluita) mutta tämän ohella CBI ei kuitenkaan määrittele, mitä se tarkasti ottaen tarkoittaa ”sosiaalisella perustehtävällä”, jota se pitää sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna, tai määritä sen oikeusperustaa tai valtuutusta, jolla tehtävä annetaan. Belgian viranomaisten näkemyksen mukaan julkisten sairaaloiden vastuulle voidaan antaa ”sosiaalisia perustehtäviä” ainoastaan CPAS-lain nojalla. Sikäli kuin kyse on ainoastaan julkisista sairaaloista, viranomaiset katsovat, että LCH-laki itse asiassa vain täydentää CPAS-lakia (ks. LCH-lain 147 §). IRIS-sairaaloiden keskeinen tehtävä tai ”perustehtävä” määritellään CPAS-laissa, eikä se näin ollen koske ”yhtä lailla” kaikkia sairaaloita. Viranomaisten mukaan tämä tehtävä ei ole luonteeltaan taloudellinen. IRIS-sairaalat siis perustetaan CPAS-lailla ja, kun ne kerran on perustettu, niiden edellytetään noudattavan LCH-laissa määriteltyjä lisäsääntöjä (133).

133

| (96) | CBI:n yleisestä hoitotehtävästä esittämien huomautusten osalta Belgian viranomaiset toteavat, että CBI rajaa yleisen hoitotehtävän, jonka se väittää koskevan yhtä lailla kaikkia sairaaloita, vain ensiapuun ja ensiavun jälkeiseen hoitoon. Belgian viranomaiset katsovat, että CBI tunnustaa tällä tavoin epäsuoraan, että Brysselin yksityisillä sairaaloilla ei ole velvollisuutta hoitaa potilaita muuta kuin ensiapua edellyttävissä hätätilanteissa ja ensiavun antamisen jälkeen – huomattava osa vähäosaisille annettavasta hoidosta kuuluu näihin kategorioihin. Belgian viranomaiset katsovat niin ikään, että CBI:n viittaus LCH-lain 2 §:ssä kuvattuun yleistä etua koskevaan tehtävään ei voi toimia perusteena tällaiselle velvollisuudelle. Viranomaisten mukaan sairaalapalvelun perustehtävän hoitaminen ei vielä itsessään tarkoita sitä, että sairaalalla olisi myös tehtävänä antaa hoitoa kaikille henkilöille kaikissa olosuhteissa henkilöiden maksukyvystä riippumatta. Tämä käy selvästi ilmi jo siitä, että hätätilanteita säännellään erityisillä säännöillä. Belgian viranomaiset katsovat, että yleistä etua koskevaa tehtävää ei voida vain antaa ymmärtää vaan se pitää selkeästi asettaa. Viranomaisten mukaan hätätilanteisiin oli säädettävä erityisiä vaatimuksia siksi, että LCH-laissa oleva sairaalapalvelun perustehtävän määritelmä ei sisällä mainintaa hätätilanteissa annettavasta ensiavusta. Belgian viranomaiset toteavat, että 8 päivänä heinäkuuta 1964 annetussa laissa (134) ja sitä koskevissa täytäntöönpanoasetuksissa käsitellään lääkinnällistä ensiapua (135) ja ensiapupalveluita (ambulanssit mukaan lukien). Näin ollen tietyt – sekä julkiset että yksityiset – sairaalat suorittavat tiettyjä tehtäviä lääkinnällisen ensiavun alalla. |
| --- | --- |

(96)

CBI:n yleisestä hoitotehtävästä esittämien huomautusten osalta Belgian viranomaiset toteavat, että CBI rajaa yleisen hoitotehtävän, jonka se väittää koskevan yhtä lailla kaikkia sairaaloita, vain ensiapuun ja ensiavun jälkeiseen hoitoon. Belgian viranomaiset katsovat, että CBI tunnustaa tällä tavoin epäsuoraan, että Brysselin yksityisillä sairaaloilla ei ole velvollisuutta hoitaa potilaita muuta kuin ensiapua edellyttävissä hätätilanteissa ja ensiavun antamisen jälkeen – huomattava osa vähäosaisille annettavasta hoidosta kuuluu näihin kategorioihin. Belgian viranomaiset katsovat niin ikään, että CBI:n viittaus LCH-lain 2 §:ssä kuvattuun yleistä etua koskevaan tehtävään ei voi toimia perusteena tällaiselle velvollisuudelle. Viranomaisten mukaan sairaalapalvelun perustehtävän hoitaminen ei vielä itsessään tarkoita sitä, että sairaalalla olisi myös tehtävänä antaa hoitoa kaikille henkilöille kaikissa olosuhteissa henkilöiden maksukyvystä riippumatta. Tämä käy selvästi ilmi jo siitä, että hätätilanteita säännellään erityisillä säännöillä. Belgian viranomaiset katsovat, että yleistä etua koskevaa tehtävää ei voida vain antaa ymmärtää vaan se pitää selkeästi asettaa. Viranomaisten mukaan hätätilanteisiin oli säädettävä erityisiä vaatimuksia siksi, että LCH-laissa oleva sairaalapalvelun perustehtävän määritelmä ei sisällä mainintaa hätätilanteissa annettavasta ensiavusta. Belgian viranomaiset toteavat, että 8 päivänä heinäkuuta 1964 annetussa laissa (134) ja sitä koskevissa täytäntöönpanoasetuksissa käsitellään lääkinnällistä ensiapua (135) ja ensiapupalveluita (ambulanssit mukaan lukien). Näin ollen tietyt – sekä julkiset että yksityiset – sairaalat suorittavat tiettyjä tehtäviä lääkinnällisen ensiavun alalla.

134

135

| (97) | Belgian viranomaiset kuitenkin katsovat, että sekä julkisten että yksityisten sairaaloiden velvollisuus antaa ensihoitoa ei perustu LCH-lakiin. Kyse on sen sijaan yleisestä velvollisuudesta tarjota apua vaarassa oleville henkilöille. Belgian viranomaisten mukaan sairaaloiden on annettava apua ensiapua edellyttävissä hätätilanteissa niiden rakenteen ja käytettävissä olevan asiantuntemuksen mukaan (136). Velvollisuus koskee sekä julkisia että yksityisiä sairaaloita – ja tarkasti ottaen kaikkia henkilöitä, sillä kaikilla on velvollisuus auttaa vaarassa olevia. Belgian viranomaiset selventävät lisäksi, että Belgian rikoslain 422 b §:n mukaan tämä velvollisuus koskee vain hätätilanteita ja eritoten ensiapua edellyttäviä hätätilanteita, joissa ihmishenki on uhattuna. Sen sijaan viranomaiset huomauttavat, että kaikissa muissa tilanteissa (eli muissa kuin hätätilanteissa) sairaaloilla, joille ei ole annettu yleistä hoitotehtävää, ei ole velvollisuutta hoitaa potilaita, jos potilaat eivät pysty maksamaan hoidosta. Niin ikään Belgian viranomaiset toteavat, että vaikka Belgian sairaaloiden ei luonnollisesti ole sallittua syrjiä potilaita heidän varallisuutensa perusteella (ja vain sen takia, että henkilö on köyhä), sairaaloita ei voida pakottaa antamaan potilaalle ilmaista hoitoa, jos tämä ei voi tai ei halua maksaa hoidostaan, muussa tilanteessa kuin hätätilanteessa. |
| --- | --- |

(97)

Belgian viranomaiset kuitenkin katsovat, että sekä julkisten että yksityisten sairaaloiden velvollisuus antaa ensihoitoa ei perustu LCH-lakiin. Kyse on sen sijaan yleisestä velvollisuudesta tarjota apua vaarassa oleville henkilöille. Belgian viranomaisten mukaan sairaaloiden on annettava apua ensiapua edellyttävissä hätätilanteissa niiden rakenteen ja käytettävissä olevan asiantuntemuksen mukaan (136). Velvollisuus koskee sekä julkisia että yksityisiä sairaaloita – ja tarkasti ottaen kaikkia henkilöitä, sillä kaikilla on velvollisuus auttaa vaarassa olevia. Belgian viranomaiset selventävät lisäksi, että Belgian rikoslain 422 b §:n mukaan tämä velvollisuus koskee vain hätätilanteita ja eritoten ensiapua edellyttäviä hätätilanteita, joissa ihmishenki on uhattuna. Sen sijaan viranomaiset huomauttavat, että kaikissa muissa tilanteissa (eli muissa kuin hätätilanteissa) sairaaloilla, joille ei ole annettu yleistä hoitotehtävää, ei ole velvollisuutta hoitaa potilaita, jos potilaat eivät pysty maksamaan hoidosta. Niin ikään Belgian viranomaiset toteavat, että vaikka Belgian sairaaloiden ei luonnollisesti ole sallittua syrjiä potilaita heidän varallisuutensa perusteella (ja vain sen takia, että henkilö on köyhä), sairaaloita ei voida pakottaa antamaan potilaalle ilmaista hoitoa, jos tämä ei voi tai ei halua maksaa hoidostaan, muussa tilanteessa kuin hätätilanteessa.

136

| (98) | Huomautuksissaan, jotka koskivat CBI:n tekemiä huomautuksia, Belgian viranomaiset taustoittivat myös Brysselin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaa tuomiota, johon CBI viittaa (ks. johdanto-osan 72 kappale). Belgian viranomaisten mukaan CBI:n mainitsema tuomio koskee vain tiettyä erityistapausta, jossa oli kyse kiireellisen sairaanhoidon (137) tarjoamisesta paperittomalle muuttajalle, joka tarvitsi psykiatrista hoitoa. Viranomaiset huomauttavat, että IRIS-sairaalat eivät tarjoa tämäntyyppistä hoitoa. Viranomaisten näkemyksen mukaan tämä tuomio itse asiassa vahvistaa, että kiireellistä sairaanhoitoa paperittomille muuttajille tarjotaan tavallisesti joko CPAS-keskuksen perustamissa sairaaloissa tai sairaaloissa, joiden kanssa CPAS-keskus on tehnyt sopimuksen (138). Belgian viranomaiset myös huomauttavat, että CBI ei perustele eikä edes yritä perustella väitettään, jonka mukaan yksityisillä sairaaloilla olisi velvollisuus hoitaa kaikkia potilaita ”ensiavun antamisen jälkeen”. Belgian viranomaisten mukaan yksityisillä sairaaloilla ei ole tällaista ”ensiavun antamisen jälkeistä” hoitoa koskevaa velvollisuutta, kun taas IRIS-sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikkia potilaita kaikissa olosuhteissa myös silloin, kun kyse ei ole ensiapua edellyttävästä hätätilanteesta. |
| --- | --- |

(98)

Huomautuksissaan, jotka koskivat CBI:n tekemiä huomautuksia, Belgian viranomaiset taustoittivat myös Brysselin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaa tuomiota, johon CBI viittaa (ks. johdanto-osan 72 kappale). Belgian viranomaisten mukaan CBI:n mainitsema tuomio koskee vain tiettyä erityistapausta, jossa oli kyse kiireellisen sairaanhoidon (137) tarjoamisesta paperittomalle muuttajalle, joka tarvitsi psykiatrista hoitoa. Viranomaiset huomauttavat, että IRIS-sairaalat eivät tarjoa tämäntyyppistä hoitoa. Viranomaisten näkemyksen mukaan tämä tuomio itse asiassa vahvistaa, että kiireellistä sairaanhoitoa paperittomille muuttajille tarjotaan tavallisesti joko CPAS-keskuksen perustamissa sairaaloissa tai sairaaloissa, joiden kanssa CPAS-keskus on tehnyt sopimuksen (138). Belgian viranomaiset myös huomauttavat, että CBI ei perustele eikä edes yritä perustella väitettään, jonka mukaan yksityisillä sairaaloilla olisi velvollisuus hoitaa kaikkia potilaita ”ensiavun antamisen jälkeen”. Belgian viranomaisten mukaan yksityisillä sairaaloilla ei ole tällaista ”ensiavun antamisen jälkeistä” hoitoa koskevaa velvollisuutta, kun taas IRIS-sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikkia potilaita kaikissa olosuhteissa myös silloin, kun kyse ei ole ensiapua edellyttävästä hätätilanteesta.

137

138

7.   TOIMENPITEIDEN ARVIOINTI

TOIMENPITEIDEN ARVIOINTI

7.1   Tämän päätöksen soveltamisala

Tämän päätöksen soveltamisala

| (99) | Kanteessa viitattiin noin 100 miljoonan euron tukitoimenpiteeseen, joka oli suoritettu IRIS-sairaaloiden perustamiseen johtaneen rakenneuudistuksen yhteydessä (ks. 2.2 jakso). Komissio kuitenkin ryhtyi rakenneuudistustuen osalta toimenpiteisiin, kuten menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 3.1 jaksossa selostetaan, vasta sen jälkeen, kun tämän tuen takaisinperinnälle asetettu vanhentumisaika oli päättynyt. Näin ollen tämä tukitoimenpide ei kuulunut komission suorittaman muodollisen tutkinnan alaan eikä sitä myöskään käsitellä tässä päätöksessä tämän enempää. |
| --- | --- |

(99)

Kanteessa viitattiin noin 100 miljoonan euron tukitoimenpiteeseen, joka oli suoritettu IRIS-sairaaloiden perustamiseen johtaneen rakenneuudistuksen yhteydessä (ks. 2.2 jakso). Komissio kuitenkin ryhtyi rakenneuudistustuen osalta toimenpiteisiin, kuten menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 3.1 jaksossa selostetaan, vasta sen jälkeen, kun tämän tuen takaisinperinnälle asetettu vanhentumisaika oli päättynyt. Näin ollen tämä tukitoimenpide ei kuulunut komission suorittaman muodollisen tutkinnan alaan eikä sitä myöskään käsitellä tässä päätöksessä tämän enempää.

| (100) | Mainitun tukitoimenpiteen ja siihen sovelletun vanhentumisajan ohella kanteen kohteena olivat muodollisesti i) ne varat, jotka aluerahasto jakoi IRIS-sairaaloista vastaaville kunnille, ja ii) erityistuet (enintään 10 miljoonaa euroa vuodessa), jotka Brysselin pääkaupunkialue myönsi asianomaisille kunnille 13 päivänä helmikuuta 2003 annetun asetuksen (Ordonnance) nojalla. |
| --- | --- |

(100)

Mainitun tukitoimenpiteen ja siihen sovelletun vanhentumisajan ohella kanteen kohteena olivat muodollisesti i) ne varat, jotka aluerahasto jakoi IRIS-sairaaloista vastaaville kunnille, ja ii) erityistuet (enintään 10 miljoonaa euroa vuodessa), jotka Brysselin pääkaupunkialue myönsi asianomaisille kunnille 13 päivänä helmikuuta 2003 annetun asetuksen (Ordonnance) nojalla.

| (101) | Nämä varat myönnetään kuitenkin molemmissa tapauksissa yksinomaan IRIS-sairaaloista vastaaville kunnille eikä itse IRIS-sairaaloille. Kyse on tosiasiassa vain Brysselin pääkaupunkialueen ja kyseessä olevien kuuden IRIS-sairaaloista vastuussa olevan kunnan välisistä rahoitusvirroista, jotka eivät näin ollen ole IRIS-sairaaloille tarkoitettua valtiontukea. |
| --- | --- |

(101)

Nämä varat myönnetään kuitenkin molemmissa tapauksissa yksinomaan IRIS-sairaaloista vastaaville kunnille eikä itse IRIS-sairaaloille. Kyse on tosiasiassa vain Brysselin pääkaupunkialueen ja kyseessä olevien kuuden IRIS-sairaaloista vastuussa olevan kunnan välisistä rahoitusvirroista, jotka eivät näin ollen ole IRIS-sairaaloille tarkoitettua valtiontukea.

| (102) | On totta, että komission vuonna 2009 antamassa päätöksessä, joka on sittemmin kumottu, toisinaan sekoitettiin keskenään aluerahaston tekemät maksut ja LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämän korvausmekanismi, eikä päätöksessä arvioitu erikseen näiden kahden toimenpiteen korvausta koskevia parametreja (139). Lisäksi kunnat käyttävät aluerahaston varat IRIS-sairaaloiden alijäämän korvaamiseen (140), ja kunnilla on velvollisuus maksaa aluerahaston varat IRIS-sairaaloille viimeistään seitsemän työpäivän kuluessa (141). |
| --- | --- |

(102)

On totta, että komission vuonna 2009 antamassa päätöksessä, joka on sittemmin kumottu, toisinaan sekoitettiin keskenään aluerahaston tekemät maksut ja LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämän korvausmekanismi, eikä päätöksessä arvioitu erikseen näiden kahden toimenpiteen korvausta koskevia parametreja (139). Lisäksi kunnat käyttävät aluerahaston varat IRIS-sairaaloiden alijäämän korvaamiseen (140), ja kunnilla on velvollisuus maksaa aluerahaston varat IRIS-sairaaloille viimeistään seitsemän työpäivän kuluessa (141).

139

140

141

| (103) | Niiden tietojen perusteella, jotka saatiin vastauksena menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen, ja kuten jäljempänä (ks. johdanto-osan 230 kappale) selitetään, aluerahaston ja Brysselin pääkaupunkialueen IRIS-sairaaloista vastuussa oleville kunnille tekemät varojen siirrot ovat kuitenkin välttämättömiä, sillä kuntien omat resurssit eivät riitä siihen, että kunnat voisivat täyttää niitä koskevan alijäämän korvaamisvelvollisuuden IRIS-sairaaloita kohtaan. Tästä syystä sekä aluerahasto että Brysselin pääkaupunkialue edellyttävät, että Brysselin kunnat antavat aluerahaston varat ja erityistuet IRIS-sairaaloiden käyttöön lähes välittömästi sen jälkeen, kun ne ovat vastaanottaneet nämä siirrot. Tästä siirtämisvelvollisuudesta huolimatta kunnat ovat yksin velvollisia korvaamaan IRIS-sairaaloiden alijäämät, eikä näillä sairaaloilla ole oikeutta minkäänlaisiin korvauksiin Brysselin pääkaupunkialueelta tai aluerahastolta. Vastaavasti IRIS-sairaaloiden vastuulle annetut velvollisuudet perustuvat yksinomaan kuntien eivätkä Brysselin pääkaupunkialueen valtuutukseen (ks. 7.3.4.1 jakso). Näin ollen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaiseksi valtiontueksi voidaan katsoa vain ne alijäämän korvausmaksut, jotka kunnat suorittavat IRIS-sairaaloille – rahoitettiinpa nämä maksut kuntien omista resursseista taikka varoista, jotka Brysselin pääkaupunkialue oli antanut kunnille. |
| --- | --- |

(103)

Niiden tietojen perusteella, jotka saatiin vastauksena menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen, ja kuten jäljempänä (ks. johdanto-osan 230 kappale) selitetään, aluerahaston ja Brysselin pääkaupunkialueen IRIS-sairaaloista vastuussa oleville kunnille tekemät varojen siirrot ovat kuitenkin välttämättömiä, sillä kuntien omat resurssit eivät riitä siihen, että kunnat voisivat täyttää niitä koskevan alijäämän korvaamisvelvollisuuden IRIS-sairaaloita kohtaan. Tästä syystä sekä aluerahasto että Brysselin pääkaupunkialue edellyttävät, että Brysselin kunnat antavat aluerahaston varat ja erityistuet IRIS-sairaaloiden käyttöön lähes välittömästi sen jälkeen, kun ne ovat vastaanottaneet nämä siirrot. Tästä siirtämisvelvollisuudesta huolimatta kunnat ovat yksin velvollisia korvaamaan IRIS-sairaaloiden alijäämät, eikä näillä sairaaloilla ole oikeutta minkäänlaisiin korvauksiin Brysselin pääkaupunkialueelta tai aluerahastolta. Vastaavasti IRIS-sairaaloiden vastuulle annetut velvollisuudet perustuvat yksinomaan kuntien eivätkä Brysselin pääkaupunkialueen valtuutukseen (ks. 7.3.4.1 jakso). Näin ollen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaiseksi valtiontueksi voidaan katsoa vain ne alijäämän korvausmaksut, jotka kunnat suorittavat IRIS-sairaaloille – rahoitettiinpa nämä maksut kuntien omista resursseista taikka varoista, jotka Brysselin pääkaupunkialue oli antanut kunnille.

| (104) | Komissio päättelee, että kyseisessä valtion sisäisessä rahoituksessa (Brysselin pääkaupunkialueelta kunnille joko suoraan tai epäsuoraan aluerahaston kautta) on kyse ainoastaan kunnallisten alijäämän korvausmaksujen rahoituslähteestä eikä sellaisesta toimenpiteestä, josta IRIS-sairaalat voisivat saada jonkinlaista etua alijäämien korvaamisen lisäksi. Tästä syystä Brysselin pääkaupunkialueen ja kyseisten Brysselin kuntien välisiä rahavirtoja ja niiden oikeusperustoja (esimerkiksi 13 päivänä helmikuuta 2003 annettua asetusta) ei erikseen arvioida tässä päätöksessä. Tässä päätöksessä komissio arvioi sen sijaan kunnallisia alijäämän korvausmaksuja, joita suoritetaan IRIS-sairaaloiden eduksi ja jotka kunnat maksavat suurelta osin Brysselin pääkaupunkialueelta saamallaan valtion sisäisellä rahoituksella (142). Vaikka päätöksessä ei suoraan puututakaan niihin toimenpiteisiin, jotka ovat kanteen muodollisena kohteena, kunnallisten alijäämän korvausten arvioinnissa valtiontuen kannalta käsitellään kuitenkin käytännössä kattavasti kantelijan valtiontuen osalta esille tuomia huolenaiheita, sillä arviointi kattaa tosiasiassa myös Brysselin pääkaupunkialueen suoraan tai aluerahaston kautta myöntämät varat, koska kunnat käyttävät nämä varat täysimääräisesti IRIS-sairaaloiden alijäämän korvaamiseen. Tämän takia jäljempänä (ks. 7.3.5 jakson taulukot 9–13) kuvattavissa liiallisia korvauksia koskevissa testeissä huomioidaan myös ne alijäämän korvausmaksut, jotka on rahoitettu aluerahastolta saaduista varoista ja Brysselin pääkaupunkialueen erityistuista. Lisäksi on syytä korostaa, että Brysselin pääkaupunkialueen rahoittama tai aluerahastosta maksettu osa kunnallisista alijäämän korvausmaksuista ei riittänyt (143) kattamaan kokonaan IRIS-sairaaloiden alijäämiä ja että nämä maksut eivät ole koskaan vuosina 1996–2014 johtaneet tilanteeseen, jossa jokin IRIS-sairaaloista olisi tosiasiassa saanut liiallisia korvauksia ja joutunut maksamaan takaisin (osan) alijäämän korvauksista (ks. myös johdanto-osan 234 ja 238 kappale). |
| --- | --- |

(104)

Komissio päättelee, että kyseisessä valtion sisäisessä rahoituksessa (Brysselin pääkaupunkialueelta kunnille joko suoraan tai epäsuoraan aluerahaston kautta) on kyse ainoastaan kunnallisten alijäämän korvausmaksujen rahoituslähteestä eikä sellaisesta toimenpiteestä, josta IRIS-sairaalat voisivat saada jonkinlaista etua alijäämien korvaamisen lisäksi. Tästä syystä Brysselin pääkaupunkialueen ja kyseisten Brysselin kuntien välisiä rahavirtoja ja niiden oikeusperustoja (esimerkiksi 13 päivänä helmikuuta 2003 annettua asetusta) ei erikseen arvioida tässä päätöksessä. Tässä päätöksessä komissio arvioi sen sijaan kunnallisia alijäämän korvausmaksuja, joita suoritetaan IRIS-sairaaloiden eduksi ja jotka kunnat maksavat suurelta osin Brysselin pääkaupunkialueelta saamallaan valtion sisäisellä rahoituksella (142). Vaikka päätöksessä ei suoraan puututakaan niihin toimenpiteisiin, jotka ovat kanteen muodollisena kohteena, kunnallisten alijäämän korvausten arvioinnissa valtiontuen kannalta käsitellään kuitenkin käytännössä kattavasti kantelijan valtiontuen osalta esille tuomia huolenaiheita, sillä arviointi kattaa tosiasiassa myös Brysselin pääkaupunkialueen suoraan tai aluerahaston kautta myöntämät varat, koska kunnat käyttävät nämä varat täysimääräisesti IRIS-sairaaloiden alijäämän korvaamiseen. Tämän takia jäljempänä (ks. 7.3.5 jakson taulukot 9–13) kuvattavissa liiallisia korvauksia koskevissa testeissä huomioidaan myös ne alijäämän korvausmaksut, jotka on rahoitettu aluerahastolta saaduista varoista ja Brysselin pääkaupunkialueen erityistuista. Lisäksi on syytä korostaa, että Brysselin pääkaupunkialueen rahoittama tai aluerahastosta maksettu osa kunnallisista alijäämän korvausmaksuista ei riittänyt (143) kattamaan kokonaan IRIS-sairaaloiden alijäämiä ja että nämä maksut eivät ole koskaan vuosina 1996–2014 johtaneet tilanteeseen, jossa jokin IRIS-sairaaloista olisi tosiasiassa saanut liiallisia korvauksia ja joutunut maksamaan takaisin (osan) alijäämän korvauksista (ks. myös johdanto-osan 234 ja 238 kappale).

142

143

| (105) | Näin ollen komissio tulee arvioimaan niitä alijäämäkorvauksia, jotka kunnat ovat myöntäneet IRIS-sairaaloille vuodesta 1996 alkaen (144). Tämän perusteella kuviossa 1 esitetään yhteenveto tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvasta julkisesta rahoituksesta (yhtenäisellä viivalla rajattu suorakulmio) ja osoitetaan myös ne valtion sisäiset rahoitustoimenpiteet, jotka olivat kanteen kohteena (katkoviivalla rajattu suorakulmio). Näitä toimenpiteitä kuvataan tarkemmin jäljempänä 7.3.5 jaksossa.

  Kuvio 1


  Rahoitusvirrat ja tämän päätöksen soveltamisala




  Alijäämä katetaan osittain (LCH-lain 109 §), mutta korvaukset maksetaan välittömästi takaisin
  Aluerahastosta (1) annettava rahoitus
  Kanteen muodollisena kohteena
  Viisi IRIS-sairaalaa (4)
  Alijäämä katetaan koko-naan (IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artikla)
  Erityistuki (enin-tään 10 miljoonaa euroa vuodessa)
  Kuusi Brysselin kuntaa (2) ja CPAS-keskukset (3)
  Brysselin pääkaupun-kialue
  Kuuluu tämän päätöksen soveltamisalaan
  (1) Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales.
  (2) La Ville de Bruxelles, Anderlecht, Etterbeek, Ixelles, Saint-Gilles ja Schaerbeek (vuoden 2013 loppuun saakka).
  (3) Centre Publics d'Action Sociale: kunnallistasolla toimivat julkiset sosiaalikeskukset.
  (4) CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann, Institut Bordet, Kuningatar Fabiolan yliopistollinen lastensairaala (HUDERF) ja IRIS Sud -sairaalat. |
| --- | --- |

(105)

Näin ollen komissio tulee arvioimaan niitä alijäämäkorvauksia, jotka kunnat ovat myöntäneet IRIS-sairaaloille vuodesta 1996 alkaen (144). Tämän perusteella kuviossa 1 esitetään yhteenveto tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvasta julkisesta rahoituksesta (yhtenäisellä viivalla rajattu suorakulmio) ja osoitetaan myös ne valtion sisäiset rahoitustoimenpiteet, jotka olivat kanteen kohteena (katkoviivalla rajattu suorakulmio). Näitä toimenpiteitä kuvataan tarkemmin jäljempänä 7.3.5 jaksossa.

144

Kuvio 1

Kuvio 1

Rahoitusvirrat ja tämän päätöksen soveltamisala

Rahoitusvirrat ja tämän päätöksen soveltamisala

Alijäämä katetaan osittain (LCH-lain 109 §), mutta korvaukset maksetaan välittömästi takaisin

Aluerahastosta (1) annettava rahoitus

Kanteen muodollisena kohteena

Viisi IRIS-sairaalaa (4)

Alijäämä katetaan koko-naan (IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artikla)

Erityistuki (enin-tään 10 miljoonaa euroa vuodessa)

Kuusi Brysselin kuntaa (2) ja CPAS-keskukset (3)

Brysselin pääkaupun-kialue

Kuuluu tämän päätöksen soveltamisalaan

(1) Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales.

(2) La Ville de Bruxelles, Anderlecht, Etterbeek, Ixelles, Saint-Gilles ja Schaerbeek (vuoden 2013 loppuun saakka).

(3) Centre Publics d'Action Sociale: kunnallistasolla toimivat julkiset sosiaalikeskukset.

(4) CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann, Institut Bordet, Kuningatar Fabiolan yliopistollinen lastensairaala (HUDERF) ja IRIS Sud -sairaalat.

7.2   SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki

SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki

| (106) | SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”. Näin ollen toimenpide katsotaan valtiontueksi, jos seuraavat neljä kumulatiivista edellytystä täyttyvät (145):






  a) | Toimenpiteen on annettava yritykselle valikoivaa taloudellista etua. |
| --- | --- | --- |

(106)

SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”. Näin ollen toimenpide katsotaan valtiontueksi, jos seuraavat neljä kumulatiivista edellytystä täyttyvät (145):

145

a)

Toimenpiteen on annettava yritykselle valikoivaa taloudellista etua.

| b) | Toimenpide on rahoitettava valtion varoista. |
| --- | --- |

b)

Toimenpide on rahoitettava valtion varoista.

| c) | Toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua. |
| --- | --- |

c)

Toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua.

| d) | Toimenpiteen on voitava vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. |
| --- | --- |

d)

Toimenpiteen on voitava vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

7.2.1   Yritykselle annettava valikoiva taloudellinen etu

Yritykselle annettava valikoiva taloudellinen etu

7.2.1.1   Yrityksen käsite

Yrityksen käsite

Yleiset periaatteet

| (107) | Tietylle yksikölle myönnettävää julkista rahoitusta voidaan pitää valtiontukena vain, mikäli kyseinen yksikkö on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukainen ”yritys”. Unionin tuomioistuin on johdonmukaisesti määritellyt yritykset taloudellista toimintaa harjoittaviksi yksiköiksi (146). Yksikön määritteleminen yritykseksi riippuu näin ollen yksikön toiminnan luonteesta, eikä sillä ole mitään tekemistä sen kanssa, mikä oikeudellinen asema yksiköllä on tai miten sen toiminta rahoitetaan (147). Toimintaa tulee yleensä pitää luonteeltaan taloudellisena silloin, kun kyse on tavaroiden ja palveluiden tarjoamisesta markkinoilla (148). Yksikkö, joka harjoittaa sekä taloudellista että muuta kuin taloudellista toimintaa, katsotaan yritykseksi ainoastaan taloudellisen toimintansa osalta (149). Se, että yksikkö ei tavoittele voittoa, ei vielä välttämättä tarkoita sitä, että sen toiminta ei olisi luonteeltaan taloudellista (150). |
| --- | --- |

(107)

Tietylle yksikölle myönnettävää julkista rahoitusta voidaan pitää valtiontukena vain, mikäli kyseinen yksikkö on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukainen ”yritys”. Unionin tuomioistuin on johdonmukaisesti määritellyt yritykset taloudellista toimintaa harjoittaviksi yksiköiksi (146). Yksikön määritteleminen yritykseksi riippuu näin ollen yksikön toiminnan luonteesta, eikä sillä ole mitään tekemistä sen kanssa, mikä oikeudellinen asema yksiköllä on tai miten sen toiminta rahoitetaan (147). Toimintaa tulee yleensä pitää luonteeltaan taloudellisena silloin, kun kyse on tavaroiden ja palveluiden tarjoamisesta markkinoilla (148). Yksikkö, joka harjoittaa sekä taloudellista että muuta kuin taloudellista toimintaa, katsotaan yritykseksi ainoastaan taloudellisen toimintansa osalta (149). Se, että yksikkö ei tavoittele voittoa, ei vielä välttämättä tarkoita sitä, että sen toiminta ei olisi luonteeltaan taloudellista (150).

146

147

148

149

150

Sairaanhoitopalvelut

| (108) | Silloin, kun sairaalat ja muut terveydenhuoltopalveluiden tarjoajat antavat sairaanhoitoa korvausta vastaan (151), tulipa tämä korvaus suoraan potilailta tai muista lähteistä, tällaista toimintaa on yleensä pidettävä taloudellisena (152). IRIS-sairaaloiden tarjoamat sairaanhoitopalvelut korvataan rahoituksella, jota IRIS-sairaalat saavat liittovaltion tai osavaltioiden viranomaisilta erilaisina määrärahoina (ks. esimerkiksi johdanto-osan 46 kappaleen a, d ja e kohta, joissa käsitellään kaikkien sairaaloiden käytettävissä olevaa julkista rahoitusta, ja johdanto-osan 44 kappale, jossa käsitellään IRIS-sairaaloiden alijäämän korvaamista), sekä potilaiden suorilla maksuilla (ks. johdanto-osan 46 kappaleen c kohta) ja INAMIn tekemillä maksuilla (ks. johdanto-osan 46 kappaleen b kohta), joita voidaan siis tässä yhteydessä pitää tarjotuista sairaalapalveluista suoritettavina taloudellisina vastikkeina. Tällaisessa järjestelmässä sairaaloiden välillä on jonkinasteista kilpailua terveydenhuoltopalveluiden tarjonnassa. Se, että tällaisia palveluita korvausta vastaan tarjoava sairaala on julkinen, ei tee kyseisen sairaalan toiminnan luonteesta muuta kuin taloudellista (153). |
| --- | --- |

(108)

Silloin, kun sairaalat ja muut terveydenhuoltopalveluiden tarjoajat antavat sairaanhoitoa korvausta vastaan (151), tulipa tämä korvaus suoraan potilailta tai muista lähteistä, tällaista toimintaa on yleensä pidettävä taloudellisena (152). IRIS-sairaaloiden tarjoamat sairaanhoitopalvelut korvataan rahoituksella, jota IRIS-sairaalat saavat liittovaltion tai osavaltioiden viranomaisilta erilaisina määrärahoina (ks. esimerkiksi johdanto-osan 46 kappaleen a, d ja e kohta, joissa käsitellään kaikkien sairaaloiden käytettävissä olevaa julkista rahoitusta, ja johdanto-osan 44 kappale, jossa käsitellään IRIS-sairaaloiden alijäämän korvaamista), sekä potilaiden suorilla maksuilla (ks. johdanto-osan 46 kappaleen c kohta) ja INAMIn tekemillä maksuilla (ks. johdanto-osan 46 kappaleen b kohta), joita voidaan siis tässä yhteydessä pitää tarjotuista sairaalapalveluista suoritettavina taloudellisina vastikkeina. Tällaisessa järjestelmässä sairaaloiden välillä on jonkinasteista kilpailua terveydenhuoltopalveluiden tarjonnassa. Se, että tällaisia palveluita korvausta vastaan tarjoava sairaala on julkinen, ei tee kyseisen sairaalan toiminnan luonteesta muuta kuin taloudellista (153).

151

152

153

| (109) | Tarkasteltavana olevassa tapauksessa IRIS-sairaaloiden päätoimialana on sairaalatoiminta, johon kuuluu terveydenhuoltopalveluiden tarjoaminen. IRIS-sairaaloiden kaltaista sairaalatoimintaa harjoitetaan myös muunlaisissa elimissä tai yksiköissä, erityisesti klinikoilla, yksityisissä sairaaloissa ja muissa erikoistuneissa laitoksista, kantelijoiden yksityiset sairaalat mukaan lukien. Näin ollen kyseinen sairaalatoiminta, jota IRIS-sairaalat harjoittavat korvausta vastaan ympäristössä, jossa on kilpailevia osapuolia, on katsottava luonteeltaan taloudelliseksi. |
| --- | --- |

(109)

Tarkasteltavana olevassa tapauksessa IRIS-sairaaloiden päätoimialana on sairaalatoiminta, johon kuuluu terveydenhuoltopalveluiden tarjoaminen. IRIS-sairaaloiden kaltaista sairaalatoimintaa harjoitetaan myös muunlaisissa elimissä tai yksiköissä, erityisesti klinikoilla, yksityisissä sairaaloissa ja muissa erikoistuneissa laitoksista, kantelijoiden yksityiset sairaalat mukaan lukien. Näin ollen kyseinen sairaalatoiminta, jota IRIS-sairaalat harjoittavat korvausta vastaan ympäristössä, jossa on kilpailevia osapuolia, on katsottava luonteeltaan taloudelliseksi.

| (110) | Vaikka Belgian kansallisessa terveydenhuoltojärjestelmässä painotetaan vahvasti yhteisvastuullisuutta koskevia näkökohtia, tämä ei anna aihetta kyseenalaistaa tällaisen sairaalatoiminnan luonteen taloudellisuutta. Komissio muistuttaa, että sellaisessa kansallisessa terveysjärjestelmässä, jota ministeriöt ja muut elimet hallinnoivat ja joka toimii ”yhteisvastuuperiaatteen mukaisesti, kun sitä rahoitetaan sosiaalimaksuilla ja muilla valtion tuilla ja kun se tarjoaa siihen kuuluville henkilöille yleisesti kattavia palveluita ilmaiseksi”, kyseiset hallinnointielimet eivät Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kannan mukaan toimi yrityksinä silloin, kun ne hallinnoivat kansallista terveysjärjestelmää (154). Komissio kuitenkin katsoo, että on välttämätöntä erottaa toisistaan kansallisen terveysjärjestelmän hallinnointi, jota julkiset elimet hoitavat panemalla täytäntöön tätä tarkoitusta varten valtiollisia erioikeuksia, ja sairaalahoidon tarjoaminen korvausta vastaan kilpailuun perustuvassa toimintaympäristössä (kuten tarkasteltavana olevassa tapauksessa, ks. toiminnan kuvaus johdanto-osan 108–109 kappaleesta). |
| --- | --- |

(110)

Vaikka Belgian kansallisessa terveydenhuoltojärjestelmässä painotetaan vahvasti yhteisvastuullisuutta koskevia näkökohtia, tämä ei anna aihetta kyseenalaistaa tällaisen sairaalatoiminnan luonteen taloudellisuutta. Komissio muistuttaa, että sellaisessa kansallisessa terveysjärjestelmässä, jota ministeriöt ja muut elimet hallinnoivat ja joka toimii ”yhteisvastuuperiaatteen mukaisesti, kun sitä rahoitetaan sosiaalimaksuilla ja muilla valtion tuilla ja kun se tarjoaa siihen kuuluville henkilöille yleisesti kattavia palveluita ilmaiseksi”, kyseiset hallinnointielimet eivät Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kannan mukaan toimi yrityksinä silloin, kun ne hallinnoivat kansallista terveysjärjestelmää (154). Komissio kuitenkin katsoo, että on välttämätöntä erottaa toisistaan kansallisen terveysjärjestelmän hallinnointi, jota julkiset elimet hoitavat panemalla täytäntöön tätä tarkoitusta varten valtiollisia erioikeuksia, ja sairaalahoidon tarjoaminen korvausta vastaan kilpailuun perustuvassa toimintaympäristössä (kuten tarkasteltavana olevassa tapauksessa, ks. toiminnan kuvaus johdanto-osan 108–109 kappaleesta).

154

| (111) | Näin ollen IRIS-sairaalat on katsottava terveydenhuoltopalveluiden tarjoamisen osalta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan määritelmän mukaisiksi yrityksiksi. |
| --- | --- |

(111)

Näin ollen IRIS-sairaalat on katsottava terveydenhuoltopalveluiden tarjoamisen osalta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan määritelmän mukaisiksi yrityksiksi.

Sosiaalipalvelut

| (112) | Kuten edellä johdanto-osan 38 kappaleessa on todettu, IRIS-sairaalat tarjoavat monenlaisia sosiaalipalveluita vähäosaisille potilailleen ja heidän perheilleen. Näihin palveluihin sisältyy potilaiden tarpeiden mukaan psykososiaalista, sosiaalis-hallinnollista tai sosiaalis-aineellista apua. Näiden sosiaalipalveluiden erityisluonne edellyttää, että toimijoilla, joilla on lupa tuottaa tämänkaltaisia palveluita, on erityisresursseja, kuten erikoiskoulutuksen saanutta henkilöstöä. |
| --- | --- |

(112)

Kuten edellä johdanto-osan 38 kappaleessa on todettu, IRIS-sairaalat tarjoavat monenlaisia sosiaalipalveluita vähäosaisille potilailleen ja heidän perheilleen. Näihin palveluihin sisältyy potilaiden tarpeiden mukaan psykososiaalista, sosiaalis-hallinnollista tai sosiaalis-aineellista apua. Näiden sosiaalipalveluiden erityisluonne edellyttää, että toimijoilla, joilla on lupa tuottaa tämänkaltaisia palveluita, on erityisresursseja, kuten erikoiskoulutuksen saanutta henkilöstöä.

| (113) | Ei voida kiistää, että ylimääräinen sosiaalinen toiminta, jonka suorittamiseen IRIS-sairaaloilla on väitetysti velvollisuus, palvelisi yksinomaan sosiaalista tarkoitusta. Unionin tuomioistuin on kuitenkin oikeuskäytännössään todennut, että sen järjestelmän yksinomainen sosiaalinen tarkoitus, jonka alaisuudessa jollekin organisaatiolle annetaan tiettyjä tehtäviä, ei vielä yksin riitä yleisesti osoittamaan, että nämä tehtävät eivät ole luonteeltaan taloudellisia (155). |
| --- | --- |

(113)

Ei voida kiistää, että ylimääräinen sosiaalinen toiminta, jonka suorittamiseen IRIS-sairaaloilla on väitetysti velvollisuus, palvelisi yksinomaan sosiaalista tarkoitusta. Unionin tuomioistuin on kuitenkin oikeuskäytännössään todennut, että sen järjestelmän yksinomainen sosiaalinen tarkoitus, jonka alaisuudessa jollekin organisaatiolle annetaan tiettyjä tehtäviä, ei vielä yksin riitä yleisesti osoittamaan, että nämä tehtävät eivät ole luonteeltaan taloudellisia (155).

155

| (114) | Komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä haluttiin saada selvennystä siihen, onko IRIS-sairaaloiden väitetysti harjoittama ylimääräinen sosiaalinen toiminta katsottava taloudelliseksi toiminnaksi. Vastauksessaan komission menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen Belgian viranomaiset katsovat, että sosiaalinen toiminta on luonteeltaan muuta kuin taloudellista, sillä toiminta ei kuulu kilpailumarkkinoille. Kantelijat kuitenkin väittävät, että sosiaalista toimintaa ei voida erottaa sairaalatoiminnasta, joka on luonteeltaan taloudellista. Komissio on tutustunut Belgian viranomaisten perusteluihin huolellisesti mutta ei ole voinut sulkea pois sitä mahdollisuutta, että ylimääräinen sosiaalinen toiminta on luonteeltaan taloudellista toimintaa. Lisäksi komissio katsoo, kuten jäljempänä (ks. johdanto-osan 165 kappale) selitetään, että kyseistä ylimääräistä sosiaalista toimintaa ei tosiasiassa voida erottaa sairaalatoiminnasta, joka on luonteeltaan taloudellista. |
| --- | --- |

(114)

Komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä haluttiin saada selvennystä siihen, onko IRIS-sairaaloiden väitetysti harjoittama ylimääräinen sosiaalinen toiminta katsottava taloudelliseksi toiminnaksi. Vastauksessaan komission menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen Belgian viranomaiset katsovat, että sosiaalinen toiminta on luonteeltaan muuta kuin taloudellista, sillä toiminta ei kuulu kilpailumarkkinoille. Kantelijat kuitenkin väittävät, että sosiaalista toimintaa ei voida erottaa sairaalatoiminnasta, joka on luonteeltaan taloudellista. Komissio on tutustunut Belgian viranomaisten perusteluihin huolellisesti mutta ei ole voinut sulkea pois sitä mahdollisuutta, että ylimääräinen sosiaalinen toiminta on luonteeltaan taloudellista toimintaa. Lisäksi komissio katsoo, kuten jäljempänä (ks. johdanto-osan 165 kappale) selitetään, että kyseistä ylimääräistä sosiaalista toimintaa ei tosiasiassa voida erottaa sairaalatoiminnasta, joka on luonteeltaan taloudellista.

| (115) | Käsillä olevan päätöksen jäljellä olevassa osassa arvioinnin lähtökohtana oletetaan, että ylimääräisten sosiaalipalveluiden tarjoaminen on luonteeltaan taloudellista. |
| --- | --- |

(115)

Käsillä olevan päätöksen jäljellä olevassa osassa arvioinnin lähtökohtana oletetaan, että ylimääräisten sosiaalipalveluiden tarjoaminen on luonteeltaan taloudellista.

Liitännäistoiminta

| (116) | Kuten edellä johdanto-osan 41 kappaleessa on kerrottu, IRIS-sairaaloilla on myös runsaasti liitännäistoimintaa. Komissio toteaa, että kun liitännäistoimintaa arvioidaan erillään IRIS-sairaalan päätoimialasta, jotkut näistä toiminnoista (esimerkiksi tutkimustoiminta) vaikuttavat luonteeltaan muilta kuin taloudellisilta, kun taas toiset toiminnoista vaikuttavat ensi näkemältä taloudelliselta toiminnalta (esimerkiksi potilaiden ja vierailijoiden ruokala- ja myymäläpalvelut). Voidaan kuitenkin väittää, että koska tämä liitännäistoiminta on tiiviissä yhteydessä IRIS-sairaaloiden (taloudelliseen) päätoimialaan, kaikkia mainittuja liitännäistoimintoja olisi pidettävä niin ikään taloudellisena toimintana. |
| --- | --- |

(116)

Kuten edellä johdanto-osan 41 kappaleessa on kerrottu, IRIS-sairaaloilla on myös runsaasti liitännäistoimintaa. Komissio toteaa, että kun liitännäistoimintaa arvioidaan erillään IRIS-sairaalan päätoimialasta, jotkut näistä toiminnoista (esimerkiksi tutkimustoiminta) vaikuttavat luonteeltaan muilta kuin taloudellisilta, kun taas toiset toiminnoista vaikuttavat ensi näkemältä taloudelliselta toiminnalta (esimerkiksi potilaiden ja vierailijoiden ruokala- ja myymäläpalvelut). Voidaan kuitenkin väittää, että koska tämä liitännäistoiminta on tiiviissä yhteydessä IRIS-sairaaloiden (taloudelliseen) päätoimialaan, kaikkia mainittuja liitännäistoimintoja olisi pidettävä niin ikään taloudellisena toimintana.

| (117) | Käsillä olevan päätöksen jäljellä olevassa osassa arvioinnin lähtökohtana oletetaan, että liitännäistoiminta on luonteeltaan taloudellista. |
| --- | --- |

(117)

Käsillä olevan päätöksen jäljellä olevassa osassa arvioinnin lähtökohtana oletetaan, että liitännäistoiminta on luonteeltaan taloudellista.

7.2.1.2   Taloudellinen etu

Taloudellinen etu

Yleisarvio

| (118) | Kaikki taloudelliset edut, joita yritys ei olisi saanut tavanomaisin markkinaehdoin, toisin sanoen ilman valtion toimenpidettä, ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja etuja (156). Ainoastaan toimenpiteen vaikutuksilla yritykseen on merkitystä, ei valtion toimenpiteen syyllä eikä tavoitteella (157). Edusta on kyse aina, kun yrityksen taloudellinen tilanne paranee valtion toimenpiteen johdosta. |
| --- | --- |

(118)

Kaikki taloudelliset edut, joita yritys ei olisi saanut tavanomaisin markkinaehdoin, toisin sanoen ilman valtion toimenpidettä, ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja etuja (156). Ainoastaan toimenpiteen vaikutuksilla yritykseen on merkitystä, ei valtion toimenpiteen syyllä eikä tavoitteella (157). Edusta on kyse aina, kun yrityksen taloudellinen tilanne paranee valtion toimenpiteen johdosta.

156

157

| (119) | Käsillä olevassa tapauksessa on todettava, että erilaiset julkiset rahoitusjärjestelmät (joita on kuvattu 2.5.1 jaksossa), jotka kattavat yleissairaalatoiminnan ja ylimääräisen toiminnan ja joihin kuuluu myös alijäämän korvaaminen, ovat antaneet IRIS-sairaaloille edun nauttia joukosta sellaisia toimenpiteitä, joilla lievennetään rasituksia, joita tällaisen toiminnan tarjoajat yleensä joutuvat kestämään. Näin ollen seuraavissa johdanto-osan kappaleissa esitetyn Altmark-tuomion periaatteiden mukaisen tarkastelun perusteella alijäämän korvausmekanismin, joka kuuluu tämän päätöksen alaan, voidaan katsoa antavan IRIS-sairaaloille sellaista taloudellista etua, jota ne eivät olisi saaneet tavanomaisin markkinaehdoin, toisin sanoen ilman valtion toimenpidettä. |
| --- | --- |

(119)

Käsillä olevassa tapauksessa on todettava, että erilaiset julkiset rahoitusjärjestelmät (joita on kuvattu 2.5.1 jaksossa), jotka kattavat yleissairaalatoiminnan ja ylimääräisen toiminnan ja joihin kuuluu myös alijäämän korvaaminen, ovat antaneet IRIS-sairaaloille edun nauttia joukosta sellaisia toimenpiteitä, joilla lievennetään rasituksia, joita tällaisen toiminnan tarjoajat yleensä joutuvat kestämään. Näin ollen seuraavissa johdanto-osan kappaleissa esitetyn Altmark-tuomion periaatteiden mukaisen tarkastelun perusteella alijäämän korvausmekanismin, joka kuuluu tämän päätöksen alaan, voidaan katsoa antavan IRIS-sairaaloille sellaista taloudellista etua, jota ne eivät olisi saaneet tavanomaisin markkinaehdoin, toisin sanoen ilman valtion toimenpidettä.

Altmark

| (120) | Komissio toteaa, että IRIS-sairaaloiden saama julkinen rahoitus ei antaisi sairaaloille minkäänlaista etua, sikäli kuin kyse olisi vain korvauksista, jotka suoritetaan palveluista, jotka IRIS-sairaalat ovat tarjonneet niille annettujen julkisen palvelun velvoitteiden mukaisesti, mikäli nämä korvaukset ovat täyttäneet asiaa Altmark koskevassa oikeuskäytännössä vahvistetut edellytykset. |
| --- | --- |

(120)

Komissio toteaa, että IRIS-sairaaloiden saama julkinen rahoitus ei antaisi sairaaloille minkäänlaista etua, sikäli kuin kyse olisi vain korvauksista, jotka suoritetaan palveluista, jotka IRIS-sairaalat ovat tarjonneet niille annettujen julkisen palvelun velvoitteiden mukaisesti, mikäli nämä korvaukset ovat täyttäneet asiaa Altmark koskevassa oikeuskäytännössä vahvistetut edellytykset.

| (121) | Altmark-tuomiossaan unionin tuomioistuin katsoi, että valtion varoista myönnettyjä korvauksia, joilla katetaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamisesta aiheutuvia kustannuksia, ei pidetä edun myöntämisenä, mikäli seuraavat neljä kumulatiivista kriteeriä täyttyvät: (158)







  a) | Tuensaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen, ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi. |
| --- | --- | --- |

(121)

Altmark-tuomiossaan unionin tuomioistuin katsoi, että valtion varoista myönnettyjä korvauksia, joilla katetaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamisesta aiheutuvia kustannuksia, ei pidetä edun myöntämisenä, mikäli seuraavat neljä kumulatiivista kriteeriä täyttyvät: (158)

158

a)

Tuensaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen, ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi.

| b) | Ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi. |
| --- | --- |

b)

Ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi.

| c) | Korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto. |
| --- | --- |

c)

Korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto.

| d) | Silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja riittävillä välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä. |
| --- | --- |

d)

Silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja riittävillä välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä.

| (122) | Altmark-tuomiossa vahvistettuja periaatteita ja näkökohtia sovelletaan ex tunc -periaatteella, toisin sanoen tuomiota sovelletaan myös sellaisiin oikeussuhteisiin, jotka ovat syntyneet ennen kyseisen tuomion antamista (159). Näin ollen Altmark-tuomiossa asetetut arviointikriteerit ovat täysin sovellettavissa nyt tarkasteltavana olevan tapauksen oikeudelliseen ja tosiasialliseen tilanteeseen, myös tukiin, joita IRIS-sairaaloille on myönnetty ennen Altmark-tuomion antamista (160). |
| --- | --- |

(122)

Altmark-tuomiossa vahvistettuja periaatteita ja näkökohtia sovelletaan ex tunc -periaatteella, toisin sanoen tuomiota sovelletaan myös sellaisiin oikeussuhteisiin, jotka ovat syntyneet ennen kyseisen tuomion antamista (159). Näin ollen Altmark-tuomiossa asetetut arviointikriteerit ovat täysin sovellettavissa nyt tarkasteltavana olevan tapauksen oikeudelliseen ja tosiasialliseen tilanteeseen, myös tukiin, joita IRIS-sairaaloille on myönnetty ennen Altmark-tuomion antamista (160).

ex tunc

159

160

| (123) | Nyt tarkasteltavassa asiassa komissio on päättänyt analysoida ensin neljättä Altmark-kriteeriä (toisin sanoen sitä, perustuiko yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua tarjoavan yrityksen valinta julkiseen tarjouskilpailumenettelyyn vai perustuuko yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamisesta myönnetty korvaus vaihtoehtoisesti hyvin johdetun keskivertoyrityksen kustannusten tarkasteluun). Komissio toteaa, että IRIS-sairaaloita ei ole valittu julkisia hankintoja koskevilla menettelyillä hoitamaan niitä julkisen palvelun velvoitteita, jotka niiden vastuulle on Belgian viranomaisten näkemyksen mukaan annettu. Näin voidaan päätellä, että kyseessä olevan kriteerin ensimmäinen osa täyttyy tarkasteltavana olevassa tapauksessa. |
| --- | --- |

(123)

Nyt tarkasteltavassa asiassa komissio on päättänyt analysoida ensin neljättä Altmark-kriteeriä (toisin sanoen sitä, perustuiko yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua tarjoavan yrityksen valinta julkiseen tarjouskilpailumenettelyyn vai perustuuko yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamisesta myönnetty korvaus vaihtoehtoisesti hyvin johdetun keskivertoyrityksen kustannusten tarkasteluun). Komissio toteaa, että IRIS-sairaaloita ei ole valittu julkisia hankintoja koskevilla menettelyillä hoitamaan niitä julkisen palvelun velvoitteita, jotka niiden vastuulle on Belgian viranomaisten näkemyksen mukaan annettu. Näin voidaan päätellä, että kyseessä olevan kriteerin ensimmäinen osa täyttyy tarkasteltavana olevassa tapauksessa.

| (124) | Arvioitavana olevan kriteerin toisen osan osalta komissio toteaa ensiksi, että Belgian viranomaiset eivät ole väittäneet, että IRIS-sairaaloita voitaisiin tässä yhteydessä pitää tehokkaina yrityksinä. Toiseksi komissio huomauttaa, etteivät Belgian viranomaisten sen paremmin kuin kantelijoidenkaan antamat tiedot riitä vahvistamaan sitä, että ne korvausjärjestelmät, joita sovelletaan niihin julkisen palvelun velvoitteisiin, joita IRIS-sairaaloiden vastuulle on saatettu antaa, täyttävät neljännessä Altmark-kriteerissä tarkoitetun toimijan tehokkuutta koskevan kriteerin. Ei ole olemassa mitään viitteitä siitä, että myönnetty korvaus perustuisi sellaisen keskivertoyrityksen kustannusten tarkasteluun, jolla olisi unionin tuomioistuimien asian kannalta olennaisessa oikeuskäytännössä edellytetyt ominaispiirteet. Myöskään ei ole olemassa riittävää näyttöä siitä, että IRIS-sairaaloita voitaisiin pitää hyvin johdettuina ja riittävillä välineillä varustettuina keskivertoyrityksinä. Myönnettävää korvausta määritettäessä ei ilmeisesti ole otettu millään tavalla huomioon sairaaloiden hoidon moitteettomuuteen tai välineiden riittävyyteen liittyviä näkökohtia. Niin ikään on todettava, että IRIS-sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja liitännäistoiminnan suorittamisesta aiheutuvan alijäämän kattava korvausmekanismi, jossa ei oteta huomioon sitä, miten tehokkaasti näitä sairaaloita hoidetaan, ei voi täyttää neljättä Altmark-kriteeriä. |
| --- | --- |

(124)

Arvioitavana olevan kriteerin toisen osan osalta komissio toteaa ensiksi, että Belgian viranomaiset eivät ole väittäneet, että IRIS-sairaaloita voitaisiin tässä yhteydessä pitää tehokkaina yrityksinä. Toiseksi komissio huomauttaa, etteivät Belgian viranomaisten sen paremmin kuin kantelijoidenkaan antamat tiedot riitä vahvistamaan sitä, että ne korvausjärjestelmät, joita sovelletaan niihin julkisen palvelun velvoitteisiin, joita IRIS-sairaaloiden vastuulle on saatettu antaa, täyttävät neljännessä Altmark-kriteerissä tarkoitetun toimijan tehokkuutta koskevan kriteerin. Ei ole olemassa mitään viitteitä siitä, että myönnetty korvaus perustuisi sellaisen keskivertoyrityksen kustannusten tarkasteluun, jolla olisi unionin tuomioistuimien asian kannalta olennaisessa oikeuskäytännössä edellytetyt ominaispiirteet. Myöskään ei ole olemassa riittävää näyttöä siitä, että IRIS-sairaaloita voitaisiin pitää hyvin johdettuina ja riittävillä välineillä varustettuina keskivertoyrityksinä. Myönnettävää korvausta määritettäessä ei ilmeisesti ole otettu millään tavalla huomioon sairaaloiden hoidon moitteettomuuteen tai välineiden riittävyyteen liittyviä näkökohtia. Niin ikään on todettava, että IRIS-sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja liitännäistoiminnan suorittamisesta aiheutuvan alijäämän kattava korvausmekanismi, jossa ei oteta huomioon sitä, miten tehokkaasti näitä sairaaloita hoidetaan, ei voi täyttää neljättä Altmark-kriteeriä.

| (125) | Näin ollen komissio katsoo, että Altmark-tuomion neljäs kriteeri ei täyty tässä tapauksessa. Koska Altmark-tuomiossa asetetut edellytykset ovat kumulatiivisia, se, että jokin kyseisistä neljästä edellytyksestä ei täyty, johtaa väistämättä siihen päätelmään, että tässä päätöksessä tarkasteltavana oleva alijäämän korvausmekanismi antaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista etua. |
| --- | --- |

(125)

Näin ollen komissio katsoo, että Altmark-tuomion neljäs kriteeri ei täyty tässä tapauksessa. Koska Altmark-tuomiossa asetetut edellytykset ovat kumulatiivisia, se, että jokin kyseisistä neljästä edellytyksestä ei täyty, johtaa väistämättä siihen päätelmään, että tässä päätöksessä tarkasteltavana oleva alijäämän korvausmekanismi antaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista etua.

7.2.1.3   Tuen valikoivuus

Tuen valikoivuus

| (126) | Jotta valtiontuen voidaan katsoa kuuluvan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, sen on suosittava ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa”. Näin ollen ainoastaan toimenpiteet, jotka suosivat jotakin yritystä ja joista koituu sille valikoivaa etua, voidaan katsoa valtiontueksi. |
| --- | --- |

(126)

Jotta valtiontuen voidaan katsoa kuuluvan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, sen on suosittava ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa”. Näin ollen ainoastaan toimenpiteet, jotka suosivat jotakin yritystä ja joista koituu sille valikoivaa etua, voidaan katsoa valtiontueksi.

| (127) | Komissio toteaa, että korvausmekanismia, joka on perustettu Brysselin julkisten sairaaloiden mutta ei yksityisten sairaaloiden alijäämien kattamista varten (ks. johdanto-osan 44 kappale), on pidettävä luonteeltaan valikoivana, sillä yksityiset sairaalat ja muut terveydenhuoltopalveluiden tarjoajat sekä muiden toimialojen toimijat jäävät mekanismin soveltamisalan ulkopuolelle. |
| --- | --- |

(127)

Komissio toteaa, että korvausmekanismia, joka on perustettu Brysselin julkisten sairaaloiden mutta ei yksityisten sairaaloiden alijäämien kattamista varten (ks. johdanto-osan 44 kappale), on pidettävä luonteeltaan valikoivana, sillä yksityiset sairaalat ja muut terveydenhuoltopalveluiden tarjoajat sekä muiden toimialojen toimijat jäävät mekanismin soveltamisalan ulkopuolelle.

7.2.2   Valtion varat

Valtion varat

| (128) | Jotta toimenpiteen voidaan katsoa olevan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, tuen on oltava valtion myöntämää tai valtion varoista myönnettyä. Valtion varoihin kuuluvat kaikki julkisen sektorin varat (161), mukaan lukien valtioiden alueviranomaisten (hajautetun hallinnon, osavaltioiden, alueellisten tai muiden yksikköjen) varat (162). |
| --- | --- |

(128)

Jotta toimenpiteen voidaan katsoa olevan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, tuen on oltava valtion myöntämää tai valtion varoista myönnettyä. Valtion varoihin kuuluvat kaikki julkisen sektorin varat (161), mukaan lukien valtioiden alueviranomaisten (hajautetun hallinnon, osavaltioiden, alueellisten tai muiden yksikköjen) varat (162).

161

162

| (129) | Nyt tarkasteltavassa asiassa alijäämäkorvaukset, jotka IRIS-sairaalat saavat asianomaisilta kunnilta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja liitännäistoiminnan tarjoamisesta, ovat peräisin julkisista varoista ja ovat valtion toteuttamia. |
| --- | --- |

(129)

Nyt tarkasteltavassa asiassa alijäämäkorvaukset, jotka IRIS-sairaalat saavat asianomaisilta kunnilta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja liitännäistoiminnan tarjoamisesta, ovat peräisin julkisista varoista ja ovat valtion toteuttamia.

7.2.3   Kilpailun vääristyminen ja vaikutus kauppaan

Kilpailun vääristyminen ja vaikutus kauppaan

| (130) | Yrityksille myönnetty julkinen tuki katsotaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaiseksi valtiontueksi vain, jos se ”vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua”, ja vain siltä osin kuin se ”vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”. |
| --- | --- |

(130)

Yrityksille myönnetty julkinen tuki katsotaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaiseksi valtiontueksi vain, jos se ”vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua”, ja vain siltä osin kuin se ”vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.

7.2.3.1   Kilpailun vääristyminen

Kilpailun vääristyminen

| (131) | Valtion toimenpiteen katsotaan vääristävän tai uhkaavan vääristää kilpailua, jos se on omiaan parantamaan tuensaajan kilpailuasemaa verrattuna muihin yrityksiin, joiden kanssa se kilpailee (163). Käytännössä kilpailun katsotaan vääristyvän, jos valtio antaa taloudellista etua yritykselle vapautetulla alalla, jossa on tai voi olla kilpailua. |
| --- | --- |

(131)

Valtion toimenpiteen katsotaan vääristävän tai uhkaavan vääristää kilpailua, jos se on omiaan parantamaan tuensaajan kilpailuasemaa verrattuna muihin yrityksiin, joiden kanssa se kilpailee (163). Käytännössä kilpailun katsotaan vääristyvän, jos valtio antaa taloudellista etua yritykselle vapautetulla alalla, jossa on tai voi olla kilpailua.

163

| (132) | Kun otetaan huomioon, että julkisten sairaaloiden, yksityisten sairaaloiden ja muiden terveydenhoitolaitosten välillä on jonkinasteista kilpailua, tietyille terveydenhoitolaitoksille (IRIS-sairaalat mukaan lukien) sairaalatoiminnan rahoittamiseen annettava julkinen rahoitus on omiaan vääristämään kilpailua. Sama pätee IRIS-sairaaloiden ylimääräiseen sosiaaliseen toimintaan. |
| --- | --- |

(132)

Kun otetaan huomioon, että julkisten sairaaloiden, yksityisten sairaaloiden ja muiden terveydenhoitolaitosten välillä on jonkinasteista kilpailua, tietyille terveydenhoitolaitoksille (IRIS-sairaalat mukaan lukien) sairaalatoiminnan rahoittamiseen annettava julkinen rahoitus on omiaan vääristämään kilpailua. Sama pätee IRIS-sairaaloiden ylimääräiseen sosiaaliseen toimintaan.

7.2.3.2   Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan

Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan

Yleiset periaatteet

| (133) | Unionin tuomioistuimet ovat todenneet, että ”kun valtion taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä [unionin sisäisessä] kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan” (164). |
| --- | --- |

(133)

Unionin tuomioistuimet ovat todenneet, että ”kun valtion taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä [unionin sisäisessä] kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan” (164).

164

| (134) | Julkisen tuen voidaan katsoa pystyvän vaikuttamaan unionin sisäiseen kauppaan, vaikka tuensaaja ei ole suoraan mukana rajat ylittävässä kaupassa. Tuki voi esimerkiksi vaikeuttaa muiden jäsenvaltioiden toimijoiden markkinoillepääsyä ylläpitämällä tai lisäämällä paikallista tarjontaa (165) tai hankaloittaa toimijoiden sijoittautumisoikeuden käyttöä. |
| --- | --- |

(134)

Julkisen tuen voidaan katsoa pystyvän vaikuttamaan unionin sisäiseen kauppaan, vaikka tuensaaja ei ole suoraan mukana rajat ylittävässä kaupassa. Tuki voi esimerkiksi vaikeuttaa muiden jäsenvaltioiden toimijoiden markkinoillepääsyä ylläpitämällä tai lisäämällä paikallista tarjontaa (165) tai hankaloittaa toimijoiden sijoittautumisoikeuden käyttöä.

165

| (135) | Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolta ei vaadita taloudellista analyysia merkityksellisten markkinoiden todellisesta tilanteesta, tuensaajayritysten markkinaosuuksista, kilpailevien yritysten asemasta tai jäsenvaltioiden välisistä kauppavirroista (166). Sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen osalta komission ei tarvitse osoittaa, millainen vaikutus tuella on todellisuudessa ollut kilpailuun ja kauppaan. |
| --- | --- |

(135)

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolta ei vaadita taloudellista analyysia merkityksellisten markkinoiden todellisesta tilanteesta, tuensaajayritysten markkinaosuuksista, kilpailevien yritysten asemasta tai jäsenvaltioiden välisistä kauppavirroista (166). Sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen osalta komission ei tarvitse osoittaa, millainen vaikutus tuella on todellisuudessa ollut kilpailuun ja kauppaan.

166

| (136) | Vaikutus unionin sisäiseen kauppaan ei kuitenkaan voi olla vain hypoteettinen tai oletettu. Toimenpiteen odotettavissa olevien vaikutusten pohjalta on määritettävä, miksi toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (167). |
| --- | --- |

(136)

Vaikutus unionin sisäiseen kauppaan ei kuitenkaan voi olla vain hypoteettinen tai oletettu. Toimenpiteen odotettavissa olevien vaikutusten pohjalta on määritettävä, miksi toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (167).

167

| (137) | Tältä osin komissio on lukuisissa tapauksissa (168) katsonut, että tietyllä toiminnalla on vain paikallinen vaikutus, joka ei ulotu jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Vaikuttaa asianmukaiselta tarkistaa erityisesti, toimittaako tuensaaja tavaroita tai palveluita rajatulle alueelle jäsenvaltion sisällä ja onko epätodennäköistä, että tuensaaja saisi houkuteltua asiakkaita muista jäsenvaltioista, sekä voidaanko odottaa, että tämän toimenpiteen vaikutus rajat ylittävien investointien tai sijoittautumisen edellytyksiin on vain vähäinen. |
| --- | --- |

(137)

Tältä osin komissio on lukuisissa tapauksissa (168) katsonut, että tietyllä toiminnalla on vain paikallinen vaikutus, joka ei ulotu jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Vaikuttaa asianmukaiselta tarkistaa erityisesti, toimittaako tuensaaja tavaroita tai palveluita rajatulle alueelle jäsenvaltion sisällä ja onko epätodennäköistä, että tuensaaja saisi houkuteltua asiakkaita muista jäsenvaltioista, sekä voidaanko odottaa, että tämän toimenpiteen vaikutus rajat ylittävien investointien tai sijoittautumisen edellytyksiin on vain vähäinen.

168

Arviointi

| (138) | Edellä mainittujen periaatteiden valossa komissio toteaa, että vaikutus kauppaan voidaan määrittää tarkastelemalla useita erilaisia tekijöitä, jotka etupäässä liittyvät yhtäältä ”asiakkaisiin” (alueeseen, jolle tavaroita ja palveluita toimitetaan, ja alueeseen, jolta houkutellaan asiakkaita), toisaalta taas ”tarjoajiin” (siihen, synnyttääkö toimenpide esteitä kilpailevien tai potentiaalisesti kilpailevien tarjoajien rajat ylittäville investoinneille ja sijoittautumiselle). Sen toteamiseksi, että tietty toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, riittää, että vähintään yhdellä näistä tekijöistä havaitaan olevan kauppaan kohdistuva vaikutus. |
| --- | --- |

(138)

Edellä mainittujen periaatteiden valossa komissio toteaa, että vaikutus kauppaan voidaan määrittää tarkastelemalla useita erilaisia tekijöitä, jotka etupäässä liittyvät yhtäältä ”asiakkaisiin” (alueeseen, jolle tavaroita ja palveluita toimitetaan, ja alueeseen, jolta houkutellaan asiakkaita), toisaalta taas ”tarjoajiin” (siihen, synnyttääkö toimenpide esteitä kilpailevien tai potentiaalisesti kilpailevien tarjoajien rajat ylittäville investoinneille ja sijoittautumiselle). Sen toteamiseksi, että tietty toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, riittää, että vähintään yhdellä näistä tekijöistä havaitaan olevan kauppaan kohdistuva vaikutus.

| (139) | Tarkasteltavien toimenpiteiden ”asiakkaisiin” kohdistuvan vaikutuksen osalta komissio toteaa, että terveydenhuolto yleensä ja potilaiden sairaalahoito erityisesti kuuluvat unionin sisäisen kaupan alaan. Komissio toteaa, että potilaiden liikkuminen rajojen yli on lisääntymässä. On tietysti totta, että terveydenhuolto kuuluu edelleen jäsenvaltioiden toimivallan piiriin ja potilaiden liikkumista säännellään tiukoilla säännöksillä, joissa säädetään kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien toimenpiteistä. Potilaiden sairaalahoito toteutetaankin yleensä lähellä potilaan asuinpaikkaa ja potilaalle tutussa kulttuuriympäristössä niin, että hän voi solmia luottamussuhteen häntä hoitaviin lääkäreihin. Potilaiden liikkumista rajojen yli tapahtuu erityisesti raja-alueilla tai erityisissä sairaustapauksissa, jotka edellyttävät pitkälle erikoistunutta hoitoa. |
| --- | --- |

(139)

Tarkasteltavien toimenpiteiden ”asiakkaisiin” kohdistuvan vaikutuksen osalta komissio toteaa, että terveydenhuolto yleensä ja potilaiden sairaalahoito erityisesti kuuluvat unionin sisäisen kaupan alaan. Komissio toteaa, että potilaiden liikkuminen rajojen yli on lisääntymässä. On tietysti totta, että terveydenhuolto kuuluu edelleen jäsenvaltioiden toimivallan piiriin ja potilaiden liikkumista säännellään tiukoilla säännöksillä, joissa säädetään kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien toimenpiteistä. Potilaiden sairaalahoito toteutetaankin yleensä lähellä potilaan asuinpaikkaa ja potilaalle tutussa kulttuuriympäristössä niin, että hän voi solmia luottamussuhteen häntä hoitaviin lääkäreihin. Potilaiden liikkumista rajojen yli tapahtuu erityisesti raja-alueilla tai erityisissä sairaustapauksissa, jotka edellyttävät pitkälle erikoistunutta hoitoa.

| (140) | Tarkasteltavassa tapauksessa komissio katsoo, että kyseiset toimenpiteet ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Erityisesti todetaan, että tapauksen erityispiirteet erottavat sen niistä tapauksista, joissa todettiin, että sairaaloiden julkisella tuella ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (169). Komissio perustaa tämän päätelmänsä kokonaiskuvaan, joka rakentuu erityisesti seuraavien tietojen varaan:






  a) | IRIS-sairaaloihin kuuluu pitkälle erikoistuneita sairaaloita, jotka ovat saavuttaneet kansainvälistä mainetta. Lastentauteihin erikoistunut Kuningatar Fabiolan yliopistollinen lastensairaala ja syöpähoitoihin erikoistunut Institut Bordet sekä yliopistolliset sairaalat CHU Saint-Pierre ja CHU Brugmann tarjoavat laajan valikoiman pitkälle erikoistuneita hoitomuotoja ja ovat kansainvälisesti tunnettuja. Kansainvälinen maine voi houkutella sairaaloihin myös kansainvälisiä potilaita ja myös potilaita muista jäsenvaltioista, vaikka IRIS-sairaaloiden tehtävänä onkin huolehtia Brysselin paikallisen yhteisön sosiaali- ja terveydenhuollosta (ks. 7.3.4.1 jakso). |
| --- | --- | --- |

(140)

Tarkasteltavassa tapauksessa komissio katsoo, että kyseiset toimenpiteet ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Erityisesti todetaan, että tapauksen erityispiirteet erottavat sen niistä tapauksista, joissa todettiin, että sairaaloiden julkisella tuella ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (169). Komissio perustaa tämän päätelmänsä kokonaiskuvaan, joka rakentuu erityisesti seuraavien tietojen varaan:

169

a)

IRIS-sairaaloihin kuuluu pitkälle erikoistuneita sairaaloita, jotka ovat saavuttaneet kansainvälistä mainetta. Lastentauteihin erikoistunut Kuningatar Fabiolan yliopistollinen lastensairaala ja syöpähoitoihin erikoistunut Institut Bordet sekä yliopistolliset sairaalat CHU Saint-Pierre ja CHU Brugmann tarjoavat laajan valikoiman pitkälle erikoistuneita hoitomuotoja ja ovat kansainvälisesti tunnettuja. Kansainvälinen maine voi houkutella sairaaloihin myös kansainvälisiä potilaita ja myös potilaita muista jäsenvaltioista, vaikka IRIS-sairaaloiden tehtävänä onkin huolehtia Brysselin paikallisen yhteisön sosiaali- ja terveydenhuollosta (ks. 7.3.4.1 jakso).

| b) | Brysselin IRIS-sairaalat sijaitsevat verraten lähellä Ranskan, Alankomaiden ja Saksan suuria kaupunkeja. Esimerkiksi Aachen, Lille, Eindhoven ja Rotterdam ovat kaikki alle 150 kilometrin päässä. Lisäksi Brysselistä on suora yhteys useisiin eurooppalaisiin suurkaupunkeihin, kuten Pariisiin, Lontooseen, Amsterdamiin ja Kölniin – nopeilla junilla matka kestää enintään kaksi tuntia. Brysselissä on niin ikään kansainvälinen lentoasema, josta on yhteydet kaikkiin merkittäviin eurooppalaisiin ja kansainvälisiin keskuksiin. Brysselin sijainnin ja hyvien yhteyksien ansiosta kansainväliset potilaat voivat näiden sairaaloiden houkuttelemina helposti hakeutua IRIS-sairaaloiden hoitoon, etenkin potilaat, jotka asuvat lähellä Belgian rajaa tai jossain niistä kaupungeista, joilla on nopea junayhteys Brysseliin. |
| --- | --- |

b)

Brysselin IRIS-sairaalat sijaitsevat verraten lähellä Ranskan, Alankomaiden ja Saksan suuria kaupunkeja. Esimerkiksi Aachen, Lille, Eindhoven ja Rotterdam ovat kaikki alle 150 kilometrin päässä. Lisäksi Brysselistä on suora yhteys useisiin eurooppalaisiin suurkaupunkeihin, kuten Pariisiin, Lontooseen, Amsterdamiin ja Kölniin – nopeilla junilla matka kestää enintään kaksi tuntia. Brysselissä on niin ikään kansainvälinen lentoasema, josta on yhteydet kaikkiin merkittäviin eurooppalaisiin ja kansainvälisiin keskuksiin. Brysselin sijainnin ja hyvien yhteyksien ansiosta kansainväliset potilaat voivat näiden sairaaloiden houkuttelemina helposti hakeutua IRIS-sairaaloiden hoitoon, etenkin potilaat, jotka asuvat lähellä Belgian rajaa tai jossain niistä kaupungeista, joilla on nopea junayhteys Brysseliin.

| c) | Brysselin pääkaupunkialue yleensä ja IRIS-sairaalat niin ikään ovat monikielisiä ympäristöjä. Ranska ja hollanti ovat virallisia kieliä, ja IRIS-sairaaloilla on velvollisuus tarjota palvelut molemmilla kielillä, mikä lisää sairaaloiden houkuttelevuutta Ranskan ja Alankomaiden kansalaisten keskuudessa. Niin ikään Brysselin pääkaupunkialueella puhutaan paljon englantia, mikä helpottaa hyvin erilaisista taustoista tulevien potilaiden hoitoon hakeutumista. |
| --- | --- |

c)

Brysselin pääkaupunkialue yleensä ja IRIS-sairaalat niin ikään ovat monikielisiä ympäristöjä. Ranska ja hollanti ovat virallisia kieliä, ja IRIS-sairaaloilla on velvollisuus tarjota palvelut molemmilla kielillä, mikä lisää sairaaloiden houkuttelevuutta Ranskan ja Alankomaiden kansalaisten keskuudessa. Niin ikään Brysselin pääkaupunkialueella puhutaan paljon englantia, mikä helpottaa hyvin erilaisista taustoista tulevien potilaiden hoitoon hakeutumista.

| d) | Brysselin pääkaupunkialueella asuu runsaasti muiden jäsenvaltioiden kansalaisia. Eurostatin ”Urban Audit” -kaupunkitutkimuksessa, jossa oli mukana 321 eurooppalaista kaupunkia, kaupungissa asuvien muiden maiden kansalaisten osuus väestöstä oli Brysselissä toiseksi suurin (33,8 prosenttia vuonna 2012) ja muiden EU:n jäsenvaltioiden kansalaisten osuus kaupungin asukkaista oli niin ikään Brysselissä toiseksi suurin (20,3 prosenttia vuonna 2012) (170). Muiden EU:n jäsenvaltioiden kansalaiset voivat yleensä itse valita hoitopaikkansa – tavallisesti valinta tehdään kotimaan ja asuinmaan välillä. |
| --- | --- |

d)

Brysselin pääkaupunkialueella asuu runsaasti muiden jäsenvaltioiden kansalaisia. Eurostatin ”Urban Audit” -kaupunkitutkimuksessa, jossa oli mukana 321 eurooppalaista kaupunkia, kaupungissa asuvien muiden maiden kansalaisten osuus väestöstä oli Brysselissä toiseksi suurin (33,8 prosenttia vuonna 2012) ja muiden EU:n jäsenvaltioiden kansalaisten osuus kaupungin asukkaista oli niin ikään Brysselissä toiseksi suurin (20,3 prosenttia vuonna 2012) (170). Muiden EU:n jäsenvaltioiden kansalaiset voivat yleensä itse valita hoitopaikkansa – tavallisesti valinta tehdään kotimaan ja asuinmaan välillä.

170

| (141) | IRIS-sairaaloiden ylimääräisen sosiaalisen toiminnan osalta komissio toteaa, että edellä esiin tuodut näkökohdat saattavat päteä myös tähän toimintaan sikäli, kuin asianomaisen toiminnan tarjoamisen taloudellista luonnetta ei voida sulkea pois ja kun otetaan huomioon se, miten läheisesti sosiaalinen toiminta liittyy IRIS-sairaaloiden yleissairaalatoimintaan. Jäljempänä (ks. 7.3 jakso) esitettyjen huomioiden valossa komissio kuitenkin katsoo, että vaikka näiden ylimääräisten sosiaalipalveluiden julkinen rahoitus vaikuttaisikin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, tämän toiminnan saama valtion rahoitus olisi kuitenkin sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea. Menettelyn keventämisen nimissä komissio näin ollen toteaa, että ei ole välttämätöntä tehdä pitävää päätelmää siitä, vaikuttaako ylimääräisen sosiaalisen toiminnan julkinen rahoitus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. |
| --- | --- |

(141)

IRIS-sairaaloiden ylimääräisen sosiaalisen toiminnan osalta komissio toteaa, että edellä esiin tuodut näkökohdat saattavat päteä myös tähän toimintaan sikäli, kuin asianomaisen toiminnan tarjoamisen taloudellista luonnetta ei voida sulkea pois ja kun otetaan huomioon se, miten läheisesti sosiaalinen toiminta liittyy IRIS-sairaaloiden yleissairaalatoimintaan. Jäljempänä (ks. 7.3 jakso) esitettyjen huomioiden valossa komissio kuitenkin katsoo, että vaikka näiden ylimääräisten sosiaalipalveluiden julkinen rahoitus vaikuttaisikin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, tämän toiminnan saama valtion rahoitus olisi kuitenkin sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea. Menettelyn keventämisen nimissä komissio näin ollen toteaa, että ei ole välttämätöntä tehdä pitävää päätelmää siitä, vaikuttaako ylimääräisen sosiaalisen toiminnan julkinen rahoitus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

| (142) | Samat huomiot pätevät myös IRIS-sairaaloiden liitännäistoimintaan (ks. johdanto-osan 41, 116 ja 117 kappale). Komissio katsoo, että mikäli liitännäistoimintaa arvioitaisiin sairaaloiden muusta toiminnasta erillään, voitaisiin väittää, että useimmissa tapauksissa IRIS-sairaaloiden liitännäistoiminnan (esimerkiksi päiväkoti henkilökunnan lapsille, huoneiden vuokraus, pieni myymälä potilaille ja vierailijoille, ruokala- ja pysäköintipalvelut, televisioiden vuokraus potilaille) julkisella rahoituksella (jos sellaista on) ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Koska IRIS-sairaaloiden liitännäistoiminta ja päätoiminta liittyvät kuitenkin läheisesti toisiinsa, tämän voidaan katsoa viittaavan siihen, että myös liitännäistoiminnan julkinen rahoitus (jos sellaista on) vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Oli miten oli, komissio ei pidä välttämättömänä ratkaista tätä kysymystä lopullisesti, sillä kyseisten liitännäispalveluiden saama valtion rahoitus olisi sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea (ks. 7.3 jakso). |
| --- | --- |

(142)

Samat huomiot pätevät myös IRIS-sairaaloiden liitännäistoimintaan (ks. johdanto-osan 41, 116 ja 117 kappale). Komissio katsoo, että mikäli liitännäistoimintaa arvioitaisiin sairaaloiden muusta toiminnasta erillään, voitaisiin väittää, että useimmissa tapauksissa IRIS-sairaaloiden liitännäistoiminnan (esimerkiksi päiväkoti henkilökunnan lapsille, huoneiden vuokraus, pieni myymälä potilaille ja vierailijoille, ruokala- ja pysäköintipalvelut, televisioiden vuokraus potilaille) julkisella rahoituksella (jos sellaista on) ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Koska IRIS-sairaaloiden liitännäistoiminta ja päätoiminta liittyvät kuitenkin läheisesti toisiinsa, tämän voidaan katsoa viittaavan siihen, että myös liitännäistoiminnan julkinen rahoitus (jos sellaista on) vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Oli miten oli, komissio ei pidä välttämättömänä ratkaista tätä kysymystä lopullisesti, sillä kyseisten liitännäispalveluiden saama valtion rahoitus olisi sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea (ks. 7.3 jakso).

| (143) | Käsillä olevan päätöksen jäljellä olevassa osassa arvioinnin lähtökohtana oletetaan, että ylimääräisen sosiaalisen toiminnan ja liitännäistoiminnan julkinen rahoitus on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. |
| --- | --- |

(143)

Käsillä olevan päätöksen jäljellä olevassa osassa arvioinnin lähtökohtana oletetaan, että ylimääräisen sosiaalisen toiminnan ja liitännäistoiminnan julkinen rahoitus on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

| (144) | Koska on siis voitu todeta, että tutkittavana olevat toimenpiteet ovat tarkasteltavassa tapauksessa omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ainakin yhden näkökohdan (”asiakkaiden”) osalta, komissio ei katso välttämättömäksi arvioida, ovatko nämä toimenpiteet omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan myös rajat ylittävien investointien ja sijoittautumisoikeuden osalta (ks. johdanto-osan 138 kappale). |
| --- | --- |

(144)

Koska on siis voitu todeta, että tutkittavana olevat toimenpiteet ovat tarkasteltavassa tapauksessa omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ainakin yhden näkökohdan (”asiakkaiden”) osalta, komissio ei katso välttämättömäksi arvioida, ovatko nämä toimenpiteet omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan myös rajat ylittävien investointien ja sijoittautumisoikeuden osalta (ks. johdanto-osan 138 kappale).

7.2.4   Päätelmät

Päätelmät

| (145) | Edellä esitettyjen huomioiden perusteella komissio katsoo, että tässä tapauksessa tutkinnan kohteena olevat toimenpiteet täyttävät valtiontukea koskevat kumulatiiviset kriteerit ja ovat näin ollen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. |
| --- | --- |

(145)

Edellä esitettyjen huomioiden perusteella komissio katsoo, että tässä tapauksessa tutkinnan kohteena olevat toimenpiteet täyttävät valtiontukea koskevat kumulatiiviset kriteerit ja ovat näin ollen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

7.3   Soveltuvuus sisämarkkinoille

Soveltuvuus sisämarkkinoille

7.3.1   Oikeusperusta

Oikeusperusta

7.3.1.1   Yleiset periaatteet

Yleiset periaatteet

| (146) | Koska IRIS-sairaaloihin sovellettavat alijäämäkorvaukset katsotaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, on arvioitava niiden soveltuvuutta sisämarkkinoille. Perusteet sille, että valtion tukitoimenpidettä voidaan tai täytyy pitää sisämarkkinoille soveltuvana, on lueteltu SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa, 107 artiklan 2 kohdassa ja 107 artiklan 3 kohdassa. |
| --- | --- |

(146)

Koska IRIS-sairaaloihin sovellettavat alijäämäkorvaukset katsotaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, on arvioitava niiden soveltuvuutta sisämarkkinoille. Perusteet sille, että valtion tukitoimenpidettä voidaan tai täytyy pitää sisämarkkinoille soveltuvana, on lueteltu SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa, 107 artiklan 2 kohdassa ja 107 artiklan 3 kohdassa.

| (147) | Kun otetaan huomioon se seikka, että Belgian viranomaiset ovat johdonmukaisesti väittäneet, että IRIS-sairaaloiden saama julkinen rahoitus on korvausta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden suorittamisesta, alijäämäkorvausten soveltuvuutta sisämarkkinoille tulee ensisijaisesti arvioida SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan perusteella. Kyseisessä artiklassa säädetään seuraavaa:

  ”Yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sekä fiskaalisiin monopoleihin sovelletaan tämän sopimuksen määräyksiä ja varsinkin kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Kaupan kehitykseen ei saa vaikuttaa tavalla, joka olisi ristiriidassa unionin etujen kanssa.” |
| --- | --- |

(147)

Kun otetaan huomioon se seikka, että Belgian viranomaiset ovat johdonmukaisesti väittäneet, että IRIS-sairaaloiden saama julkinen rahoitus on korvausta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden suorittamisesta, alijäämäkorvausten soveltuvuutta sisämarkkinoille tulee ensisijaisesti arvioida SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan perusteella. Kyseisessä artiklassa säädetään seuraavaa:

”Yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sekä fiskaalisiin monopoleihin sovelletaan tämän sopimuksen määräyksiä ja varsinkin kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Kaupan kehitykseen ei saa vaikuttaa tavalla, joka olisi ristiriidassa unionin etujen kanssa.”

7.3.1.2   SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan soveltaminen ajan kuluessa: alustavat huomiot

SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan soveltaminen ajan kuluessa: alustavat huomiot

| (148) | Komissio on asettanut SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan soveltamiselle tarkat edellytykset useissa asiakirjoissa, joista uusimpia ovat muiden muassa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevat vuoden 2012 puitteet (171) ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskeva vuoden 2012 päätös (172) (jäljempänä näistä käytetään yhteisnimitystä ”yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden vuoden 2012 paketti”). Aikaisemmin komissio oli soveltanut laatimiaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevia vuoden 2005 puitteita (173) ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaa vuoden 2005 päätöstä (174). Kaikki sellaiset tukitoimenpiteet, jotka täyttävät yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä vahvistetut kriteerit, katsotaan soveltuviksi sisämarkkinoille ja vapautetaan ilmoitusvelvollisuudesta. Tukitoimenpiteet, jotka eivät kuulu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen soveltamisalaan siksi, että ne eivät täytä kaikkia päätöksessä asetettuja kriteereitä, on arvioitava yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden mukaisesti ilmoituksen perusteella. |
| --- | --- |

(148)

Komissio on asettanut SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan soveltamiselle tarkat edellytykset useissa asiakirjoissa, joista uusimpia ovat muiden muassa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevat vuoden 2012 puitteet (171) ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskeva vuoden 2012 päätös (172) (jäljempänä näistä käytetään yhteisnimitystä ”yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden vuoden 2012 paketti”). Aikaisemmin komissio oli soveltanut laatimiaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevia vuoden 2005 puitteita (173) ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaa vuoden 2005 päätöstä (174). Kaikki sellaiset tukitoimenpiteet, jotka täyttävät yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä vahvistetut kriteerit, katsotaan soveltuviksi sisämarkkinoille ja vapautetaan ilmoitusvelvollisuudesta. Tukitoimenpiteet, jotka eivät kuulu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen soveltamisalaan siksi, että ne eivät täytä kaikkia päätöksessä asetettuja kriteereitä, on arvioitava yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden mukaisesti ilmoituksen perusteella.

171

172

173

174

| (149) | Nyt tarkasteltavassa tapauksessa tutkittavana olevat IRIS-sairaaloiden alijäämäkorvaukset ulottuvat aina vuoteen 1996 saakka, toisin sanoen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaa vuoden 2012 päätöstä ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevia vuoden 2012 puitteita edeltävälle ajalle. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden vuoden 2012 paketti – yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 10 artikla ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden 69 kohta – sisältää kuitenkin sääntöjä, joiden nojalla pakettia sovelletaan myös niihin tukiin, jotka on myönnetty ennen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden vuoden 2012 paketin voimaantuloa 31 päivänä tammikuuta 2012. Erityisesti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 10 artiklan b kohdassa todetaan seuraavaa:

  ”Kaikki ennen tämän päätöksen voimaantuloa [eli ennen 31 päivää tammikuuta 2012] käyttöön otettu tuki, joka ei ollut päätöksen 2005/842/EY mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja jota ei ollut vapautettu ilmoitusvaatimuksesta mutta joka täyttää tämän päätöksen edellytykset, soveltuu sisämarkkinoille ja on vapautettu ennakkoilmoitusvaatimuksesta.”

  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden 68 ja 69 kohdassa puolestaan todetaan, että komission tulee soveltaa kyseisissä puitteissa asetettuja periaatteita kaikkiin ilmoitettuihin tukihankkeisiin riippumatta siitä, tehtiinkö ilmoitus ennen näiden puitteiden soveltamisen alkamista 31 päivänä tammikuuta 2012 vai sen jälkeen, sekä kaikkiin sääntöjenvastaisiin tukiin, joista se antaa päätöksen 31 päivän tammikuuta 2012 jälkeen, vaikka kyseiset tuet olisi myönnetty ennen 31 päivää tammikuuta 2012. |
| --- | --- |

(149)

Nyt tarkasteltavassa tapauksessa tutkittavana olevat IRIS-sairaaloiden alijäämäkorvaukset ulottuvat aina vuoteen 1996 saakka, toisin sanoen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaa vuoden 2012 päätöstä ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevia vuoden 2012 puitteita edeltävälle ajalle. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden vuoden 2012 paketti – yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 10 artikla ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden 69 kohta – sisältää kuitenkin sääntöjä, joiden nojalla pakettia sovelletaan myös niihin tukiin, jotka on myönnetty ennen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden vuoden 2012 paketin voimaantuloa 31 päivänä tammikuuta 2012. Erityisesti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 10 artiklan b kohdassa todetaan seuraavaa:

”Kaikki ennen tämän päätöksen voimaantuloa [eli ennen 31 päivää tammikuuta 2012] käyttöön otettu tuki, joka ei ollut päätöksen 2005/842/EY mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvaa ja jota ei ollut vapautettu ilmoitusvaatimuksesta mutta joka täyttää tämän päätöksen edellytykset, soveltuu sisämarkkinoille ja on vapautettu ennakkoilmoitusvaatimuksesta.”

Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden 68 ja 69 kohdassa puolestaan todetaan, että komission tulee soveltaa kyseisissä puitteissa asetettuja periaatteita kaikkiin ilmoitettuihin tukihankkeisiin riippumatta siitä, tehtiinkö ilmoitus ennen näiden puitteiden soveltamisen alkamista 31 päivänä tammikuuta 2012 vai sen jälkeen, sekä kaikkiin sääntöjenvastaisiin tukiin, joista se antaa päätöksen 31 päivän tammikuuta 2012 jälkeen, vaikka kyseiset tuet olisi myönnetty ennen 31 päivää tammikuuta 2012.

| (150) | Näin ollen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden soveltamista koskevien sääntöjen, joita edellä on kuvattu, perusteella IRIS-sairaaloiden vuodesta 1996 alkaen saamaa julkista rahoitusta voidaan arvioida yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden vuoden 2012 paketin mukaisesti. Jos alijäämän korvausmekanismi täyttää joko yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen tai yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden edellytykset, on katsottava, että se on soveltunut sisämarkkinoille aina vuodesta 1996 alkaen. |
| --- | --- |

(150)

Näin ollen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden soveltamista koskevien sääntöjen, joita edellä on kuvattu, perusteella IRIS-sairaaloiden vuodesta 1996 alkaen saamaa julkista rahoitusta voidaan arvioida yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden vuoden 2012 paketin mukaisesti. Jos alijäämän korvausmekanismi täyttää joko yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen tai yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden edellytykset, on katsottava, että se on soveltunut sisämarkkinoille aina vuodesta 1996 alkaen.

| (151) | Lisäksi on kiinnitettävä huomiota yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 10 artiklan a kohdassa olevaan siirtymäsäännökseen, jonka mukaan kaikkia sellaisia ennen kyseisen päätöksen voimaantuloa (eli ennen 31 päivää tammikuuta 2012) käyttöön otettuja tukijärjestelmiä, jotka yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2015 päätöksen mukaisesti soveltuivat sisämarkkinoille ja jotka oli vapautettu ilmoitusvaatimuksesta, pidetään edelleen sisämarkkinoille soveltuvina ja vapautettuina ilmoitusvaatimuksesta päätöstä seuranneiden kahden vuoden ajan (eli 30 päivään tammikuuta 2014 saakka). Tämä merkitsee sitä, että tukea, joka on myönnetty tällaisessa järjestelmässä ajanjaksolla, joka alkaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen voimaantulosta 19 päivänä joulukuuta 2005 ja päättyy yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen voimaantuloon 31 päivänä tammikuuta 2012, pidetään sisämarkkinoille soveltuvana mutta ainoastaan tuen myöntämishetkestä 30 päivään tammikuuta 2014 saakka. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 10 artiklan a kohdan siirtymäsäännöstä ei sen sijaan missään tapauksessa sovelleta tukiin, jotka on myönnetty 31 päivästä tammikuuta 2012 alkaen, ja tällaisten tukien soveltuvuuden arviointi on toteutettava yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen mukaisesti. |
| --- | --- |

(151)

Lisäksi on kiinnitettävä huomiota yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 10 artiklan a kohdassa olevaan siirtymäsäännökseen, jonka mukaan kaikkia sellaisia ennen kyseisen päätöksen voimaantuloa (eli ennen 31 päivää tammikuuta 2012) käyttöön otettuja tukijärjestelmiä, jotka yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2015 päätöksen mukaisesti soveltuivat sisämarkkinoille ja jotka oli vapautettu ilmoitusvaatimuksesta, pidetään edelleen sisämarkkinoille soveltuvina ja vapautettuina ilmoitusvaatimuksesta päätöstä seuranneiden kahden vuoden ajan (eli 30 päivään tammikuuta 2014 saakka). Tämä merkitsee sitä, että tukea, joka on myönnetty tällaisessa järjestelmässä ajanjaksolla, joka alkaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen voimaantulosta 19 päivänä joulukuuta 2005 ja päättyy yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen voimaantuloon 31 päivänä tammikuuta 2012, pidetään sisämarkkinoille soveltuvana mutta ainoastaan tuen myöntämishetkestä 30 päivään tammikuuta 2014 saakka. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 10 artiklan a kohdan siirtymäsäännöstä ei sen sijaan missään tapauksessa sovelleta tukiin, jotka on myönnetty 31 päivästä tammikuuta 2012 alkaen, ja tällaisten tukien soveltuvuuden arviointi on toteutettava yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen mukaisesti.

| (152) | Näin ollen komissio arvioi ensiksi sitä, täyttääkö tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluva julkinen rahoitus, jota IRIS-sairaaloille on myönnetty vuodesta 1996 asti, yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä asetetut edellytykset. Vain siltä osin kuin näin ei ole, komissio arvioi tätä samaa rahoitusta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen mukaisesti (kun kyse on tuista, jotka on annettu 19 päivän joulukuuta 2005 ja 31 päivän tammikuuta 2012 välisenä aikana) ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden mukaisesti. |
| --- | --- |

(152)

Näin ollen komissio arvioi ensiksi sitä, täyttääkö tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluva julkinen rahoitus, jota IRIS-sairaaloille on myönnetty vuodesta 1996 asti, yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä asetetut edellytykset. Vain siltä osin kuin näin ei ole, komissio arvioi tätä samaa rahoitusta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen mukaisesti (kun kyse on tuista, jotka on annettu 19 päivän joulukuuta 2005 ja 31 päivän tammikuuta 2012 välisenä aikana) ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden mukaisesti.

7.3.2   SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan sovellettavuus: varsinainen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu

SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan sovellettavuus: varsinainen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu

| (153) | SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaa ja siihen perustuvaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaa vuoden 2012 päätöstä sovelletaan ainoastaan sellaiselle yritykselle maksettaviin korvauksiin, jolle on annettu hoidettavaksi ”varsinainen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu” (175). Unionin tuomioistuin on todennut, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut ovat palveluja, joilla on muusta taloudellisesta toiminnasta poikkeavia erityispiirteitä (176). On niin ikään hyvin tiedossa, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden puitteiden määrittelyä nimenomaisesti koskevien unionin sääntöjen puuttuessa jäsenvaltiot voivat käyttää suurta harkintavaltaa määritellessään yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita ja myöntäessään palveluntarjoajille korvauksia (177). Komission toimivalta rajoittuu tältä osin sen tarkistamiseen, onko jäsenvaltio tehnyt ilmeisen virheen määritellessään tietyn palvelun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi. |
| --- | --- |

(153)

SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaa ja siihen perustuvaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaa vuoden 2012 päätöstä sovelletaan ainoastaan sellaiselle yritykselle maksettaviin korvauksiin, jolle on annettu hoidettavaksi ”varsinainen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu” (175). Unionin tuomioistuin on todennut, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut ovat palveluja, joilla on muusta taloudellisesta toiminnasta poikkeavia erityispiirteitä (176). On niin ikään hyvin tiedossa, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden puitteiden määrittelyä nimenomaisesti koskevien unionin sääntöjen puuttuessa jäsenvaltiot voivat käyttää suurta harkintavaltaa määritellessään yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita ja myöntäessään palveluntarjoajille korvauksia (177). Komission toimivalta rajoittuu tältä osin sen tarkistamiseen, onko jäsenvaltio tehnyt ilmeisen virheen määritellessään tietyn palvelun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi.

175

176

177

| (154) | Komissio katsoo, että kaikki IRIS-sairaaloiden taloudellinen toiminta, joka saa julkista rahoitusta (eli kaikki kyseisten sairaaloiden suorittamat sairaala- ja sosiaaliset tehtävät), voidaan katsoa joko varsinaiseksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi, kuten Belgian viranomaiset väittävät, tai pelkäksi tämän toiminnan liitännäistoiminnaksi. Erityisesti kaikki tähän tapaukseen liittyvät sairaanhoito- ja sosiaalipalvelut ovat palveluita, joilla on muusta taloudellisesta toiminnasta poikkeavia erityispiirteitä, kuten eritoten niiden tärkeys väestön terveyden ja sosiaalisen hyvinvoinnin kannalta. Näin ollen Belgian viranomaiset eivät ole tehneet ilmeistä virhettä määritellessään nämä palvelut yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi. |
| --- | --- |

(154)

Komissio katsoo, että kaikki IRIS-sairaaloiden taloudellinen toiminta, joka saa julkista rahoitusta (eli kaikki kyseisten sairaaloiden suorittamat sairaala- ja sosiaaliset tehtävät), voidaan katsoa joko varsinaiseksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi, kuten Belgian viranomaiset väittävät, tai pelkäksi tämän toiminnan liitännäistoiminnaksi. Erityisesti kaikki tähän tapaukseen liittyvät sairaanhoito- ja sosiaalipalvelut ovat palveluita, joilla on muusta taloudellisesta toiminnasta poikkeavia erityispiirteitä, kuten eritoten niiden tärkeys väestön terveyden ja sosiaalisen hyvinvoinnin kannalta. Näin ollen Belgian viranomaiset eivät ole tehneet ilmeistä virhettä määritellessään nämä palvelut yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi.

| (155) | Johdanto-osan 41 kappaleessa kuvatun liitännäistoiminnan osalta komissio toteaa, että toimintaa voidaan pitää yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun liitännäisenä silloin, kun se liittyy suoraan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun ja on välttämätön tämän palvelun tarjoamiseksi tai kun toiminta on kiinteä osa tätä palvelua. Viimeksi mainitussa tapauksessa kyseisissä liitännäispalveluissa käytetään samoja tuotantopanoksia, esimerkiksi materiaaleja, laitteita, työvoimaa ja kiinteää pääomaa, kuin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvissä palveluissa. Liitännäistoiminnan on lisäksi oltava laajuudeltaan rajallista. Komissio katsoo, että kaikki edellä johdanto-osan 41 kappaleessa kuvattu toiminta voidaan nähdä IRIS-sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevan päätoiminnan liitännäisenä. Liitännäisenä pidettävä toiminta 1) liittyy kaikilta osin suoraan IRIS-sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviin palveluihin ja on välttämätöntä niiden tarjoamiseksi, sillä se on toimintaa, jota nykyaikaisen sairaalan odotetaan tarjoavan sairaanhoito- ja sosiaalipalveluiden ohella, ja/tai 2) on kiinteä osa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, sillä toiminnassa käytetään sairaalan infrastruktuureita (toisin sanoen sen rakennuksia ja alueita). Koska liitännäistoiminnan osuus IRIS-sairaaloiden kokonaistuloista on rajallinen (keskimäärin alle 2 prosenttia), komissio katsoo niin ikään, että liitännäistoiminta on kaiken kaikkiaan laajuudeltaan rajallista. |
| --- | --- |

(155)

Johdanto-osan 41 kappaleessa kuvatun liitännäistoiminnan osalta komissio toteaa, että toimintaa voidaan pitää yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun liitännäisenä silloin, kun se liittyy suoraan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun ja on välttämätön tämän palvelun tarjoamiseksi tai kun toiminta on kiinteä osa tätä palvelua. Viimeksi mainitussa tapauksessa kyseisissä liitännäispalveluissa käytetään samoja tuotantopanoksia, esimerkiksi materiaaleja, laitteita, työvoimaa ja kiinteää pääomaa, kuin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvissä palveluissa. Liitännäistoiminnan on lisäksi oltava laajuudeltaan rajallista. Komissio katsoo, että kaikki edellä johdanto-osan 41 kappaleessa kuvattu toiminta voidaan nähdä IRIS-sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevan päätoiminnan liitännäisenä. Liitännäisenä pidettävä toiminta 1) liittyy kaikilta osin suoraan IRIS-sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviin palveluihin ja on välttämätöntä niiden tarjoamiseksi, sillä se on toimintaa, jota nykyaikaisen sairaalan odotetaan tarjoavan sairaanhoito- ja sosiaalipalveluiden ohella, ja/tai 2) on kiinteä osa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, sillä toiminnassa käytetään sairaalan infrastruktuureita (toisin sanoen sen rakennuksia ja alueita). Koska liitännäistoiminnan osuus IRIS-sairaaloiden kokonaistuloista on rajallinen (keskimäärin alle 2 prosenttia), komissio katsoo niin ikään, että liitännäistoiminta on kaiken kaikkiaan laajuudeltaan rajallista.

7.3.3   Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen sovellettavuus

Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen sovellettavuus

| (156) | Lisäksi komissio katsoo, että IRIS-sairaaloille myönnetty julkinen rahoitus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden tuottamiseksi kuuluu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen asialliseen soveltamisalaan päätöksen 2 artiklan mukaisesti. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 2 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan mukaan tätä päätöstä sovelletaan korvauksena yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista myönnettävään valtiontukeen, joka myönnetään sairaaloille, jotka tarjoavat sairaanhoitopalveluja (päätoimintaan suoraan liittyvän liitännäistoiminnan, kuten mutta ei yksinomaan tutkimuksen, harjoittaminen mukaan lukien), ja yrityksille, jotka tarjoavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja sosiaalisten tarpeiden täyttämiseksi, muun muassa heikommassa asemassa olevien ryhmien terveyden ja sosiaalisen osallisuuden edistämiseksi. Koska IRIS-sairaaloiden kaikki yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut ja liitännäistoiminta, jotka ovat saaneet julkista rahoitusta, voidaan katsoa kuuluviksi kyseisiin toimintaluokkiin, komissio katsoo, että tarkasteltavassa tapauksessa tutkittavana oleva alijäämän korvausmekanismi kuuluu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen asialliseen soveltamisalaan. Näin ollen kaikesta IRIS-sairaaloiden toiminnasta (toisin sanoen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja liitännäistoiminnasta) aiheutuvat kustannukset voidaan kattaa myönnetyillä korvauksilla yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen mukaisesti. |
| --- | --- |

(156)

Lisäksi komissio katsoo, että IRIS-sairaaloille myönnetty julkinen rahoitus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden tuottamiseksi kuuluu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen asialliseen soveltamisalaan päätöksen 2 artiklan mukaisesti. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 2 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan mukaan tätä päätöstä sovelletaan korvauksena yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista myönnettävään valtiontukeen, joka myönnetään sairaaloille, jotka tarjoavat sairaanhoitopalveluja (päätoimintaan suoraan liittyvän liitännäistoiminnan, kuten mutta ei yksinomaan tutkimuksen, harjoittaminen mukaan lukien), ja yrityksille, jotka tarjoavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja sosiaalisten tarpeiden täyttämiseksi, muun muassa heikommassa asemassa olevien ryhmien terveyden ja sosiaalisen osallisuuden edistämiseksi. Koska IRIS-sairaaloiden kaikki yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut ja liitännäistoiminta, jotka ovat saaneet julkista rahoitusta, voidaan katsoa kuuluviksi kyseisiin toimintaluokkiin, komissio katsoo, että tarkasteltavassa tapauksessa tutkittavana oleva alijäämän korvausmekanismi kuuluu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen asialliseen soveltamisalaan. Näin ollen kaikesta IRIS-sairaaloiden toiminnasta (toisin sanoen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja liitännäistoiminnasta) aiheutuvat kustannukset voidaan kattaa myönnetyillä korvauksilla yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen mukaisesti.

7.3.4   Toimeksianto

Toimeksianto

| (157) | Ensimmäinen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen kirjattu soveltuvuutta koskeva perusedellytys on se, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottaminen on annettava yritykselle yhdellä tai useammalla asiakirjalla, jonka muodon jokainen jäsenvaltio voi itse määrittää (178). Tällaisessa asiakirjassa (tai asiakirjoissa) tulee määritellä selkeästi seuraavat seikat:






  — | julkisen palvelun velvoitteiden sisältö ja kesto (179); |
| --- | --- | --- |

(157)

Ensimmäinen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen kirjattu soveltuvuutta koskeva perusedellytys on se, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottaminen on annettava yritykselle yhdellä tai useammalla asiakirjalla, jonka muodon jokainen jäsenvaltio voi itse määrittää (178). Tällaisessa asiakirjassa (tai asiakirjoissa) tulee määritellä selkeästi seuraavat seikat:

178

—

julkisen palvelun velvoitteiden sisältö ja kesto (179);

179

| — | näitä velvoitteita hoitava yritys ja tarvittaessa asianomainen alue (180); |
| --- | --- |

—

näitä velvoitteita hoitava yritys ja tarvittaessa asianomainen alue (180);

180

| — | yritykselle mahdollisesti myönnettyjen yksin- tai erityisoikeuksien luonne (181); |
| --- | --- |

—

yritykselle mahdollisesti myönnettyjen yksin- tai erityisoikeuksien luonne (181);

181

| — | korvausmekanismi ja korvauksen laskennassa, seurannassa ja tarkistamisessa käytettävät parametrit (182); |
| --- | --- |

—

korvausmekanismi ja korvauksen laskennassa, seurannassa ja tarkistamisessa käytettävät parametrit (182);

182

| — | käytössä olevat järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi ja perimiseksi takaisin (183). |
| --- | --- |

—

käytössä olevat järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi ja perimiseksi takaisin (183).

183

| (158) | Lisäksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä edellytetään, että toimeksiantoon sisältyy viittaus kyseiseen päätökseen (184). |
| --- | --- |

(158)

Lisäksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä edellytetään, että toimeksiantoon sisältyy viittaus kyseiseen päätökseen (184).

184

7.3.4.1   IRIS-sairaaloille asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden sisältö ja rasittavuus

IRIS-sairaaloille asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden sisältö ja rasittavuus

| (159) | Unionin yleinen tuomioistuin totesi 7 päivänä marraskuuta 2012 antamansa kumoamistuomion alustavana havaintona seuraavaa: ”Kun julkisiin ja yksityisiin yksiköihin, jotka vastaavat samasta julkisesta palvelusta, sovelletaan erilaisia vaatimuksia, mikä merkitsee kustannusten ja korvausten erilaista tasoa, näiden erojen on ilmettävä selvästi niiden toimeksiannoista, jotta on muiden muassa mahdollista varmistaa, onko tuki yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukainen. Komissio ei nimittäin voi todeta sisämarkkinoille soveltuvaksi valtiontukea, joka on joiltain osin yhteisön oikeuden yleisen periaatteen eli esimerkiksi yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastainen (asia C 390/06, Nuova Agricast, Kok. 2008, s. I-2577, 51 kohta)” (185). |
| --- | --- |

(159)

Unionin yleinen tuomioistuin totesi 7 päivänä marraskuuta 2012 antamansa kumoamistuomion alustavana havaintona seuraavaa: ”Kun julkisiin ja yksityisiin yksiköihin, jotka vastaavat samasta julkisesta palvelusta, sovelletaan erilaisia vaatimuksia, mikä merkitsee kustannusten ja korvausten erilaista tasoa, näiden erojen on ilmettävä selvästi niiden toimeksiannoista, jotta on muiden muassa mahdollista varmistaa, onko tuki yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukainen. Komissio ei nimittäin voi todeta sisämarkkinoille soveltuvaksi valtiontukea, joka on joiltain osin yhteisön oikeuden yleisen periaatteen eli esimerkiksi yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastainen (asia C 390/06, Nuova Agricast, Kok. 2008, s. I-2577, 51 kohta)” (185).

185

| (160) | Nuova Agricast -tuomion (186) 66 kohdassa selvennetään asiaa seuraavasti: ”Yhdenvertaisen kohtelun periaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla eikä erilaisia tapauksia kohdella samalla tavalla, ellei tällaista kohtelua voida objektiivisesti perustella (ks. mm. asia C-248/04, Koninklijke Coöperatie Cosun, Kok. 2006, s. I-10211, 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).” |
| --- | --- |

(160)

Nuova Agricast -tuomion (186) 66 kohdassa selvennetään asiaa seuraavasti: ”Yhdenvertaisen kohtelun periaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla eikä erilaisia tapauksia kohdella samalla tavalla, ellei tällaista kohtelua voida objektiivisesti perustella (ks. mm. asia C-248/04, Koninklijke Coöperatie Cosun, Kok. 2006, s. I-10211, 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).”

186

| (161) | Komissio kuitenkin huomauttaa, että syrjimättömyysperiaatetta ei mainita yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä soveltuvuuskriteerinä. Komissio tulee kuitenkin arvioimaan, ovatko julkiset IRIS-sairaalat ja Brysselin yksityiset sairaalat oikeudellisesti ja tosiasiallisesti rinnastettavassa vai erilaisessa tilanteessa. Tässä yhteydessä komissio kuvaa IRIS-sairaaloille annettujen julkisen palvelun velvoitteiden sisältöä ja selvittää, onko Brysselin yksityisille sairaaloille annettu rinnastettavia velvoitteita. |
| --- | --- |

(161)

Komissio kuitenkin huomauttaa, että syrjimättömyysperiaatetta ei mainita yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä soveltuvuuskriteerinä. Komissio tulee kuitenkin arvioimaan, ovatko julkiset IRIS-sairaalat ja Brysselin yksityiset sairaalat oikeudellisesti ja tosiasiallisesti rinnastettavassa vai erilaisessa tilanteessa. Tässä yhteydessä komissio kuvaa IRIS-sairaaloille annettujen julkisen palvelun velvoitteiden sisältöä ja selvittää, onko Brysselin yksityisille sairaaloille annettu rinnastettavia velvoitteita.

| (162) | Kuten edellä (ks. 2.3 jakso) on selostettu, IRIS-sairaaloihin sovelletaan sääntelykehystä, joka koostuu CPAS-laista (jonka nojalla IRIS-sairaalat perustettiin), LCH-laista, paikallisten sairaalayhdistysten ohjesäännöistä ja IRIS-kattojärjestön hyväksymistä strategisista suunnitelmista. Koska julkisilla viranomaisilla (eli kunnilla ja CPAS-keskuksilla) on määräysvalta CPAS-lain XII luvun paikallisissa yhdistyksissä ja IRIS-kattojärjestössä, ohjesäännöt ja strategiset suunnitelmat sitovat IRIS-sairaaloita, ja niitä voidaan näin ollen pitää pätevinä toimeksiantoina, joiden sisällöstä kerrotaan tarkemmin jäljempänä (ks. johdanto-osan 164 kappale, 170 kappale ja sitä seuraavat kappaleet). Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että julkiset viranomaiset voivat suoraan seurata IRIS-sairaaloiden päivittäistä toimintaa ja antaa tarvittaessa lisäohjeita. |
| --- | --- |

(162)

Kuten edellä (ks. 2.3 jakso) on selostettu, IRIS-sairaaloihin sovelletaan sääntelykehystä, joka koostuu CPAS-laista (jonka nojalla IRIS-sairaalat perustettiin), LCH-laista, paikallisten sairaalayhdistysten ohjesäännöistä ja IRIS-kattojärjestön hyväksymistä strategisista suunnitelmista. Koska julkisilla viranomaisilla (eli kunnilla ja CPAS-keskuksilla) on määräysvalta CPAS-lain XII luvun paikallisissa yhdistyksissä ja IRIS-kattojärjestössä, ohjesäännöt ja strategiset suunnitelmat sitovat IRIS-sairaaloita, ja niitä voidaan näin ollen pitää pätevinä toimeksiantoina, joiden sisällöstä kerrotaan tarkemmin jäljempänä (ks. johdanto-osan 164 kappale, 170 kappale ja sitä seuraavat kappaleet). Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että julkiset viranomaiset voivat suoraan seurata IRIS-sairaaloiden päivittäistä toimintaa ja antaa tarvittaessa lisäohjeita.

| (163) | Edellä (ks. johdanto-osan 24 kappale) on niin ikään todettu, että IRIS-sairaalat olivat alkujaan olleet CPAS-keskusten hallinnassa ja suorassa valvonnassa, sillä CPAS-keskukset olivat perustaneet nämä sairaalat siinä tarkoituksessa, että ne auttaisivat keskuksia täyttämään niille CPAS-laissa asetetun sosiaaliavun antamisvelvoitteen. Brysselin julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden ja elinkelpoisuuden varmistamiseksi (ks. johdanto-osan 24 kappale) tarvittiin rakenneuudistusta, joka johti IRIS-sairaaloiden perustamiseen (sairaalat perustettiin CPAS-lain XII luvun mukaisina paikallisina yhdistyksinä, jotka olivat taloudellisesti ja oikeudellisesti riippumattomia). Rakenneuudistus ei kuitenkaan muuttanut Brysselin julkisten IRIS-sairaaloiden perustarkoitusta (187), nimittäin sairaanhoidon ja sosiaalis-lääketieteellisen hoidon tarjoamista, jolla nämä sairaalat osaltaan edistävät sairaalat perustaneiden CPAS-keskusten sosiaaliavun antamisvelvoitteen täyttymistä. |
| --- | --- |

(163)

Edellä (ks. johdanto-osan 24 kappale) on niin ikään todettu, että IRIS-sairaalat olivat alkujaan olleet CPAS-keskusten hallinnassa ja suorassa valvonnassa, sillä CPAS-keskukset olivat perustaneet nämä sairaalat siinä tarkoituksessa, että ne auttaisivat keskuksia täyttämään niille CPAS-laissa asetetun sosiaaliavun antamisvelvoitteen. Brysselin julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden ja elinkelpoisuuden varmistamiseksi (ks. johdanto-osan 24 kappale) tarvittiin rakenneuudistusta, joka johti IRIS-sairaaloiden perustamiseen (sairaalat perustettiin CPAS-lain XII luvun mukaisina paikallisina yhdistyksinä, jotka olivat taloudellisesti ja oikeudellisesti riippumattomia). Rakenneuudistus ei kuitenkaan muuttanut Brysselin julkisten IRIS-sairaaloiden perustarkoitusta (187), nimittäin sairaanhoidon ja sosiaalis-lääketieteellisen hoidon tarjoamista, jolla nämä sairaalat osaltaan edistävät sairaalat perustaneiden CPAS-keskusten sosiaaliavun antamisvelvoitteen täyttymistä.

187

| (164) | IRIS-sairaaloiden tarjoamaa sairaanhoitoa säännellään niin ikään LCH-lailla, jossa asetetaan puitteet sille, miten koko sairaala-ala on Belgiassa järjestetty. Tämä tarkoittaa sitä, että kaikki Belgian sairaalat, sekä julkiset että yksityiset, IRIS-sairaalat mukaan lukien, saavat LCH-lain nojalla hoitaakseen sairaalapalvelun perustehtävän. Eritoten LCH-lain 2 §:ssä määritellään, millaiset laitokset voidaan katsoa sairaaloiksi, kun taas LCH-lain 68–76 e §:ssä asetetaan edellytykset, jotka koskevat toimiluvan antamista sairaaloille ja sairaalapalveluille (näitä edellytyksiä tarkennetaan täytäntöönpanoasetuksissa, joissa vahvistetaan muun muassa laatuedellytykset ja henkilöstövaatimukset). LCH-lain 23–45 §:ssä määritetään ne vaatimukset, jotka koskevat sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmää, jonka avulla rajoitetaan käyttöön otettavien ja käytössä pidettävien sairaalapaikkojen, sairaalapalveluiden ja tiettyjen lääkinnällisten laitteiden (kuten skannerien) lukumäärää. Vain toimiluvan saaneet sairaalapalvelut, jotka täyttävät ohjelmoinnin asettamat edellytykset, voivat saada julkista rahoitusta. Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä (188) mainittiin, että LCH-laissa määritellyn sairaalan perustehtävän selkeyteen ei ole kohdistettu eikä kohdisteta mitään epäilyjä – näkemystä vahvistaa myös se, että kolmannet osapuolet eivät ole tehneet asiasta huomautuksia. Myös on selvää, että IRIS-sairaalat täyttävät nämä vaatimukset, sillä niillä on kaikki tarvittavat toimiluvat ja niiden toiminnalla on ohjelmointijärjestelmän edellyttämä hyväksyntä. |
| --- | --- |

(164)

IRIS-sairaaloiden tarjoamaa sairaanhoitoa säännellään niin ikään LCH-lailla, jossa asetetaan puitteet sille, miten koko sairaala-ala on Belgiassa järjestetty. Tämä tarkoittaa sitä, että kaikki Belgian sairaalat, sekä julkiset että yksityiset, IRIS-sairaalat mukaan lukien, saavat LCH-lain nojalla hoitaakseen sairaalapalvelun perustehtävän. Eritoten LCH-lain 2 §:ssä määritellään, millaiset laitokset voidaan katsoa sairaaloiksi, kun taas LCH-lain 68–76 e §:ssä asetetaan edellytykset, jotka koskevat toimiluvan antamista sairaaloille ja sairaalapalveluille (näitä edellytyksiä tarkennetaan täytäntöönpanoasetuksissa, joissa vahvistetaan muun muassa laatuedellytykset ja henkilöstövaatimukset). LCH-lain 23–45 §:ssä määritetään ne vaatimukset, jotka koskevat sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmää, jonka avulla rajoitetaan käyttöön otettavien ja käytössä pidettävien sairaalapaikkojen, sairaalapalveluiden ja tiettyjen lääkinnällisten laitteiden (kuten skannerien) lukumäärää. Vain toimiluvan saaneet sairaalapalvelut, jotka täyttävät ohjelmoinnin asettamat edellytykset, voivat saada julkista rahoitusta. Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä (188) mainittiin, että LCH-laissa määritellyn sairaalan perustehtävän selkeyteen ei ole kohdistettu eikä kohdisteta mitään epäilyjä – näkemystä vahvistaa myös se, että kolmannet osapuolet eivät ole tehneet asiasta huomautuksia. Myös on selvää, että IRIS-sairaalat täyttävät nämä vaatimukset, sillä niillä on kaikki tarvittavat toimiluvat ja niiden toiminnalla on ohjelmointijärjestelmän edellyttämä hyväksyntä.

188

| (165) | Kaikille Belgian julkisille ja yksityisille sairaaloille annetun sairaalan perustehtävän ohella komission 28 päivänä lokakuuta 2009 antamassa päätöksessä (ks. edellä 4.1 jakso), yleisen tuomioistuimen 7 päivänä marraskuuta 2012 antamassa kumoamistuomiossa (ks. edellä 4.2 jakso) ja komission 1 päivänä lokakuuta 2014 antamassa päätöksessä menettelyn aloittamisesta (ks. edellä 4.3 jakso) viitattiin kolmeen ylimääräiseen (tai erityiseen) yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun, jotka käytännössä liittyivät 1) yleiseen hoitovelvollisuuteen, 2) velvollisuuteen tarjota sairaalahoitoa useissa eri toimipaikoissa ja 3) ylimääräisiin sosiaalipalveluihin, jotka oli annettu yksinomaisesti IRIS-sairaaloiden hoidettaviksi. Tämä ei kuitenkaan välttämättä merkitse sitä, että sairaalan perustehtävää ja ylimääräisiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita olisi arvioitava erillään toisistaan. Tältä osin menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 23 kappaleessa mainittiin, että Belgian viranomaiset väittävät, että sairaalan perustehtävä on osa laajempaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, nimittäin CPAS-lain mukaista sosiaaliavun antamisvelvoitetta, tai täydentää sitä. |
| --- | --- |

(165)

Kaikille Belgian julkisille ja yksityisille sairaaloille annetun sairaalan perustehtävän ohella komission 28 päivänä lokakuuta 2009 antamassa päätöksessä (ks. edellä 4.1 jakso), yleisen tuomioistuimen 7 päivänä marraskuuta 2012 antamassa kumoamistuomiossa (ks. edellä 4.2 jakso) ja komission 1 päivänä lokakuuta 2014 antamassa päätöksessä menettelyn aloittamisesta (ks. edellä 4.3 jakso) viitattiin kolmeen ylimääräiseen (tai erityiseen) yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun, jotka käytännössä liittyivät 1) yleiseen hoitovelvollisuuteen, 2) velvollisuuteen tarjota sairaalahoitoa useissa eri toimipaikoissa ja 3) ylimääräisiin sosiaalipalveluihin, jotka oli annettu yksinomaisesti IRIS-sairaaloiden hoidettaviksi. Tämä ei kuitenkaan välttämättä merkitse sitä, että sairaalan perustehtävää ja ylimääräisiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita olisi arvioitava erillään toisistaan. Tältä osin menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 23 kappaleessa mainittiin, että Belgian viranomaiset väittävät, että sairaalan perustehtävä on osa laajempaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, nimittäin CPAS-lain mukaista sosiaaliavun antamisvelvoitetta, tai täydentää sitä.

| (166) | Tätä taustaa vasten komissio katsoo, että LCH-lain nojalla kaikille sairaaloille annettu sairaalan perustehtävä ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevat kolme ylimääräistä velvollisuutta, jotka on annettu (189) vain IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi, muodostavat tosiasiassa yhdessä yhden ”sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun”, joka on nimenomaisesti IRIS-sairaaloiden vastuulla ja jonka suorittamisesta ne yksin vastaavat. Tarkasteltuaan kaikkia IRIS-sairaaloiden tosiasiassa hoitamia velvollisuuksia, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, ja analysoituaan kaikkien näiden velvollisuuksien sisältöä ja ominaispiirteitä komissio katsoo, että ei olisi riittävää tarkastella näitä kolmea kuntatasolla annettua ylimääräistä velvollisuutta, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, erillään LCH-lain nojalla annetusta sairaalan perustehtävästä. Yhtäältä nämä ylimääräiset velvollisuudet, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, perustuvat ja tukeutuvat IRIS-sairaaloille LCH-lailla annettuun sairaalan perustehtävään, ja toisaalta ne samalla myös ylittävät selkeästi tämän perusvelvollisuuden ja velvoittavat IRIS-sairaalat 1) tarjoamaan laajan valikoiman terveydenhuoltopalveluita kaikille potilaille heidän maksukyvystään riippumatta (yleinen hoitovelvollisuus, ks. johdanto-osan 170–190 kappale), 2) useissa eri toimipaikoissa (lähihoidon varmistamiseksi, ks. johdanto-osan 191–204 kappale) niin, että 3) samalla kiinnitetään erityistä huomiota potilaiden sosiaalisiin tarpeisiin (ylimääräisten sosiaalipalveluiden avulla, ks. johdanto-osan 205–214 kappale). Kolmea ylimääräistä velvollisuutta ei voida pitää erillisenä toimintana suhteessa LCH-lailla annettuun sairaalan perustehtävään (ks. johdanto-osan 164 kappale), minkä osoittaa selvästi se, että kyseisiä velvollisuuksia ei olisi koskaan annettu, jos sairaaloilla ei olisi ollut perustavanlaatuista velvollisuutta toteuttaa LCH-lain nojalla sairaalan perustehtävää. Myös kantelijat vahvistavat tietyssä määrin tämän lähestymistavan esittäessään (ks. johdanto-osan 71 kappale), että ylimääräisiä sosiaalipalveluita ei voida erottaa muusta terveydenhuollosta. |
| --- | --- |

(166)

Tätä taustaa vasten komissio katsoo, että LCH-lain nojalla kaikille sairaaloille annettu sairaalan perustehtävä ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevat kolme ylimääräistä velvollisuutta, jotka on annettu (189) vain IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi, muodostavat tosiasiassa yhdessä yhden ”sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun”, joka on nimenomaisesti IRIS-sairaaloiden vastuulla ja jonka suorittamisesta ne yksin vastaavat. Tarkasteltuaan kaikkia IRIS-sairaaloiden tosiasiassa hoitamia velvollisuuksia, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, ja analysoituaan kaikkien näiden velvollisuuksien sisältöä ja ominaispiirteitä komissio katsoo, että ei olisi riittävää tarkastella näitä kolmea kuntatasolla annettua ylimääräistä velvollisuutta, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, erillään LCH-lain nojalla annetusta sairaalan perustehtävästä. Yhtäältä nämä ylimääräiset velvollisuudet, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, perustuvat ja tukeutuvat IRIS-sairaaloille LCH-lailla annettuun sairaalan perustehtävään, ja toisaalta ne samalla myös ylittävät selkeästi tämän perusvelvollisuuden ja velvoittavat IRIS-sairaalat 1) tarjoamaan laajan valikoiman terveydenhuoltopalveluita kaikille potilaille heidän maksukyvystään riippumatta (yleinen hoitovelvollisuus, ks. johdanto-osan 170–190 kappale), 2) useissa eri toimipaikoissa (lähihoidon varmistamiseksi, ks. johdanto-osan 191–204 kappale) niin, että 3) samalla kiinnitetään erityistä huomiota potilaiden sosiaalisiin tarpeisiin (ylimääräisten sosiaalipalveluiden avulla, ks. johdanto-osan 205–214 kappale). Kolmea ylimääräistä velvollisuutta ei voida pitää erillisenä toimintana suhteessa LCH-lailla annettuun sairaalan perustehtävään (ks. johdanto-osan 164 kappale), minkä osoittaa selvästi se, että kyseisiä velvollisuuksia ei olisi koskaan annettu, jos sairaaloilla ei olisi ollut perustavanlaatuista velvollisuutta toteuttaa LCH-lain nojalla sairaalan perustehtävää. Myös kantelijat vahvistavat tietyssä määrin tämän lähestymistavan esittäessään (ks. johdanto-osan 71 kappale), että ylimääräisiä sosiaalipalveluita ei voida erottaa muusta terveydenhuollosta.

189

| (167) | Edellä omaksutun lähestymistavan (ks. johdanto-osan 162–166 kappale) osalta komissio haluaa painottaa seuraavia kolmea seikkaa. Ensiksikin IRIS-sairaaloiden tuottama sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu koostuu ainoastaan sairaaloille annetusta sairaalan perustehtävästä (ks. johdanto-osan 164 kappale) ja IRIS-sairaaloille annetuista kolmesta ylimääräisestä velvollisuudesta, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita (ks. johdanto-osan 170 kappale ja sitä seuraavat kappaleet). Toiseksi jäljempänä tullaan osoittamaan, että IRIS-sairaalat ja Brysselin yksityiset sairaalat eivät ole keskenään rinnastettavissa tilanteissa erityisesti siksi, että mainitut kolme ylimääräistä velvollisuutta, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja (ks. johdanto-osan 170 kappale ja sitä seuraavat kappaleet) on annettu ainoastaan IRIS-sairaaloille ja näin ollen vain IRIS-sairaalat tuottavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, joka on määritelty edellä (ks. johdanto-osan 166–167 kappale). Kolmanneksi IRIS-sairaaloilla on myös rajoitteita, jotka vaikuttavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun suorittamiseen, kuten IRIS-sairaaloiden julkinen asema (ks. johdanto-osan 42 kappale) ja tarve varmistaa tämän yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamisen jatkuvuus (pérennité, ks. johdanto-osan 91 ja 168 kappale). Alla oleva kuvio 2 havainnollistaa näitä kahta seikkaa.

  Kuvio 2


  Julkisiin IRIS-sairaaloihin sovellettavat velvollisuudet, rajoitteet ja julkiset rahoitusmekanismit yksityisiin sairaaloihin verrattuna




  Julkinen asema (kaksikielisyys, virkamiesasema, ...)
  Pérennité (julkisten sairaalapalveluiden jatkuvuus)
  Sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu:
  Kunnallinen alijä-ämän rahoitus (IRIS-sairaaloiden ohjesä-äntöjen 46 artikla)
  Yksityiset sairaalat
  Julkiset IRIS-sairaalat
  Yleinen hoitovelvollisuus
  Liittovaltiollinen sairaaloiden rahoitus (LCH-laki)
  Sairaalatoiminnan perustehtävä (LCH-laki)
  Sairaalatoiminnan perustehtävä (LCH-laki)
  Usean toimipaikan velvollisuus
  Ylimääräinen sosi-aalinen velvollisuus |
| --- | --- |

(167)

Edellä omaksutun lähestymistavan (ks. johdanto-osan 162–166 kappale) osalta komissio haluaa painottaa seuraavia kolmea seikkaa. Ensiksikin IRIS-sairaaloiden tuottama sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu koostuu ainoastaan sairaaloille annetusta sairaalan perustehtävästä (ks. johdanto-osan 164 kappale) ja IRIS-sairaaloille annetuista kolmesta ylimääräisestä velvollisuudesta, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita (ks. johdanto-osan 170 kappale ja sitä seuraavat kappaleet). Toiseksi jäljempänä tullaan osoittamaan, että IRIS-sairaalat ja Brysselin yksityiset sairaalat eivät ole keskenään rinnastettavissa tilanteissa erityisesti siksi, että mainitut kolme ylimääräistä velvollisuutta, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja (ks. johdanto-osan 170 kappale ja sitä seuraavat kappaleet) on annettu ainoastaan IRIS-sairaaloille ja näin ollen vain IRIS-sairaalat tuottavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, joka on määritelty edellä (ks. johdanto-osan 166–167 kappale). Kolmanneksi IRIS-sairaaloilla on myös rajoitteita, jotka vaikuttavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun suorittamiseen, kuten IRIS-sairaaloiden julkinen asema (ks. johdanto-osan 42 kappale) ja tarve varmistaa tämän yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamisen jatkuvuus (pérennité, ks. johdanto-osan 91 ja 168 kappale). Alla oleva kuvio 2 havainnollistaa näitä kahta seikkaa.

Kuvio 2

Kuvio 2

Julkisiin IRIS-sairaaloihin sovellettavat velvollisuudet, rajoitteet ja julkiset rahoitusmekanismit yksityisiin sairaaloihin verrattuna

Julkisiin IRIS-sairaaloihin sovellettavat velvollisuudet, rajoitteet ja julkiset rahoitusmekanismit yksityisiin sairaaloihin verrattuna

Julkinen asema (kaksikielisyys, virkamiesasema, ...)

Pérennité (julkisten sairaalapalveluiden jatkuvuus)

Sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu:

Kunnallinen alijä-ämän rahoitus (IRIS-sairaaloiden ohjesä-äntöjen 46 artikla)

Yksityiset sairaalat

Julkiset IRIS-sairaalat

Yleinen hoitovelvollisuus

Liittovaltiollinen sairaaloiden rahoitus (LCH-laki)

Sairaalatoiminnan perustehtävä (LCH-laki)

Sairaalatoiminnan perustehtävä (LCH-laki)

Usean toimipaikan velvollisuus

Ylimääräinen sosi-aalinen velvollisuus

| (168) | Koska asianomaiset kolme ylimääräistä velvollisuutta, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, menevät kaikkiin (Belgian julkisiin ja yksityisiin) sairaaloihin sovellettavia vähimmäisvaatimuksia pidemmälle, ne aiheuttavat kustannuksia, joita BMF-rahoitusbudjetti (ks. 2.5.1 jakso) ja sosiaaliturvajärjestelmä eivät kata tai kattavat vain osittain. Kun otetaan lisäksi huomioon IRIS-sairaaloiden julkisesta asemasta aiheutuvat korkeat kustannukset (muun muassa virkamiesasema, kaksikielisyys, ks. myös johdanto-osan 42 kappale), käy selväksi, miksi IRIS-sairaalat ovat kirjanneet alijäämiä useimpina vuosina ajalla 1996–2014. IRIS-sairaaloiden yhteenlasketut taseen alijäämät vuosilta 1996–2014 nousevat noin 250 miljoonaan euroon (ks. johdanto-osan 234 kappale). Asianomaiset Brysselin CPAS-keskukset ja kunnat pyrkivät ja ovat velvollisia (190) takaamaan niiden alueilla toimivien IRIS-sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden (pérennité) varmistaakseen, että sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua on tarjolla ja CPAS-keskusten sosiaaliavun antamisvelvoite täyttyy (ks. myös 2.2 jakso). Tästä syystä ne kattavat alijäämät täysimääräisesti niin, että sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun (joka koostuu sairaalan perustehtävästä ja kolmesta ylimääräisestä velvollisuudesta, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja) jäännöskustannukset tulevat korvatuiksi (191), mikä taas varmistaa IRIS-sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden (ks. johdanto-osan 91 kappale). Alijäämäkorvauksia ei tässä menettelyssä erotella erillisten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevien velvollisuuksien mukaan. Tätä taustaa vasten on asianmukaista suorittaa jäljempänä (ks. 7.3.5 jaksossa olevat taulukot 9–13) kuvattavat liiallisia korvauksia koskevat testit kokonaistasolla (toisin sanoen tarkastella eri yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita yhtenä kokonaisuutena). |
| --- | --- |

(168)

Koska asianomaiset kolme ylimääräistä velvollisuutta, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, menevät kaikkiin (Belgian julkisiin ja yksityisiin) sairaaloihin sovellettavia vähimmäisvaatimuksia pidemmälle, ne aiheuttavat kustannuksia, joita BMF-rahoitusbudjetti (ks. 2.5.1 jakso) ja sosiaaliturvajärjestelmä eivät kata tai kattavat vain osittain. Kun otetaan lisäksi huomioon IRIS-sairaaloiden julkisesta asemasta aiheutuvat korkeat kustannukset (muun muassa virkamiesasema, kaksikielisyys, ks. myös johdanto-osan 42 kappale), käy selväksi, miksi IRIS-sairaalat ovat kirjanneet alijäämiä useimpina vuosina ajalla 1996–2014. IRIS-sairaaloiden yhteenlasketut taseen alijäämät vuosilta 1996–2014 nousevat noin 250 miljoonaan euroon (ks. johdanto-osan 234 kappale). Asianomaiset Brysselin CPAS-keskukset ja kunnat pyrkivät ja ovat velvollisia (190) takaamaan niiden alueilla toimivien IRIS-sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden (pérennité) varmistaakseen, että sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua on tarjolla ja CPAS-keskusten sosiaaliavun antamisvelvoite täyttyy (ks. myös 2.2 jakso). Tästä syystä ne kattavat alijäämät täysimääräisesti niin, että sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun (joka koostuu sairaalan perustehtävästä ja kolmesta ylimääräisestä velvollisuudesta, jotka koskevat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja) jäännöskustannukset tulevat korvatuiksi (191), mikä taas varmistaa IRIS-sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden (ks. johdanto-osan 91 kappale). Alijäämäkorvauksia ei tässä menettelyssä erotella erillisten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita koskevien velvollisuuksien mukaan. Tätä taustaa vasten on asianmukaista suorittaa jäljempänä (ks. 7.3.5 jaksossa olevat taulukot 9–13) kuvattavat liiallisia korvauksia koskevat testit kokonaistasolla (toisin sanoen tarkastella eri yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita yhtenä kokonaisuutena).

190

191

| (169) | Kuten edellä johdanto-osan 165–167 kappaleessa selitettiin, komissio on tehnyt sen päätelmän, että IRIS-sairaaloiden ylimääräisiä velvollisuuksia on tarkasteltava yhdessä niiden sairaalan perustehtävän kanssa, sillä nämä muodostavat käytännössä yhden sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun. Sairaalan perustehtävä on määritelty edellä (ks. johdanto-osan 164 kappale), ja kunkin ylimääräisen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan velvollisuuden tarkka sisältö määritellään tämän jakson jäljellä olevassa osassa. Tämän lisäksi osoitetaan, miten nämä ylimääräiset yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevat velvollisuudet liittyvät toisiinsa ja miten ne edistävät sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamista. |
| --- | --- |

(169)

Kuten edellä johdanto-osan 165–167 kappaleessa selitettiin, komissio on tehnyt sen päätelmän, että IRIS-sairaaloiden ylimääräisiä velvollisuuksia on tarkasteltava yhdessä niiden sairaalan perustehtävän kanssa, sillä nämä muodostavat käytännössä yhden sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun. Sairaalan perustehtävä on määritelty edellä (ks. johdanto-osan 164 kappale), ja kunkin ylimääräisen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan velvollisuuden tarkka sisältö määritellään tämän jakson jäljellä olevassa osassa. Tämän lisäksi osoitetaan, miten nämä ylimääräiset yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevat velvollisuudet liittyvät toisiinsa ja miten ne edistävät sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamista.

I.   Velvollisuus hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa heidän maksukyvystään riippumatta (yleinen hoitovelvollisuus)

| (170) | Belgian viranomaisten mukaan IRIS-sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikki potilaat, myös potilaat, jotka eivät kykene maksamaan hoitoaan ja/tai joilla ei ole vakuutusta, kaikissa olosuhteissa, myös tilanteissa, joissa potilaat eivät tarvitse kiireellistä sairaanhoitoa. Kantelijat kyseenalaistavat näkemyksen, jonka mukaan IRIS-sairaaloilla on tällainen velvollisuus, ja väittävät, että Brysselin yksityisillä sairaaloilla ei ole oikeutta kieltäytyä ottamasta potilaita vastaan ja että niissä itse asiassa hoidetaan suuri määrä ”sosiaalisia potilaita”. Kantelijat perustelevat esittämiään väitteitä toteamalla, että LCH-laki antaa kaikille sairaaloille saman sairaalatehtävän, ja viittaavat myös, kuten 7 päivänä marraskuuta 2012 annetun kumoamistuomion 150 kohdassa todetaan, yleiseen syrjimättömyysperiaatteeseen, joka kieltäisi sairaaloita valitsemasta potilaita heidän ideologisten, filosofisten tai uskonnollisten vakaumuksiensa tai heidän varallisuutensa perusteella. Kantelijoiden mukaan julkisilla ja yksityisillä sairaaloilla on sama velvollisuus hoitaa potilaita sekä hätätilanteissa että ensiavun antamisen jälkeen. |
| --- | --- |

(170)

Belgian viranomaisten mukaan IRIS-sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikki potilaat, myös potilaat, jotka eivät kykene maksamaan hoitoaan ja/tai joilla ei ole vakuutusta, kaikissa olosuhteissa, myös tilanteissa, joissa potilaat eivät tarvitse kiireellistä sairaanhoitoa. Kantelijat kyseenalaistavat näkemyksen, jonka mukaan IRIS-sairaaloilla on tällainen velvollisuus, ja väittävät, että Brysselin yksityisillä sairaaloilla ei ole oikeutta kieltäytyä ottamasta potilaita vastaan ja että niissä itse asiassa hoidetaan suuri määrä ”sosiaalisia potilaita”. Kantelijat perustelevat esittämiään väitteitä toteamalla, että LCH-laki antaa kaikille sairaaloille saman sairaalatehtävän, ja viittaavat myös, kuten 7 päivänä marraskuuta 2012 annetun kumoamistuomion 150 kohdassa todetaan, yleiseen syrjimättömyysperiaatteeseen, joka kieltäisi sairaaloita valitsemasta potilaita heidän ideologisten, filosofisten tai uskonnollisten vakaumuksiensa tai heidän varallisuutensa perusteella. Kantelijoiden mukaan julkisilla ja yksityisillä sairaaloilla on sama velvollisuus hoitaa potilaita sekä hätätilanteissa että ensiavun antamisen jälkeen.

| (171) | Ensiksikin komissio toteaa, että LCH-laki ei sisällä mitään sellaista sanamuotoa, jonka voitaisiin tulkita velvoittavan (julkiset tai yksityiset) sairaalat hoitamaan potilaita kaikissa olosuhteissa ja riippumatta heidän maksukyvystään. Belgian lainsäädäntöön on kuitenkin kirjattu yleinen velvollisuus auttaa vaarassa olevia henkilöitä. Kuten Belgian viranomaiset ovat huomauttaneet, Belgian rikoslain 422 b §:n mukaan tämä velvollisuus koskee hätätilanteita ja erityisesti ensiapua edellyttäviä hätätilanteita, joissa ihmishenki on uhattuna. Sairaaloiden on näin ollen annettava apua ensiapua edellyttävissä hätätilanteissa niiden organisaation ja käytettävissä olevan asiantuntemuksen mukaan. Velvollisuus koskee sekä julkisia että yksityisiä sairaaloita – ja tarkasti ottaen kaikkia henkilöitä, sillä kaikilla on velvollisuus auttaa vaarassa olevia. Näin ollen ei ole mitään syytä epäillä, ettei sekä Brysselin julkisilla että yksityisillä sairaaloilla olisi velvollisuutta hoitaa potilaita hätätilanteissa heidän maksukyvystään riippumatta. Vastaavalla tavalla lääkäreiden velvollisuuseettinen säännöstö antaa heille suorasanaisesti oikeuden kieltäytyä hoitamasta potilaita silloin, kun kyse ei ole hätätilanteesta (192). |
| --- | --- |

(171)

Ensiksikin komissio toteaa, että LCH-laki ei sisällä mitään sellaista sanamuotoa, jonka voitaisiin tulkita velvoittavan (julkiset tai yksityiset) sairaalat hoitamaan potilaita kaikissa olosuhteissa ja riippumatta heidän maksukyvystään. Belgian lainsäädäntöön on kuitenkin kirjattu yleinen velvollisuus auttaa vaarassa olevia henkilöitä. Kuten Belgian viranomaiset ovat huomauttaneet, Belgian rikoslain 422 b §:n mukaan tämä velvollisuus koskee hätätilanteita ja erityisesti ensiapua edellyttäviä hätätilanteita, joissa ihmishenki on uhattuna. Sairaaloiden on näin ollen annettava apua ensiapua edellyttävissä hätätilanteissa niiden organisaation ja käytettävissä olevan asiantuntemuksen mukaan. Velvollisuus koskee sekä julkisia että yksityisiä sairaaloita – ja tarkasti ottaen kaikkia henkilöitä, sillä kaikilla on velvollisuus auttaa vaarassa olevia. Näin ollen ei ole mitään syytä epäillä, ettei sekä Brysselin julkisilla että yksityisillä sairaaloilla olisi velvollisuutta hoitaa potilaita hätätilanteissa heidän maksukyvystään riippumatta. Vastaavalla tavalla lääkäreiden velvollisuuseettinen säännöstö antaa heille suorasanaisesti oikeuden kieltäytyä hoitamasta potilaita silloin, kun kyse ei ole hätätilanteesta (192).

192

| (172) | Toiseksi kyseiset kantelijat viittasivat Brysselin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaan tuomioon (193) perustellakseen väitteensä, jonka mukaan julkiset sairaalat ja yksityiset sairaalat eivät eroa toisistaan siinä, miten ne hoitavat ”sosiaalisia potilaita”, oli kyse sitten hätätilanteesta tai hätätilanteessa annetun ensiavun jälkeen annettavasta avusta. Tämä tuomio koskee hyvin erityislaatuista tapausta, jossa CPAS-keskukset ovat olleet velvollisia antamaan kiireellistä sairaanhoitoa CPAS-lain 57 §:n 2 kohdan perusteella. Brysselin ensimmäisen asteen tuomioistuin huomautti, että CPAS-keskus ei tosiasiassa koskaan anna kiireellistä sairaanhoitoa itse vaan apu annetaan erikoistuneiden sairaanhoitopalveluiden piirissä eikä tässä yhteydessä ole mitään perusteita tehdä eroa julkisen tai yksityisen palvelun välillä. Komissio kuitenkin katsoo, että velvollisuus antaa kiireellistä sairaanhoitoa koskee CPAS-keskuksia eikä hoidon antavia sairaaloita. Tässä nimenomaisessa tapauksessa paperiton muuttaja oli otettu kiireellisesti sisään brysseliläiseen yksityiseen psykiatriseen sairaalaan, joka pyysi CPAS-keskusta maksamaan potilaalle annetun kiireellisen sairaanhoidon, sillä potilas oli mitä ilmeisimmin vähävarainen. Brysselin tuomioistuin päätteli, että mikäli CPAS-keskus ei anna kiireellistä sairaanhoitoa sairaalassa, jota se itse hallinnoi, sen on maksettava yksityisen sairaalan hoitokustannukset siinä tapauksessa, että hätäpalveluhenkilöstö on päättänyt toimittaa kiireellistä hoitoa vaativan potilaan yksityiseen sairaalaan. Tässä tuomiossa on selvästi kyse poikkeuksellisesta tilanteesta, joka eroaa sosiaaliavun antamisen tavanomaisista puitteista, joissa CPAS-keskukset hyödyntävät omia (julkisia) sairaaloitaan. Tässä nimenomaisessa tapauksessa poikkeava menettely johtui siitä, että julkiset IRIS-sairaalat eivät anna tässä tapauksessa tarvittua psykiatrista hoitoa. Brysselin tuomioistuin totesi lisäksi, että ”vaikka apua annettaisiin yleensä muita sairaaloita useammin asianomaisen CPAS-keskuksen toimivaltaan kuuluvassa laitoksessa tai laitoksessa, jonka kanssa keskus on tehnyt sopimuksen, henkilö voidaan ottaa sisään toiseen laitokseen sairaalaan sisäänotettavan henkilön tilanteen kiireellisyyden perusteella”. Brysselin tuomioistuin totesi niin ikään, että jos asianomainen CPAS-keskus (tässä nimenomaisessa tapauksessa Ucclen alueen CPAS-keskus) olisi perustanut oman psykiatrisen sairaalan taikka olisi tehnyt sopimuksen tällaisen sairaalan kanssa, yksityisen sairaalan ei olisi tarvinnut hoitaa kyseistä paperitonta muuttajaa vaan se olisi voinut pyytää hänen siirtoaan kyseiseen toiseen sairaalaan. Koska tällaista toista sairaalaa ei ollut, muita vaihtoehtoja ei ollut käytettävissä, ja CPAS-keskus määrättiin näin ollen maksamaan yksityiselle sairaalalle potilaan hoidosta. Näin ollen kantelijoiden lainaamasta Brysselin tuomioistuimen tuomiosta voidaan tehdä ainoastaan se päätelmä, että tietyissä tapauksissa yksityiset sairaalat saattavat myös tilanteen kiireellisyyden takia joutua antamaan kiireellistä sairaanhoitoa paperittomille muuttajille ja että CPAS-keskusten on maksettava yksityisille sairaaloille siitä, että niiden velvollisuus antaa kiireellistä sairaanhoitoa toteutettiin tällaisella erityisellä tavalla. Sitä, että suppeassa määrässä (194) sairaustapauksia Brysselin yksityiset sairaalat voivat antaa kiireellistä sairaanhoitoa, ei siis voida tulkita näiden sairaaloiden yleiseksi velvollisuudeksi hoitaa kaikkia potilaita heidän maksukyvystään riippumatta. |
| --- | --- |

(172)

Toiseksi kyseiset kantelijat viittasivat Brysselin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaan tuomioon (193) perustellakseen väitteensä, jonka mukaan julkiset sairaalat ja yksityiset sairaalat eivät eroa toisistaan siinä, miten ne hoitavat ”sosiaalisia potilaita”, oli kyse sitten hätätilanteesta tai hätätilanteessa annetun ensiavun jälkeen annettavasta avusta. Tämä tuomio koskee hyvin erityislaatuista tapausta, jossa CPAS-keskukset ovat olleet velvollisia antamaan kiireellistä sairaanhoitoa CPAS-lain 57 §:n 2 kohdan perusteella. Brysselin ensimmäisen asteen tuomioistuin huomautti, että CPAS-keskus ei tosiasiassa koskaan anna kiireellistä sairaanhoitoa itse vaan apu annetaan erikoistuneiden sairaanhoitopalveluiden piirissä eikä tässä yhteydessä ole mitään perusteita tehdä eroa julkisen tai yksityisen palvelun välillä. Komissio kuitenkin katsoo, että velvollisuus antaa kiireellistä sairaanhoitoa koskee CPAS-keskuksia eikä hoidon antavia sairaaloita. Tässä nimenomaisessa tapauksessa paperiton muuttaja oli otettu kiireellisesti sisään brysseliläiseen yksityiseen psykiatriseen sairaalaan, joka pyysi CPAS-keskusta maksamaan potilaalle annetun kiireellisen sairaanhoidon, sillä potilas oli mitä ilmeisimmin vähävarainen. Brysselin tuomioistuin päätteli, että mikäli CPAS-keskus ei anna kiireellistä sairaanhoitoa sairaalassa, jota se itse hallinnoi, sen on maksettava yksityisen sairaalan hoitokustannukset siinä tapauksessa, että hätäpalveluhenkilöstö on päättänyt toimittaa kiireellistä hoitoa vaativan potilaan yksityiseen sairaalaan. Tässä tuomiossa on selvästi kyse poikkeuksellisesta tilanteesta, joka eroaa sosiaaliavun antamisen tavanomaisista puitteista, joissa CPAS-keskukset hyödyntävät omia (julkisia) sairaaloitaan. Tässä nimenomaisessa tapauksessa poikkeava menettely johtui siitä, että julkiset IRIS-sairaalat eivät anna tässä tapauksessa tarvittua psykiatrista hoitoa. Brysselin tuomioistuin totesi lisäksi, että ”vaikka apua annettaisiin yleensä muita sairaaloita useammin asianomaisen CPAS-keskuksen toimivaltaan kuuluvassa laitoksessa tai laitoksessa, jonka kanssa keskus on tehnyt sopimuksen, henkilö voidaan ottaa sisään toiseen laitokseen sairaalaan sisäänotettavan henkilön tilanteen kiireellisyyden perusteella”. Brysselin tuomioistuin totesi niin ikään, että jos asianomainen CPAS-keskus (tässä nimenomaisessa tapauksessa Ucclen alueen CPAS-keskus) olisi perustanut oman psykiatrisen sairaalan taikka olisi tehnyt sopimuksen tällaisen sairaalan kanssa, yksityisen sairaalan ei olisi tarvinnut hoitaa kyseistä paperitonta muuttajaa vaan se olisi voinut pyytää hänen siirtoaan kyseiseen toiseen sairaalaan. Koska tällaista toista sairaalaa ei ollut, muita vaihtoehtoja ei ollut käytettävissä, ja CPAS-keskus määrättiin näin ollen maksamaan yksityiselle sairaalalle potilaan hoidosta. Näin ollen kantelijoiden lainaamasta Brysselin tuomioistuimen tuomiosta voidaan tehdä ainoastaan se päätelmä, että tietyissä tapauksissa yksityiset sairaalat saattavat myös tilanteen kiireellisyyden takia joutua antamaan kiireellistä sairaanhoitoa paperittomille muuttajille ja että CPAS-keskusten on maksettava yksityisille sairaaloille siitä, että niiden velvollisuus antaa kiireellistä sairaanhoitoa toteutettiin tällaisella erityisellä tavalla. Sitä, että suppeassa määrässä (194) sairaustapauksia Brysselin yksityiset sairaalat voivat antaa kiireellistä sairaanhoitoa, ei siis voida tulkita näiden sairaaloiden yleiseksi velvollisuudeksi hoitaa kaikkia potilaita heidän maksukyvystään riippumatta.

193

194

| (173) | Kolmanneksi (kantelijoiden mainitseman) syrjimättömyysperiaatteen (ks. edellä johdanto-osan 170 kappale) osalta on selvää, että mikään Belgian sairaala ei saa syrjiä potilaita näiden varallisuuden perusteella (eli pelkästään sen perusteella, että henkilö on rikas tai köyhä) eikä minkään muun henkilökohtaisen piirteen (esimerkiksi uskonnon tai etnisen taustan) perusteella. Kun kyse ei ole hätätilanteesta, syrjimättömyysperiaatteella sairaaloita ei kuitenkaan voida velvoittaa antamaan hoitoa ilmaiseksi, jos on odotettavissa, että potilas ei kykene maksamaan hoitoaan. Jos nämä edellytykset täyttyvät muissa kuin hätätilanteissa, sairaaloilla on objektiivinen perustelu, jonka nojalla erotella potilaat ja kieltäytyä ottamasta potilaita hoitoon (195). Kuten edellä (ks. johdanto-osan 171 kappale) on todettu, Belgian lääkäreiden velvollisuuseettisessä säännöstössä heille annetaan nimenomaisesti lupa olla hoitamatta potilaita kiireettömissä tilanteissa. Velkasovittelijoilla tehdystä kyselystä (196) käy lisäksi ilmi, että lääkärit ja sairaalat kieltäytyvät toisinaan hoitamasta potilaita, joilla on aiemmin ollut vaikeuksia maksaa hoidosta. Tässä yhteydessä on syytä mainita, että sairaalat eivät sinänsä suoralta kädeltä kieltäydy ottamasta potilaita vastaan vaan pyytävät heitä maksamaan ennakkomaksun, joka voi toimia pelotteena niille, jotka ovat vähävaraisia. Lisäksi on olemassa satunnaista näyttöä siitä, että yksityiset sairaalat toisinaan ohjaavat potilaita CPAS-keskusten hallinnoimien sairaaloiden hoitoon (197). Näistä syistä Belgian senaatissa ehdotettiin vuonna 2013 lakia (jota ei hyväksytty), jolla olisi evätty mahdollisuus kieltäytyä antamasta terveydenhuoltoa potilaille näiden talousvaikeuksien perusteella ja jolla olisi niin ikään kielletty ennakkomaksujen periminen (198). Syrjimättömyysperiaatteeseen ei siis voida vedota siinä mielessä, että se velvoittaisi kaikki Belgian (julkiset ja yksityiset) sairaalat hoitamaan kaikkia potilaita kaikissa olosuhteissa (eli myös muissa tilanteissa kuin hätätilanteissa), vaikka potilaat eivät kykenisi maksamaan hoitoaan. |
| --- | --- |

(173)

Kolmanneksi (kantelijoiden mainitseman) syrjimättömyysperiaatteen (ks. edellä johdanto-osan 170 kappale) osalta on selvää, että mikään Belgian sairaala ei saa syrjiä potilaita näiden varallisuuden perusteella (eli pelkästään sen perusteella, että henkilö on rikas tai köyhä) eikä minkään muun henkilökohtaisen piirteen (esimerkiksi uskonnon tai etnisen taustan) perusteella. Kun kyse ei ole hätätilanteesta, syrjimättömyysperiaatteella sairaaloita ei kuitenkaan voida velvoittaa antamaan hoitoa ilmaiseksi, jos on odotettavissa, että potilas ei kykene maksamaan hoitoaan. Jos nämä edellytykset täyttyvät muissa kuin hätätilanteissa, sairaaloilla on objektiivinen perustelu, jonka nojalla erotella potilaat ja kieltäytyä ottamasta potilaita hoitoon (195). Kuten edellä (ks. johdanto-osan 171 kappale) on todettu, Belgian lääkäreiden velvollisuuseettisessä säännöstössä heille annetaan nimenomaisesti lupa olla hoitamatta potilaita kiireettömissä tilanteissa. Velkasovittelijoilla tehdystä kyselystä (196) käy lisäksi ilmi, että lääkärit ja sairaalat kieltäytyvät toisinaan hoitamasta potilaita, joilla on aiemmin ollut vaikeuksia maksaa hoidosta. Tässä yhteydessä on syytä mainita, että sairaalat eivät sinänsä suoralta kädeltä kieltäydy ottamasta potilaita vastaan vaan pyytävät heitä maksamaan ennakkomaksun, joka voi toimia pelotteena niille, jotka ovat vähävaraisia. Lisäksi on olemassa satunnaista näyttöä siitä, että yksityiset sairaalat toisinaan ohjaavat potilaita CPAS-keskusten hallinnoimien sairaaloiden hoitoon (197). Näistä syistä Belgian senaatissa ehdotettiin vuonna 2013 lakia (jota ei hyväksytty), jolla olisi evätty mahdollisuus kieltäytyä antamasta terveydenhuoltoa potilaille näiden talousvaikeuksien perusteella ja jolla olisi niin ikään kielletty ennakkomaksujen periminen (198). Syrjimättömyysperiaatteeseen ei siis voida vedota siinä mielessä, että se velvoittaisi kaikki Belgian (julkiset ja yksityiset) sairaalat hoitamaan kaikkia potilaita kaikissa olosuhteissa (eli myös muissa tilanteissa kuin hätätilanteissa), vaikka potilaat eivät kykenisi maksamaan hoitoaan.

195

196

197

198

| (174) | Edellä todetun perusteella komissio päättelee, että hätätilanteet ja muut kuin hätätilanteet on asianmukaista erottaa toisistaan. Hätätilanteissa julkisia ja yksityisiä sairaaloita sitoo yhtä lailla (Belgian rikoslakiin perustuva) yleinen velvollisuus hoitaa potilaat ensiapua edellyttävässä hätätilanteessa. Mitään sellaista oikeusperustaa ei kuitenkaan ole olemassa, joka langettaisi yksityisille sairaaloille velvollisuuden tai antaisi niille tehtävän hoitaa potilaita myös muissa kuin hätätilanteissa heidän maksukyvystään riippumatta. LCH-lakiin sen paremmin kuin rikoslakiin ei sisälly mitään tällaista velvollisuutta, eikä myöskään syrjimättömyysperiaatteen voida katsoa asettavan tällaista velvollisuutta. Velvollisuus antaa kiireellistä sairaanhoitoa paperittomille muuttajille koskee niin ikään CPAS-keskuksia eikä hoidon antavia sairaaloita. |
| --- | --- |

(174)

Edellä todetun perusteella komissio päättelee, että hätätilanteet ja muut kuin hätätilanteet on asianmukaista erottaa toisistaan. Hätätilanteissa julkisia ja yksityisiä sairaaloita sitoo yhtä lailla (Belgian rikoslakiin perustuva) yleinen velvollisuus hoitaa potilaat ensiapua edellyttävässä hätätilanteessa. Mitään sellaista oikeusperustaa ei kuitenkaan ole olemassa, joka langettaisi yksityisille sairaaloille velvollisuuden tai antaisi niille tehtävän hoitaa potilaita myös muissa kuin hätätilanteissa heidän maksukyvystään riippumatta. LCH-lakiin sen paremmin kuin rikoslakiin ei sisälly mitään tällaista velvollisuutta, eikä myöskään syrjimättömyysperiaatteen voida katsoa asettavan tällaista velvollisuutta. Velvollisuus antaa kiireellistä sairaanhoitoa paperittomille muuttajille koskee niin ikään CPAS-keskuksia eikä hoidon antavia sairaaloita.

IRIS-sairaaloita koskeva yleinen hoitovelvollisuus

IRIS-sairaaloita koskeva yleinen hoitovelvollisuus

| (175) | Yksityisistä sairaaloista poiketen IRIS-sairaaloilla on kuitenkin velvollisuus (199) hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa, myös muissa tilanteissa kuin hätätilanteissa, potilaiden maksukyvystä ja/tai vakuutuksista riippumatta yksinomaan IRIS-sairaaloihin sovellettavien erityissääntöjen, nimittäin jäljempänä kuvattavien sairaaloiden ohjesääntöjen ja IRIS-verkoston strategisten suunnitelmien, mukaisesti. Kuten edellä (ks. johdanto-osan 24 kappale) on selitetty, CPAS-keskukset perustivat IRIS-sairaalat siinä tarkoituksessa, että CPAS-keskukset voisivat niiden avulla täyttää tehtävänsä antaa sosiaaliapua kaikille, jotka sitä tarvitsevat. CPAS-keskuksilla on velvollisuus antaa tällaista apua (sairaanhoito ja sosiaalis-lääketieteellinen hoito mukaan lukien) kaikille yksilöille ja perheille, jotka sitä tarvitsevat (200). CPAS-keskukset tarjoavat palvelunsa ilmaiseksi, ja keskukset perustettiin alun perin nimenomaan köyhien ja vähäosaisten auttamiseksi. Tältä osin IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 5 artiklassa todetaan seuraavaa:






  ”(1) | IRIS-kattoyhdistyksen toimivaltaa, IRIS-Achats-yhdistyksen [hankinnoista vastaava yhdistys] toimivaltaa ja minkään muiden sellaisten elinten toimivaltaa rajoittamatta, joita kattoyhdistys voi perustaa 8 päivänä heinäkuuta 1976 sosiaalisista toimintakeskuksista säädetyn orgaanisen lain 135 j §:n nojalla ja lakien ja asetusten mukaisesti, yhdistykselle annetaan mitä laajimmat toimivaltuudet sen sairaalatehtävän toteuttamiseen.Yhdistyksen tulee toteuttaa tätä tehtävää niin, että sen ensisijaisena pyrkimyksenä on tarjota laadukasta sairaanhoitoa mahdollisimman edullisesti kaikille heidän tulotasostaan, vakuutuskelpoisuudestaan, alkuperästään ja filosofisista vakaumuksistaan riippumatta, ja toissijaisesti yhdistys pyrkii saattamaan taloutensa kestävään tasapainoon”
   (201). |
| --- | --- | --- |

(175)

Yksityisistä sairaaloista poiketen IRIS-sairaaloilla on kuitenkin velvollisuus (199) hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa, myös muissa tilanteissa kuin hätätilanteissa, potilaiden maksukyvystä ja/tai vakuutuksista riippumatta yksinomaan IRIS-sairaaloihin sovellettavien erityissääntöjen, nimittäin jäljempänä kuvattavien sairaaloiden ohjesääntöjen ja IRIS-verkoston strategisten suunnitelmien, mukaisesti. Kuten edellä (ks. johdanto-osan 24 kappale) on selitetty, CPAS-keskukset perustivat IRIS-sairaalat siinä tarkoituksessa, että CPAS-keskukset voisivat niiden avulla täyttää tehtävänsä antaa sosiaaliapua kaikille, jotka sitä tarvitsevat. CPAS-keskuksilla on velvollisuus antaa tällaista apua (sairaanhoito ja sosiaalis-lääketieteellinen hoito mukaan lukien) kaikille yksilöille ja perheille, jotka sitä tarvitsevat (200). CPAS-keskukset tarjoavat palvelunsa ilmaiseksi, ja keskukset perustettiin alun perin nimenomaan köyhien ja vähäosaisten auttamiseksi. Tältä osin IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 5 artiklassa todetaan seuraavaa:

199

200

”(1)

sen sairaalatehtävän toteuttamiseen

Yhdistyksen tulee toteuttaa tätä tehtävää niin, että sen ensisijaisena pyrkimyksenä on tarjota laadukasta sairaanhoitoa mahdollisimman edullisesti kaikille heidän tulotasostaan, vakuutuskelpoisuudestaan, alkuperästään ja filosofisista vakaumuksistaan riippumatta, ja toissijaisesti yhdistys pyrkii saattamaan taloutensa kestävään tasapainoon”
   (201).

tarjota laadukasta sairaanhoitoa mahdollisimman edullisesti kaikille heidän tulotasostaan, vakuutuskelpoisuudestaan, alkuperästään ja filosofisista vakaumuksistaan riippumatta

201

| (176) | Vastaavasti IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisen suunnitelman johdannossa mainitaan seuraavaa:

  ”Täyttääkseen sosiaalisen tehtävänsä kaikkina hetkinä IRIS-verkoston julkiset sairaalat tarjoavat monia eri palveluita taaten jokaiselle laadukkaimman mahdollisen hoidon kaikkien yleisesti hyväksymillä taloudellisilla ehdoilla ja ovat kaikkien potilaiden käytettävissä riippumatta heidän tulotasostaan, vakuutuskelpoisuudestaan, alkuperästään ja ideologisista vakaumuksistaan”
   (202). |
| --- | --- |

(176)

Vastaavasti IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisen suunnitelman johdannossa mainitaan seuraavaa:

”Täyttääkseen sosiaalisen tehtävänsä kaikkina hetkinä IRIS-verkoston julkiset sairaalat tarjoavat monia eri palveluita taaten jokaiselle laadukkaimman mahdollisen hoidon kaikkien yleisesti hyväksymillä taloudellisilla ehdoilla ja ovat kaikkien potilaiden käytettävissä riippumatta heidän tulotasostaan, vakuutuskelpoisuudestaan, alkuperästään ja ideologisista vakaumuksistaan”
   (202).

taaten jokaiselle laadukkaimman mahdollisen hoidon kaikkien yleisesti hyväksymillä taloudellisilla ehdoilla

kaikkien potilaiden käytettävissä riippumatta heidän tulotasostaan, vakuutuskelpoisuudestaan,

202

| (177) | Johdanto jatkuu seuraavasti:

  ”IRIS-verkoston suunnitelman päätavoitteena on ylläpitää Brysselissä entistä vahvempaa julkista sairaalaverkostoa, joka on kaikkien potilaiden käytettävissä riippumatta heidän tulotasostaan, vakuutuskelpoisuudestaan, alkuperästään ja ideologisista ja filosofisista vakaumuksistaan”
   (203). |
| --- | --- |

(177)

Johdanto jatkuu seuraavasti:

”IRIS-verkoston suunnitelman päätavoitteena on ylläpitää Brysselissä entistä vahvempaa julkista sairaalaverkostoa, joka on kaikkien potilaiden käytettävissä riippumatta heidän tulotasostaan, vakuutuskelpoisuudestaan, alkuperästään ja ideologisista ja filosofisista vakaumuksistaan”
   (203).

päätavoitteena

kaikkien potilaiden käytettävissä riippumatta heidän tulotasostaan, vakuutuskelpoisuudestaan

203

| (178) | Tämän suunnitelman eräässä toisessa osassa todetaan, että IRIS-verkoston potilashoidon peruskirjassa taataan seuraavaa:

  ”
  pääsy kaikille potilaille riippumatta heidän alkuperästään, tulotasostaan, filosofisista ja ideologisista vakaumuksistaan tai heidän vakuutuskelpoisuudestaan
  ”
   (204). |
| --- | --- |

(178)

Tämän suunnitelman eräässä toisessa osassa todetaan, että IRIS-verkoston potilashoidon peruskirjassa taataan seuraavaa:

”
  pääsy kaikille potilaille riippumatta heidän alkuperästään, tulotasostaan, filosofisista ja ideologisista vakaumuksistaan tai heidän vakuutuskelpoisuudestaan
  ”
   (204).

pääsy kaikille potilaille riippumatta heidän

tulotasostaan

heidän vakuutuskelpoisuudestaan

204

| (179) | Lisäksi IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisessa suunnitelmassa on alaosio 2.5.4. nimeltään ”Prise en charge et traitement de toute personne se présentant dans un des hôpitaux du réseau iris”, joka sisältää seuraavat toteamukset:

  ”Julkisten sairaaloiden [toisin sanoen IRIS-sairaaloiden] perustarkoituksena on harjoittaa sosiaalilääketiedettä; tämä edellyttää niiltä sosiaalisten tehtävien vaatimusten täyttämistä – vaikka tätä tehtävää ei tunnusteta sairaala-alaa sääntelevässä lainsäädäntö- ja sääntelykehyksessä.
  Julkisten sairaaloiden tehtävänä on ottaa sisään ja hoitaa kaikki potilaat riippumatta heidän alkuperästään, olosuhteistaan, kulttuuristaan, vakaumuksistaan ja taudinkuvistaan. Näin ollen, koska sairaalamme ovat julkisia, niiden on noudatettava yleiskattavuuden, yhdenvertaisuuden, jatkuvuuden ja muutoksen periaatteita.






  1. | Yleiskattavuuden periaate edellyttää, että kaikki potilaat otetaan sairaalaan hoitoon, olivatpa he keitä tahansa. Sairaalan on näin ollen tarjottava mahdollisimman korkeatasoista hoitoa voidakseen vastata kaikkien potilaidensa tarpeisiin. |
| --- | --- | --- |

(179)

Lisäksi IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisessa suunnitelmassa on alaosio 2.5.4. nimeltään ”Prise en charge et traitement de toute personne se présentant dans un des hôpitaux du réseau iris”, joka sisältää seuraavat toteamukset:

”Julkisten sairaaloiden [toisin sanoen IRIS-sairaaloiden] perustarkoituksena on harjoittaa sosiaalilääketiedettä; tämä edellyttää niiltä sosiaalisten tehtävien vaatimusten täyttämistä – vaikka tätä tehtävää ei tunnusteta sairaala-alaa sääntelevässä lainsäädäntö- ja sääntelykehyksessä.

harjoittaa sosiaalilääketiedettä

vaikka tätä tehtävää ei tunnusteta sairaala-alaa sääntelevässä lainsäädäntö- ja sääntelykehyksessä

Julkisten sairaaloiden tehtävänä on ottaa sisään ja hoitaa kaikki potilaat riippumatta heidän alkuperästään, olosuhteistaan, kulttuuristaan, vakaumuksistaan ja taudinkuvistaan. Näin ollen, koska sairaalamme ovat julkisia, niiden on noudatettava yleiskattavuuden, yhdenvertaisuuden, jatkuvuuden ja muutoksen periaatteita.

ottaa sisään ja hoitaa kaikki potilaat

1.

Yleiskattavuuden periaate edellyttää, että kaikki potilaat otetaan sairaalaan hoitoon, olivatpa he keitä tahansa. Sairaalan on näin ollen tarjottava mahdollisimman korkeatasoista hoitoa voidakseen vastata kaikkien potilaidensa tarpeisiin.

Yleiskattavuuden periaate edellyttää, että kaikki potilaat otetaan sairaalaan hoitoon, olivatpa he keitä tahansa. Sairaalan on näin ollen tarjottava mahdollisimman korkeatasoista hoitoa voidakseen vastata kaikkien potilaidensa tarpeisiin.

| 2. | Yhdenvertaisuuden periaate, perustuslaillinen oikeus, edellyttää, että kaikki otetaan hoitoon ilman minkäänlaista syrjintää. [...]” (205) |
| --- | --- |

2.

Yhdenvertaisuuden periaate, perustuslaillinen oikeus, edellyttää, että kaikki otetaan hoitoon ilman minkäänlaista syrjintää. [...]” (205)

205

| (180) | Edellä esitetyn perusteella on selvää, että potilaiden maksukykyä ja vakuutuksia ei oteta huomioon, kun heidät otetaan IRIS-sairaaloihin sisään, joten pääsy terveydenhoitoon taataan kaikille, myös muissa kuin hätätilanteissa. IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisessa suunnitelmassa on myös useita elementtejä, joista käy ilmi IRIS-sairaaloissa tarjotun sairaalahoidon sosiaalinen luonne (esimerkiksi ”jatkaa sairaanhoidon tarjoamista markkinalogiikkaa noudattamatta” (206)) ja vahva halu tarjota laadukasta hoitoa Brysselin kaikille väestönosille, erityisesti kaikkein köyhimmille (207). |
| --- | --- |

(180)

Edellä esitetyn perusteella on selvää, että potilaiden maksukykyä ja vakuutuksia ei oteta huomioon, kun heidät otetaan IRIS-sairaaloihin sisään, joten pääsy terveydenhoitoon taataan kaikille, myös muissa kuin hätätilanteissa. IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisessa suunnitelmassa on myös useita elementtejä, joista käy ilmi IRIS-sairaaloissa tarjotun sairaalahoidon sosiaalinen luonne (esimerkiksi ”jatkaa sairaanhoidon tarjoamista markkinalogiikkaa noudattamatta” (206)) ja vahva halu tarjota laadukasta hoitoa Brysselin kaikille väestönosille, erityisesti kaikkein köyhimmille (207).

sairaanhoidon tarjoamista markkinalogiikkaa noudattamatta

206

207

| (181) | IRIS-verkoston vuosien 2002–2014 strategisessa suunnitelmassa toistetaan osa näistä keskeisistä periaatteista (kuten kaikkien potilaiden hoitoonpääsy, palveluiden saavutettavuuden parantaminen köyhän väestön keskuudessa) muun muassa lainaamalla IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 5 artiklaa (208) (ks. myös johdanto-osan 175 kappale) ja IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisen suunnitelman päätavoitetta (209) (ks. johdanto-osan 177 kappale) sekä viittaamalla IRIS-verkoston potilashoidon peruskirjaan (210) (ks. johdanto-osan 178 kappale) – näiden lisäksi strategisessa suunnitelmassa todetaan seuraavaa:

  ”Julkiset palvelut on määriteltävä kolmen perusperiaatteen, yleiskattavuuden, yhdenvertaisuuden ja jatkuvuuden, mukaisesti. IRIS-verkoston sairaalat, jotka noudattavat näitä kolmea periaatetta ja ovat asemaltaan julkisia sairaaloita, menettelevät toiminnassaan seuraavasti:






  — | sairaalat ottavat vastaan kaikki potilaat, olivatpa he keitä tahansa, |
| --- | --- | --- |

(181)

IRIS-verkoston vuosien 2002–2014 strategisessa suunnitelmassa toistetaan osa näistä keskeisistä periaatteista (kuten kaikkien potilaiden hoitoonpääsy, palveluiden saavutettavuuden parantaminen köyhän väestön keskuudessa) muun muassa lainaamalla IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 5 artiklaa (208) (ks. myös johdanto-osan 175 kappale) ja IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisen suunnitelman päätavoitetta (209) (ks. johdanto-osan 177 kappale) sekä viittaamalla IRIS-verkoston potilashoidon peruskirjaan (210) (ks. johdanto-osan 178 kappale) – näiden lisäksi strategisessa suunnitelmassa todetaan seuraavaa:

208

209

210

”Julkiset palvelut on määriteltävä kolmen perusperiaatteen, yleiskattavuuden, yhdenvertaisuuden ja jatkuvuuden, mukaisesti. IRIS-verkoston sairaalat, jotka noudattavat näitä kolmea periaatetta ja ovat asemaltaan julkisia sairaaloita, menettelevät toiminnassaan seuraavasti:

jotka noudattavat

ovat asemaltaan julkisia sairaaloita

—

sairaalat ottavat vastaan kaikki potilaat, olivatpa he keitä tahansa,

ottavat vastaan kaikki potilaat

| — | sairaalat hoitavat kaikkia potilaita ilman syrjintää, |
| --- | --- |

—

sairaalat hoitavat kaikkia potilaita ilman syrjintää,

hoitavat kaikkia potilaita

| — | sairaalat järjestävät potilaille suojaa ja antavat heille kaiken heidän tarvitsemansa hoidon
  ”
   (211). |
| --- | --- |

—

sairaalat järjestävät potilaille suojaa ja antavat heille kaiken heidän tarvitsemansa hoidon
  ”
   (211).

järjestävät potilaille suojaa

antavat heille kaiken heidän tarvitsemansa hoidon

211

| (182) | Edellä todetun perusteella komissio päättelee, että IRIS-sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa (eli sekä hätätilanteissa että muissa kuin hätätilanteissa), vaikka he eivät kykenisi tai eivät todennäköisesti pysty maksamaan hoidostaan ja/tai heillä ei ole vakuutusta. Tämä velvollisuus on asetettu ja annettu IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi IRIS-sairaaloiden edellä lainatuissa ohjesäännöissä ja IRIS-verkoston laatimissa strategisissa suunnitelmissa, jotka sitovat IRIS-sairaaloita ja perustuvat CPAS-lakiin kirjattuun sosiaaliavun antamisvelvollisuuteen (CPAS-keskukset ovat siirtäneet tämän velvollisuuden IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi näillä ohjesäännöillä ja strategisilla suunnitelmilla). |
| --- | --- |

(182)

Edellä todetun perusteella komissio päättelee, että IRIS-sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa (eli sekä hätätilanteissa että muissa kuin hätätilanteissa), vaikka he eivät kykenisi tai eivät todennäköisesti pysty maksamaan hoidostaan ja/tai heillä ei ole vakuutusta. Tämä velvollisuus on asetettu ja annettu IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi IRIS-sairaaloiden edellä lainatuissa ohjesäännöissä ja IRIS-verkoston laatimissa strategisissa suunnitelmissa, jotka sitovat IRIS-sairaaloita ja perustuvat CPAS-lakiin kirjattuun sosiaaliavun antamisvelvollisuuteen (CPAS-keskukset ovat siirtäneet tämän velvollisuuden IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi näillä ohjesäännöillä ja strategisilla suunnitelmilla).

Yleisen hoitovelvollisuuden käytännön vaikutus IRIS-sairaaloihin

Yleisen hoitovelvollisuuden käytännön vaikutus IRIS-sairaaloihin

| (183) | Komissio toteaa niin ikään, että edellä tehty päätelmä, nimittäin se, että IRIS-sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa (eli sekä hätätilanteissa että muissa kuin hätätilanteissa) potilaiden maksukyvystä riippumatta mutta että yksityisillä sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikki potilaat ainoastaan hätätilanteissa (eli kun tarvitaan välitöntä hoitoa henkeä uhkaavissa tilanteissa), käy ilmi myös IRIS-sairaaloissa ja Brysselin pääkaupunkialueen yksityisissä sairaaloissa hoidettujen potilaiden erilaisista profiileista ja asianomaisten sairaaloiden hinnoittelupolitiikasta. |
| --- | --- |

(183)

Komissio toteaa niin ikään, että edellä tehty päätelmä, nimittäin se, että IRIS-sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa (eli sekä hätätilanteissa että muissa kuin hätätilanteissa) potilaiden maksukyvystä riippumatta mutta että yksityisillä sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikki potilaat ainoastaan hätätilanteissa (eli kun tarvitaan välitöntä hoitoa henkeä uhkaavissa tilanteissa), käy ilmi myös IRIS-sairaaloissa ja Brysselin pääkaupunkialueen yksityisissä sairaaloissa hoidettujen potilaiden erilaisista profiileista ja asianomaisten sairaaloiden hinnoittelupolitiikasta.

| (184) | Ensinnäkin on todettava, että vuosien 2002–2014 strategisessa suunnitelmassa viitataan myös siihen, että sosioekonomisesti heikossa asemassa olevien potilaiden hoito tuottaa muita pienempiä tuloja (212) ja synnyttää muita suurempia kustannuksia (213) – tällaisia potilaita ovat merkittävä osa IRIS-sairaaloissa hoidetuista potilaista. Tässä yhteydessä on syytä mainita, että IRIS-sairaalat ovat sopineet lääkäreidensä kanssa siitä, että CPAS-keskusten potilailta ja pienituloisilta potilailta (jotka ovat oikeutettuja normaalia suurempaan INAMI-sairausvakuutuslaitoksen maksamaan korvaukseen) ei voida periä lisämaksuja (ks. taustatiedot johdanto-osan 46 kappaleen c kohdasta). Yhden hengen huoneisiin (vain tästä huonetyypistä voidaan periä lisämaksuja) sijoitettujen potilaiden osuus on paljon pienempi kuin Brysselin pääkaupunkialueella keskimäärin (214). Yhdeltä mutuelle-organisaatiolta (215) saatujen tietojen perusteella käy lisäksi ilmi, että silloin, kun IRIS-sairaalat perivät lisämaksuja, ne ovat paljon pienempiä kuin hallintoalueella keskimäärin (keskimäärin 25–67 prosenttia pienempiä). Vastaavasti Brysselin tiettyjen yksityisten sairaaloiden potilailtaan samana tarkastelukautena perimät hinnat olivat keskimäärin 180 prosenttia sosiaaliturvajärjestelmässä asetettuja hintoja korkeampia. |
| --- | --- |

(184)

Ensinnäkin on todettava, että vuosien 2002–2014 strategisessa suunnitelmassa viitataan myös siihen, että sosioekonomisesti heikossa asemassa olevien potilaiden hoito tuottaa muita pienempiä tuloja (212) ja synnyttää muita suurempia kustannuksia (213) – tällaisia potilaita ovat merkittävä osa IRIS-sairaaloissa hoidetuista potilaista. Tässä yhteydessä on syytä mainita, että IRIS-sairaalat ovat sopineet lääkäreidensä kanssa siitä, että CPAS-keskusten potilailta ja pienituloisilta potilailta (jotka ovat oikeutettuja normaalia suurempaan INAMI-sairausvakuutuslaitoksen maksamaan korvaukseen) ei voida periä lisämaksuja (ks. taustatiedot johdanto-osan 46 kappaleen c kohdasta). Yhden hengen huoneisiin (vain tästä huonetyypistä voidaan periä lisämaksuja) sijoitettujen potilaiden osuus on paljon pienempi kuin Brysselin pääkaupunkialueella keskimäärin (214). Yhdeltä mutuelle-organisaatiolta (215) saatujen tietojen perusteella käy lisäksi ilmi, että silloin, kun IRIS-sairaalat perivät lisämaksuja, ne ovat paljon pienempiä kuin hallintoalueella keskimäärin (keskimäärin 25–67 prosenttia pienempiä). Vastaavasti Brysselin tiettyjen yksityisten sairaaloiden potilailtaan samana tarkastelukautena perimät hinnat olivat keskimäärin 180 prosenttia sosiaaliturvajärjestelmässä asetettuja hintoja korkeampia.

212

213

214

215

| (185) | IRIS-sairaaloille on annettu yleinen hoitovelvollisuus sen varmistamiseksi, että potilaat, jotka eivät voi maksaa hoidostaan, joilla ei ole yksityistä vakuutusta ja joiden hoitoa ei makseta (tai maksetaan vain osittain) sosiaaliturvajärjestelmästä, saavat tarvitsemansa sairaanhoidon. Näiden potilaiden huomattavana alaryhmänä ovat edellä mainitut paperittomat muuttajat, sillä he eivät kuulu Belgian sosiaaliturvan piiriin eivätkä yleensä pysty maksamaan itse hoitoaan. Brysselin pääkaupunkialueella 85 prosentissa tällaisista tapauksista nämä muuttajat saavat kiireellistä sairaanhoitoa IRIS-sairaaloissa (ks. johdanto-osan 172 kappale), vaikka näissä sairaaloissa on ainoastaan 35 prosenttia hallintoalueen kaikista sairaalapaikoista. Toinen tilannetta hyvin kuvaava indikaattori on liittovaltion terveysministeriön asteikko (216), jossa kaikki Belgian sairaalat on asetettu järjestykseen niiden potilaiden sosioekonomisen profiilin perusteella (ks. alla oleva taulukko 1 ja edellä oleva johdanto-osan 40 kappale). Sijoitus tällä asteikolla kertoo muun muassa siitä, miten paljon sairaalalla on potilaita, jotka eivät voi maksaa hoidostaan, jotka eivät kuulu sosiaaliturvan piiriin ja joiden hoitokustannukset CPAS-keskukset (217) voivat korvata (ks. myös johdanto-osan 187–188 kappale) (218). Vuosina 2007–2013 tämän asteikon kaikki kolme ylintä sijaa kuuluivat kaikista Belgian sairaaloista IRIS-sairaaloille (poikkeuksia olivat Institut Bordet ja HUDERF, jotka ovat erikoissairaaloita). Samalla ajanjaksolla Brysselin yksityisiä sairaaloita ei sen sijaan löydy edes 20 ylimmältä sijalta, mikä viittaa siihen, että niissä potilaiden keskimääräinen sosioekonominen profiili on paljon parempi kuin IRIS-sairaaloissa. Vaikka tämän asteikon laadinnassa käytetään muitakin kuin maksukyvyttömiin taikka vakuuttamattomiin potilaisiin liittyviä kriteereitä, se asettaa kuitenkin taas kyseenalaiseksi kantelijoiden väitteen siitä, että Brysselin yksityisillä sairaaloilla olisi velvollisuus hoitaa kaikkia potilaita kaikissa olosuhteissa, ja antaa lisänäyttöä siitä, että todellisuudessa ainoastaan IRIS-sairaaloilla on tällainen velvollisuus. Jos Brysselin yksityisiä sairaaloita koskisi tällainen velvollisuus, niiden odottaisi sijoittuvan luokituksessa ylemmäs.

  Taulukko 1


  Liittovaltion terveysministeriön laatima asteikko, jossa sairaalat asetetaan järjestykseen niiden potilaiden sosioekonomisen profiilin perusteella (*= IRIS-sairaala, += yksityinen brysseliläinen sairaala) | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| CHU Saint-Pierre* | 1. | 1. | 1. | 1. | 1. | 1. | 1. |
| CHU Brugmann* | 2. | 2. | 2. | 2. | 2. | 2. | 2. |
| Hôpitaux IRIS Sud* | 5. | 3. | 3. | 3. | 3. | 3. | 3. |
| HUDERF* | 62. | 4. | 4. | 6. | Ei tietoa | 5. | Ei tietoa |
| Institut Bordet* | 23. | 16. | 31. | 34. | Ei tietoa | 18. | 35. |
| Clin. Ste Anne St Remi+ | 52. | 42. | 52. | 62. | 40. | 32. | 28. |
| Clinique Saint Jean+ | 25. | 21. | 44. | 59. | 39. | 27. | Ei tietoa |
| Cliniques de l'Europe+ | 64. | 24. | 90. | 93. | 61. | 63. | 62. |
| CHIR Edith Cavell+ | 110. | 103. | 108. | 105. | Ei tietoa | 105. | 103. |
| Clinique Univ. Erasme+ | 49. | 41. | 48. | 58. | 51. | 41. | 36. |
| Clinique Univ. St Luc+ | 93. | 67. | 95. | 94. | 76. | Ei tietoa | Ei tietoa |
| UZ Brussel+ | 80. | 74. | 91. | 97. | 78. | Ei tietoa | Ei tietoa |

(185)

IRIS-sairaaloille on annettu yleinen hoitovelvollisuus sen varmistamiseksi, että potilaat, jotka eivät voi maksaa hoidostaan, joilla ei ole yksityistä vakuutusta ja joiden hoitoa ei makseta (tai maksetaan vain osittain) sosiaaliturvajärjestelmästä, saavat tarvitsemansa sairaanhoidon. Näiden potilaiden huomattavana alaryhmänä ovat edellä mainitut paperittomat muuttajat, sillä he eivät kuulu Belgian sosiaaliturvan piiriin eivätkä yleensä pysty maksamaan itse hoitoaan. Brysselin pääkaupunkialueella 85 prosentissa tällaisista tapauksista nämä muuttajat saavat kiireellistä sairaanhoitoa IRIS-sairaaloissa (ks. johdanto-osan 172 kappale), vaikka näissä sairaaloissa on ainoastaan 35 prosenttia hallintoalueen kaikista sairaalapaikoista. Toinen tilannetta hyvin kuvaava indikaattori on liittovaltion terveysministeriön asteikko (216), jossa kaikki Belgian sairaalat on asetettu järjestykseen niiden potilaiden sosioekonomisen profiilin perusteella (ks. alla oleva taulukko 1 ja edellä oleva johdanto-osan 40 kappale). Sijoitus tällä asteikolla kertoo muun muassa siitä, miten paljon sairaalalla on potilaita, jotka eivät voi maksaa hoidostaan, jotka eivät kuulu sosiaaliturvan piiriin ja joiden hoitokustannukset CPAS-keskukset (217) voivat korvata (ks. myös johdanto-osan 187–188 kappale) (218). Vuosina 2007–2013 tämän asteikon kaikki kolme ylintä sijaa kuuluivat kaikista Belgian sairaaloista IRIS-sairaaloille (poikkeuksia olivat Institut Bordet ja HUDERF, jotka ovat erikoissairaaloita). Samalla ajanjaksolla Brysselin yksityisiä sairaaloita ei sen sijaan löydy edes 20 ylimmältä sijalta, mikä viittaa siihen, että niissä potilaiden keskimääräinen sosioekonominen profiili on paljon parempi kuin IRIS-sairaaloissa. Vaikka tämän asteikon laadinnassa käytetään muitakin kuin maksukyvyttömiin taikka vakuuttamattomiin potilaisiin liittyviä kriteereitä, se asettaa kuitenkin taas kyseenalaiseksi kantelijoiden väitteen siitä, että Brysselin yksityisillä sairaaloilla olisi velvollisuus hoitaa kaikkia potilaita kaikissa olosuhteissa, ja antaa lisänäyttöä siitä, että todellisuudessa ainoastaan IRIS-sairaaloilla on tällainen velvollisuus. Jos Brysselin yksityisiä sairaaloita koskisi tällainen velvollisuus, niiden odottaisi sijoittuvan luokituksessa ylemmäs.

216

217

218

Taulukko 1

Taulukko 1

Liittovaltion terveysministeriön laatima asteikko, jossa sairaalat asetetaan järjestykseen niiden potilaiden sosioekonomisen profiilin perusteella (*= IRIS-sairaala, += yksityinen brysseliläinen sairaala)

Liittovaltion terveysministeriön laatima asteikko, jossa sairaalat asetetaan järjestykseen niiden potilaiden sosioekonomisen profiilin perusteella (*=

+=

2007

2008

2009

2010

2011

2012

2013

CHU Saint-Pierre*

*

1.

1.

1.

1.

1.

1.

1.

CHU Brugmann*

*

2.

2.

2.

2.

2.

2.

2.

Hôpitaux IRIS Sud*

*

5.

3.

3.

3.

3.

3.

3.

HUDERF*

*

62.

4.

4.

6.

Ei tietoa

5.

Ei tietoa

Institut Bordet*

*

23.

16.

31.

34.

Ei tietoa

18.

35.

Clin. Ste Anne St Remi+

+

52.

42.

52.

62.

40.

32.

28.

Clinique Saint Jean+

+

25.

21.

44.

59.

39.

27.

Ei tietoa

Cliniques de l'Europe+

+

64.

24.

90.

93.

61.

63.

62.

CHIR Edith Cavell+

+

110.

103.

108.

105.

Ei tietoa

105.

103.

Clinique Univ. Erasme+

+

49.

41.

48.

58.

51.

41.

36.

Clinique Univ. St Luc+

+

93.

67.

95.

94.

76.

Ei tietoa

Ei tietoa

UZ Brussel+

+

80.

74.

91.

97.

78.

Ei tietoa

Ei tietoa

| (186) | Kantelijoiden tekemä viittaus Mutualités Chrétiennes -järjestön helmikuussa 2004 ilmestyneeseen julkaisuun (ks. johdanto-osan 72 kappale), jossa tarkastellaan ainoastaan vuotta 2001 ja jonka perusteella näyttäisi siltä, että yksityiset sairaalat hoitavat yli 60 prosenttia ”sosiaalisista potilaista” Brysselin pääkaupunkialueella, on asetettava oikeaan yhteyteen. Ilmaisusta ”sosiaaliset potilaat” voi saada sen kuvan, että kyse on potilaista, jotka eivät voi maksaa hoidostaan ja jotka kaikki kuuluisivat näin ollen yleisen hoitovelvollisuuden piiriin. Näin ei kuitenkaan ole seuraavista syistä:






  — | Ennen kaikkea julkaisun määritelmään ”sosiaalisista potilaista”
   (219) lasketaan kuuluvaksi vain henkilöt, jotka kuuluvat Belgian sosiaaliturvan piiriin (220), eikä määritelmä näin ollen sisällä potilaita, jotka eivät voi maksaa hoidostaan ja jotka ovat sosiaaliturvan ulkopuolella. Yleinen hoitovelvollisuus on kuitenkin olennainen nimenomaan jälkimmäisen potilasryhmän kannalta, ja tästä potilasryhmästä aiheutuu myös IRIS-sairaaloiden huomattavin taloudellinen rasitus (ks. myös johdanto-osan 187–188 kappale). Julkaisussa käytetyn laaja-alaisen määritelmän perusteella noin 20 prosenttia yksityisiin sairaaloihin sisäänotetuista potilaista (ja vastaavasti 26 prosenttia julkisiin sairaaloihin otetuista potilaista) Brysselin alueella olisi katsottava ”sosiaalisiksi potilaiksi”, ja yksityiset sairaalat olisivat hoitaneet likimain 66 prosenttia kaikista näistä potilaista vuonna 2001. |
| --- | --- | --- |

(186)

Kantelijoiden tekemä viittaus Mutualités Chrétiennes -järjestön helmikuussa 2004 ilmestyneeseen julkaisuun (ks. johdanto-osan 72 kappale), jossa tarkastellaan ainoastaan vuotta 2001 ja jonka perusteella näyttäisi siltä, että yksityiset sairaalat hoitavat yli 60 prosenttia ”sosiaalisista potilaista” Brysselin pääkaupunkialueella, on asetettava oikeaan yhteyteen. Ilmaisusta ”sosiaaliset potilaat” voi saada sen kuvan, että kyse on potilaista, jotka eivät voi maksaa hoidostaan ja jotka kaikki kuuluisivat näin ollen yleisen hoitovelvollisuuden piiriin. Näin ei kuitenkaan ole seuraavista syistä:

—

Ennen kaikkea julkaisun määritelmään ”sosiaalisista potilaista”
   (219) lasketaan kuuluvaksi vain henkilöt, jotka kuuluvat Belgian sosiaaliturvan piiriin (220), eikä määritelmä näin ollen sisällä potilaita, jotka eivät voi maksaa hoidostaan ja jotka ovat sosiaaliturvan ulkopuolella. Yleinen hoitovelvollisuus on kuitenkin olennainen nimenomaan jälkimmäisen potilasryhmän kannalta, ja tästä potilasryhmästä aiheutuu myös IRIS-sairaaloiden huomattavin taloudellinen rasitus (ks. myös johdanto-osan 187–188 kappale). Julkaisussa käytetyn laaja-alaisen määritelmän perusteella noin 20 prosenttia yksityisiin sairaaloihin sisäänotetuista potilaista (ja vastaavasti 26 prosenttia julkisiin sairaaloihin otetuista potilaista) Brysselin alueella olisi katsottava ”sosiaalisiksi potilaiksi”, ja yksityiset sairaalat olisivat hoitaneet likimain 66 prosenttia kaikista näistä potilaista vuonna 2001.

219

220

| — | Toiseksi niin ikään ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa olevat potilaat”
   (221), jotka tässä julkaisussa määritellään ”sosiaalisten potilaiden” alaryhmäksi, kuuluvat sosiaaliturvan piiriin, eikä ole mitään syytä olettaa, että he eivät kykenisi maksamaan hoidosta omavastuuosuuttaan. Voidaan kuitenkin väittää, että tällaisten ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa olevien potilaiden” tapauksessa saattaa olla todennäköisempää, että potilaat eivät kykene maksamaan sairaalalle omavastuuosuuttaan. Julkaisun tietojen mukaan julkiset sairaalat hoitavat ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa olevista potilaista” noin 48 prosenttia, kun taas Brysselin yksityiset sairaalat hoitavat heistä 52 prosenttia. Julkiset sairaalat hoitavat kuitenkin tällaisista potilaista suhteessa paljon suuremman osuuden kuin niiden markkinaosuuden (sairaalapaikkojen ja sisäänotettujen potilaiden määrän) perusteella voitaisiin odottaa. Julkisiin sairaaloihin sisäänotetuista potilaista 9,5 prosenttia olisi tällöin ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa olevia potilaita”, kun vastaava luku yksityisillä sairaaloilla olisi vain 4,1 prosenttia. |
| --- | --- |

—

Toiseksi niin ikään ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa olevat potilaat”
   (221), jotka tässä julkaisussa määritellään ”sosiaalisten potilaiden” alaryhmäksi, kuuluvat sosiaaliturvan piiriin, eikä ole mitään syytä olettaa, että he eivät kykenisi maksamaan hoidosta omavastuuosuuttaan. Voidaan kuitenkin väittää, että tällaisten ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa olevien potilaiden” tapauksessa saattaa olla todennäköisempää, että potilaat eivät kykene maksamaan sairaalalle omavastuuosuuttaan. Julkaisun tietojen mukaan julkiset sairaalat hoitavat ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa olevista potilaista” noin 48 prosenttia, kun taas Brysselin yksityiset sairaalat hoitavat heistä 52 prosenttia. Julkiset sairaalat hoitavat kuitenkin tällaisista potilaista suhteessa paljon suuremman osuuden kuin niiden markkinaosuuden (sairaalapaikkojen ja sisäänotettujen potilaiden määrän) perusteella voitaisiin odottaa. Julkisiin sairaaloihin sisäänotetuista potilaista 9,5 prosenttia olisi tällöin ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa olevia potilaita”, kun vastaava luku yksityisillä sairaaloilla olisi vain 4,1 prosenttia.

221

| — | Kolmanneksi havainto, jonka mukaan Brysselin yksityiset sairaalat olisivat vuonna 2001 hoitaneet 52 prosenttia ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa olevista potilaista” (ja vastaavasti 66 prosenttia ”sosiaalisista potilaista”), ei kuitenkaan millään tavoin muuta päätelmää, jonka mukaan ainoastaan IRIS-sairaaloilla on yleinen hoitovelvollisuus. Koska yksityisillä sairaaloilla ei ole mitään oikeudellista velvollisuutta hoitaa kaikkia potilaita heidän maksukyvystään ja vakuutuksistaan riippumatta, yksityisten sairaaloiden mahdollisesti tekemät päätökset antaa hoitoa ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa oleville” tai ”sosiaalisille” potilaille muissa kuin hätätilanteissa olisivat täysin vapaaehtoisia ja voitaisiin kumota milloin tahansa. Lisäksi on huomattava, että kaikkein haavoittuvimmassa asemassa oleva potilasryhmä, toisin sanoen potilaat, jotka eivät kuulu sosiaaliturvan piiriin ja joilla ei ole mitään muitakaan vakuutuksia, ei sisälly julkaisun tilastoihin. Tämä selittää myös sen, miksi julkaisun vuotta 2001 kuvaavat luvut ja liittovaltion terveysministeriön asteikon (ks. johdanto-osan 185 kappale) tiedot vuosilta 2007–2013 ovat ilmeisen erilaiset. Ministeriön asteikossa otetaan huomioon niiden potilaiden osuus, jotka eivät kuulu sosiaaliturvan piiriin, kun taas julkaisun tilastoissa huomioidaan vain sosiaaliturvan piiriin kuuluvat potilaat. |
| --- | --- |

—

Kolmanneksi havainto, jonka mukaan Brysselin yksityiset sairaalat olisivat vuonna 2001 hoitaneet 52 prosenttia ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa olevista potilaista” (ja vastaavasti 66 prosenttia ”sosiaalisista potilaista”), ei kuitenkaan millään tavoin muuta päätelmää, jonka mukaan ainoastaan IRIS-sairaaloilla on yleinen hoitovelvollisuus. Koska yksityisillä sairaaloilla ei ole mitään oikeudellista velvollisuutta hoitaa kaikkia potilaita heidän maksukyvystään ja vakuutuksistaan riippumatta, yksityisten sairaaloiden mahdollisesti tekemät päätökset antaa hoitoa ”epävarmassa taloudellisessa tilanteessa oleville” tai ”sosiaalisille” potilaille muissa kuin hätätilanteissa olisivat täysin vapaaehtoisia ja voitaisiin kumota milloin tahansa. Lisäksi on huomattava, että kaikkein haavoittuvimmassa asemassa oleva potilasryhmä, toisin sanoen potilaat, jotka eivät kuulu sosiaaliturvan piiriin ja joilla ei ole mitään muitakaan vakuutuksia, ei sisälly julkaisun tilastoihin. Tämä selittää myös sen, miksi julkaisun vuotta 2001 kuvaavat luvut ja liittovaltion terveysministeriön asteikon (ks. johdanto-osan 185 kappale) tiedot vuosilta 2007–2013 ovat ilmeisen erilaiset. Ministeriön asteikossa otetaan huomioon niiden potilaiden osuus, jotka eivät kuulu sosiaaliturvan piiriin, kun taas julkaisun tilastoissa huomioidaan vain sosiaaliturvan piiriin kuuluvat potilaat.

Kaikista edellä mainituista syistä komissio katsoo, että Mutualités Chrétiennes -järjestön julkaisua ja sen sisältämiä vuotta 2001 kuvaavia tilastoja ei voida pitää näyttönä siitä, että IRIS-sairaaloilla ei olisi yleistä hoitovelvollisuutta tai että Brysselin yksityisillä sairaaloilla olisi vastaava velvollisuus.

| (187) | IRIS-sairaaloille annetulla yleisellä hoitovelvollisuudella varmistetaan, että muiden muassa syvissä talousvaikeuksissa olevat potilaat, poliittiset pakolaiset ja laittomat maahanmuuttajat saavat hoitoa kaikissa olosuhteissa. Mikäli tällaiset potilaat eivät kykene maksamaan hoitoaan ja heillä ei ole vakuutusta (sosiaaliturvaa tai yksityistä sairausvakuutusta), CPAS-keskukset kattavat näiden potilaiden kustannukset vain, jos tietyt edellytykset täyttyvät. Tällaisiin korvauksiin sovellettavien sääntöjen vahvistamiseksi IRIS-sairaalat ja 17 Brysselin pääkaupunkialueen 19 CPAS-keskuksesta on tehnyt niin sanottuja monenkeskisiä sosiaalihuollon kotipaikkaa (domicile de secours) koskevia sopimuksia. Kun kyse on kiireettömästä hoidosta, CPAS-keskukset ohjaavat potilaat IRIS-sairaaloihin ja antavat heidän mukaansa kirjallisen sitoumuksen (niin sanottu réquisitoire) siitä, että CPAS-keskus tulee kattamaan potilaan hoitokustannukset. Jos potilaat esittävät tämän asiakirjan (réquisitoire), IRIS-sairaalat lähettävät laskun suoraan CPAS-keskuksille. Kiireellisissä tapauksissa tätä menettelyä ei tietenkään voida noudattaa. Sen sijaan CPAS-keskus korvaa kustannukset, jos seuraavat ehdot täyttyvät: i) keskukselle voidaan esittää lääkärintodistus, joka vahvistaa henkilön kiireellisen sairaalan ottamisen tai välittömän hoidon tarpeen, ja ii) CPAS-keskus voi vahvistaa sairaalan sosiaalista selvitystä varten keräämien tietojen pohjalta, että henkilö on vähävarainen. Vaadittujen tietojen keruu on IRIS-sairaaloiden sosiaalipalveluista vastaavien osastojen keskeinen tehtävä (ks. myös johdanto-osan 210–211 kappale) (222). |
| --- | --- |

(187)

IRIS-sairaaloille annetulla yleisellä hoitovelvollisuudella varmistetaan, että muiden muassa syvissä talousvaikeuksissa olevat potilaat, poliittiset pakolaiset ja laittomat maahanmuuttajat saavat hoitoa kaikissa olosuhteissa. Mikäli tällaiset potilaat eivät kykene maksamaan hoitoaan ja heillä ei ole vakuutusta (sosiaaliturvaa tai yksityistä sairausvakuutusta), CPAS-keskukset kattavat näiden potilaiden kustannukset vain, jos tietyt edellytykset täyttyvät. Tällaisiin korvauksiin sovellettavien sääntöjen vahvistamiseksi IRIS-sairaalat ja 17 Brysselin pääkaupunkialueen 19 CPAS-keskuksesta on tehnyt niin sanottuja monenkeskisiä sosiaalihuollon kotipaikkaa (domicile de secours) koskevia sopimuksia. Kun kyse on kiireettömästä hoidosta, CPAS-keskukset ohjaavat potilaat IRIS-sairaaloihin ja antavat heidän mukaansa kirjallisen sitoumuksen (niin sanottu réquisitoire) siitä, että CPAS-keskus tulee kattamaan potilaan hoitokustannukset. Jos potilaat esittävät tämän asiakirjan (réquisitoire), IRIS-sairaalat lähettävät laskun suoraan CPAS-keskuksille. Kiireellisissä tapauksissa tätä menettelyä ei tietenkään voida noudattaa. Sen sijaan CPAS-keskus korvaa kustannukset, jos seuraavat ehdot täyttyvät: i) keskukselle voidaan esittää lääkärintodistus, joka vahvistaa henkilön kiireellisen sairaalan ottamisen tai välittömän hoidon tarpeen, ja ii) CPAS-keskus voi vahvistaa sairaalan sosiaalista selvitystä varten keräämien tietojen pohjalta, että henkilö on vähävarainen. Vaadittujen tietojen keruu on IRIS-sairaaloiden sosiaalipalveluista vastaavien osastojen keskeinen tehtävä (ks. myös johdanto-osan 210–211 kappale) (222).

222

| (188) | Jos edellä mainitut edellytykset täyttyvät (réquisitoire kiireettömän hoidon osalta ja lääkärintodistus ja sosiaalinen selvitys kiireellisen hoidon osalta), CPAS-keskukset korvaavat IRIS-sairaaloille niiden potilaiden hoitokustannukset, jotka eivät voi maksaa hoitoaan ja joilla ei ole vakuutusta. Tämä ei kuitenkaan vapauta IRIS-sairaaloita kokonaan yleisen hoitovelvollisuuden synnyttämästä rasituksesta. Saadakseen CPAS-keskuksilta korvauksia IRIS-sairaaloiden on kerättävä tiedot sosiaalisia selvityksiä varten (vuonna 2012 ne keräsivät tiedot 25 749 tapauksesta). Tämä on yksi syy siihen, miksi IRIS-sairaalat työllistävät yli kaksi kertaa enemmän sosiaalityöntekijöitä kuin esimerkiksi yliopistolliset sairaalat (ks. johdanto-osan 213 kappale). CPAS-keskukset eivät kuitenkaan maksa korvauksia niistä kustannuksista, joita IRIS-sairaaloille aiheutuu tietojen keräämisestä sosiaalisiin selvityksiin (223). Lisäksi CPAS-keskusten maksusuorituksissa on pidempiä viiveitä (toisinaan yli vuoden viiveitä) kuin mutuelle-järjestöillä ja vakuutusyhtiöillä (molemmat maksavat korvaukset 1–2 kuukauden kuluessa laskun saamisesta). Näin ollen IRIS-sairaalat joutuvat ennakkorahoittamaan näitä kustannuksia pidemmälle ajalle kuin ”tavallisten” potilaiden tapauksessa. Brysselin CPAS-keskukset olivat 31 päivänä joulukuuta 2010 IRIS-sairaaloille velkaa noin 35 miljoonaa euroa (josta noin 71 prosenttia koski vuoden 2010 laskuja, 12 prosenttia vuoden 2009 laskuja ja suunnilleen 13 prosenttia näitä edeltävien vuosien laskuja). IRIS-sairaalat arvioivat, että 2 prosentin vuotuisella nimelliskorolla pitkien maksuviiveiden kustannukset nousivat arviointihetkellä noin 700 000 euroon (224). Lisäksi on niin, että kaikki ne henkilöt, joilla ilmenee vaikeuksia hoitolaskujen maksamisessa, eivät ole oikeutettuja saamaan tukea CPAS-keskuksilta (225). Koska IRIS-sairaaloita sitoo yleinen hoitovelvollisuus, ne hoitavat kuitenkin myös ne potilaat, joista niillä ei ole CPAS-keskuksen sitoumusta maksaa kustannukset. Tällaisissa tilanteissa IRIS-sairaalat lähettävät laskun potilaille, jotka eivät aina pysty sitä maksamaan. Tämän seurauksena IRIS-sairaaloilla on paljon enemmän saatavia, joita ei voida periä takaisin, kuin Belgian muilla julkisilla sairaaloilla ja yksityisillä sairaaloilla (226). IRIS-sairaalat arvioivat, että vuonna 2010 niiden poistettujen saatavien määrä ylitti Belgian julkisten sairaaloiden keskiarvon noin [...] miljoonalla eurolla. |
| --- | --- |

(188)

Jos edellä mainitut edellytykset täyttyvät (réquisitoire kiireettömän hoidon osalta ja lääkärintodistus ja sosiaalinen selvitys kiireellisen hoidon osalta), CPAS-keskukset korvaavat IRIS-sairaaloille niiden potilaiden hoitokustannukset, jotka eivät voi maksaa hoitoaan ja joilla ei ole vakuutusta. Tämä ei kuitenkaan vapauta IRIS-sairaaloita kokonaan yleisen hoitovelvollisuuden synnyttämästä rasituksesta. Saadakseen CPAS-keskuksilta korvauksia IRIS-sairaaloiden on kerättävä tiedot sosiaalisia selvityksiä varten (vuonna 2012 ne keräsivät tiedot 25 749 tapauksesta). Tämä on yksi syy siihen, miksi IRIS-sairaalat työllistävät yli kaksi kertaa enemmän sosiaalityöntekijöitä kuin esimerkiksi yliopistolliset sairaalat (ks. johdanto-osan 213 kappale). CPAS-keskukset eivät kuitenkaan maksa korvauksia niistä kustannuksista, joita IRIS-sairaaloille aiheutuu tietojen keräämisestä sosiaalisiin selvityksiin (223). Lisäksi CPAS-keskusten maksusuorituksissa on pidempiä viiveitä (toisinaan yli vuoden viiveitä) kuin mutuelle-järjestöillä ja vakuutusyhtiöillä (molemmat maksavat korvaukset 1–2 kuukauden kuluessa laskun saamisesta). Näin ollen IRIS-sairaalat joutuvat ennakkorahoittamaan näitä kustannuksia pidemmälle ajalle kuin ”tavallisten” potilaiden tapauksessa. Brysselin CPAS-keskukset olivat 31 päivänä joulukuuta 2010 IRIS-sairaaloille velkaa noin 35 miljoonaa euroa (josta noin 71 prosenttia koski vuoden 2010 laskuja, 12 prosenttia vuoden 2009 laskuja ja suunnilleen 13 prosenttia näitä edeltävien vuosien laskuja). IRIS-sairaalat arvioivat, että 2 prosentin vuotuisella nimelliskorolla pitkien maksuviiveiden kustannukset nousivat arviointihetkellä noin 700 000 euroon (224). Lisäksi on niin, että kaikki ne henkilöt, joilla ilmenee vaikeuksia hoitolaskujen maksamisessa, eivät ole oikeutettuja saamaan tukea CPAS-keskuksilta (225). Koska IRIS-sairaaloita sitoo yleinen hoitovelvollisuus, ne hoitavat kuitenkin myös ne potilaat, joista niillä ei ole CPAS-keskuksen sitoumusta maksaa kustannukset. Tällaisissa tilanteissa IRIS-sairaalat lähettävät laskun potilaille, jotka eivät aina pysty sitä maksamaan. Tämän seurauksena IRIS-sairaaloilla on paljon enemmän saatavia, joita ei voida periä takaisin, kuin Belgian muilla julkisilla sairaaloilla ja yksityisillä sairaaloilla (226). IRIS-sairaalat arvioivat, että vuonna 2010 niiden poistettujen saatavien määrä ylitti Belgian julkisten sairaaloiden keskiarvon noin [...] miljoonalla eurolla.

223

224

225

226

| (189) | Tämän lisäksi on tärkeää asettaa oikeaan yhteyteen BMF-rahoitusbudjetin B8-osasta annettava rahoitus, jota myönnetään sairaaloille, joiden potilaiden sosioekonominen profiili on matala. Tämän rajoitetun liittovaltiollisen rahoituksen tarkoituksena on korvata osa ”sosiaalisiin potilaisiin” liittyvistä kustannuksista (esimerkiksi kustannukset, jotka aiheutuvat siitä, että tällaiset potilaat viipyvät sairaalassa keskimäärin muita potilaita pidempään), mutta se ei ole korvausta yleisen hoitovelvollisuuden täyttämisestä. B8-osasta annettava rahoitus ei korvaa sosiaalisten potilaiden hoidosta sairaaloille koituvia todellisia kustannuksia (kuten sosiaalisten potilaiden maksamattomia laskuja tai ylimääräisten sosiaalityöntekijöiden tarvetta). Sen sijaan sairaaloille jaetaan kiinteämääräinen budjetti (koko Belgian alueella budjetti on suunnilleen 25 miljoonaa euroa vuodessa) sen mukaan, miten sairaalan potilaiden sosioekonominen profiili sijoittuu suhteessa muihin sairaaloihin (ks. johdanto-osan 185 kappale). Koska kyseisen sijoitusasteikon kolme ylintä sijaa ovat IRIS-sairaaloilla, nämä sairaalat saavat myös enemmän B8-osan rahoitusta kuin asteikossa alemmas sijoittuneet sairaalat (kuten Brysselin yksityiset sairaalat). Syy siihen, miksi sekä julkiset että yksityiset sairaalat voivat periaatteessa saada tätä rahoitusta, on se, että vaikka sairaaloilla ei olisi samanlaista yleistä hoitovelvollisuutta kuin IRIS-sairaaloilla, ne voivat silti vapaasti hoitaa sosiaalisia potilaita. Sairaalat saattavat menetellä näin, sillä eivät kaikki sosiaaliset potilaat ole maksukyvyttömiä tai vakuuttamattomia. Sosiaaliturvan piiriin kuuluviin sosiaalisiin potilaisiin sovelletaan itse asiassa usein alempia hintoja, ja INAMI maksaa hoidosta tavallista suuremman osuuden, mikä pienentää sairaalan taloudellista riskiä. Lisäksi on huomattava, että Belgian jokainen CPAS-keskus ei ole päättänyt perustaa omaa sairaalaa. Näin ollen CPAS-keskukset saattavat turvautua yksityisiin sairaaloihin täyttääkseen sosiaaliavun antamisvelvoitteensa. Tällaisissa tilanteissa yksityinen sairaala hoitaisi luonnollisesti suuren määrän sosiaalisia potilaita ja voisi myös saada BMF-rahastosta maksettavaa B8-osan rahoitusta. Brysselin pääkaupunkialueella CPAS-keskukset voivat kuitenkin hyödyntää julkisia IRIS-sairaaloita, mikä selittää sen, että Brysselin yksityisissä sairaaloissa potilaiden keskimääräinen sosioekonominen profiili on johdanto-osan 185 kappaleen asteikossa paljon korkeampi kuin IRIS-sairaaloissa. Kaikista näistä syistä BMF-rahoitusbudjetin B8-osan rahoitusta ei voida tulkita osoitukseksi siitä, että kaikilla Belgian sairaaloilla olisi yleinen hoitovelvollisuus. |
| --- | --- |

(189)

Tämän lisäksi on tärkeää asettaa oikeaan yhteyteen BMF-rahoitusbudjetin B8-osasta annettava rahoitus, jota myönnetään sairaaloille, joiden potilaiden sosioekonominen profiili on matala. Tämän rajoitetun liittovaltiollisen rahoituksen tarkoituksena on korvata osa ”sosiaalisiin potilaisiin” liittyvistä kustannuksista (esimerkiksi kustannukset, jotka aiheutuvat siitä, että tällaiset potilaat viipyvät sairaalassa keskimäärin muita potilaita pidempään), mutta se ei ole korvausta yleisen hoitovelvollisuuden täyttämisestä. B8-osasta annettava rahoitus ei korvaa sosiaalisten potilaiden hoidosta sairaaloille koituvia todellisia kustannuksia (kuten sosiaalisten potilaiden maksamattomia laskuja tai ylimääräisten sosiaalityöntekijöiden tarvetta). Sen sijaan sairaaloille jaetaan kiinteämääräinen budjetti (koko Belgian alueella budjetti on suunnilleen 25 miljoonaa euroa vuodessa) sen mukaan, miten sairaalan potilaiden sosioekonominen profiili sijoittuu suhteessa muihin sairaaloihin (ks. johdanto-osan 185 kappale). Koska kyseisen sijoitusasteikon kolme ylintä sijaa ovat IRIS-sairaaloilla, nämä sairaalat saavat myös enemmän B8-osan rahoitusta kuin asteikossa alemmas sijoittuneet sairaalat (kuten Brysselin yksityiset sairaalat). Syy siihen, miksi sekä julkiset että yksityiset sairaalat voivat periaatteessa saada tätä rahoitusta, on se, että vaikka sairaaloilla ei olisi samanlaista yleistä hoitovelvollisuutta kuin IRIS-sairaaloilla, ne voivat silti vapaasti hoitaa sosiaalisia potilaita. Sairaalat saattavat menetellä näin, sillä eivät kaikki sosiaaliset potilaat ole maksukyvyttömiä tai vakuuttamattomia. Sosiaaliturvan piiriin kuuluviin sosiaalisiin potilaisiin sovelletaan itse asiassa usein alempia hintoja, ja INAMI maksaa hoidosta tavallista suuremman osuuden, mikä pienentää sairaalan taloudellista riskiä. Lisäksi on huomattava, että Belgian jokainen CPAS-keskus ei ole päättänyt perustaa omaa sairaalaa. Näin ollen CPAS-keskukset saattavat turvautua yksityisiin sairaaloihin täyttääkseen sosiaaliavun antamisvelvoitteensa. Tällaisissa tilanteissa yksityinen sairaala hoitaisi luonnollisesti suuren määrän sosiaalisia potilaita ja voisi myös saada BMF-rahastosta maksettavaa B8-osan rahoitusta. Brysselin pääkaupunkialueella CPAS-keskukset voivat kuitenkin hyödyntää julkisia IRIS-sairaaloita, mikä selittää sen, että Brysselin yksityisissä sairaaloissa potilaiden keskimääräinen sosioekonominen profiili on johdanto-osan 185 kappaleen asteikossa paljon korkeampi kuin IRIS-sairaaloissa. Kaikista näistä syistä BMF-rahoitusbudjetin B8-osan rahoitusta ei voida tulkita osoitukseksi siitä, että kaikilla Belgian sairaaloilla olisi yleinen hoitovelvollisuus.

Päätelmät IRIS-sairaaloiden yleisestä hoitovelvollisuudesta

Päätelmät IRIS-sairaaloiden yleisestä hoitovelvollisuudesta

| (190) | Edellä todetun perusteella komissio tekee päätelmän, että yleinen hoitovelvollisuus koskee ainoastaan IRIS-sairaaloita, velvollisuus on annettu ja määritelty selkeästi IRIS-sairaaloiden ohjesäännöissä ja IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa CPAS-lain vaatimusten mukaisesti (ks. johdanto-osan 29–30 kappale) ja velvollisuus käy ilmi myös asteikosta, jossa sairaalat asetetaan järjestykseen niiden sosioekonomisen potilasprofiilin perusteella (ks. johdanto-osan 185 kappale). Tällä velvollisuudella varmistetaan, että vähävaraiset henkilöt saavat Brysselin pääkaupunkialueella asianmukaista sairaanhoitoa, vaikka he eivät kykenisi maksamaan hoidostaan, myös muissa kuin hätätilanteissa. Tällä tavoin IRIS-sairaalat tarjoavat sosiaali- ja terveydenhuoltoa, joka vastaa paikallisen väestön tarpeisiin. Kuten johdanto-osan edellisessä kappaleessa selostettiin, vain osa tämän velvollisuuden synnyttämästä rasitteesta katetaan suoraan (esimerkiksi CPAS-keskusten maksamina hoitokustannusten korvauksina). Jäljelle jäävä osa rasitteesta katetaan näin ollen tässä päätöksessä tarkasteltavalla alijäämän korvausmekanismilla. |
| --- | --- |

(190)

Edellä todetun perusteella komissio tekee päätelmän, että yleinen hoitovelvollisuus koskee ainoastaan IRIS-sairaaloita, velvollisuus on annettu ja määritelty selkeästi IRIS-sairaaloiden ohjesäännöissä ja IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa CPAS-lain vaatimusten mukaisesti (ks. johdanto-osan 29–30 kappale) ja velvollisuus käy ilmi myös asteikosta, jossa sairaalat asetetaan järjestykseen niiden sosioekonomisen potilasprofiilin perusteella (ks. johdanto-osan 185 kappale). Tällä velvollisuudella varmistetaan, että vähävaraiset henkilöt saavat Brysselin pääkaupunkialueella asianmukaista sairaanhoitoa, vaikka he eivät kykenisi maksamaan hoidostaan, myös muissa kuin hätätilanteissa. Tällä tavoin IRIS-sairaalat tarjoavat sosiaali- ja terveydenhuoltoa, joka vastaa paikallisen väestön tarpeisiin. Kuten johdanto-osan edellisessä kappaleessa selostettiin, vain osa tämän velvollisuuden synnyttämästä rasitteesta katetaan suoraan (esimerkiksi CPAS-keskusten maksamina hoitokustannusten korvauksina). Jäljelle jäävä osa rasitteesta katetaan näin ollen tässä päätöksessä tarkasteltavalla alijäämän korvausmekanismilla.

II.   Velvollisuus tarjota kattava valikoima perussairaalapalveluja useissa toimipaikoissa

| (191) | Belgian viranomaiset katsovat, että IRIS-sairaaloilla on lisäksi erityinen velvollisuus tarjota kattava valikoima perussairaalapalveluja useissa toimipaikoissa Brysselin pääkaupunkialueella. Kantelijoiden mukaan ei kuitenkaan ole selvää, mitä velvollisuus tarjota kattavaa perussairaalahoitoa ”useissa toimipaikoissa” sisältää tai missä määrin velvollisuudesta aiheutuu IRIS-sairaaloille lisärasitteita. Kantelijat eivät kuitenkaan väitä, että Brysselin yksityisillä sairaaloilla olisi tällaista velvollisuutta. |
| --- | --- |

(191)

Belgian viranomaiset katsovat, että IRIS-sairaaloilla on lisäksi erityinen velvollisuus tarjota kattava valikoima perussairaalapalveluja useissa toimipaikoissa Brysselin pääkaupunkialueella. Kantelijoiden mukaan ei kuitenkaan ole selvää, mitä velvollisuus tarjota kattavaa perussairaalahoitoa ”useissa toimipaikoissa” sisältää tai missä määrin velvollisuudesta aiheutuu IRIS-sairaaloille lisärasitteita. Kantelijat eivät kuitenkaan väitä, että Brysselin yksityisillä sairaaloilla olisi tällaista velvollisuutta.

| (192) | Komissio toteaa, että LCH-laki ei edellytä, että sairaalat (julkiset tai yksityiset) toimisivat useissa toimipaikoissa. Sen sijaan sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmä määrittää Belgian kullakin hallintoalueella tarjottavien sairaalapaikkojen sallitun enimmäismäärän. Brysselin pääkaupunkialueella (yleisten) sairaalapaikkojen lukumäärän yläraja on noin 7 260 paikkaa, ja kullakin brysseliläisellä sairaalalla on lupa hoitaa tiettyä määrää sairaalapaikoista asianomaisen rajan puitteissa. Periaatteessa sairaala, jonka kapasiteetti on saanut ohjelmointijärjestelmän hyväksynnän, voi vapaasti päättää, haluaako se – ja jos, niin missä määrin – keskittää sairaalapaikkansa yhteen toimipaikkaan vai jakaa ne useisiin toimipaikkoihin kyseisellä alueella. Vastaavasti se voi myös päättää, ylläpitääkö se tiettyjä osastoja useissa toimipaikoissa vai tarjoaako se sitä vastoin eri toimipaikoissaan erityyppisiä hoitoja. Tältä osin eräät Brysselin yksityiset sairaalat ovat vapaasti päättäneet toimia useassa toimipaikassa, kun taas toiset toimivat vain yhdessä toimipaikassa (227). Yksityiset sairaalat voivat kuitenkin milloin tahansa päättää keskittää sairaalapaikkansa ja osastonsa yhteen toimipaikkaan (228). On myös syytä huomauttaa, että ohjelmointijärjestelmän asettamissa rajoissa (229) yksityiset sairaalat voivat myös vapaasti valita, minkälaista hoitoa ne tarjoavat, mikä antaa niille mahdollisuuden erikoistua kaikkein tuottoisimpiin terveydenhoidon aloihin (230). |
| --- | --- |

(192)

Komissio toteaa, että LCH-laki ei edellytä, että sairaalat (julkiset tai yksityiset) toimisivat useissa toimipaikoissa. Sen sijaan sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmä määrittää Belgian kullakin hallintoalueella tarjottavien sairaalapaikkojen sallitun enimmäismäärän. Brysselin pääkaupunkialueella (yleisten) sairaalapaikkojen lukumäärän yläraja on noin 7 260 paikkaa, ja kullakin brysseliläisellä sairaalalla on lupa hoitaa tiettyä määrää sairaalapaikoista asianomaisen rajan puitteissa. Periaatteessa sairaala, jonka kapasiteetti on saanut ohjelmointijärjestelmän hyväksynnän, voi vapaasti päättää, haluaako se – ja jos, niin missä määrin – keskittää sairaalapaikkansa yhteen toimipaikkaan vai jakaa ne useisiin toimipaikkoihin kyseisellä alueella. Vastaavasti se voi myös päättää, ylläpitääkö se tiettyjä osastoja useissa toimipaikoissa vai tarjoaako se sitä vastoin eri toimipaikoissaan erityyppisiä hoitoja. Tältä osin eräät Brysselin yksityiset sairaalat ovat vapaasti päättäneet toimia useassa toimipaikassa, kun taas toiset toimivat vain yhdessä toimipaikassa (227). Yksityiset sairaalat voivat kuitenkin milloin tahansa päättää keskittää sairaalapaikkansa ja osastonsa yhteen toimipaikkaan (228). On myös syytä huomauttaa, että ohjelmointijärjestelmän asettamissa rajoissa (229) yksityiset sairaalat voivat myös vapaasti valita, minkälaista hoitoa ne tarjoavat, mikä antaa niille mahdollisuuden erikoistua kaikkein tuottoisimpiin terveydenhoidon aloihin (230).

227

228

229

230

IRIS-sairaaloita koskeva usean toimipaikan velvollisuus

IRIS-sairaaloita koskeva usean toimipaikan velvollisuus

| (193) | IRIS-sairaaloiden tapauksessa kunnat ja CPAS-keskukset asettivat etusijalle paikallisten hoitopalveluiden säilymisen sairaalapaikkojen keskittämisen sijaan. Eritoten ne päättivät tarjota kattavan valikoiman perushoitopalveluita kaikissa toimipaikoissa, mikä edellytti väistämättä päällekkäisiä infrastruktuureita, välineitä ja toimintaa ja aiheutti näin ollen huomattavia kustannuksia. Tätä taustaa vasten CPAS-keskukset ja kunnat tekivät Brysselin vuoden 1995 sairaaloiden rakenneuudistuksen yhteydessä tietoisen päätöksen säilyttää silloiset useassa eri toimipaikassa tuotetut paikalliset sairaalapalvelut, jotka tarjosivat kattavan valikoiman hoitoja, vastatakseen paikallisen väestön tarpeisiin. Ne totesivat, että paikalliset lääkinnällis-sosiaaliset tarpeet, joita varten julkiset sairaalat oli alun perin perustettu, eivät olleet lakanneet olemasta. Tässä yhteydessä on huomautettava, että valtaosa IRIS-sairaaloiden toimipaikoista sijaitsee Brysselin pääkaupunkialueen köyhimmissä kunnissa (ks. myös johdanto-osan 202 kappale). Näin ollen julkiset viranomaiset luopuivat tietoisesti tehokkuushyötyjen tavoittelusta, mikä oli niiden puhtaasti taloudellisten etujen näkökulmasta vahingollista, ja päättivät sen sijaan pitää sairaaloiden kaikki silloiset toimipaikat toiminnassa, vaikka tiesivätkin, että liittovaltiolliset sairaalatoiminnan rahoitustoimenpiteet eivät kattaisi kaikkia kustannuksia (kuten infrastruktuurin päällekkäisyydestä johtuvia kustannuksia ja moninkertaisia toimintakustannuksia, ks. myös johdanto-osan 203 kappale). Tämä päätös kuvastuu IRIS-sairaaloiden strategisissa suunnitelmissa, ja se velvoittaa IRIS-sairaalat pitämään sairaaloiden kaikki toimipaikat käytössä niin, että potilaat voivat saada kaikki perushoidot mahdollisimman lähellä kotiaan. |
| --- | --- |

(193)

IRIS-sairaaloiden tapauksessa kunnat ja CPAS-keskukset asettivat etusijalle paikallisten hoitopalveluiden säilymisen sairaalapaikkojen keskittämisen sijaan. Eritoten ne päättivät tarjota kattavan valikoiman perushoitopalveluita kaikissa toimipaikoissa, mikä edellytti väistämättä päällekkäisiä infrastruktuureita, välineitä ja toimintaa ja aiheutti näin ollen huomattavia kustannuksia. Tätä taustaa vasten CPAS-keskukset ja kunnat tekivät Brysselin vuoden 1995 sairaaloiden rakenneuudistuksen yhteydessä tietoisen päätöksen säilyttää silloiset useassa eri toimipaikassa tuotetut paikalliset sairaalapalvelut, jotka tarjosivat kattavan valikoiman hoitoja, vastatakseen paikallisen väestön tarpeisiin. Ne totesivat, että paikalliset lääkinnällis-sosiaaliset tarpeet, joita varten julkiset sairaalat oli alun perin perustettu, eivät olleet lakanneet olemasta. Tässä yhteydessä on huomautettava, että valtaosa IRIS-sairaaloiden toimipaikoista sijaitsee Brysselin pääkaupunkialueen köyhimmissä kunnissa (ks. myös johdanto-osan 202 kappale). Näin ollen julkiset viranomaiset luopuivat tietoisesti tehokkuushyötyjen tavoittelusta, mikä oli niiden puhtaasti taloudellisten etujen näkökulmasta vahingollista, ja päättivät sen sijaan pitää sairaaloiden kaikki silloiset toimipaikat toiminnassa, vaikka tiesivätkin, että liittovaltiolliset sairaalatoiminnan rahoitustoimenpiteet eivät kattaisi kaikkia kustannuksia (kuten infrastruktuurin päällekkäisyydestä johtuvia kustannuksia ja moninkertaisia toimintakustannuksia, ks. myös johdanto-osan 203 kappale). Tämä päätös kuvastuu IRIS-sairaaloiden strategisissa suunnitelmissa, ja se velvoittaa IRIS-sairaalat pitämään sairaaloiden kaikki toimipaikat käytössä niin, että potilaat voivat saada kaikki perushoidot mahdollisimman lähellä kotiaan.

| (194) | Erityisesti IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisen suunnitelman rakenneuudistuksen pääperiaatteita koskevassa osassa todetaan seuraavaa:

  ”
  Sairaalatoiminta pidetään hajautettuna ja tarjotaan kattavat avohoitopalvelut. Toimintaa jatketaan nykyisissä yhdeksässä toimipaikassa
  ”
   (231)
   (232).
  [...]

  ”
  Ydintoimintaa jatketaan näissä eri toimipaikoissa. Potilaat, erityisesti iäkkäät potilaat, voivat siis edelleen saada sairaalahoitoa kohtuullisen matkan päässä kodistaan
  ”
   (233). |
| --- | --- |

(194)

Erityisesti IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisen suunnitelman rakenneuudistuksen pääperiaatteita koskevassa osassa todetaan seuraavaa:

”
  Sairaalatoiminta pidetään hajautettuna ja tarjotaan kattavat avohoitopalvelut. Toimintaa jatketaan nykyisissä yhdeksässä toimipaikassa
  ”
   (231)
   (232).

Sairaalatoiminta pidetään hajautettuna

Toimintaa jatketaan nykyisissä yhdeksässä toimipaikassa

231

232

[...]

”
  Ydintoimintaa jatketaan näissä eri toimipaikoissa. Potilaat, erityisesti iäkkäät potilaat, voivat siis edelleen saada sairaalahoitoa kohtuullisen matkan päässä kodistaan
  ”
   (233).

Ydintoimintaa jatketaan näissä eri toimipaikoissa.

edelleen saada sairaalahoitoa kohtuullisen matkan päässä kodistaan

233

| (195) | Vuosien 1996–2001 strategisessa suunnitelmassa painotetaan lisäksi sitä, että IRIS-sairaalat hoitavat pääasiassa sairaaloiden lähellä asuvia potilaita, ja siksi sairaaloista käytetään nimitystä ”lähisairaalat” (234). Lisäksi IRIS-sairaalat haluavat ”taata [IRIS-sairaaloiden] palveluiden riittävyyden kaupungin väestön tarpeiden tyydyttämiseksi [...] ja parantaa [IRIS-sairaaloiden] saavutettavuutta kaikissa väestönosissa, erityisesti vähäosaisten keskuudessa” (235). |
| --- | --- |

(195)

Vuosien 1996–2001 strategisessa suunnitelmassa painotetaan lisäksi sitä, että IRIS-sairaalat hoitavat pääasiassa sairaaloiden lähellä asuvia potilaita, ja siksi sairaaloista käytetään nimitystä ”lähisairaalat” (234). Lisäksi IRIS-sairaalat haluavat ”taata [IRIS-sairaaloiden] palveluiden riittävyyden kaupungin väestön tarpeiden tyydyttämiseksi [...] ja parantaa [IRIS-sairaaloiden] saavutettavuutta kaikissa väestönosissa, erityisesti vähäosaisten keskuudessa” (235).

234

kaupungin väestön tarpeiden

parantaa

saavutettavuutta

235

| (196) | Vuosien 2002–2014 strategisessa suunnitelmassa todetaan lisäksi seuraavaa:

  ”IRIS-sairaalat noudattavat potilaskeskeisen organisaation periaatetta ja ovat osa julkista verkostoa, jossa laitokset pyrkivät yhteistyössä varmistamaan lähi- ja erikoishoidon saatavuuden
  ”
   (236). |
| --- | --- |

(196)

Vuosien 2002–2014 strategisessa suunnitelmassa todetaan lisäksi seuraavaa:

”IRIS-sairaalat noudattavat potilaskeskeisen organisaation periaatetta ja ovat osa julkista verkostoa, jossa laitokset pyrkivät yhteistyössä varmistamaan lähi- ja erikoishoidon saatavuuden
  ”
   (236).

potilaskeskeisen organisaation

lähi- ja erikoishoidon saatavuuden

236

| (197) | Strategisessa suunnitelmassa todetaan lähihoidosta lisäksi seuraavaa:

  ”Kun otetaan huomioon IRIS-sairaaloiden toimipaikkojen maantieteellinen sijoittuminen ja sairaaloiden merkittävä vaikutus koko väestön – ja hätää kärsivien ihmisten – terveyteen, sairaaloiden ensisijaisena tavoitteena on varmistaa, että kussakin toimipaikassa tarjotaan laadukasta lähisairaanhoitoa, joka toimii tehokkaasti ja on kaikkien saatavilla.
  IRIS-sairaaloiden – lukuun ottamatta Institut Bordet -sairaalaa ja Kuningatar Fabiolan yliopistollista lastensairaalaa [HUDERF] (237), jotka ovat yhteen lääketieteen alaan erikoistuneita johtavia sairaaloita – pääpyrkimyksenä on tarjota lähisairaanhoitoa, jolla vastataan lähikunnissa asuvien potilaiden paikalliseen tarpeeseen
  ”
   (238). |
| --- | --- |

(197)

Strategisessa suunnitelmassa todetaan lähihoidosta lisäksi seuraavaa:

”Kun otetaan huomioon IRIS-sairaaloiden toimipaikkojen maantieteellinen sijoittuminen ja sairaaloiden merkittävä vaikutus koko väestön – ja hätää kärsivien ihmisten – terveyteen, sairaaloiden ensisijaisena tavoitteena on varmistaa, että kussakin toimipaikassa tarjotaan laadukasta lähisairaanhoitoa, joka toimii tehokkaasti ja on kaikkien saatavilla.

IRIS-sairaaloiden toimipaikkojen maantieteellinen sijoittuminen

varmistaa, että kussakin toimipaikassa tarjotaan laadukasta lähisairaanhoitoa, joka toimii tehokkaasti ja on kaikkien saatavilla

IRIS-sairaaloiden – lukuun ottamatta Institut Bordet -sairaalaa ja Kuningatar Fabiolan yliopistollista lastensairaalaa [HUDERF] (237), jotka ovat yhteen lääketieteen alaan erikoistuneita johtavia sairaaloita – pääpyrkimyksenä on tarjota lähisairaanhoitoa, jolla vastataan lähikunnissa asuvien potilaiden paikalliseen tarpeeseen
  ”
   (238).

237

tarjota lähisairaanhoitoa, jolla vastataan lähikunnissa asuvien potilaiden paikalliseen tarpeeseen

238

| (198) | IRIS-verkoston vuosien 2002–2014 strategisessa suunnitelmassa todetaan lisäksi, että perushoitoon liittyvän lähisairaanhoidon ohella IRIS-sairaalat tarjoavat myös erikoishoitoa (eli tavallista laajemman ja/tai erikoisosaamiseen perustuvan hoitovalikoiman) (239). Tällaista hoitoa ei kuitenkaan tarjota kaikissa toimipaikoissa (joskin useimmiten useammassa kuin yhdessä paikassa), ja hoidon tarjoaminen riippuu IRIS-verkoston tasolla laadittavista suunnitelmista (240). Päämääränä on aina taata, että koko Brysselin väestö saa parasta mahdollista hoitoa (lähisairaanhoidossa tai erikoishoidossa) (241). Tämä strateginen suunnitelma sisältää myös tarkat taulukot, joista ilmenee, millaista perushoitoa ja erikoishoitoa kussakin IRIS-sairaaloiden toimipaikassa tarjotaan. Perushoitotoiminnasta käytetään ilmaisua ”taso 1 – lähitaso”, kun taas erikoishoitotoimintaa kuvataan ilmaisuilla ”taso 2 – erikoistaso” ja ”taso 3 – huipputaso” (242). IRIS-sairaalat ovat siis hyvin selvillä siitä, minkälaista hoitoa niiden tulee tarjota kussakin toimipaikassa. |
| --- | --- |

(198)

IRIS-verkoston vuosien 2002–2014 strategisessa suunnitelmassa todetaan lisäksi, että perushoitoon liittyvän lähisairaanhoidon ohella IRIS-sairaalat tarjoavat myös erikoishoitoa (eli tavallista laajemman ja/tai erikoisosaamiseen perustuvan hoitovalikoiman) (239). Tällaista hoitoa ei kuitenkaan tarjota kaikissa toimipaikoissa (joskin useimmiten useammassa kuin yhdessä paikassa), ja hoidon tarjoaminen riippuu IRIS-verkoston tasolla laadittavista suunnitelmista (240). Päämääränä on aina taata, että koko Brysselin väestö saa parasta mahdollista hoitoa (lähisairaanhoidossa tai erikoishoidossa) (241). Tämä strateginen suunnitelma sisältää myös tarkat taulukot, joista ilmenee, millaista perushoitoa ja erikoishoitoa kussakin IRIS-sairaaloiden toimipaikassa tarjotaan. Perushoitotoiminnasta käytetään ilmaisua ”taso 1 – lähitaso”, kun taas erikoishoitotoimintaa kuvataan ilmaisuilla ”taso 2 – erikoistaso” ja ”taso 3 – huipputaso” (242). IRIS-sairaalat ovat siis hyvin selvillä siitä, minkälaista hoitoa niiden tulee tarjota kussakin toimipaikassa.

239

240

241

242

| (199) | IRIS-sairaaloiden perustamisen yhteydessä haluttiin pitää huolta erityisesti siitä, että julkisissa sairaalapalveluissa säilyi ”paikallistason edustus”, jotta voitaisiin varmistaa, että IRIS-sairaaloissa tunnetaan perusteellisesti paikallisväestön lääkinnällis-sosiaaliset tarpeet ja niitä hallinnoidaan näiden tarpeiden edellyttämällä tavalla. Tämä pyrkimys näkyy rakenneuudistussopimuksessa ja sitä täydentävässä 19 päivänä toukokuuta 1994 tehdyssä yhteistyösopimuksessa (243) sekä IRIS-sairaaloiden hallinnointielinten kokoonpanossa (244). Tarkemmin sanoen ohjesääntöjen 11 artiklan mukaan kunnanvaltuusto ja sosiaalipalveluihin liittyviä asioita käsittelevä neuvosto (joka toimii kunnallistasolla) valitsevat enemmistön IRIS-sairaaloiden sairaalayhdistysten yleiskokouksen jäsenistä, kun taas CPAS-keskusten johtaja ja puheenjohtaja nimitetään jäseniksi viran puolesta. Vastaavasti yleiskokouksen julkisten viranomaisten valtuuskunnan jäsenet nimittävät 10 jäsentä hallintoneuvoston 14 jäsenestä (ohjesääntöjen 27 artiklan mukaisesti). |
| --- | --- |

(199)

IRIS-sairaaloiden perustamisen yhteydessä haluttiin pitää huolta erityisesti siitä, että julkisissa sairaalapalveluissa säilyi ”paikallistason edustus”, jotta voitaisiin varmistaa, että IRIS-sairaaloissa tunnetaan perusteellisesti paikallisväestön lääkinnällis-sosiaaliset tarpeet ja niitä hallinnoidaan näiden tarpeiden edellyttämällä tavalla. Tämä pyrkimys näkyy rakenneuudistussopimuksessa ja sitä täydentävässä 19 päivänä toukokuuta 1994 tehdyssä yhteistyösopimuksessa (243) sekä IRIS-sairaaloiden hallinnointielinten kokoonpanossa (244). Tarkemmin sanoen ohjesääntöjen 11 artiklan mukaan kunnanvaltuusto ja sosiaalipalveluihin liittyviä asioita käsittelevä neuvosto (joka toimii kunnallistasolla) valitsevat enemmistön IRIS-sairaaloiden sairaalayhdistysten yleiskokouksen jäsenistä, kun taas CPAS-keskusten johtaja ja puheenjohtaja nimitetään jäseniksi viran puolesta. Vastaavasti yleiskokouksen julkisten viranomaisten valtuuskunnan jäsenet nimittävät 10 jäsentä hallintoneuvoston 14 jäsenestä (ohjesääntöjen 27 artiklan mukaisesti).

243

244

| (200) | Pyrkimys hallinnoida IRIS-sairaaloita paikallisen väestön lääkinnällis-sosiaalisten tarpeiden mukaan vahvistettiin IRIS-verkoston hallintoneuvoston 20 päivänä marraskuuta 1996 pitämässä kokouksessa, jossa vuosien 1996–2001 strategiseen suunnitelmaan tehtiin lisäys, jossa todettiin selväsanaisesti seuraavaa:

  ”Nämä rajoitteet, jotka ovat tehneet rakenneuudistuksen välttämättömäksi, on ratkaistava tavalla, jossa otetaan huomioon meidän laajemmat strategiset tavoitteemme, jotka voidaan ilmaista seuraavasti:






  — | julkisten IRIS-sairaaloiden verkoston pitää olla tulevaisuudessakin Brysselin terveydenhuoltojärjestelmän keskeinen osatekijä; |
| --- | --- | --- |

(200)

Pyrkimys hallinnoida IRIS-sairaaloita paikallisen väestön lääkinnällis-sosiaalisten tarpeiden mukaan vahvistettiin IRIS-verkoston hallintoneuvoston 20 päivänä marraskuuta 1996 pitämässä kokouksessa, jossa vuosien 1996–2001 strategiseen suunnitelmaan tehtiin lisäys, jossa todettiin selväsanaisesti seuraavaa:

”Nämä rajoitteet, jotka ovat tehneet rakenneuudistuksen välttämättömäksi, on ratkaistava tavalla, jossa otetaan huomioon meidän laajemmat strategiset tavoitteemme, jotka voidaan ilmaista seuraavasti:

—

julkisten IRIS-sairaaloiden verkoston pitää olla tulevaisuudessakin Brysselin terveydenhuoltojärjestelmän keskeinen osatekijä;

| — | sairaaloidemme on mukauduttava Brysselin väestön muuttuviin tarpeisiin; |
| --- | --- |

—

sairaaloidemme on mukauduttava Brysselin väestön muuttuviin tarpeisiin;

Brysselin väestön

tarpeisiin

| — | uudistettu verkosto on rakennettava potilaita varten ja heidän ympärilleen; |
| --- | --- |

—

uudistettu verkosto on rakennettava potilaita varten ja heidän ympärilleen;

uudistettu verkosto on rakennettava potilaita varten ja heidän ympärilleen

| — | verkoston nykyaikaistamisen on saatava uutta pontta yleensä sairaalayhteisössä ja erityisesti lääkärikunnan keskuudessa.” |
| --- | --- |

—

verkoston nykyaikaistamisen on saatava uutta pontta yleensä sairaalayhteisössä ja erityisesti lääkärikunnan keskuudessa.”

| (201) | Lisäksi tässä lisäyksessä todetaan seuraavaa:

  ”Tältä osin rakenneuudistuksessa on taattava seuraavat seikat:






  — | lääketieteellisen toiminnan ja hoitotoiminnan on jatkuttava kaikissa sairaaloiden toimipaikoissa, jotta voimme tarjota paikallisia sairaanhoitopalveluja tehtävämme mukaisesti; |
| --- | --- | --- |

(201)

Lisäksi tässä lisäyksessä todetaan seuraavaa:

”Tältä osin rakenneuudistuksessa on taattava seuraavat seikat:

—

lääketieteellisen toiminnan ja hoitotoiminnan on jatkuttava kaikissa sairaaloiden toimipaikoissa, jotta voimme tarjota paikallisia sairaanhoitopalveluja tehtävämme mukaisesti;

| — | sairaaloiden on pyrittävä taloudelliseen tasapainoon; |
| --- | --- |

—

sairaaloiden on pyrittävä taloudelliseen tasapainoon;

| — | on edistettävä verkoston harmonista kehitystä yleisen edun ja kunkin yksikön erityisten etujen tasapainottamiseksi; |
| --- | --- |

—

on edistettävä verkoston harmonista kehitystä yleisen edun ja kunkin yksikön erityisten etujen tasapainottamiseksi;

| — | verkostoon kuuluvien yksiköiden välistä koordinointia ja yhteistyötä on parannettava; |
| --- | --- |

—

verkostoon kuuluvien yksiköiden välistä koordinointia ja yhteistyötä on parannettava;

| — | verkoston on oltava helposti saavutettavissa ja sen julkinen asema on säilytettävä; |
| --- | --- |

—

verkoston on oltava helposti saavutettavissa ja sen julkinen asema on säilytettävä;

| — | [...]”
   (245). |
| --- | --- |

—

[...]”
   (245).

245

IRIS-sairaaloita koskeva usean toimipaikan velvollisuus varsinaisena yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna

IRIS-sairaaloita koskeva usean toimipaikan velvollisuus varsinaisena yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna

| (202) | Komissio tarkasteli lisäksi väitettä, jonka kantelijat esittivät unionin yleisen tuomioistuimen käsitellessä asiaa (ks. 4.2 jakso) ja jonka mukaan paikallisia terveydenhuoltotarpeita tarkasteltaessa tulisi ottaa huomioon se, että Brysselin pääkaupunkialueella toimii suuri määrä julkisia ja yksityisiä sairaaloita. Kuten edellä on selitetty, sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmässä Brysselin pääkaupunkialueen yleisten sairaalapaikkojen enimmäismääräksi asetetaan 7 260 sairaanhoitopalveluiden ylitarjonnan välttämiseksi. Julkiset ja yksityiset sairaalat osallistuvat yhdessä tämän paikkamäärän kattamiseen vastatakseen sairaalahoidon tarpeeseen Brysselin pääkaupunkialueella. Ohjelmointijärjestelmässä otetaan kuitenkin huomioon vain alueellisen tason lääkinnälliset tarpeet, eikä järjestelmä huomioi tietyn väestöryhmän sosiaalisia tarpeita ja maantieteellisten alueiden sosiaalisia erityisolosuhteita. Kyseisten sosiaalisten tarpeiden arviointi kuuluu CPAS-keskusten toteuttaman sosiaalitukipolitiikan piiriin (eli kunnalliselle tasolle). IRIS-sairaaloiden edeltäjät perustettiin sosiaalisten tarpeiden täyttämiseksi, ja rakenneuudistuksen jälkeen IRIS-sairaaloiden eri toimipaikat säilytettiin siksi, että ne vastaavat edelleen aitoon sosiaaliseen tarpeeseen (ks. johdanto-osan 82–84 ja 91 kappale). Koska vain IRIS-sairaalat tarjoavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, niiden on myös välttämätöntä ja pakko toimia useassa eri toimipaikassa. Brysselin pääkaupunkialueen köyhille asukkaille ei ole tärkeää ainoastaan se, että he voivat saada sairaalahoitoa kotinsa lähellä, vaan myös se, että he voivat olla varmoja siitä, että heille annetaan hoitoa, vaikka he eivät kykenisi sitä maksamaan, ja että he voivat pyytää tukea sairaalan sosiaalipalveluja tarjoavalta osastolta. Velvoittamalla IRIS-sairaalat ylläpitämään toimintaansa useissa eri toimipaikoissa Brysselin kunnat ja CPAS-keskukset haluavat varmistaa, että sosiaali- ja terveydenhuollon palveluita tarjotaan juuri siellä, missä niitä tarvitaan. Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että kymmenen IRIS-sairaaloiden yhdestätoista toimipaikasta sijaitsee kunnissa, joissa keskitulo ei ylitä Brysselin pääkaupunkialueen mediaania (246). Sen sijaan viisi alueen yhdestätoista yksityisestä sairaalasta sijaitsee kunnissa, joissa keskitulo ylittää mediaanin (247). Alla olevan kartan (248) (ks. kuvio 3) perusteella näyttää lisäksi siltä, että julkisilla (katkoviivalla rajatut ympyrät) ja yksityisillä (yhtenäisellä viivalla rajatut ympyrät) yleisillä ja yliopistollisilla sairaaloilla ei ole huomattavaa maantieteellistä päällekkäisyyttä Brysselin pääkaupunkialueella. Tämä viittaa siihen, että se, että Brysselin pääkaupunkialueella toimii monia sairaaloita, ei vielä yksin riitä varmistamaan, että sairaalahoitoa on kaikkien asukkaiden saatavilla. Lisäksi, kuten edellä on selostettu, IRIS-sairaalat ovat Brysselin pääkaupunkialueella ainoat sairaalat, jotka tarjoavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, eikä yksityisillä sairaaloilla voida näin ollen katsoa olevan vastaavaa asemaa paikallisväestön sosiaalisten tarpeiden tyydyttämisessä. Edellä todetun perusteella komissio päättelee, että se, että Brysselin pääkaupunkialueella on lukuisia yksityisiä sairaaloita, ei anna mitään syytä epäillä sitä, ettei IRIS-sairaaloihin – mutta ei Brysselin yksityisiin sairaaloihin – sovellettavassa usean toimipaikan velvollisuudessa olisi kyse varsinaisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta etenkin, kun otetaan huomioon sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu.

  Kuvio 3


  Kartta Brysselin pääkaupunkialueen sairaaloiden toimipaikoista




  Hôpitaux généraux
  Hôpitaux à caractère universitaire
  Hôpitaux universitaires
  Hôpitaux gériatriques et spécialisés
  Hôpitaux spécialisés
  Hôpitaux psihiatriques
  Implantations hospitalières |
| --- | --- |

(202)

Komissio tarkasteli lisäksi väitettä, jonka kantelijat esittivät unionin yleisen tuomioistuimen käsitellessä asiaa (ks. 4.2 jakso) ja jonka mukaan paikallisia terveydenhuoltotarpeita tarkasteltaessa tulisi ottaa huomioon se, että Brysselin pääkaupunkialueella toimii suuri määrä julkisia ja yksityisiä sairaaloita. Kuten edellä on selitetty, sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmässä Brysselin pääkaupunkialueen yleisten sairaalapaikkojen enimmäismääräksi asetetaan 7 260 sairaanhoitopalveluiden ylitarjonnan välttämiseksi. Julkiset ja yksityiset sairaalat osallistuvat yhdessä tämän paikkamäärän kattamiseen vastatakseen sairaalahoidon tarpeeseen Brysselin pääkaupunkialueella. Ohjelmointijärjestelmässä otetaan kuitenkin huomioon vain alueellisen tason lääkinnälliset tarpeet, eikä järjestelmä huomioi tietyn väestöryhmän sosiaalisia tarpeita ja maantieteellisten alueiden sosiaalisia erityisolosuhteita. Kyseisten sosiaalisten tarpeiden arviointi kuuluu CPAS-keskusten toteuttaman sosiaalitukipolitiikan piiriin (eli kunnalliselle tasolle). IRIS-sairaaloiden edeltäjät perustettiin sosiaalisten tarpeiden täyttämiseksi, ja rakenneuudistuksen jälkeen IRIS-sairaaloiden eri toimipaikat säilytettiin siksi, että ne vastaavat edelleen aitoon sosiaaliseen tarpeeseen (ks. johdanto-osan 82–84 ja 91 kappale). Koska vain IRIS-sairaalat tarjoavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, niiden on myös välttämätöntä ja pakko toimia useassa eri toimipaikassa. Brysselin pääkaupunkialueen köyhille asukkaille ei ole tärkeää ainoastaan se, että he voivat saada sairaalahoitoa kotinsa lähellä, vaan myös se, että he voivat olla varmoja siitä, että heille annetaan hoitoa, vaikka he eivät kykenisi sitä maksamaan, ja että he voivat pyytää tukea sairaalan sosiaalipalveluja tarjoavalta osastolta. Velvoittamalla IRIS-sairaalat ylläpitämään toimintaansa useissa eri toimipaikoissa Brysselin kunnat ja CPAS-keskukset haluavat varmistaa, että sosiaali- ja terveydenhuollon palveluita tarjotaan juuri siellä, missä niitä tarvitaan. Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että kymmenen IRIS-sairaaloiden yhdestätoista toimipaikasta sijaitsee kunnissa, joissa keskitulo ei ylitä Brysselin pääkaupunkialueen mediaania (246). Sen sijaan viisi alueen yhdestätoista yksityisestä sairaalasta sijaitsee kunnissa, joissa keskitulo ylittää mediaanin (247). Alla olevan kartan (248) (ks. kuvio 3) perusteella näyttää lisäksi siltä, että julkisilla (katkoviivalla rajatut ympyrät) ja yksityisillä (yhtenäisellä viivalla rajatut ympyrät) yleisillä ja yliopistollisilla sairaaloilla ei ole huomattavaa maantieteellistä päällekkäisyyttä Brysselin pääkaupunkialueella. Tämä viittaa siihen, että se, että Brysselin pääkaupunkialueella toimii monia sairaaloita, ei vielä yksin riitä varmistamaan, että sairaalahoitoa on kaikkien asukkaiden saatavilla. Lisäksi, kuten edellä on selostettu, IRIS-sairaalat ovat Brysselin pääkaupunkialueella ainoat sairaalat, jotka tarjoavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, eikä yksityisillä sairaaloilla voida näin ollen katsoa olevan vastaavaa asemaa paikallisväestön sosiaalisten tarpeiden tyydyttämisessä. Edellä todetun perusteella komissio päättelee, että se, että Brysselin pääkaupunkialueella on lukuisia yksityisiä sairaaloita, ei anna mitään syytä epäillä sitä, ettei IRIS-sairaaloihin – mutta ei Brysselin yksityisiin sairaaloihin – sovellettavassa usean toimipaikan velvollisuudessa olisi kyse varsinaisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta etenkin, kun otetaan huomioon sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu.

246

247

248

Kuvio 3

Kuvio 3

Kartta Brysselin pääkaupunkialueen sairaaloiden toimipaikoista

Kartta Brysselin pääkaupunkialueen sairaaloiden toimipaikoista

Hôpitaux généraux

Hôpitaux à caractère universitaire

Hôpitaux universitaires

Hôpitaux gériatriques et spécialisés

Hôpitaux spécialisés

Hôpitaux psihiatriques

Implantations hospitalières

Usean toimipaikan velvollisuuden käytännön vaikutus IRIS-sairaaloihin

Usean toimipaikan velvollisuuden käytännön vaikutus IRIS-sairaaloihin

| (203) | Usean toimipaikan velvollisuutta voidaan myös pitää rasitteena IRIS-sairaaloille, sillä se edellyttää niiltä päällekkäistä infrastruktuuria ja kasvattaa toimintakustannuksia. Nämä kustannukset liittyvät valtaosin siihen, että kussakin toimipaikassa on oltava päivystyspalvelu, desinfiointipalvelu, seuranta- ja turvapalvelu ja oma hallinto. BMF-rahoitusbudjetista (ks. johdanto-osan 46 kappaleen a kohta) annetaan itse asiassa rahoitusta vain yhteen tällaiseen palveluun kussakin sairaalassa riippumatta siitä, kuinka monta toimipaikkaa sairaalalla on. Ylimääräisiin infrastruktuuri- ja välinekustannuksiin lisätään vielä erilaisia (muun muassa huoltoon, lämmitykseen ja siivoukseen) liittyviä toimintakustannuksia. IRIS-kattojärjestön vuonna 2009 laatiman tutkimuksen perusteella ne usean toimipaikan velvoitteesta aiheutuneet kustannukset, joita ei katettu BMF-rahoitusbudjetista, olivat arviolta [...] miljoonaa euroa vuonna 2008 ja [...] miljoonaa euroa vuonna 2009 kaikilta viideltä IRIS-sairaalalta yhteensä. |
| --- | --- |

(203)

Usean toimipaikan velvollisuutta voidaan myös pitää rasitteena IRIS-sairaaloille, sillä se edellyttää niiltä päällekkäistä infrastruktuuria ja kasvattaa toimintakustannuksia. Nämä kustannukset liittyvät valtaosin siihen, että kussakin toimipaikassa on oltava päivystyspalvelu, desinfiointipalvelu, seuranta- ja turvapalvelu ja oma hallinto. BMF-rahoitusbudjetista (ks. johdanto-osan 46 kappaleen a kohta) annetaan itse asiassa rahoitusta vain yhteen tällaiseen palveluun kussakin sairaalassa riippumatta siitä, kuinka monta toimipaikkaa sairaalalla on. Ylimääräisiin infrastruktuuri- ja välinekustannuksiin lisätään vielä erilaisia (muun muassa huoltoon, lämmitykseen ja siivoukseen) liittyviä toimintakustannuksia. IRIS-kattojärjestön vuonna 2009 laatiman tutkimuksen perusteella ne usean toimipaikan velvoitteesta aiheutuneet kustannukset, joita ei katettu BMF-rahoitusbudjetista, olivat arviolta [...] miljoonaa euroa vuonna 2008 ja [...] miljoonaa euroa vuonna 2009 kaikilta viideltä IRIS-sairaalalta yhteensä.

Päätelmät IRIS-sairaaloiden usean toimipaikan velvollisuudesta

Päätelmät IRIS-sairaaloiden usean toimipaikan velvollisuudesta

| (204) | Komissio päättelee IRIS-verkoston strategisten suunnitelmien perusteella, että IRIS-sairaaloille on annettu selkeä velvollisuus i) pitää sairaaloiden kaikki toimipaikat toiminnassa paikallisen väestön lääkinnällis-sosiaalisten tarpeiden tyydyttämiseksi ja 2) tarjota kattavaa perushoitoa kaikissa kyseisissä toimipaikoissa. Erityisesti IRIS-verkoston strategisessa suunnitelmassa määritellään, millaista toimintaa pidetään perushoitona ja millaista erikoishoitona, ja todetaan IRIS-sairaaloiden kunkin toimipaikan osalta, millaisia hoitopalveluita niissä on tarjottava. Lisäksi IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen ja CPAS-lain säännöksillä varmistetaan, että IRIS-sairaalat tuntevat perusteellisesti paikallisväestön lääkinnällis-sosiaaliset tarpeet ja niitä hallinnoidaan näiden tarpeiden edellyttämällä tavalla. Usean toimipaikan velvollisuus ylittää lisäksi LCH-lain ja ohjelmointijärjestelmien vaatimukset, sillä ohjelmointijärjestelmissä ei oteta huomioon yksittäisten väestönosien sosiaalisia tarpeita ja maantieteellisten alueiden sosiaalisia erityisolosuhteita. Yksityisillä sairaaloilla ei sitä vastoin ole velvollisuutta toimia useassa eri toimipaikassa, eikä niiden edellytetä tarjoavan kattavaa perushoitoa kaikissa toimipaikoissaan (mikäli ne päättävät toimia useassa toimipaikassa). Lisäksi, kuten johdanto-osan edellisessä kappaleessa selostettiin, usean toimipaikan velvollisuus aiheuttaa IRIS-sairaaloille huomattavia kustannuksia, joita BMF-rahoitusbudjetti ei kata ja jotka osaltaan selittävät IRIS-sairaaloiden alijäämää. |
| --- | --- |

(204)

Komissio päättelee IRIS-verkoston strategisten suunnitelmien perusteella, että IRIS-sairaaloille on annettu selkeä velvollisuus i) pitää sairaaloiden kaikki toimipaikat toiminnassa paikallisen väestön lääkinnällis-sosiaalisten tarpeiden tyydyttämiseksi ja 2) tarjota kattavaa perushoitoa kaikissa kyseisissä toimipaikoissa. Erityisesti IRIS-verkoston strategisessa suunnitelmassa määritellään, millaista toimintaa pidetään perushoitona ja millaista erikoishoitona, ja todetaan IRIS-sairaaloiden kunkin toimipaikan osalta, millaisia hoitopalveluita niissä on tarjottava. Lisäksi IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen ja CPAS-lain säännöksillä varmistetaan, että IRIS-sairaalat tuntevat perusteellisesti paikallisväestön lääkinnällis-sosiaaliset tarpeet ja niitä hallinnoidaan näiden tarpeiden edellyttämällä tavalla. Usean toimipaikan velvollisuus ylittää lisäksi LCH-lain ja ohjelmointijärjestelmien vaatimukset, sillä ohjelmointijärjestelmissä ei oteta huomioon yksittäisten väestönosien sosiaalisia tarpeita ja maantieteellisten alueiden sosiaalisia erityisolosuhteita. Yksityisillä sairaaloilla ei sitä vastoin ole velvollisuutta toimia useassa eri toimipaikassa, eikä niiden edellytetä tarjoavan kattavaa perushoitoa kaikissa toimipaikoissaan (mikäli ne päättävät toimia useassa toimipaikassa). Lisäksi, kuten johdanto-osan edellisessä kappaleessa selostettiin, usean toimipaikan velvollisuus aiheuttaa IRIS-sairaaloille huomattavia kustannuksia, joita BMF-rahoitusbudjetti ei kata ja jotka osaltaan selittävät IRIS-sairaaloiden alijäämää.

III.   Velvollisuus tarjota kattavat sosiaalipalvelut

| (205) | Belgian viranomaiset katsovat niin ikään, että IRIS-sairaaloilla on velvollisuus tarjota kattavat sosiaalipalvelut potilaille ja heidän perheilleen. Kantelijoiden mukaan tämä velvollisuus näyttäisi tarkoittavan vain sitä, että IRIS-sairaalat tarjoavat sosiaalipalveluita muita sairaaloita enemmän. Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että LCH-laissa sen paremmin kuin sairaaloiden toimilupien antamisedellytyksissä (jotka perustuvat 23 päivänä lokakuuta 1964 annettuun kuninkaalliseen asetukseen) ei aseteta sairaaloille yleistä velvollisuutta tarjota sosiaalipalveluita. Ainoastaan muutamissa yksittäisissä säännöissä, jotka koskevat tiettyjä sairaalapalveluita (geriatrisia ja psykiatrisia osastoja (249)), edellytetään sosiaalityöntekijöiden osallistumista. Lisäksi eräässä yliopistollisia sairaaloita koskevassa erityissäännössä määrätään ainoastaan, että jokaista 2 000:ta sairaalaan otettua potilasta kohti sairaalassa on oltava yksi sosiaalityöntekijä (250). Näitä erityistilanteita lukuun ottamatta yksityisillä sairaaloilla ei ole velvollisuutta tarjota sosiaalipalveluita kaikille potilailleen. IRIS-sairaaloilla on sen sijaan IRIS-verkoston strategisten suunnitelmien mukaan velvollisuus tarjota sosiaalipalvelu, joka auttaa kaikkia apua tarvitsevia potilaita. |
| --- | --- |

(205)

Belgian viranomaiset katsovat niin ikään, että IRIS-sairaaloilla on velvollisuus tarjota kattavat sosiaalipalvelut potilaille ja heidän perheilleen. Kantelijoiden mukaan tämä velvollisuus näyttäisi tarkoittavan vain sitä, että IRIS-sairaalat tarjoavat sosiaalipalveluita muita sairaaloita enemmän. Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että LCH-laissa sen paremmin kuin sairaaloiden toimilupien antamisedellytyksissä (jotka perustuvat 23 päivänä lokakuuta 1964 annettuun kuninkaalliseen asetukseen) ei aseteta sairaaloille yleistä velvollisuutta tarjota sosiaalipalveluita. Ainoastaan muutamissa yksittäisissä säännöissä, jotka koskevat tiettyjä sairaalapalveluita (geriatrisia ja psykiatrisia osastoja (249)), edellytetään sosiaalityöntekijöiden osallistumista. Lisäksi eräässä yliopistollisia sairaaloita koskevassa erityissäännössä määrätään ainoastaan, että jokaista 2 000:ta sairaalaan otettua potilasta kohti sairaalassa on oltava yksi sosiaalityöntekijä (250). Näitä erityistilanteita lukuun ottamatta yksityisillä sairaaloilla ei ole velvollisuutta tarjota sosiaalipalveluita kaikille potilailleen. IRIS-sairaaloilla on sen sijaan IRIS-verkoston strategisten suunnitelmien mukaan velvollisuus tarjota sosiaalipalvelu, joka auttaa kaikkia apua tarvitsevia potilaita.

249

250

IRIS-sairaaloita koskeva kattavien sosiaalipalveluiden tarjoamisvelvollisuus

IRIS-sairaaloita koskeva kattavien sosiaalipalveluiden tarjoamisvelvollisuus

| (206) | IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisessa suunnitelmassa määrätään IRIS-sairaaloissa annettavan potilaiden kokonaisvaltaisen hoidon yleisistä puitteista, hoidon psykososiaaliset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat mukaan lukien:

  ”Potilaiden kokonaisvaltainen hoito: Potilasta ei voida nähdä pelkästään henkilönä, joka hakee hoitoa tiettyyn sairauteen. Tietyt potilasryhmät tarvitsevat erityisesti kokonaisvaltaista hoitoa, jossa ei oteta huomioon ainoastaan lääkinnällisiä näkökohtia vaan myös psykososiaaliset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat: tällaisia ryhmiä ovat muun muassa iäkkäät potilaat, lapsipotilaat, parantumattomasti sairaat potilaat, mielenterveyspotilaat, vähäosaiset potilaat
  ”
   (251). |
| --- | --- |

(206)

IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strategisessa suunnitelmassa määrätään IRIS-sairaaloissa annettavan potilaiden kokonaisvaltaisen hoidon yleisistä puitteista, hoidon psykososiaaliset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat mukaan lukien:

”Potilaiden kokonaisvaltainen hoito: Potilasta ei voida nähdä pelkästään henkilönä, joka hakee hoitoa tiettyyn sairauteen. Tietyt potilasryhmät tarvitsevat erityisesti kokonaisvaltaista hoitoa, jossa ei oteta huomioon ainoastaan lääkinnällisiä näkökohtia vaan myös psykososiaaliset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat: tällaisia ryhmiä ovat muun muassa iäkkäät potilaat, lapsipotilaat, parantumattomasti sairaat potilaat, mielenterveyspotilaat, vähäosaiset potilaat
  ”
   (251).

kokonaisvaltaista hoitoa

oteta huomioon

myös psykososiaaliset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat

vähäosaiset potilaat

251

| (207) | Sosiaalipalveluiden asemaa ja niiden päätehtäviä kuvataan tässä suunnitelmassa lisäksi seuraavasti:

  ”
  [IRIS-]sairaaloiden on tarjottava sosiaalipalveluita, joilla pyritään ensisijaisesti edistämään potilaiden hyvinvointia, sairaanhoidon laatua ja laitoksen ensiluokkaista toimintaa. Sosiaalipalvelu on sairaalan johdon työpari ja sairaalan kaikkien osastojen yhteistyökumppani. Se vastaa potilaiden sairaalahoitoon liittyvien olosuhteiden inhimillistämisestä. Sen on huolehdittava potilaiden sosiaalisista ongelmista ihannetapauksessa jo ennen sairaalahoitoa mutta myös sairaalahoidon aikana ja sen jälkeen. Sosiaalipalvelu on ensiarvoisen tärkeä linkki sairaalan ja potilaan, hänen perheensä ja ympäristönsä välillä. Onnistuakseen tehtävässään sosiaalipalvelun on toimittava seuraavilla tavoilla:






  — | palvelussa on oltava riittävästi aikaa ja ammatillisia valmiuksia potilaan tarpeiden arvioimiseen yhdessä potilaan, hänen perheensä ja läheistensä sekä terveydenhuollosta vastaavan hoitotiimin kanssa ja sopivien ratkaisujen kehittelyyn potilaan kanssa; |
| --- | --- | --- |

(207)

Sosiaalipalveluiden asemaa ja niiden päätehtäviä kuvataan tässä suunnitelmassa lisäksi seuraavasti:

”
  [IRIS-]sairaaloiden on tarjottava sosiaalipalveluita, joilla pyritään ensisijaisesti edistämään potilaiden hyvinvointia, sairaanhoidon laatua ja laitoksen ensiluokkaista toimintaa. Sosiaalipalvelu on sairaalan johdon työpari ja sairaalan kaikkien osastojen yhteistyökumppani. Se vastaa potilaiden sairaalahoitoon liittyvien olosuhteiden inhimillistämisestä. Sen on huolehdittava potilaiden sosiaalisista ongelmista ihannetapauksessa jo ennen sairaalahoitoa mutta myös sairaalahoidon aikana ja sen jälkeen. Sosiaalipalvelu on ensiarvoisen tärkeä linkki sairaalan ja potilaan, hänen perheensä ja ympäristönsä välillä. Onnistuakseen tehtävässään sosiaalipalvelun on toimittava seuraavilla tavoilla:

[IRIS-]sairaaloiden on tarjottava sosiaalipalveluita, joilla pyritään ensisijaisesti edistämään potilaiden hyvinvointia

huolehdittava potilaiden sosiaalisista ongelmista ihannetapauksessa jo ennen sairaalahoitoa mutta myös sairaalahoidon aikana ja sen jälkeen

—

palvelussa on oltava riittävästi aikaa ja ammatillisia valmiuksia potilaan tarpeiden arvioimiseen yhdessä potilaan, hänen perheensä ja läheistensä sekä terveydenhuollosta vastaavan hoitotiimin kanssa ja sopivien ratkaisujen kehittelyyn potilaan kanssa;

| — | palvelulla on oltava pääsy potilaan sisäänottoa ja terveyttä koskeviin asiakirjoihin, jotka voivat sisältää hoidon laatuun vaikuttavia sosiaalisia tietoja; |
| --- | --- |

—

palvelulla on oltava pääsy potilaan sisäänottoa ja terveyttä koskeviin asiakirjoihin, jotka voivat sisältää hoidon laatuun vaikuttavia sosiaalisia tietoja;

| — | palvelulle on kerrottava hyvissä ajoin potilaan siirtämisen tai sairaalasta pääsemisen ajankohdista tarvittavien järjestelyjen toteuttamiseksi; |
| --- | --- |

—

palvelulle on kerrottava hyvissä ajoin potilaan siirtämisen tai sairaalasta pääsemisen ajankohdista tarvittavien järjestelyjen toteuttamiseksi;

| — | palvelun on laadittava lausunto potilaista, joiden tilanne ja terveydentila on vaativa; |
| --- | --- |

—

palvelun on laadittava lausunto potilaista, joiden tilanne ja terveydentila on vaativa;

| — | palvelun on huolehdittava yhdessä talouspalveluiden kanssa oikeudellisista järjestelyistä ja otettava huomioon, että sen toimenpiteet määräytyvät potilaskeskeisen suhteen edellyttämän ammattietiikan mukaan; |
| --- | --- |

—

palvelun on huolehdittava yhdessä talouspalveluiden kanssa oikeudellisista järjestelyistä ja otettava huomioon, että sen toimenpiteet määräytyvät potilaskeskeisen suhteen edellyttämän ammattietiikan mukaan;

| — | palvelun on koordinoitava työskentelyään CPAS-keskusten kanssa; |
| --- | --- |

—

palvelun on koordinoitava työskentelyään CPAS-keskusten kanssa;

palvelun on koordinoitava työskentelyään CPAS-keskusten kanssa

| — | sen on tunnettava olemassa olevat terveydenhoito- ja sosiaaliset verkostot; |
| --- | --- |

—

sen on tunnettava olemassa olevat terveydenhoito- ja sosiaaliset verkostot;

| — | sen on ehdotettava parannuksia sairaalan toimintaan; |
| --- | --- |

—

sen on ehdotettava parannuksia sairaalan toimintaan;

| — | sillä on oltava infrastruktuuri, joka takaa tiedonvaihdon ja tietojen luottamuksellisuuden. |
| --- | --- |

—

sillä on oltava infrastruktuuri, joka takaa tiedonvaihdon ja tietojen luottamuksellisuuden.

Julkisten sairaaloiden hoitama sosiaalilääketieteellinen tehtävä merkitsee sitä, että julkiset sairaalat koordinoivat terveydenhuollon sidosryhmien toimintaa, osallistuvat terveydenhuollon ja sosiaalisiin verkostoihin taikka perustavat tällaisia verkostoja ja ottavat suoraan osaa sellaisten IRIS-verkoston liitännäispalveluiden perustamiseen, jotka ovat välttämättömiä väestön tarpeiden tyydyttämiseksi (muiden muassa toipilaskodit, perhekodit, palliatiivinen kotihoito, huumeidenkäyttäjien hoito, kodittomille tarjottavat palvelut, kodinhoitopalvelut). Niiden tulee huolehtia yhteistyöelimiensä akkreditoinnista”
   (252).

sosiaalilääketieteellinen tehtävä

välttämättömiä väestön tarpeiden tyydyttämiseksi

252

| (208) | Strategisen suunnitelman mukaan sosiaalipalvelulla on tärkeä tehtävä myös silloin, kun potilas otetaan sisään sairaalaan:

  ”Potilaiden vastaanotto on järjestettävä eri tavoin sen mukaan, tuleeko potilas sairaalaan päivystyksen kautta, lääkärin vastaanotolta vai tavallisella lähetteellä; vastaanoton on joka tapauksessa kohdeltava potilaita hienotunteisesti ja tehtävä heidän olonsa mahdollisimman mukavaksi sekä lievitettävä potilaan ja hänen perheensä huolta. Sairaaloidemme sosiaalipalveluilla on tässä ehdottoman tärkeä tehtävä
  ”
   (253). |
| --- | --- |

(208)

Strategisen suunnitelman mukaan sosiaalipalvelulla on tärkeä tehtävä myös silloin, kun potilas otetaan sisään sairaalaan:

”Potilaiden vastaanotto on järjestettävä eri tavoin sen mukaan, tuleeko potilas sairaalaan päivystyksen kautta, lääkärin vastaanotolta vai tavallisella lähetteellä; vastaanoton on joka tapauksessa kohdeltava potilaita hienotunteisesti ja tehtävä heidän olonsa mahdollisimman mukavaksi sekä lievitettävä potilaan ja hänen perheensä huolta. Sairaaloidemme sosiaalipalveluilla on tässä ehdottoman tärkeä tehtävä
  ”
   (253).

Sairaaloidemme sosiaalipalveluilla on tässä ehdottoman tärkeä tehtävä

253

| (209) | IRIS-verkoston vuosien 2002–2014 strategisessa suunnitelmassa todetaan edellä esitetyn lisäksi seuraavaa:

  ”
  Sosiaalipalvelut ovat julkisissa sairaaloissa keskeisiä sekä sairaalapotilaiden että avohoitopotilaiden tukemisessa. Näihin kuuluu potilaiden ja heidän perheidensä avustaminen sairauteen, sairaalajaksoon ja hoitoon liittyvien hallinnollisten, taloudellisten, ihmissuhde- ja sosiaalisten ongelmien ratkomisessa ja hoitamisessa sekä asennoitumisessa uuteen ennusteeseen ja olosuhteisiin.
  Sosiaalipalvelusta voidaan todeta seuraavaa:






  — | se tukee potilaiden itsenäisyyttä ja riippumattomuutta; |
| --- | --- | --- |

(209)

IRIS-verkoston vuosien 2002–2014 strategisessa suunnitelmassa todetaan edellä esitetyn lisäksi seuraavaa:

”
  Sosiaalipalvelut ovat julkisissa sairaaloissa keskeisiä sekä sairaalapotilaiden että avohoitopotilaiden tukemisessa. Näihin kuuluu potilaiden ja heidän perheidensä avustaminen sairauteen, sairaalajaksoon ja hoitoon liittyvien hallinnollisten, taloudellisten, ihmissuhde- ja sosiaalisten ongelmien ratkomisessa ja hoitamisessa sekä asennoitumisessa uuteen ennusteeseen ja olosuhteisiin.

Sosiaalipalvelut ovat julkisissa sairaaloissa keskeisiä

potilaiden ja heidän perheidensä avustaminen sairauteen, sairaalajaksoon ja hoitoon liittyvien hallinnollisten, taloudellisten, ihmissuhde- ja sosiaalisten ongelmien ratkomisessa ja hoitamisessa

Sosiaalipalvelusta voidaan todeta seuraavaa:

—

se tukee potilaiden itsenäisyyttä ja riippumattomuutta;

| — | se huolehtii siitä, että potilaan normit, arvot ja kulttuuri huomioidaan kokonaisvaltaisessa hoidossa, ja näin ollen se sisältää useimmiten hallinnollista apua, psykososiaalista tukea sekä tiedotusta, ennaltaehkäisyä, tietoisuuden lisäämistä, yhteistyötä ja koordinointia. Sosiaalipalvelut toimivat siis eri tasoilla sen mukaan, tarvitseeko potilas sosiaalis-aineellista, psykososiaalista vai sosiaalis-hallinnollista tukea; |
| --- | --- |

—

se huolehtii siitä, että potilaan normit, arvot ja kulttuuri huomioidaan kokonaisvaltaisessa hoidossa, ja näin ollen se sisältää useimmiten hallinnollista apua, psykososiaalista tukea sekä tiedotusta, ennaltaehkäisyä, tietoisuuden lisäämistä, yhteistyötä ja koordinointia. Sosiaalipalvelut toimivat siis eri tasoilla sen mukaan, tarvitseeko potilas sosiaalis-aineellista, psykososiaalista vai sosiaalis-hallinnollista tukea;

Sosiaalipalvelut toimivat siis eri tasoilla sen mukaan, tarvitseeko potilas sosiaalis-aineellista, psykososiaalista vai sosiaalis-hallinnollista tukea

| — | se edellyttää työntekijöiltään teknisiä taitoja ja ihmissuhdetaitoja sekä samalla teoreettista osaamista ja lisäksi tiettyjä henkilökohtaisia ominaisuuksia ja kykyä solmia ihmissuhteita. |
| --- | --- |

—

se edellyttää työntekijöiltään teknisiä taitoja ja ihmissuhdetaitoja sekä samalla teoreettista osaamista ja lisäksi tiettyjä henkilökohtaisia ominaisuuksia ja kykyä solmia ihmissuhteita.

[...]

Yhteenvetona voidaan todeta, että sosiaalipalveluilla on monia vastuualueita:

sosiaalipalveluilla on monia vastuualueita

| — | potilaan sisäänoton järjestäminen ja potilaiden toipumisen järjestäminen sairaalasta pääsyn jälkeen parhaalla mahdollisella tavalla tarkoitukseen soveltuvassa paikassa, |
| --- | --- |

—

potilaan sisäänoton järjestäminen ja potilaiden toipumisen järjestäminen sairaalasta pääsyn jälkeen parhaalla mahdollisella tavalla tarkoitukseen soveltuvassa paikassa,

potilaan sisäänoton järjestäminen ja potilaiden toipumisen järjestäminen sairaalasta pääsyn jälkeen parhaalla mahdollisella tavalla tarkoitukseen soveltuvassa paikassa

| — | potilaan auttaminen sosiaaliturvan piiriin pääsemisessä hänen sairaanhoitokustannustensa kattamiseksi. |
| --- | --- |

—

potilaan auttaminen sosiaaliturvan piiriin pääsemisessä hänen sairaanhoitokustannustensa kattamiseksi.

potilaan auttaminen sosiaaliturvan piiriin pääsemisessä hänen sairaanhoitokustannustensa kattamiseksi

Tältä osin sosiaalipalvelulla ja sosiaalityöntekijöillä on samat tavoitteet ja edut kuin itse sairaalalla, ja sosiaalipalvelun ja sosiaalityöntekijöiden toiminta auttaa lyhentämään sairaalassaoloaikaa ja helpottaa sairaalalle aiheutuvien kustannusten perintää
  ”
   (254).

auttaa lyhentämään sairaalassaoloaikaa ja helpottaa sairaalalle aiheutuvien kustannusten perintää

254

| (210) | Sosiaalipalveluiden tehtävä, joka liittyy hoitokustannusten perimiseen CPAS-keskuksilta (ks. myös johdanto-osan 187 kappale), käy ilmi myös seuraavasta tekstiotteesta, joka on poimittu IRIS-verkoston vuosien 2002–2014 strategisesta suunnitelmasta. Erityisesti siinä todetaan, että sosiaalipalveluiden tehtäviin kuuluu laatia selvityksiä potilaiden taloudellisesta tilanteesta:

  ”Sosiaalipalvelu laatii sähköisen tiedoston, jolla [IRIS-]verkostossa voidaan seurata potilaan tilannetta. Lisäksi se selvittää [potilaan] taloudellisen tilanteen ja täyttää RCM (255)-tiivistelmän ”V”-koodeihin liittyvät kohdat ja muut asetusten edellyttämät asiakirjat. Tämä [sosiaalinen] tiedosto liitetään mahdollisimman pian potilaskertomuksen yhteyteen ja keskustietojärjestelmään. Rekisteröidystä sosiaalisesta tiedostosta on tuotettava tulostaulu julkisten [IRIS-]sairaaloiden sosiaalisista tehtävistä”
   (256). |
| --- | --- |

(210)

Sosiaalipalveluiden tehtävä, joka liittyy hoitokustannusten perimiseen CPAS-keskuksilta (ks. myös johdanto-osan 187 kappale), käy ilmi myös seuraavasta tekstiotteesta, joka on poimittu IRIS-verkoston vuosien 2002–2014 strategisesta suunnitelmasta. Erityisesti siinä todetaan, että sosiaalipalveluiden tehtäviin kuuluu laatia selvityksiä potilaiden taloudellisesta tilanteesta:

”Sosiaalipalvelu laatii sähköisen tiedoston, jolla [IRIS-]verkostossa voidaan seurata potilaan tilannetta. Lisäksi se selvittää [potilaan] taloudellisen tilanteen ja täyttää RCM (255)-tiivistelmän ”V”-koodeihin liittyvät kohdat ja muut asetusten edellyttämät asiakirjat. Tämä [sosiaalinen] tiedosto liitetään mahdollisimman pian potilaskertomuksen yhteyteen ja keskustietojärjestelmään. Rekisteröidystä sosiaalisesta tiedostosta on tuotettava tulostaulu julkisten [IRIS-]sairaaloiden sosiaalisista tehtävistä”
   (256).

Lisäksi se selvittää [potilaan] taloudellisen tilanteen

255

256

| (211) | Näihin tehtäviin kuuluu tarvittavien tietojen kerääminen niin sanottuihin ”sosiaalisiin selvityksiin”, joita edellytetään sen määrittämiseksi, voidaanko potilaiden sairaanhoitokustannukset kattaa CPAS-keskusten varoista (ks. myös johdanto-osan 187–188 kappale). Tarkemmin sanoen sairaalan sosiaalityöntekijät keräävät olennaiset tiedot (257), joiden perusteella CPAS-keskus voi oikeudellisten velvollisuuksiensa (258) mukaisesti tarkistaa, onko potilas vähävarainen, ja päättää sen pohjalta, onko potilas oikeutettu CPAS-keskuksen korvauksiin. |
| --- | --- |

(211)

Näihin tehtäviin kuuluu tarvittavien tietojen kerääminen niin sanottuihin ”sosiaalisiin selvityksiin”, joita edellytetään sen määrittämiseksi, voidaanko potilaiden sairaanhoitokustannukset kattaa CPAS-keskusten varoista (ks. myös johdanto-osan 187–188 kappale). Tarkemmin sanoen sairaalan sosiaalityöntekijät keräävät olennaiset tiedot (257), joiden perusteella CPAS-keskus voi oikeudellisten velvollisuuksiensa (258) mukaisesti tarkistaa, onko potilas vähävarainen, ja päättää sen pohjalta, onko potilas oikeutettu CPAS-keskuksen korvauksiin.

257

258

Kattavia sosiaalipalveluita koskevan velvollisuuden käytännön vaikutus IRIS-sairaaloihin

Kattavia sosiaalipalveluita koskevan velvollisuuden käytännön vaikutus IRIS-sairaaloihin

| (212) | IRIS-sairaaloiden sosiaalipalveluista vastaavien osastojen henkilöstö on saanut erityiskoulutuksen ja noudattaa työssään ammattieettistä säännöstöä sekä ottaa huomioon oman asemansa eri palveluiden välisinä yhteyshenkilöinä niin sairaalan sisällä (muun muassa lääkärit, sairaanhoitajat, laskutus ja potilaiden sisäänotto) kuin sen ulkopuolella (kuten sosiaaliturva, kotihoito ja -apu, kieleen ja kulttuuriin liittyvät näkökohdat). |
| --- | --- |

(212)

IRIS-sairaaloiden sosiaalipalveluista vastaavien osastojen henkilöstö on saanut erityiskoulutuksen ja noudattaa työssään ammattieettistä säännöstöä sekä ottaa huomioon oman asemansa eri palveluiden välisinä yhteyshenkilöinä niin sairaalan sisällä (muun muassa lääkärit, sairaanhoitajat, laskutus ja potilaiden sisäänotto) kuin sen ulkopuolella (kuten sosiaaliturva, kotihoito ja -apu, kieleen ja kulttuuriin liittyvät näkökohdat).

| (213) | Sosiaalipalveluosastojen kustannusten arvioimiseksi IRIS-verkostossa verrattiin IRIS-sairaaloiden työllistämien sosiaalityöntekijöiden todellisia kustannuksia kohtuulliseen standardiin, joka edellyttää yhtä sosiaalityöntekijää jokaista 2 000:ta sairaalahoitoon otettua potilasta kohti (tämä velvoite koskee yliopistollisia sairaaloita). Analyysista käy ilmi, että tarkastellut viisi IRIS-sairaalaa työllistivät 81,1 sosiaalityöntekijää (259), kun taas kohtuullisen standardin mukainen määrä olisi vain 36,7. Lukujen erotus on näin ollen 44,4, mikä merkitsee sitä, että IRIS-sairaalat työllistävät yli kaksi kertaa enemmän sosiaalityöntekijöitä kuin yliopistollisissa sairaaloissa sovellettavan säännön perusteella voisi olettaa. Tämä kertoo siitä, että strategisissa suunnitelmissa asetetut vaatimukset velvoittavat IRIS-sairaalat tarjoamaan sosiaalipalvelut, joiden laajuus ylittää selvästi muille ei-yliopistollisille (julkisille taikka yksityisille) sairaaloille asetetun (esimerkiksi geriatrisia ja psykiatrisia osastoja koskevan) sosiaalipalveluiden vähimmäistason. Se, että Brysselin ei-yliopistolliset yksityiset sairaalat myös työllistävät sosiaalityöntekijöitä, voidaan selittää näillä vähimmäisvaatimuksilla eikä niinkään sillä, että niitä koskisi kattava velvollisuus tarjota potilailleen sosiaalipalveluita. Niin ikään, kuten edellä on osoitettu, IRIS-sairaalat ylittävät selvästi Belgian yliopistollisiin sairaaloihin sovellettavan perusvaatimuksen, jonka mukaan 2 000:ta sairaalahoitoon otettua potilasta kohti on oltava yksi sosiaalityöntekijä. Näin ollen IRIS-sairaaloiden sosiaalipalveluiden rahoituksen ulkopuolelle jäävien kustannusten määrä oli noin [...] miljoonaa euroa vuonna 2010 (260). Kattavia sosiaalipalveluita koskeva velvollisuus synnyttää siis IRIS-sairaaloille huomattavan rasitteen, jota Brysselin yksityisiin sairaaloihin ei kohdistu. |
| --- | --- |

(213)

Sosiaalipalveluosastojen kustannusten arvioimiseksi IRIS-verkostossa verrattiin IRIS-sairaaloiden työllistämien sosiaalityöntekijöiden todellisia kustannuksia kohtuulliseen standardiin, joka edellyttää yhtä sosiaalityöntekijää jokaista 2 000:ta sairaalahoitoon otettua potilasta kohti (tämä velvoite koskee yliopistollisia sairaaloita). Analyysista käy ilmi, että tarkastellut viisi IRIS-sairaalaa työllistivät 81,1 sosiaalityöntekijää (259), kun taas kohtuullisen standardin mukainen määrä olisi vain 36,7. Lukujen erotus on näin ollen 44,4, mikä merkitsee sitä, että IRIS-sairaalat työllistävät yli kaksi kertaa enemmän sosiaalityöntekijöitä kuin yliopistollisissa sairaaloissa sovellettavan säännön perusteella voisi olettaa. Tämä kertoo siitä, että strategisissa suunnitelmissa asetetut vaatimukset velvoittavat IRIS-sairaalat tarjoamaan sosiaalipalvelut, joiden laajuus ylittää selvästi muille ei-yliopistollisille (julkisille taikka yksityisille) sairaaloille asetetun (esimerkiksi geriatrisia ja psykiatrisia osastoja koskevan) sosiaalipalveluiden vähimmäistason. Se, että Brysselin ei-yliopistolliset yksityiset sairaalat myös työllistävät sosiaalityöntekijöitä, voidaan selittää näillä vähimmäisvaatimuksilla eikä niinkään sillä, että niitä koskisi kattava velvollisuus tarjota potilailleen sosiaalipalveluita. Niin ikään, kuten edellä on osoitettu, IRIS-sairaalat ylittävät selvästi Belgian yliopistollisiin sairaaloihin sovellettavan perusvaatimuksen, jonka mukaan 2 000:ta sairaalahoitoon otettua potilasta kohti on oltava yksi sosiaalityöntekijä. Näin ollen IRIS-sairaaloiden sosiaalipalveluiden rahoituksen ulkopuolelle jäävien kustannusten määrä oli noin [...] miljoonaa euroa vuonna 2010 (260). Kattavia sosiaalipalveluita koskeva velvollisuus synnyttää siis IRIS-sairaaloille huomattavan rasitteen, jota Brysselin yksityisiin sairaaloihin ei kohdistu.

259

260

Päätelmät IRIS-sairaaloiden kattavia sosiaalipalveluita koskevasta velvollisuudesta

Päätelmät IRIS-sairaaloiden kattavia sosiaalipalveluita koskevasta velvollisuudesta

| (214) | Edellä todetun perusteella komissio päättelee, että IRIS-sairaaloilla – toisin kuin Brysselin yksityisillä sairaaloilla – on velvollisuus ylläpitää laaja-alaisia sosiaalipalveluita tarjoavia osastoja, jotka auttavat potilaita ja heidän perheitään ratkomaan ja hoitamaan hallinnollisia, taloudellisia, ihmissuhde- ja sosiaalisia ongelmia. Tämä velvollisuus on määritelty ja annettu IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa. Tämän kattavia sosiaalipalveluita koskevan velvollisuuden olemassaolo on pääteltävissä siitä, että IRIS-sairaalat työllistävät suuren määrän sosiaalityöntekijöitä ja ylittävät tältä osin selvästi muihin Belgian sairaaloihin sovellettavat vaatimukset. IRIS-sairaaloiden sosiaalipalveluita tarjoavien osastojen tehtäviin kuuluu huolehtia potilaiden edellä mainituista ongelmista ei ainoastaan sairaalahoidon aikana vaan myös sairaalasta pääsyn jälkeen, auttaa potilaita pääsemään sosiaaliturvan piiriin sairaanhoitokustannusten kattamiseksi, laatia sosiaalisia selvityksiä ja vaihtaa tietoja sairaalan muiden osastojen ja myös CPAS-keskusten kanssa. Tämä velvollisuus ja sen synnyttämä rasite liittyvät läheisesti sairaaloiden muihin velvollisuuksiin, jotka yhdessä muodostavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun (ks. johdanto-osan 167 kappale). Koska IRIS-sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa heidän maksukyvystään riippumatta, sairaalat tarvitsevat tavallista enemmän sosiaalityöntekijöitä. Juuri vähävaraiset potilaat ja heidän perheensä tarvitsevat ylimääräisiä sosiaalipalveluita, ja sairaalan on laadittava heistä sosiaalisia selvityksiä. Myös se seikka, että IRIS-sairaaloilla on velvollisuus ylläpitää useita toimipaikkoja, selittää osaltaan, miksi sosiaalityöntekijöitä on enemmän kuin voidaan kohtuudella odottaa (eli enemmän kuin yksi sosiaalityöntekijä jokaista 2 000:ta sairaalahoitoon otettua potilasta kohti, ks. johdanto-osan 213 kappale). |
| --- | --- |

(214)

Edellä todetun perusteella komissio päättelee, että IRIS-sairaaloilla – toisin kuin Brysselin yksityisillä sairaaloilla – on velvollisuus ylläpitää laaja-alaisia sosiaalipalveluita tarjoavia osastoja, jotka auttavat potilaita ja heidän perheitään ratkomaan ja hoitamaan hallinnollisia, taloudellisia, ihmissuhde- ja sosiaalisia ongelmia. Tämä velvollisuus on määritelty ja annettu IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa. Tämän kattavia sosiaalipalveluita koskevan velvollisuuden olemassaolo on pääteltävissä siitä, että IRIS-sairaalat työllistävät suuren määrän sosiaalityöntekijöitä ja ylittävät tältä osin selvästi muihin Belgian sairaaloihin sovellettavat vaatimukset. IRIS-sairaaloiden sosiaalipalveluita tarjoavien osastojen tehtäviin kuuluu huolehtia potilaiden edellä mainituista ongelmista ei ainoastaan sairaalahoidon aikana vaan myös sairaalasta pääsyn jälkeen, auttaa potilaita pääsemään sosiaaliturvan piiriin sairaanhoitokustannusten kattamiseksi, laatia sosiaalisia selvityksiä ja vaihtaa tietoja sairaalan muiden osastojen ja myös CPAS-keskusten kanssa. Tämä velvollisuus ja sen synnyttämä rasite liittyvät läheisesti sairaaloiden muihin velvollisuuksiin, jotka yhdessä muodostavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun (ks. johdanto-osan 167 kappale). Koska IRIS-sairaaloilla on velvollisuus hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa heidän maksukyvystään riippumatta, sairaalat tarvitsevat tavallista enemmän sosiaalityöntekijöitä. Juuri vähävaraiset potilaat ja heidän perheensä tarvitsevat ylimääräisiä sosiaalipalveluita, ja sairaalan on laadittava heistä sosiaalisia selvityksiä. Myös se seikka, että IRIS-sairaaloilla on velvollisuus ylläpitää useita toimipaikkoja, selittää osaltaan, miksi sosiaalityöntekijöitä on enemmän kuin voidaan kohtuudella odottaa (eli enemmän kuin yksi sosiaalityöntekijä jokaista 2 000:ta sairaalahoitoon otettua potilasta kohti, ks. johdanto-osan 213 kappale).

IV.   Ylimääräisiä velvollisuuksia koskevat päätelmät

| (215) | Komissio päättelee, että IRIS-sairaalat tarjoavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, johon kuuluu sairaalatoiminnan perustehtävän lisäksi 1) velvollisuus hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa (myös muissa kuin hätätilanteissa) kyseisten potilaiden maksukyvystä riippumatta, 2) velvollisuus tarjota kattava valikoima perussairaalapalveluja useissa toimipaikoissa ja 3) velvollisuus täydentää näitä sairaanhoitopalveluita laaja-alaisia sosiaalipalveluja tarjoavien osastojen kattavilla tukikeinoilla. Tällä velvollisuuksien yhdistelmällä varmistetaan, että Brysselin väestön erityiset sosiaaliset tarpeet saadaan sairaalapalveluiden osalta täytettyä, ja taataan, että kaikilla ja erityisesti kaikkein köyhimmillä, on mahdollisuus saada korkealaatuista sairaalahoitoa. Mitään tällaisia ylimääräisiä velvollisuuksia ei kohdistu Brysselin yksityisiin sairaaloihin, jotka hoitavat vain LCH-laissa määriteltyä sairaalatoiminnan perustehtävää. Näin ollen IRIS-sairaalat ovat ainoat sairaalat, jotka tarjoavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, sillä niille on yksin annettu hoidettavaksi velvollisuuksia, jotka tiukkuudessaan ja kattavuudessaan ylittävät kaikkiin Belgian sairaaloihin LCH-lain nojalla sovellettavat vähimmäisvaatimukset (eli sairaalatoiminnan perustehtävän). Tämän sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoaminen aiheuttaa IRIS-sairaaloille huomattavia kustannuksia, joita ei kateta tai katetaan vain osittain julkisille ja yksityisille sairaaloille yhteisistä rahoituslähteistä, mikä johtaa IRIS-sairaaloiden kirjaamien alijäämien syntyyn. Varmistaakseen julkisten sairaaloidensa toiminnan jatkuvuuden Brysselin CPAS-keskukset ja kunnat näin ollen korvaavat IRIS-sairaaloiden alijäämät 7.3.4.4 ja 7.3.5 jaksossa kuvatulla tavalla. |
| --- | --- |

(215)

Komissio päättelee, että IRIS-sairaalat tarjoavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, johon kuuluu sairaalatoiminnan perustehtävän lisäksi 1) velvollisuus hoitaa kaikki potilaat kaikissa olosuhteissa (myös muissa kuin hätätilanteissa) kyseisten potilaiden maksukyvystä riippumatta, 2) velvollisuus tarjota kattava valikoima perussairaalapalveluja useissa toimipaikoissa ja 3) velvollisuus täydentää näitä sairaanhoitopalveluita laaja-alaisia sosiaalipalveluja tarjoavien osastojen kattavilla tukikeinoilla. Tällä velvollisuuksien yhdistelmällä varmistetaan, että Brysselin väestön erityiset sosiaaliset tarpeet saadaan sairaalapalveluiden osalta täytettyä, ja taataan, että kaikilla ja erityisesti kaikkein köyhimmillä, on mahdollisuus saada korkealaatuista sairaalahoitoa. Mitään tällaisia ylimääräisiä velvollisuuksia ei kohdistu Brysselin yksityisiin sairaaloihin, jotka hoitavat vain LCH-laissa määriteltyä sairaalatoiminnan perustehtävää. Näin ollen IRIS-sairaalat ovat ainoat sairaalat, jotka tarjoavat sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, sillä niille on yksin annettu hoidettavaksi velvollisuuksia, jotka tiukkuudessaan ja kattavuudessaan ylittävät kaikkiin Belgian sairaaloihin LCH-lain nojalla sovellettavat vähimmäisvaatimukset (eli sairaalatoiminnan perustehtävän). Tämän sosiaali- ja terveydenhuollon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoaminen aiheuttaa IRIS-sairaaloille huomattavia kustannuksia, joita ei kateta tai katetaan vain osittain julkisille ja yksityisille sairaaloille yhteisistä rahoituslähteistä, mikä johtaa IRIS-sairaaloiden kirjaamien alijäämien syntyyn. Varmistaakseen julkisten sairaaloidensa toiminnan jatkuvuuden Brysselin CPAS-keskukset ja kunnat näin ollen korvaavat IRIS-sairaaloiden alijäämät 7.3.4.4 ja 7.3.5 jaksossa kuvatulla tavalla.

7.3.4.2   Velvoitteita hoitava yritys ja tarvittaessa asianomainen alue

Velvoitteita hoitava yritys ja tarvittaessa asianomainen alue

| (216) | Kullakin IRIS-sairaalalla on omat ohjesääntönsä, joissa määritellään sairaalan tavoite, ja kaikkiin viiteen IRIS-sairaalaan sovelletaan IRIS-verkoston laatimia strategisia suunnitelmia. Tämän lisäksi IRIS-sairaaloille, kuten kaikille muille Belgian sairaaloille, on annettu sairaalakohtainen toimilupa, joka on edellytyksenä muiden julkisen rahoituksen lajien (kuten BMF-rahoitusbudjetin varojen) saamiselle. Näissä toimeksiannoissa ei määritellä aluetta, jolla sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu tarjotaan. |
| --- | --- |

(216)

Kullakin IRIS-sairaalalla on omat ohjesääntönsä, joissa määritellään sairaalan tavoite, ja kaikkiin viiteen IRIS-sairaalaan sovelletaan IRIS-verkoston laatimia strategisia suunnitelmia. Tämän lisäksi IRIS-sairaaloille, kuten kaikille muille Belgian sairaaloille, on annettu sairaalakohtainen toimilupa, joka on edellytyksenä muiden julkisen rahoituksen lajien (kuten BMF-rahoitusbudjetin varojen) saamiselle. Näissä toimeksiannoissa ei määritellä aluetta, jolla sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu tarjotaan.

7.3.4.3   Yksin- tai erityisoikeudet

Yksin- tai erityisoikeudet

| (217) | IRIS-sairaaloille ei ole annettu mitään yksin- tai erityisoikeuksia. |
| --- | --- |

(217)

IRIS-sairaaloille ei ole annettu mitään yksin- tai erityisoikeuksia.

7.3.4.4   Korvausmekanismi

Korvausmekanismi

| (218) | Alijäämän korvausmekanismi kuvataan kunkin viiden IRIS-sairaalan ohjesääntöjen 46 artiklassa. Tällä hetkellä artiklan sanamuoto on seuraava (ks. myös alaviite 48):

  ”Tilikauden tulos jaetaan yleiskokouksen päätöksellä niiden osapuolten kesken, joilla on vähintään viidennes yleiskokouksen äänistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta [LCH-lain] 109 §:n soveltamista.” |
| --- | --- |

(218)

Alijäämän korvausmekanismi kuvataan kunkin viiden IRIS-sairaalan ohjesääntöjen 46 artiklassa. Tällä hetkellä artiklan sanamuoto on seuraava (ks. myös alaviite 48):

”Tilikauden tulos jaetaan yleiskokouksen päätöksellä niiden osapuolten kesken, joilla on vähintään viidennes yleiskokouksen äänistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta [LCH-lain] 109 §:n soveltamista.”

| (219) | IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa todetaan selvästi seuraavat seikat:






  — | Nämä alijäämäkorvaukset eivät rajoita LCH-lain 109 §:ssä (nykyinen LCH-lain 125 § 10 päivänä heinäkuuta 2008 laaditussa versiossa) tarkoitettua mekanismia, joka edellyttää, että kunnat kattavat julkisten sairaaloidensa alijäämän tiettyjä toimintoja lukuun ottamatta (261). Jäljempänä (ks. johdanto-osan 235 kappale) kuitenkin todetaan, että LCH-lain 109 §:n mukaisilla alijäämäkorvauksilla ei tässä tapauksessa ole todellista vaikutusta, sillä IRIS-sairaalat maksavat nämä summat täysimääräisesti takaisin kunnalle heti ne saatuaan. |
| --- | --- | --- |

(219)

IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa todetaan selvästi seuraavat seikat:

—

Nämä alijäämäkorvaukset eivät rajoita LCH-lain 109 §:ssä (nykyinen LCH-lain 125 § 10 päivänä heinäkuuta 2008 laaditussa versiossa) tarkoitettua mekanismia, joka edellyttää, että kunnat kattavat julkisten sairaaloidensa alijäämän tiettyjä toimintoja lukuun ottamatta (261). Jäljempänä (ks. johdanto-osan 235 kappale) kuitenkin todetaan, että LCH-lain 109 §:n mukaisilla alijäämäkorvauksilla ei tässä tapauksessa ole todellista vaikutusta, sillä IRIS-sairaalat maksavat nämä summat täysimääräisesti takaisin kunnalle heti ne saatuaan.

261

| — | Katettava tulos on tulos, joka on kirjattu sairaalan kirjanpitoon (eli sillä tarkoitetaan sairaalan taseen koko alijäämää ja se sisältää näin ollen myös IRIS-sairaaloiden liitännäistoiminnan tuloksen, ks. myös johdanto-osan 41 kappale). Toisin kuin LCH-lain 109 §:ssä, IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa mitään tiettyjä toimintoja ei jätetä alijäämän ulkopuolelle. On kuitenkin selvää, että korvaus ei voi ylittää taseen alijäämän määrää, sillä korvaus on rajattu koskemaan tilikauden tulosta. |
| --- | --- |

—

Katettava tulos on tulos, joka on kirjattu sairaalan kirjanpitoon (eli sillä tarkoitetaan sairaalan taseen koko alijäämää ja se sisältää näin ollen myös IRIS-sairaaloiden liitännäistoiminnan tuloksen, ks. myös johdanto-osan 41 kappale). Toisin kuin LCH-lain 109 §:ssä, IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa mitään tiettyjä toimintoja ei jätetä alijäämän ulkopuolelle. On kuitenkin selvää, että korvaus ei voi ylittää taseen alijäämän määrää, sillä korvaus on rajattu koskemaan tilikauden tulosta.

| — | Vain ne osakkaat, joilla on vähintään viidennes yleiskokouksen äänistä, ovat velvollisia osallistumaan alijäämän kattamiseen. Käytännössä tämä merkitsee sitä, että vain kuntien ja CPAS-keskusten on osallistuttava alijäämän kattamiseen (262). |
| --- | --- |

—

Vain ne osakkaat, joilla on vähintään viidennes yleiskokouksen äänistä, ovat velvollisia osallistumaan alijäämän kattamiseen. Käytännössä tämä merkitsee sitä, että vain kuntien ja CPAS-keskusten on osallistuttava alijäämän kattamiseen (262).

262

| (220) | Sikäli kuin IRIS-sairaalat tarjoavat ainoastaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua ja liitännäistoimintaa, kunkin IRIS-sairaalan ohjesääntöjen 46 artiklassa vahvistetaan selkeä korvausmekanismi toteamalla, että tilikauden tulos on katettava (ilman poikkeuksia). Tämän tuloksen määrittämisessä noudatetaan selkeitä kirjanpitoperiaatteita, joita sovelletaan Belgiassa yhtä lailla sekä julkisiin että yksityisiin sairaaloihin. Lisäksi kukin sairaala on velvollinen (LCH-lain 80–85 §:n nojalla) nimittämään riippumattoman tilintarkastajan, joka tarkistaa sairaaloiden kirjanpidon ja tulokset (ks. johdanto-osan 49 kappale). |
| --- | --- |

(220)

Sikäli kuin IRIS-sairaalat tarjoavat ainoastaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua ja liitännäistoimintaa, kunkin IRIS-sairaalan ohjesääntöjen 46 artiklassa vahvistetaan selkeä korvausmekanismi toteamalla, että tilikauden tulos on katettava (ilman poikkeuksia). Tämän tuloksen määrittämisessä noudatetaan selkeitä kirjanpitoperiaatteita, joita sovelletaan Belgiassa yhtä lailla sekä julkisiin että yksityisiin sairaaloihin. Lisäksi kukin sairaala on velvollinen (LCH-lain 80–85 §:n nojalla) nimittämään riippumattoman tilintarkastajan, joka tarkistaa sairaaloiden kirjanpidon ja tulokset (ks. johdanto-osan 49 kappale).

| (221) | Ohjesääntöjen 46 artikla menee LCH-lain 109 §:ssä olevaa vähimmäisvaatimusta pidemmälle edellyttämällä IRIS-sairaaloiden koko alijäämän kattamista. Perusteena tälle yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun ja sen liitännäistoiminnan synnyttämän alijäämän täysimääräiselle kattamiselle (263) on se, että Brysselin paikallisviranomaiset haluavat taata IRIS-sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden ja sairaaloiden elinkelpoisuuden (ks. johdanto-osan 91 kappale) kaikkina aikoina. Ohjesääntöjen 46 artikla on niin ikään yhdenmukainen CPAS-lain 61 §:n kanssa – siinä todetaan seuraavaa:

  ”CPAS-keskukset voivat tehdä yhteistyötä sellaisten henkilöiden, laitosten taikka palveluiden kanssa, jotka voivat olla joko julkisten viranomaisten perustamia tai yksityisestä aloitteesta perustettuja ja jotka kykenevät käyttämään vaadittavia keinoja tarvittavien ratkaisujen saavuttamiseksi, asianomaisen henkilön valinnanvapautta kunnioittaen.
  CPAS-keskukset voivat kantaa tämän yhteistyön mahdolliset kustannukset silloin, kun niitä ei kateta toisen lain, asetuksen, sopimuksen tai tuomioistuimen päätöksen nojalla.” |
| --- | --- |

(221)

Ohjesääntöjen 46 artikla menee LCH-lain 109 §:ssä olevaa vähimmäisvaatimusta pidemmälle edellyttämällä IRIS-sairaaloiden koko alijäämän kattamista. Perusteena tälle yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun ja sen liitännäistoiminnan synnyttämän alijäämän täysimääräiselle kattamiselle (263) on se, että Brysselin paikallisviranomaiset haluavat taata IRIS-sairaaloiden toiminnan jatkuvuuden ja sairaaloiden elinkelpoisuuden (ks. johdanto-osan 91 kappale) kaikkina aikoina. Ohjesääntöjen 46 artikla on niin ikään yhdenmukainen CPAS-lain 61 §:n kanssa – siinä todetaan seuraavaa:

263

”CPAS-keskukset voivat tehdä yhteistyötä sellaisten henkilöiden, laitosten taikka palveluiden kanssa, jotka voivat olla joko julkisten viranomaisten perustamia tai yksityisestä aloitteesta perustettuja ja jotka kykenevät käyttämään vaadittavia keinoja tarvittavien ratkaisujen saavuttamiseksi, asianomaisen henkilön valinnanvapautta kunnioittaen.

CPAS-keskukset voivat kantaa tämän yhteistyön mahdolliset kustannukset silloin, kun niitä ei kateta toisen lain, asetuksen, sopimuksen tai tuomioistuimen päätöksen nojalla.”

| (222) | Lisäksi, kuten edellä (ks. johdanto-osan 22 ja 44 kappale) on selitetty, kuntien on katettava omien CPAS-keskustensa alijäämä. Tästä seuraa, että kunnalla on viime kädessä vastuu sen julkisen sairaalan koko alijäämän kattamisesta. |
| --- | --- |

(222)

Lisäksi, kuten edellä (ks. johdanto-osan 22 ja 44 kappale) on selitetty, kuntien on katettava omien CPAS-keskustensa alijäämä. Tästä seuraa, että kunnalla on viime kädessä vastuu sen julkisen sairaalan koko alijäämän kattamisesta.

7.3.4.5   Käytössä olevat järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi ja perimiseksi takaisin

Käytössä olevat järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi ja perimiseksi takaisin

| (223) | Kuten jäljempänä tullaan selittämään, alijäämän korvausmekanismi toimii niin, että riski liiallisiin korvauksiin on jo alkujaan hyvin pieni (ks. johdanto-osan 247 kappale). Lisäksi 14 päivänä marraskuuta 1983 annetussa laissa (ks. johdanto-osan 248–250 kappale) ja CPAS-laissa (ks. johdanto-osan 251–252 kappale) säädetään tarvittavista oikeudellisista keinoista, joilla kunnat voivat valvoa liiallisia korvauksia ja periä mahdolliset liialliset korvaukset takaisin. |
| --- | --- |

(223)

Kuten jäljempänä tullaan selittämään, alijäämän korvausmekanismi toimii niin, että riski liiallisiin korvauksiin on jo alkujaan hyvin pieni (ks. johdanto-osan 247 kappale). Lisäksi 14 päivänä marraskuuta 1983 annetussa laissa (ks. johdanto-osan 248–250 kappale) ja CPAS-laissa (ks. johdanto-osan 251–252 kappale) säädetään tarvittavista oikeudellisista keinoista, joilla kunnat voivat valvoa liiallisia korvauksia ja periä mahdolliset liialliset korvaukset takaisin.

7.3.4.6   Viittaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen

Viittaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen

| (224) | Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 §:n f kohdassa edellytetään, että toimeksiantoon sisällytetään viittaus kyseiseen päätökseen. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 10 §:n a kohdassa asetetaan kahden vuoden siirtymäaika tukijärjestelmille, jotka oli otettu käyttöön ennen 31 päivää tammikuuta 2012 ja jotka olivat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen mukaan soveltuneet sisämarkkinoille. Tästä syystä nyt tarkasteltavassa tapauksessa viittaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen sisällytettiin toimeksiantoon vasta vuonna 2014. Erityisesti vuodesta 2014 alkaen jokaisessa asianomaisten Brysselin kuntien tekemässä päätöksessä maksaa tukea IRIS-sairaaloille IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan perusteella viitataan myös yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen. Tämän lisäksi on todettava, että viittaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen on lisätty LCH-lain nykyisen version 108 §:ään 10 päivänä huhtikuuta 2014 annetulla lailla (264). Tarkemmin sanottuna tämä pykälä edellyttää, että kuhunkin kirjeeseen, joka sisältää päätöksen sairaalalle myönnettävästä BMF-rahoitusbudjetin määrärahasta, on sisällytettävä selkeä viittaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen. Tämän perusteella komissio katsoo, että tämä muodollinen edellytys täyttyy. |
| --- | --- |

(224)

Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 §:n f kohdassa edellytetään, että toimeksiantoon sisällytetään viittaus kyseiseen päätökseen. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 10 §:n a kohdassa asetetaan kahden vuoden siirtymäaika tukijärjestelmille, jotka oli otettu käyttöön ennen 31 päivää tammikuuta 2012 ja jotka olivat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen mukaan soveltuneet sisämarkkinoille. Tästä syystä nyt tarkasteltavassa tapauksessa viittaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen sisällytettiin toimeksiantoon vasta vuonna 2014. Erityisesti vuodesta 2014 alkaen jokaisessa asianomaisten Brysselin kuntien tekemässä päätöksessä maksaa tukea IRIS-sairaaloille IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan perusteella viitataan myös yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen. Tämän lisäksi on todettava, että viittaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen on lisätty LCH-lain nykyisen version 108 §:ään 10 päivänä huhtikuuta 2014 annetulla lailla (264). Tarkemmin sanottuna tämä pykälä edellyttää, että kuhunkin kirjeeseen, joka sisältää päätöksen sairaalalle myönnettävästä BMF-rahoitusbudjetin määrärahasta, on sisällytettävä selkeä viittaus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen. Tämän perusteella komissio katsoo, että tämä muodollinen edellytys täyttyy.

264

7.3.5   Korvaukset

Korvaukset

| (225) | Toinen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen kirjattu soveltuvuutta koskeva perusedellytys on se, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamisesta maksettavan korvauksen määrä ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteen täyttämisestä aiheutuneiden nettokustannusten kattamiseksi, kun otetaan huomioon kohtuullinen voitto (265). Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä määrätään niin ikään, miten nettokustannukset tulee laskea (muun muassa määrittelemällä huomioon otettavat kustannukset ja tulot), kerrotaan, miten kohtuullinen voitto on määritettävä, ja edellytetään, että niiden yritysten, jotka sekä tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita että harjoittavat muuta toimintaa, on laadittava sisäinen kirjanpito erikseen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyville palveluille ja muulle toiminnalle (266). |
| --- | --- |

(225)

Toinen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen kirjattu soveltuvuutta koskeva perusedellytys on se, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamisesta maksettavan korvauksen määrä ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteen täyttämisestä aiheutuneiden nettokustannusten kattamiseksi, kun otetaan huomioon kohtuullinen voitto (265). Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä määrätään niin ikään, miten nettokustannukset tulee laskea (muun muassa määrittelemällä huomioon otettavat kustannukset ja tulot), kerrotaan, miten kohtuullinen voitto on määritettävä, ja edellytetään, että niiden yritysten, jotka sekä tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita että harjoittavat muuta toimintaa, on laadittava sisäinen kirjanpito erikseen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyville palveluille ja muulle toiminnalle (266).

265

266

| (226) | Tarkasteltavassa tapauksessa IRIS-sairaalat tarjoavat vain yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita ja edellä kuvattua (ks. johdanto-osan 41 ja 155 kappale) rajallista toimintaa, joka on liitännäistä suhteessa kyseisiin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviin palveluihin. Kaiken tämän toiminnan (yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut ja niihin liittyvä rajallinen liitännäistoiminta) harjoittamisesta IRIS-sairaaloille aiheutuu kustannuksia, jotka suurelta osin (267) katetaan erilaisilla edellä kuvatuilla julkisilla ja yksityisillä rahoituslähteillä (ks. johdanto-osan 46 kappale). Kuitenkin, kuten jäljempänä (ks. taulukot 3–7) havainnollistetaan, useimpina vuosina vuodesta 1996 alkaen IRIS-sairaaloille on syntynyt tästä toiminnasta alijäämää. Komissio pitää näitä alijäämiä IRIS-sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja rajallisesta liitännäistoiminnasta jäljelle jääneinä nettokustannuksina (eli sinä osana nettokustannuksista, jota ei ole katettu johdanto-osan 46 kappaleessa kuvatuista rahoituslähteistä). Korvaamalla nämä alijäämät kunnat kattavat vain jäljelle jääneet nettokustannukset, jotka IRIS-sairaaloille on aiheutunut yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja liitännäistoiminnan suorittamisesta, eivätkä kunnat myönnä edes kohtuullista voittoa. Näin ollen jo määritelmän mukaan IRIS-sairaaloille aiheutuneiden alijäämien korvaamisen ei pitäisi johtaa eikä se ole todellisuudessa johtanut liiallisiin korvauksiin (ks. myös johdanto-osan 234–245 kappale). |
| --- | --- |

(226)

Tarkasteltavassa tapauksessa IRIS-sairaalat tarjoavat vain yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita ja edellä kuvattua (ks. johdanto-osan 41 ja 155 kappale) rajallista toimintaa, joka on liitännäistä suhteessa kyseisiin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviin palveluihin. Kaiken tämän toiminnan (yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut ja niihin liittyvä rajallinen liitännäistoiminta) harjoittamisesta IRIS-sairaaloille aiheutuu kustannuksia, jotka suurelta osin (267) katetaan erilaisilla edellä kuvatuilla julkisilla ja yksityisillä rahoituslähteillä (ks. johdanto-osan 46 kappale). Kuitenkin, kuten jäljempänä (ks. taulukot 3–7) havainnollistetaan, useimpina vuosina vuodesta 1996 alkaen IRIS-sairaaloille on syntynyt tästä toiminnasta alijäämää. Komissio pitää näitä alijäämiä IRIS-sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja rajallisesta liitännäistoiminnasta jäljelle jääneinä nettokustannuksina (eli sinä osana nettokustannuksista, jota ei ole katettu johdanto-osan 46 kappaleessa kuvatuista rahoituslähteistä). Korvaamalla nämä alijäämät kunnat kattavat vain jäljelle jääneet nettokustannukset, jotka IRIS-sairaaloille on aiheutunut yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja liitännäistoiminnan suorittamisesta, eivätkä kunnat myönnä edes kohtuullista voittoa. Näin ollen jo määritelmän mukaan IRIS-sairaaloille aiheutuneiden alijäämien korvaamisen ei pitäisi johtaa eikä se ole todellisuudessa johtanut liiallisiin korvauksiin (ks. myös johdanto-osan 234–245 kappale).

267

| (227) | LCH-lain 77 §:n mukaan kaikkien sairaaloiden on laadittava erilliset kirjanpidot, joista käy ilmi kunkin palvelun kustannukset. Sekä julkisiin että yksityisiin sairaaloihin sovellettavista kirjanpitoperiaatteista säädetään 19 päivänä kesäkuuta 2007 annetussa kuninkaallisessa asetuksessa (268). Kuninkaallisen asetuksen mukaan muusta toiminnasta kuin sairaalatoiminnasta (eli tarkasteltavassa tapauksessa edellä johdanto-osan 41 ja 155 kappaleessa kuvatusta liitännäistoiminnasta) on laadittava erillinen kirjanpito (tarkemmin sanoen tämä toiminta on merkittävä kirjanpitokoodeilla 900–999, ks. myös johdanto-osan 49 kappale). Komissio vastaanotti kunkin IRIS-sairaalan riippumattomilta tilintarkastajilta vakuutukset, joissa vahvistettiin, että erillistä kirjanpitoa noudatetaan Belgian lainsäädännön vaatimusten mukaisesti (269). Tämän perusteella komissio päättelee, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 5 §:n 9 kohdan mukainen vaatimus erillisestä kirjanpidosta täyttyy. |
| --- | --- |

(227)

LCH-lain 77 §:n mukaan kaikkien sairaaloiden on laadittava erilliset kirjanpidot, joista käy ilmi kunkin palvelun kustannukset. Sekä julkisiin että yksityisiin sairaaloihin sovellettavista kirjanpitoperiaatteista säädetään 19 päivänä kesäkuuta 2007 annetussa kuninkaallisessa asetuksessa (268). Kuninkaallisen asetuksen mukaan muusta toiminnasta kuin sairaalatoiminnasta (eli tarkasteltavassa tapauksessa edellä johdanto-osan 41 ja 155 kappaleessa kuvatusta liitännäistoiminnasta) on laadittava erillinen kirjanpito (tarkemmin sanoen tämä toiminta on merkittävä kirjanpitokoodeilla 900–999, ks. myös johdanto-osan 49 kappale). Komissio vastaanotti kunkin IRIS-sairaalan riippumattomilta tilintarkastajilta vakuutukset, joissa vahvistettiin, että erillistä kirjanpitoa noudatetaan Belgian lainsäädännön vaatimusten mukaisesti (269). Tämän perusteella komissio päättelee, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 5 §:n 9 kohdan mukainen vaatimus erillisestä kirjanpidosta täyttyy.

268

269

| (228) | Kuten edellä (ks. johdanto-osan 44 kappale) on selitetty, Brysselin kunnat ja CPAS-keskukset ovat IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan nojalla velvollisia kattamaan sairaaloidensa taseen alijäämän täysimääräisesti. Tämä IRIS-sairaaloiden perustamisesta asti olemassa ollut velvollisuus menee LCH-lain 109 §:ssä määriteltyä alijäämän osittaista korvausmekanismia (ks. johdanto-osan 47 kappale) pidemmälle. IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan nojalla myönnettävä korvaus ei kuitenkaan voi koskaan ylittää tilikauden taseen alijäämän määrää. Lisäksi vaikka ohjesääntöjen 46 artiklassa synnytetäänkin selkeä alijäämien korvaamisvelvollisuus, siinä ei kuitenkaan määritetä selkeästi sitä ajankohtaa, jona kuntien ja CPAS-keskusten on tosiasiassa siirrettävä rahat (270). |
| --- | --- |

(228)

Kuten edellä (ks. johdanto-osan 44 kappale) on selitetty, Brysselin kunnat ja CPAS-keskukset ovat IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan nojalla velvollisia kattamaan sairaaloidensa taseen alijäämän täysimääräisesti. Tämä IRIS-sairaaloiden perustamisesta asti olemassa ollut velvollisuus menee LCH-lain 109 §:ssä määriteltyä alijäämän osittaista korvausmekanismia (ks. johdanto-osan 47 kappale) pidemmälle. IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan nojalla myönnettävä korvaus ei kuitenkaan voi koskaan ylittää tilikauden taseen alijäämän määrää. Lisäksi vaikka ohjesääntöjen 46 artiklassa synnytetäänkin selkeä alijäämien korvaamisvelvollisuus, siinä ei kuitenkaan määritetä selkeästi sitä ajankohtaa, jona kuntien ja CPAS-keskusten on tosiasiassa siirrettävä rahat (270).

270

| (229) | Käytännössä kuntien IRIS-sairaaloille suorittamien maksujen ajoitus on aina riippunut kuntien kassassa käytettävissä olevista varoista. Koska rahaa ei yleensä ollut käytettävissä riittävästi, kunnat ovat olleet taipuvaisia lykkäämään sairaaloiden alijäämien maksamista. Teoriassa kunnat voisivat lykätä korvausten suorittamista aina siihen saakka, kunnes liittovaltion terveysministeriö määrittää LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän, minkä jälkeen kuntien olisi pakko maksaa (osa) sairaaloiden alijäämistä. Taseen alijäämän selviämisen ja LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän laskemisen välillä on kuitenkin ollut pitkiä (enimmillään 10 vuoden pituisia) viiveitä. Tämä johti siihen, että vuosina 1996–2002 IRIS-sairaaloille kertyi valtavia alijäämiä (kaikkiaan yli 50 miljoonaa euroa). Rahoitusvajeensa kattamiseksi IRIS-sairaalat joutuivat ottamaan pankkilainoja, joiden kustannukset kasvattivat niiden alijäämiä entisestään. |
| --- | --- |

(229)

Käytännössä kuntien IRIS-sairaaloille suorittamien maksujen ajoitus on aina riippunut kuntien kassassa käytettävissä olevista varoista. Koska rahaa ei yleensä ollut käytettävissä riittävästi, kunnat ovat olleet taipuvaisia lykkäämään sairaaloiden alijäämien maksamista. Teoriassa kunnat voisivat lykätä korvausten suorittamista aina siihen saakka, kunnes liittovaltion terveysministeriö määrittää LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän, minkä jälkeen kuntien olisi pakko maksaa (osa) sairaaloiden alijäämistä. Taseen alijäämän selviämisen ja LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän laskemisen välillä on kuitenkin ollut pitkiä (enimmillään 10 vuoden pituisia) viiveitä. Tämä johti siihen, että vuosina 1996–2002 IRIS-sairaaloille kertyi valtavia alijäämiä (kaikkiaan yli 50 miljoonaa euroa). Rahoitusvajeensa kattamiseksi IRIS-sairaalat joutuivat ottamaan pankkilainoja, joiden kustannukset kasvattivat niiden alijäämiä entisestään.

| (230) | Kunnat ymmärsivät, että tämä tilanne oli niiden kannalta vahingollinen, sillä ne joutuivat viime kädessä maksamaan näiden lainojen korot alijäämän kattamismekanismin kautta, ja näin ollen ne halusivat maksaa IRIS-sairaaloille nopeammin sen sijaan, että olisivat jääneet odottamaan sitä hetkeä, jona liittovaltion terveysministeriö pakottaisi ne maksamaan LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän. Koska kuntien taloudelliset resurssit eivät olleet riittävät, Brysselin pääkaupunkialue joutui ryhtymään toimenpiteisiin alijäämäkorvausten mahdollistamiseksi. Erityisesti hallintoalue antoi rahoitusta kyseisille kunnille 1) välillisesti aluerahaston kautta (ks. johdanto-osan 231 kappale) ja 2) vuodesta 2003 alkaen lisäksi suoraan erityistukia myöntämällä (ks. johdanto-osan 232–233 kappale). Tällä rahoituksella kunnat pystyivät täyttämään aiempaa nopeammin, joskin vain osittain (271), alijäämän korvaamisvelvollisuutensa IRIS-sairaaloita kohtaan. Kuten edellä (ks. 7.1 jakso) on selitetty, Brysselin pääkaupunkialue on myöntänyt ja myöntää edelleen julkista rahoitusta ainoastaan asianomaisille kunnille, ei IRIS-sairaaloille. |
| --- | --- |

(230)

Kunnat ymmärsivät, että tämä tilanne oli niiden kannalta vahingollinen, sillä ne joutuivat viime kädessä maksamaan näiden lainojen korot alijäämän kattamismekanismin kautta, ja näin ollen ne halusivat maksaa IRIS-sairaaloille nopeammin sen sijaan, että olisivat jääneet odottamaan sitä hetkeä, jona liittovaltion terveysministeriö pakottaisi ne maksamaan LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän. Koska kuntien taloudelliset resurssit eivät olleet riittävät, Brysselin pääkaupunkialue joutui ryhtymään toimenpiteisiin alijäämäkorvausten mahdollistamiseksi. Erityisesti hallintoalue antoi rahoitusta kyseisille kunnille 1) välillisesti aluerahaston kautta (ks. johdanto-osan 231 kappale) ja 2) vuodesta 2003 alkaen lisäksi suoraan erityistukia myöntämällä (ks. johdanto-osan 232–233 kappale). Tällä rahoituksella kunnat pystyivät täyttämään aiempaa nopeammin, joskin vain osittain (271), alijäämän korvaamisvelvollisuutensa IRIS-sairaaloita kohtaan. Kuten edellä (ks. 7.1 jakso) on selitetty, Brysselin pääkaupunkialue on myöntänyt ja myöntää edelleen julkista rahoitusta ainoastaan asianomaisille kunnille, ei IRIS-sairaaloille.

271

| (231) | Kunnat alkoivat korvata IRIS-sairaaloille tilikausina 1996–2002 aiheutuneita alijäämiä vasta vuodesta 2002 alkaen aluerahastolta saamallaan rahoituksella. Kyseisen kauden alijäämien korvaukset saatiin päätökseen vasta vuonna 2008. Vuodesta 2003 alkaen kertyneitä alijäämiä korvatessaan kunnat eivät enää ole tukeutuneet aluerahaston rahoitukseen. |
| --- | --- |

(231)

Kunnat alkoivat korvata IRIS-sairaaloille tilikausina 1996–2002 aiheutuneita alijäämiä vasta vuodesta 2002 alkaen aluerahastolta saamallaan rahoituksella. Kyseisen kauden alijäämien korvaukset saatiin päätökseen vasta vuonna 2008. Vuodesta 2003 alkaen kertyneitä alijäämiä korvatessaan kunnat eivät enää ole tukeutuneet aluerahaston rahoitukseen.

| (232) | Tilikaudesta 2003 alkaen Brysselin pääkaupunkialue on myöntänyt kunnille keskimäärin 10 miljoonaa euroa vuodessa (ks. tarkat määrät taulukosta 2) erityistukina. Kukin kunta maksoi oman osuutensa tästä erityistuesta vuorostaan sairaaloille tavallisesti seuraavan tilikauden alussa sairaalan arvioidun alijäämän perusteella (esimerkiksi tilikauden 2014 korvaukset maksettiin vuoden 2015 alussa). Alijäämä arvioidaan sairaalan toimintojen tilintarkastuksen ja vuoden ensimmäisten yhdeksän kuukauden ennakollisen tuloksen perusteella. Kuuden kuukauden kuluessa tilikauden päättymisestä (eli kesäkuun loppuun mennessä) kunkin IRIS-sairaalan yleiskokous hyväksyy sairaalan tilinpäätöksen ja vahvistaa taseen lopullisen alijäämän. Määrän, joka taseen alijäämästä jää maksettavaksi erityistukiosuuden maksamisen jälkeen, suorittaminen riippuu kuntien kassassa käytettävissä olevista varoista. Määrien täysimääräiseen suorittamiseen saattaa kulua useita vuosia, ja arviointikaudella (1996–2014) IRIS-sairaalat ovatkin jatkuvasti odottaneet kuntien maksusuorituksia (ks. tarkat tiedot maksamatta olevista määristä johdanto-osan 234 kappaleen taulukoista).

  Taulukko 2


  Kuntien (erityistuista rahoittamat) maksut IRIS-sairaaloille












  (euroa) |
| --- | --- |
| Vuosi | CHU St. Pierre | CHU Brugmann | HIS | HUDERF | Institut Bordet | Yhteensä |
| 2003 | 1 620 000 | 1 770 000 | 3 765 000 | 820 000 | 2 025 000 | 10 000 000 |
| 2004 | 1 541 775 | 1 457 000 | 3 765 000 | 781 981 | 1 321 316 | 8 867 072 |
| 2005 | 2 132 928 | 3 657 000 | 3 765 000 | 778 000 | 800 000 | 11 132 928 |
| 2006 | - | 3 657 000 | 3 765 000 | 778 000 | 1 800 000 | 10 000 000 |
| 2007 | 278 330 | 4 125 610 | 3 765 000 | 622 529 | 1 208 531 | 10 000 000 |
| 2008 | 308 367 | 3 999 767 | 3 765 000 | 871 350 | 1 055 516 | 10 000 000 |
| 2009 | 490 002 | 3 231 504 | 3 765 000 | 1 246 998 | 1 266 496 | 10 000 000 |
| 2010 | 565 440 | 3 644 432 | 3 388 500 | 1 401 628 | - | 9 000 000 |
| 2011 | 654 580 | 3 206 932 | 3 576 750 | 1 220 232 | 841 506 | 9 500 000 |
| 2012 | 1 091 761 | 3 380 656 | 3 765 000 | 945 316 | 817 267 | 10 000 000 |
| 2013 | 1 826 753 | 2 500 348 | 3 765 000 | 635 966 | 1 271 933 | 10 000 000 |
| 2014 | 1 390 000 | 2 847 000 | 3 765 000 | 618 000 | 1 380 000 | 10 000 000 |
| Yhteensä | 11 899 936 | 37 477 249 | 44 615 250 | 10 720 000 | 13 787 565 | 118 500 000 |

(232)

Tilikaudesta 2003 alkaen Brysselin pääkaupunkialue on myöntänyt kunnille keskimäärin 10 miljoonaa euroa vuodessa (ks. tarkat määrät taulukosta 2) erityistukina. Kukin kunta maksoi oman osuutensa tästä erityistuesta vuorostaan sairaaloille tavallisesti seuraavan tilikauden alussa sairaalan arvioidun alijäämän perusteella (esimerkiksi tilikauden 2014 korvaukset maksettiin vuoden 2015 alussa). Alijäämä arvioidaan sairaalan toimintojen tilintarkastuksen ja vuoden ensimmäisten yhdeksän kuukauden ennakollisen tuloksen perusteella. Kuuden kuukauden kuluessa tilikauden päättymisestä (eli kesäkuun loppuun mennessä) kunkin IRIS-sairaalan yleiskokous hyväksyy sairaalan tilinpäätöksen ja vahvistaa taseen lopullisen alijäämän. Määrän, joka taseen alijäämästä jää maksettavaksi erityistukiosuuden maksamisen jälkeen, suorittaminen riippuu kuntien kassassa käytettävissä olevista varoista. Määrien täysimääräiseen suorittamiseen saattaa kulua useita vuosia, ja arviointikaudella (1996–2014) IRIS-sairaalat ovatkin jatkuvasti odottaneet kuntien maksusuorituksia (ks. tarkat tiedot maksamatta olevista määristä johdanto-osan 234 kappaleen taulukoista).

Taulukko 2

Taulukko 2

Kuntien (erityistuista rahoittamat) maksut IRIS-sairaaloille

Kuntien (erityistuista rahoittamat) maksut IRIS-sairaaloille

(euroa)

Vuosi

CHU St. Pierre

CHU Brugmann

HIS

HUDERF

Institut Bordet

Yhteensä

2003

2003

1 620 000

1 770 000

3 765 000

820 000

2 025 000

10 000 000

10 000 000

2004

2004

1 541 775

1 457 000

3 765 000

781 981

1 321 316

8 867 072

8 867 072

2005

2005

2 132 928

3 657 000

3 765 000

778 000

800 000

11 132 928

11 132 928

2006

2006

-

3 657 000

3 765 000

778 000

1 800 000

10 000 000

10 000 000

2007

2007

278 330

4 125 610

3 765 000

622 529

1 208 531

10 000 000

10 000 000

2008

2008

308 367

3 999 767

3 765 000

871 350

1 055 516

10 000 000

10 000 000

2009

2009

490 002

3 231 504

3 765 000

1 246 998

1 266 496

10 000 000

10 000 000

2010

2010

565 440

3 644 432

3 388 500

1 401 628

-

9 000 000

9 000 000

2011

2011

654 580

3 206 932

3 576 750

1 220 232

841 506

9 500 000

9 500 000

2012

2012

1 091 761

3 380 656

3 765 000

945 316

817 267

10 000 000

10 000 000

2013

2013

1 826 753

2 500 348

3 765 000

635 966

1 271 933

10 000 000

10 000 000

2014

2014

1 390 000

2 847 000

3 765 000

618 000

1 380 000

10 000 000

10 000 000

Yhteensä

Yhteensä

11 899 936

11 899 936

37 477 249

37 477 249

44 615 250

44 615 250

10 720 000

10 720 000

13 787 565

13 787 565

118 500 000

118 500 000

| (233) | Kirjanpidossa erityistuen osa on joinain vuosina kirjattu suoraan sairaalan tulokseen (mikä näin ollen pienentää jäljellä olevan alijäämän määrää), ja toisina vuosina se on kirjattu alijäämäkorvauksena (eli tuloksen osatekijöihin). Lisäksi CHU Saint-Pierre -sairaalan kirjanpidon valmistuminen on viivästynyt vuonna 2004, joten sen osa erityistuesta kirjattiin vasta seuraavan vuoden kirjanpitoon. Tämä selittää sen, miksi kaikkien viiden IRIS-sairaalan erityistuen kokonaismäärä oli vuonna 2004 vain 8 867 072 euroa, kun taas vuonna 2005 vastaava määrä on 11 132 928 euroa – summien yhteenlaskun tulos on 20 miljoonaa euroa (tai aiottu 10 miljoonaa euroa vuodessa). Näistä kirjanpitokäytännön eroista huolimatta periaate maksusuoritusten taustalla on aina ollut sama, nimittäin antaa sairaaloille nopea (ja yleensä osittainen) alijäämäkorvaus synnyttämättä kuitenkaan liiallisia korvauksia (ks. tämän jakson loppuosa). |
| --- | --- |

(233)

Kirjanpidossa erityistuen osa on joinain vuosina kirjattu suoraan sairaalan tulokseen (mikä näin ollen pienentää jäljellä olevan alijäämän määrää), ja toisina vuosina se on kirjattu alijäämäkorvauksena (eli tuloksen osatekijöihin). Lisäksi CHU Saint-Pierre -sairaalan kirjanpidon valmistuminen on viivästynyt vuonna 2004, joten sen osa erityistuesta kirjattiin vasta seuraavan vuoden kirjanpitoon. Tämä selittää sen, miksi kaikkien viiden IRIS-sairaalan erityistuen kokonaismäärä oli vuonna 2004 vain 8 867 072 euroa, kun taas vuonna 2005 vastaava määrä on 11 132 928 euroa – summien yhteenlaskun tulos on 20 miljoonaa euroa (tai aiottu 10 miljoonaa euroa vuodessa). Näistä kirjanpitokäytännön eroista huolimatta periaate maksusuoritusten taustalla on aina ollut sama, nimittäin antaa sairaaloille nopea (ja yleensä osittainen) alijäämäkorvaus synnyttämättä kuitenkaan liiallisia korvauksia (ks. tämän jakson loppuosa).

| (234) | Alla olevissa taulukoissa 3–7 esitetään kunkin viiden IRIS-sairaalan taseiden alijäämät kultakin vuodelta (kaudelta 1996–2014 sairaaloiden alijäämien yhteenlaskettu määrä on suunnilleen 250 miljoonaa euroa) ja kunnan kunakin vuonna suorittamat maksut (nämä maksusuoritukset voivat koskea myös edellisten vuosien alijäämiä). Taulukoista 3–7 ilmenee, milloin (minä vuosina) kunnat maksoivat korvauksia kunkin IRIS-sairaalan alijäämien kattamiseksi, mutta niistä ei käy ilmi, minkä vuoden alijäämää maksuilla on korvattu (272). Taulukot havainnollistavat myös alijäämien kertymistä vuosina 1996–2002 ja kuntien maksusuoritusten viivettä. Lisäksi on selvää, että kunakin ajankohtana vuosina 1996–2014 asianomaiset kunnat olivat IRIS-sairaaloille velkaa huomattavia summia maksamattomina alijäämäkorvauksina. Vuoden 2014 loppuun mennessä kaikkien viiden IRIS-sairaalan alijäämistä avoimeksi jäänyt määrä oli yli 15 miljoonaa euroa. Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että kun IRIS-sairaalat tekevät voittoa, sairaalat säilyttävät nämä voittovarat itsellään ja käyttävät ne aiempien tai tulevien alijäämien kattamiseen, mikä vähentää kuntien tukitoimenpiteiden tarvetta. Lisäksi näistä taulukoista käy selvästi ilmi, että kuten Belgian viranomaiset ovat todenneet (ks. johdanto-osan 89 kappale), minkäänlaista ennakkomaksujärjestelmää ei vastoin kantelijoiden esittämää väitettä ole olemassa (ks. johdanto-osan 55 kappale). Kunnat suorittavat maksut huomattavalla viiveellä siitä hetkestä, kun alijäämä on aiheutunut ja kun IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukainen velvollisuus on tullut sovellettavaksi. Näin ollen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja liitännäistoiminnan suorittamisesta maksettavien alijäämäkorvausten ajoituksen ei voida katsoa antavan IRIS-sairaaloille etua.

  Taulukko 3


  Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä CHU Saint-Pierre -sairaalan osalta









  (euroa) |
| --- | --- |
| CHU Saint-Pierre | Taseen alijäämä | Kunnan suorittamat maksut | Avoimeksi jäänyt määrä |
| 1996 | – 5 737 856 | 0 | – 5 737 856 |
| 1997 | – 6 754 920 | 0 | – 12 492 776 |
| 1998 | – 3 696 235 | 0 | – 16 189 011 |
| 1999 | – 752 234 | 0 | – 16 941 245 |
| 2000 | – 1 072 993 | 0 | – 18 014 238 |
| 2001 | – 1 416 937 | 0 | – 19 431 174 |
| 2002 | – 2 914 245 | 3 368 351 | – 18 977 068 |
| 2003 | – 2 629 012 | 4 925 162 | – 16 680 918 |
| 2004 | – 1 541 775 | 11 571 300 | – 6 651 393 |
| 2005 | – 2 248 399 | 1 000 000 | – 7 899 792 |
| 2006 | 98 114 | 2 886 635 | – 4 915 043 |
| 2007 | – 774 755 | 2 217 900 | – 3 471 897 |
| 2008 | – 1 054 119 | 2 356 333 | – 2 169 683 |
| 2009 | – 1 000 933 | 490 002 | – 2 680 614 |
| 2010 | – 1 576 429 | 565 440 | – 3 691 602 |
| 2011 | – 949 668 | 654 580 | – 3 986 690 |
| 2012 | – 1 079 200 | 1 091 761 | – 3 974 129 |
| 2013 | – 1 880 205 | 1 826 753 | – 4 027 580 |
| 2014 | – 1 441 778 | 1 900 931 | – 3 568 427 |
| Yhteensä | – 38 423 575 | 34 855 148 | – 3 568 427 |

(234)

Alla olevissa taulukoissa 3–7 esitetään kunkin viiden IRIS-sairaalan taseiden alijäämät kultakin vuodelta (kaudelta 1996–2014 sairaaloiden alijäämien yhteenlaskettu määrä on suunnilleen 250 miljoonaa euroa) ja kunnan kunakin vuonna suorittamat maksut (nämä maksusuoritukset voivat koskea myös edellisten vuosien alijäämiä). Taulukoista 3–7 ilmenee, milloin (minä vuosina) kunnat maksoivat korvauksia kunkin IRIS-sairaalan alijäämien kattamiseksi, mutta niistä ei käy ilmi, minkä vuoden alijäämää maksuilla on korvattu (272). Taulukot havainnollistavat myös alijäämien kertymistä vuosina 1996–2002 ja kuntien maksusuoritusten viivettä. Lisäksi on selvää, että kunakin ajankohtana vuosina 1996–2014 asianomaiset kunnat olivat IRIS-sairaaloille velkaa huomattavia summia maksamattomina alijäämäkorvauksina. Vuoden 2014 loppuun mennessä kaikkien viiden IRIS-sairaalan alijäämistä avoimeksi jäänyt määrä oli yli 15 miljoonaa euroa. Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että kun IRIS-sairaalat tekevät voittoa, sairaalat säilyttävät nämä voittovarat itsellään ja käyttävät ne aiempien tai tulevien alijäämien kattamiseen, mikä vähentää kuntien tukitoimenpiteiden tarvetta. Lisäksi näistä taulukoista käy selvästi ilmi, että kuten Belgian viranomaiset ovat todenneet (ks. johdanto-osan 89 kappale), minkäänlaista ennakkomaksujärjestelmää ei vastoin kantelijoiden esittämää väitettä ole olemassa (ks. johdanto-osan 55 kappale). Kunnat suorittavat maksut huomattavalla viiveellä siitä hetkestä, kun alijäämä on aiheutunut ja kun IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukainen velvollisuus on tullut sovellettavaksi. Näin ollen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja liitännäistoiminnan suorittamisesta maksettavien alijäämäkorvausten ajoituksen ei voida katsoa antavan IRIS-sairaaloille etua.

272

Taulukko 3

Taulukko 3

Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä CHU Saint-Pierre -sairaalan osalta

Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä CHU Saint-Pierre -sairaalan osalta

(euroa)

CHU Saint-Pierre

Taseen alijäämä

Kunnan suorittamat maksut

Avoimeksi jäänyt määrä

1996

1996

– 5 737 856

0

– 5 737 856

1997

1997

– 6 754 920

0

– 12 492 776

1998

1998

– 3 696 235

0

– 16 189 011

1999

1999

– 752 234

0

– 16 941 245

2000

2000

– 1 072 993

0

– 18 014 238

2001

2001

– 1 416 937

0

– 19 431 174

2002

2002

– 2 914 245

3 368 351

– 18 977 068

2003

2003

– 2 629 012

4 925 162

– 16 680 918

2004

2004

– 1 541 775

11 571 300

– 6 651 393

2005

2005

– 2 248 399

1 000 000

– 7 899 792

2006

2006

98 114

2 886 635

– 4 915 043

2007

2007

– 774 755

2 217 900

– 3 471 897

2008

2008

– 1 054 119

2 356 333

– 2 169 683

2009

2009

– 1 000 933

490 002

– 2 680 614

2010

2010

– 1 576 429

565 440

– 3 691 602

2011

2011

– 949 668

654 580

– 3 986 690

2012

2012

– 1 079 200

1 091 761

– 3 974 129

2013

2013

– 1 880 205

1 826 753

– 4 027 580

2014

2014

– 1 441 778

1 900 931

– 3 568 427

Yhteensä

Yhteensä

– 38 423 575

– 38 423 575

34 855 148

34 855 148

– 3 568 427

– 3 568 427

Taulukko 4

Taulukko 4

Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä CHU Brugmann
   (273)
  -sairaalan osalta

Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä CHU Brugmann

273

-sairaalan osalta

| (euroa) |
| --- |
| CHU Brugmann | Taseen alijäämä | Kunnan suorittamat maksut | Avoimeksi jäänyt määrä |
| 1996 | Ei saatavissa | Ei saatavissa | Ei saatavissa |
| 1997 | Ei saatavissa | Ei saatavissa | Ei saatavissa |
| 1998 | Ei saatavissa | Ei saatavissa | Ei saatavissa |
| 1999 | – 508 171 | 0 | – 508 171 |
| 2000 | – 3 755 229 | 0 | – 4 263 399 |
| 2001 | – 5 440 039 | 0 | – 9 703 438 |
| 2002 | – 1 976 934 | 0 | – 11 680 371 |
| 2003 | – 1 697 238 | 1 770 000 | – 11 607 609 |
| 2004 | – 1 442 292 | 1 457 000 | – 11 592 901 |
| 2005 | – 7 413 186 | 4 404 420 | – 14 601 667 |
| 2006 | – 14 180 725 | 10 893 584 | – 17 888 808 |
| 2007 | – 6 954 466 | 10 151 330 | – 14 691 944 |
| 2008 | – 6 308 290 | 6 699 647 | – 14 300 587 |
| 2009 | – 6 228 859 | 3 231 504 | – 17 297 942 |
| 2010 | – 5 011 208 | 3 644 432 | – 18 664 719 |
| 2011 | – 2 982 442 | 3 224 315 | – 18 422 846 |
| 2012 | – 2 945 806 | 16 219 985 | – 5 148 666 |
| 2013 | – 2 799 788 | 7 090 156 | – 858 298 |
| 2014 | – 2 923 714 | 2 847 000 | – 935 012 |
| Yhteensä | – 72 568 385 | 71 633 373 | – 935 012 |

(euroa)

CHU Brugmann

Taseen alijäämä

Kunnan suorittamat maksut

Avoimeksi jäänyt määrä

1996

1996

Ei saatavissa

Ei saatavissa

Ei saatavissa

1997

1997

Ei saatavissa

Ei saatavissa

Ei saatavissa

1998

1998

Ei saatavissa

Ei saatavissa

Ei saatavissa

1999

1999

– 508 171

0

– 508 171

2000

2000

– 3 755 229

0

– 4 263 399

2001

2001

– 5 440 039

0

– 9 703 438

2002

2002

– 1 976 934

0

– 11 680 371

2003

2003

– 1 697 238

1 770 000

– 11 607 609

2004

2004

– 1 442 292

1 457 000

– 11 592 901

2005

2005

– 7 413 186

4 404 420

– 14 601 667

2006

2006

– 14 180 725

10 893 584

– 17 888 808

2007

2007

– 6 954 466

10 151 330

– 14 691 944

2008

2008

– 6 308 290

6 699 647

– 14 300 587

2009

2009

– 6 228 859

3 231 504

– 17 297 942

2010

2010

– 5 011 208

3 644 432

– 18 664 719

2011

2011

– 2 982 442

3 224 315

– 18 422 846

2012

2012

– 2 945 806

16 219 985

– 5 148 666

2013

2013

– 2 799 788

7 090 156

– 858 298

2014

2014

– 2 923 714

2 847 000

– 935 012

Yhteensä

Yhteensä

– 72 568 385

– 72 568 385

71 633 373

71 633 373

– 935 012

– 935 012

Taulukko 5

Taulukko 5

Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä HUDERF-sairaalan osalta

Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä HUDERF-sairaalan osalta

| (euroa) |
| --- |
| HUDERF | Taseen alijäämä | Kunnan suorittamat maksut | Avoimeksi jäänyt määrä |
| 1996 | – 1 505 830 | 0 | – 1 505 830 |
| 1997 | – 1 026 881 | 0 | – 2 532 711 |
| 1998 | – 245 113 | 0 | – 2 777 825 |
| 1999 | 1 642 | 0 | – 2 776 183 |
| 2000 | – 484 951 | 0 | – 3 261 134 |
| 2001 | – 1 218 954 | 0 | – 4 480 088 |
| 2002 | – 479 490 | 883 192 | – 4 076 386 |
| 2003 | – 1 117 778 | 1 583 539 | – 3 610 625 |
| 2004 | – 781 981 | 1 863 863 | – 2 528 742 |
| 2005 | – 1 279 230 | 778 000 | – 3 029 973 |
| 2006 | – 2 494 074 | 1 605 532 | – 3 918 515 |
| 2007 | – 2 687 621 | 1 688 424 | – 4 917 712 |
| 2008 | – 2 314 050 | 1 208 667 | – 6 023 095 |
| 2009 | – 1 868 670 | 1 246 998 | – 6 644 767 |
| 2010 | – 1 823 049 | 1 401 628 | – 7 066 187 |
| 2011 | – 1 620 663 | 1 220 232 | – 7 466 618 |
| 2012 | – 945 316 | 5 525 711 | – 2 886 223 |
| 2013 | – 528 779 | 635 966 | – 2 779 036 |
| 2014 | – 618 000 | 2 682 372 | – 714 664 |
| Yhteensä | – 23 038 788 | 22 324 124 | – 714 664 |

(euroa)

HUDERF

Taseen alijäämä

Kunnan suorittamat maksut

Avoimeksi jäänyt määrä

1996

1996

– 1 505 830

0

– 1 505 830

1997

1997

– 1 026 881

0

– 2 532 711

1998

1998

– 245 113

0

– 2 777 825

1999

1999

1 642

0

– 2 776 183

2000

2000

– 484 951

0

– 3 261 134

2001

2001

– 1 218 954

0

– 4 480 088

2002

2002

– 479 490

883 192

– 4 076 386

2003

2003

– 1 117 778

1 583 539

– 3 610 625

2004

2004

– 781 981

1 863 863

– 2 528 742

2005

2005

– 1 279 230

778 000

– 3 029 973

2006

2006

– 2 494 074

1 605 532

– 3 918 515

2007

2007

– 2 687 621

1 688 424

– 4 917 712

2008

2008

– 2 314 050

1 208 667

– 6 023 095

2009

2009

– 1 868 670

1 246 998

– 6 644 767

2010

2010

– 1 823 049

1 401 628

– 7 066 187

2011

2011

– 1 620 663

1 220 232

– 7 466 618

2012

2012

– 945 316

5 525 711

– 2 886 223

2013

2013

– 528 779

635 966

– 2 779 036

2014

2014

– 618 000

2 682 372

– 714 664

Yhteensä

Yhteensä

– 23 038 788

– 23 038 788

22 324 124

22 324 124

– 714 664

– 714 664

Taulukko 6

Taulukko 6

Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä Institut Bordet -sairaalan osalta

Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä Institut Bordet -sairaalan osalta

| (euroa) |
| --- |
| Institut Bordet | Taseen alijäämä | Kunnan suorittamat maksut | Avoimeksi jäänyt määrä |
| 1996 | 752 505 | 0 | 752 505 |
| 1997 | 170 241 | 0 | 922 745 |
| 1998 | 41 349 | 0 | 964 094 |
| 1999 | 44 371 | 0 | 1 008 465 |
| 2000 | 5 439 | 0 | 1 013 904 |
| 2001 | 154 518 | 0 | 1 168 423 |
| 2002 | – 4 929 106 | 0 | – 3 760 683 |
| 2003 | – 4 916 506 | 2 025 000 | – 6 652 189 |
| 2004 | – 2 001 995 | 1 321 316 | – 7 332 868 |
| 2005 | – 771 467 | 800 000 | – 7 304 335 |
| 2006 | – 1 817 630 | 1 800 000 | – 7 321 966 |
| 2007 | – 1 874 162 | 2 673 741 | – 6 522 386 |
| 2008 | – 1 624 347 | 4 519 412 | – 3 627 322 |
| 2009 | – 688 005 | 1 266 496 | – 3 048 830 |
| 2010 | – 655 634 | 0 | – 3 704 465 |
| 2011 | – 838 644 | 841 506 | – 3 701 602 |
| 2012 | – 833 460 | 4 465 110 | – 69 952 |
| 2013 | – 2 551 468 | 1 271 933 | – 1 349 487 |
| 2014 | – 1 943 857 | 2 023 112 | – 1 270 232 |
| Yhteensä | – 24 277 858 | 23 007 626 | – 1 270 232 |

(euroa)

Institut Bordet

Taseen alijäämä

Kunnan suorittamat maksut

Avoimeksi jäänyt määrä

1996

1996

752 505

0

752 505

1997

1997

170 241

0

922 745

1998

1998

41 349

0

964 094

1999

1999

44 371

0

1 008 465

2000

2000

5 439

0

1 013 904

2001

2001

154 518

0

1 168 423

2002

2002

– 4 929 106

0

– 3 760 683

2003

2003

– 4 916 506

2 025 000

– 6 652 189

2004

2004

– 2 001 995

1 321 316

– 7 332 868

2005

2005

– 771 467

800 000

– 7 304 335

2006

2006

– 1 817 630

1 800 000

– 7 321 966

2007

2007

– 1 874 162

2 673 741

– 6 522 386

2008

2008

– 1 624 347

4 519 412

– 3 627 322

2009

2009

– 688 005

1 266 496

– 3 048 830

2010

2010

– 655 634

0

– 3 704 465

2011

2011

– 838 644

841 506

– 3 701 602

2012

2012

– 833 460

4 465 110

– 69 952

2013

2013

– 2 551 468

1 271 933

– 1 349 487

2014

2014

– 1 943 857

2 023 112

– 1 270 232

Yhteensä

Yhteensä

– 24 277 858

– 24 277 858

23 007 626

23 007 626

– 1 270 232

– 1 270 232

Taulukko 7

Taulukko 7

Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä HIS
   (274)
  -sairaalan osalta

Alijäämäkorvausten ajoitus ja avoimeksi jäänyt määrä HIS

274

-sairaalan osalta

| (euroa) |
| --- |
| HIS | Taseen alijäämä | Kunnan suorittamat maksut | Avoimeksi jäänyt määrä |
| 1996 | Ei saatavissa | Ei saatavissa | Ei saatavissa |
| 1997 | Ei saatavissa | Ei saatavissa | Ei saatavissa |
| 1998 | Ei saatavissa | Ei saatavissa | Ei saatavissa |
| 1999 | – 1 248 404 | 0 | – 1 248 404 |
| 2000 | – 7 220 971 | 0 | – 8 469 375 |
| 2001 | – 14 782 680 | 0 | – 23 252 055 |
| 2002 | – 12 978 574 | 416 079 | – 35 814 550 |
| 2003 | – 7 990 196 | 6 018 822 | – 37 785 924 |
| 2004 | – 5 941 987 | 13 425 604 | – 30 302 307 |
| 2005 | – 4 440 896 | 3 765 000 | – 30 978 203 |
| 2006 | – 5 022 247 | 12 622 542 | – 23 377 907 |
| 2007 | – 3 882 170 | 10 885 280 | – 16 374 797 |
| 2008 | – 3 779 570 | 10 885 190 | – 9 269 178 |
| 2009 | – 3 774 545 | 3 765 000 | – 9 278 722 |
| 2010 | – 3 387 655 | 3 388 500 | – 9 277 877 |
| 2011 | – 3 572 694 | 3 576 750 | – 9 273 821 |
| 2012 | – 3 767 190 | 3 765 000 | – 9 276 011 |
| 2013 | – 3 761 761 | 3 765 000 | – 9 272 772 |
| 2014 | – 3 760 497 | 3 765 000 | – 9 268 269 |
| Yhteensä | – 89 312 036 | 80 043 767 | – 9 268 269 |

(euroa)

HIS

Taseen alijäämä

Kunnan suorittamat maksut

Avoimeksi jäänyt määrä

1996

1996

Ei saatavissa

Ei saatavissa

Ei saatavissa

1997

1997

Ei saatavissa

Ei saatavissa

Ei saatavissa

1998

1998

Ei saatavissa

Ei saatavissa

Ei saatavissa

1999

1999

– 1 248 404

0

– 1 248 404

2000

2000

– 7 220 971

0

– 8 469 375

2001

2001

– 14 782 680

0

– 23 252 055

2002

2002

– 12 978 574

416 079

– 35 814 550

2003

2003

– 7 990 196

6 018 822

– 37 785 924

2004

2004

– 5 941 987

13 425 604

– 30 302 307

2005

2005

– 4 440 896

3 765 000

– 30 978 203

2006

2006

– 5 022 247

12 622 542

– 23 377 907

2007

2007

– 3 882 170

10 885 280

– 16 374 797

2008

2008

– 3 779 570

10 885 190

– 9 269 178

2009

2009

– 3 774 545

3 765 000

– 9 278 722

2010

2010

– 3 387 655

3 388 500

– 9 277 877

2011

2011

– 3 572 694

3 576 750

– 9 273 821

2012

2012

– 3 767 190

3 765 000

– 9 276 011

2013

2013

– 3 761 761

3 765 000

– 9 272 772

2014

2014

– 3 760 497

3 765 000

– 9 268 269

Yhteensä

Yhteensä

– 89 312 036

– 89 312 036

80 043 767

80 043 767

– 9 268 269

– 9 268 269

| (235) | Käytännössä IRIS-ohjesääntöjen 46 artiklan mukainen alijäämien korvausmekanismi on ensisijainen suhteessa LCH-lain 109 §:n mukaiseen alijäämien korvausmekanismiin. Itse asiassa sen jälkeen, kun liittovaltion terveysministeri on määrittänyt LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän (ks. johdanto-osan 47 kappale), kunnalle osoitetaan kirje ja sen pankki määrätään välittömästi maksamaan tämä summa kyseiselle sairaalalle, kun on otettu huomioon kaikki mahdolliset alijäämäkorvaukset, jotka asianomainen kunta on jo maksanut IRIS-sairaalalle sairaalan ohjesääntöjen 46 artiklan perusteella. Tämän lisäksi kunnat ja IRIS-sairaalat ovat sopineet, että IRIS-sairaalat maksavat niille LCH-lain 109 §:n mukaan suoritetut summat välittömästi takaisin kunnille sen välttämiseksi, että sama alijäämä katettaisiin kahteen kertaan. Komissio on tältä osin vastaanottanut kuntien käyttämältä BELFIUS-pankilta kirjeen ja taulukon, jotka vahvistavat sen, että kunakin vuonna kaikki viisi IRIS-sairaalaa ovat suorittaneet kyseiset takaisinmaksut välittömästi, mikä sulkee pois kaksinkertaisten alijäämäkorvausten mahdollisuuden. Alla olevassa taulukossa 8 esitetään täydellinen yhteenveto kaikista ”LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän” korvausmääristä, jotka kunnat maksoivat IRIS-sairaaloille ja jotka maksettiin välittömästi takaisin näiden liiketoimien neutraloimiseksi. IRIS-sairaalat eivät siten saaneet minkäänlaista etua LCH-lain 109 §:n mukaisista maksuista, ja näin ollen ainoastaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukaiset alijäämäkorvaukset ovat merkityksellisiä tämän päätöksen jatkoarvioinnissa. Taulukko 8 sisältää maksut vain tilikauteen 2006 saakka, sillä vuosi 2006 on tällä hetkellä viimeisin vuosi, jonka osalta liittovaltion terveysministeriö on määrittänyt LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän. Tämä ilmentää sitä, miten pitkällä viiveellä alijäämät käytännössä korvataan LCH-lain 109 §:ään perustuvassa mekanismissa, ja selittää samalla sen, miksi IRIS-sairaalat eivät käytä tätä mekanismia (ja maksavat siitä suoritetut summat välittömästi takaisin ne vastaanotettuaan). IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukainen korvausmekanismi on todellakin nopeampi (erityisesti kuntien erityistukien käyttöönottamisen jälkeen, ks. johdanto-osan 232 kappale) kuin LCH-lain 109 §:ään perustuva mekanismi. Lisäksi IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukainen alijäämän kattamismekanismi menee LCH-lain 109 §:ssä olevan alijäämän osittaisen kattamisen mekanismia pidemmälle (ks. johdanto-osan 47–48 kappale), sillä mekanismi korvaa IRIS-sairaaloiden taseiden koko alijäämän. Näillä perusteilla käsillä olevan päätöksen sisältämässä arvioinnissa keskitytään tarkastelemaan vain 46 artiklan mukaista alijäämän korvausmekanismia eikä arvioida enää LCH-lain 109 §:n mukaista alijäämän korvausmekanismia toisin kuin kumotussa komission vuonna 2009 antamassa päätöksessä, jossa arvioitiin LCH-lain 109 §:n mekanismia.

  Taulukko 8


  Täydellinen yhteenveto LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän määristä
   (275)
  , jotka maksusuorituksen jälkeen maksettiin välittömästi takaisin (9 päivänä marraskuuta 2015 vallinnut tilanne)











  (euroa) |
| --- | --- |
| | CHU St. Pierre | CHU Brugmann | HIS | HUDERF | Institut Bordet |
| 1996 | 560 322,61 | 0 | 2 727 844,19 | 0 | 0 |
| 1997 | 0 | 0 | 3 051 321,12 | 0 | 0 |
| 1998 | 0 | 0 | 553 331 | 0 | 0 |
| 1999 | 0 | 781 686,52 | 345 176,04 | 0 | 0 |
| 2000 | 1 019 647,97 | 0 | 0 | 0 | 2 483 585,21 |
| 2001 | 0 | 2 511 189,37 | 126 193,12 | 263 390,41 | 4 681 594,58 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2003 | 0 | 0 | 3 658 304,97 | 0 | 1 699 065,20 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 0 | 705 798,98 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2006 | 0 | 5 727 775,67 | 0 | 384 527,59 | 0 |

(235)

Käytännössä IRIS-ohjesääntöjen 46 artiklan mukainen alijäämien korvausmekanismi on ensisijainen suhteessa LCH-lain 109 §:n mukaiseen alijäämien korvausmekanismiin. Itse asiassa sen jälkeen, kun liittovaltion terveysministeri on määrittänyt LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän (ks. johdanto-osan 47 kappale), kunnalle osoitetaan kirje ja sen pankki määrätään välittömästi maksamaan tämä summa kyseiselle sairaalalle, kun on otettu huomioon kaikki mahdolliset alijäämäkorvaukset, jotka asianomainen kunta on jo maksanut IRIS-sairaalalle sairaalan ohjesääntöjen 46 artiklan perusteella. Tämän lisäksi kunnat ja IRIS-sairaalat ovat sopineet, että IRIS-sairaalat maksavat niille LCH-lain 109 §:n mukaan suoritetut summat välittömästi takaisin kunnille sen välttämiseksi, että sama alijäämä katettaisiin kahteen kertaan. Komissio on tältä osin vastaanottanut kuntien käyttämältä BELFIUS-pankilta kirjeen ja taulukon, jotka vahvistavat sen, että kunakin vuonna kaikki viisi IRIS-sairaalaa ovat suorittaneet kyseiset takaisinmaksut välittömästi, mikä sulkee pois kaksinkertaisten alijäämäkorvausten mahdollisuuden. Alla olevassa taulukossa 8 esitetään täydellinen yhteenveto kaikista ”LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän” korvausmääristä, jotka kunnat maksoivat IRIS-sairaaloille ja jotka maksettiin välittömästi takaisin näiden liiketoimien neutraloimiseksi. IRIS-sairaalat eivät siten saaneet minkäänlaista etua LCH-lain 109 §:n mukaisista maksuista, ja näin ollen ainoastaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukaiset alijäämäkorvaukset ovat merkityksellisiä tämän päätöksen jatkoarvioinnissa. Taulukko 8 sisältää maksut vain tilikauteen 2006 saakka, sillä vuosi 2006 on tällä hetkellä viimeisin vuosi, jonka osalta liittovaltion terveysministeriö on määrittänyt LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän. Tämä ilmentää sitä, miten pitkällä viiveellä alijäämät käytännössä korvataan LCH-lain 109 §:ään perustuvassa mekanismissa, ja selittää samalla sen, miksi IRIS-sairaalat eivät käytä tätä mekanismia (ja maksavat siitä suoritetut summat välittömästi takaisin ne vastaanotettuaan). IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukainen korvausmekanismi on todellakin nopeampi (erityisesti kuntien erityistukien käyttöönottamisen jälkeen, ks. johdanto-osan 232 kappale) kuin LCH-lain 109 §:ään perustuva mekanismi. Lisäksi IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan mukainen alijäämän kattamismekanismi menee LCH-lain 109 §:ssä olevan alijäämän osittaisen kattamisen mekanismia pidemmälle (ks. johdanto-osan 47–48 kappale), sillä mekanismi korvaa IRIS-sairaaloiden taseiden koko alijäämän. Näillä perusteilla käsillä olevan päätöksen sisältämässä arvioinnissa keskitytään tarkastelemaan vain 46 artiklan mukaista alijäämän korvausmekanismia eikä arvioida enää LCH-lain 109 §:n mukaista alijäämän korvausmekanismia toisin kuin kumotussa komission vuonna 2009 antamassa päätöksessä, jossa arvioitiin LCH-lain 109 §:n mekanismia.

Taulukko 8

Taulukko 8

Täydellinen yhteenveto LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän määristä
   (275)
  , jotka maksusuorituksen jälkeen maksettiin välittömästi takaisin (9 päivänä marraskuuta 2015 vallinnut tilanne)

Täydellinen yhteenveto LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän määristä

275

, jotka maksusuorituksen jälkeen maksettiin välittömästi takaisin (9 päivänä marraskuuta 2015 vallinnut tilanne)

(euroa)

CHU St. Pierre

CHU Brugmann

HIS

HUDERF

Institut Bordet

1996

1996

560 322,61

0

2 727 844,19

0

0

1997

1997

0

0

3 051 321,12

0

0

1998

1998

0

0

553 331

0

0

1999

1999

0

781 686,52

345 176,04

0

0

2000

2000

1 019 647,97

0

0

0

2 483 585,21

2001

2001

0

2 511 189,37

126 193,12

263 390,41

4 681 594,58

2002

2002

0

0

0

0

0

2003

2003

0

0

3 658 304,97

0

1 699 065,20

2004

2004

0

0

0

0

705 798,98

2005

2005

0

0

0

0

0

2006

2006

0

5 727 775,67

0

384 527,59

0

| (236) | Komissio on niin ikään arvioinut sitä, onko IRIS-sairaaloille tosiasiassa maksettu liiallisia korvauksia vuosina 1996–2014 (276). Heinäkuun 1 päivänä 1999 tapahtuneiden sulautumien (ks. myös johdanto-osan 28 kappale) ja niistä kuluneen pitkän ajan vuoksi liiallisten korvausten analyysi ei voi kattaa vuosia 1996–1998 sairaalan CHU Brugmann osalta, sillä asiaa koskevia asiakirjoja ei enää ollut saatavilla. Samoista syistä HIS-sairaaloiden tiedot vuosilta 1996–1998 voidaan huomioida analyysissa vain koko yhtymän tasolla. Tässä yhteydessä on todettava, että Belgian viranomaiset toimittivat kaikki olennaiset kirjanpitotiedot IRIS-sairaaloista ja kuntien suorittamista alijäämäkorvauksista, sikäli kuin nämä luvut olivat saatavilla. On huomattava, että aina yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen voimaantuloon 19 päivänä joulukuuta 2005 saakka jäsenvaltioiden tuli pitää nämä tiedot komission käytettävissä vain viiden vuoden ajan (277) (kun taas yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevissa päätöksissä tämä aika on kymmenen vuotta (278)). Vaikka komissio lähetti ensimmäisen tietopyyntönsä vasta 22 päivänä maaliskuuta 2006, Belgian viranomaiset pystyivät kuitenkin toimittamaan olennaiset tiedot vuodesta 1996 alkaen sairaaloiden CHU St. Pierre, HUDERF ja Institut Bordet osalta sekä vuodesta 1999 alkaen HIS-sairaaloiden osalta (ja HIS:n yhteenlasketut luvut vuosilta 1996–1998) ja CHU Brugmann -sairaalan osalta. |
| --- | --- |

(236)

Komissio on niin ikään arvioinut sitä, onko IRIS-sairaaloille tosiasiassa maksettu liiallisia korvauksia vuosina 1996–2014 (276). Heinäkuun 1 päivänä 1999 tapahtuneiden sulautumien (ks. myös johdanto-osan 28 kappale) ja niistä kuluneen pitkän ajan vuoksi liiallisten korvausten analyysi ei voi kattaa vuosia 1996–1998 sairaalan CHU Brugmann osalta, sillä asiaa koskevia asiakirjoja ei enää ollut saatavilla. Samoista syistä HIS-sairaaloiden tiedot vuosilta 1996–1998 voidaan huomioida analyysissa vain koko yhtymän tasolla. Tässä yhteydessä on todettava, että Belgian viranomaiset toimittivat kaikki olennaiset kirjanpitotiedot IRIS-sairaaloista ja kuntien suorittamista alijäämäkorvauksista, sikäli kuin nämä luvut olivat saatavilla. On huomattava, että aina yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen voimaantuloon 19 päivänä joulukuuta 2005 saakka jäsenvaltioiden tuli pitää nämä tiedot komission käytettävissä vain viiden vuoden ajan (277) (kun taas yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevissa päätöksissä tämä aika on kymmenen vuotta (278)). Vaikka komissio lähetti ensimmäisen tietopyyntönsä vasta 22 päivänä maaliskuuta 2006, Belgian viranomaiset pystyivät kuitenkin toimittamaan olennaiset tiedot vuodesta 1996 alkaen sairaaloiden CHU St. Pierre, HUDERF ja Institut Bordet osalta sekä vuodesta 1999 alkaen HIS-sairaaloiden osalta (ja HIS:n yhteenlasketut luvut vuosilta 1996–1998) ja CHU Brugmann -sairaalan osalta.

276

277

278

| (237) | Komissio on selvittänyt sitä, ovatko kuntien (aluerahaston myöntämästä rahoituksesta, Brysselin pääkaupunkialueen erityistuista ja omista varoista) maksamat alijäämäkorvaukset tiettynä vuonna ylittäneet kyseisen vuoden taseen alijäämän. Tässä yhteydessä komissio muistuttaa, että IRIS-sairaalat saavat korvausta ainoastaan alijäämistä, jotka ovat aiheutuneet yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja tietystä rajallisesta liitännäistoiminnasta. Jäljempänä olevat taulukot 9–13 sisältävät asiaa koskevat tiedot kultakin IRIS-sairaalalta. On kuitenkin tärkeää muistaa, että näistä taulukoista ei selviä se, milloin kunta korvasi alijäämän (tai osan siitä). Edellä esitetyistä taulukoista 3–7 (ks. johdanto-osan 234 kappale) ilmenee se, minä vuosina kunnat maksoivat IRIS-sairaaloille alijäämäkorvauksia. Taulukoista 9–13 käy sitä vastoin ilmi se, miten paljon kunnat maksoivat (tavallisesti useissa erissä) IRIS-sairaaloille korvausta tietyn vuoden alijäämästä, mutta niissä ei huomioida sitä, milloin nämä maksut todellisuudessa suoritettiin. Taulukot 9–13 on laadittu sen arvioimiseksi, maksettiinko erikseen tarkasteltuina yksittäisinä vuosina liiallisia korvauksia, mutta käytännössä yksikään IRIS-sairaala ei ole todellisuudessa koskaan saanut liiallisia korvauksia, kuten jäljempänä selitetään (ks. johdanto-osan 238 kappale). |
| --- | --- |

(237)

Komissio on selvittänyt sitä, ovatko kuntien (aluerahaston myöntämästä rahoituksesta, Brysselin pääkaupunkialueen erityistuista ja omista varoista) maksamat alijäämäkorvaukset tiettynä vuonna ylittäneet kyseisen vuoden taseen alijäämän. Tässä yhteydessä komissio muistuttaa, että IRIS-sairaalat saavat korvausta ainoastaan alijäämistä, jotka ovat aiheutuneet yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja tietystä rajallisesta liitännäistoiminnasta. Jäljempänä olevat taulukot 9–13 sisältävät asiaa koskevat tiedot kultakin IRIS-sairaalalta. On kuitenkin tärkeää muistaa, että näistä taulukoista ei selviä se, milloin kunta korvasi alijäämän (tai osan siitä). Edellä esitetyistä taulukoista 3–7 (ks. johdanto-osan 234 kappale) ilmenee se, minä vuosina kunnat maksoivat IRIS-sairaaloille alijäämäkorvauksia. Taulukoista 9–13 käy sitä vastoin ilmi se, miten paljon kunnat maksoivat (tavallisesti useissa erissä) IRIS-sairaaloille korvausta tietyn vuoden alijäämästä, mutta niissä ei huomioida sitä, milloin nämä maksut todellisuudessa suoritettiin. Taulukot 9–13 on laadittu sen arvioimiseksi, maksettiinko erikseen tarkasteltuina yksittäisinä vuosina liiallisia korvauksia, mutta käytännössä yksikään IRIS-sairaala ei ole todellisuudessa koskaan saanut liiallisia korvauksia, kuten jäljempänä selitetään (ks. johdanto-osan 238 kappale).

| (238) | Kuten seuraavista taulukoista käy ilmi, yksittäisten vuosien taseen alijäämän ja maksetun korvauksen vertailu paljastaa vain muutamia tapauksia (279), joissa sairaaloita on teknisesti hyvitetty liikaa, kun yhtä tiettyä vuotta tarkastellaan erikseen. Johdanto-osan 234 kappaleen taulukoista 3–7 käy kuitenkin selväksi, että käytännössä yksikään IRIS-sairaala ei ole todellisuudessa koskaan saanut liiallisia korvauksia, sillä kunakin tarkastellun kauden (1996–2014) ajankohtana kunnat olivat maksamattomien alijäämäkorvaustensa vuoksi IRIS-sairaaloille velkaa suuria summia. Tapaukset, joissa sairaaloille on teknisesti maksettu liiallisia korvauksia, voivat selittyä sillä, että kunta ei tiettynä vuonna ole halunnut kattaa vain sen tilikauden taseen alijäämää vaan on lisäksi halunnut maksaa edellisten vuosien alijäämäkorvauksista kertyneitä rästejä. Vaikka kunnan vaikuttimia ei voidakaan näyttää toteen, on kuitenkin joka tapauksessa selvää, että kunakin vuonna, jona IRIS-sairaalat saivat maksuja, jotka erikseen tarkasteluina johtivat kyseisenä vuonna teknisiin liikakorvauksiin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja rajallisesta liitännäistoiminnasta, maksut saanut IRIS-sairaala oli kaiken kaikkiaan saanut todellisuudessa liian vähäisiä korvauksia näistä samoista yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja niiden rajallisesta liitännäistoiminnasta, joita se oli suorittanut edellisinä vuosina ja kyseisenä vuonna (280). |
| --- | --- |

(238)

Kuten seuraavista taulukoista käy ilmi, yksittäisten vuosien taseen alijäämän ja maksetun korvauksen vertailu paljastaa vain muutamia tapauksia (279), joissa sairaaloita on teknisesti hyvitetty liikaa, kun yhtä tiettyä vuotta tarkastellaan erikseen. Johdanto-osan 234 kappaleen taulukoista 3–7 käy kuitenkin selväksi, että käytännössä yksikään IRIS-sairaala ei ole todellisuudessa koskaan saanut liiallisia korvauksia, sillä kunakin tarkastellun kauden (1996–2014) ajankohtana kunnat olivat maksamattomien alijäämäkorvaustensa vuoksi IRIS-sairaaloille velkaa suuria summia. Tapaukset, joissa sairaaloille on teknisesti maksettu liiallisia korvauksia, voivat selittyä sillä, että kunta ei tiettynä vuonna ole halunnut kattaa vain sen tilikauden taseen alijäämää vaan on lisäksi halunnut maksaa edellisten vuosien alijäämäkorvauksista kertyneitä rästejä. Vaikka kunnan vaikuttimia ei voidakaan näyttää toteen, on kuitenkin joka tapauksessa selvää, että kunakin vuonna, jona IRIS-sairaalat saivat maksuja, jotka erikseen tarkasteluina johtivat kyseisenä vuonna teknisiin liikakorvauksiin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja rajallisesta liitännäistoiminnasta, maksut saanut IRIS-sairaala oli kaiken kaikkiaan saanut todellisuudessa liian vähäisiä korvauksia näistä samoista yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja niiden rajallisesta liitännäistoiminnasta, joita se oli suorittanut edellisinä vuosina ja kyseisenä vuonna (280).

279

280

| (239) | CHU Saint-Pierre -sairaalan osalta voidaan jäljempänä olevan taulukon 9 perusteella todeta, että kun kutakin vuotta tarkastellaan erikseen, vuosina 1996, 1997 ja 2012 näyttää olleen vähäisiä teknisiä liikakorvauksia. Kussakin tapauksessa liialliset korvaukset olivat alle 1,5 prosenttia kyseiselle vuodelle myönnetyistä korvauksista, ja näin ollen ne olisi voitu siirtää yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan päätöksen mukaisesti (281) seuraavalle vuodelle. Kuten edellä (ks. johdanto-osan 234 kappaleen taulukko 3) on osoitettu, CHU Saint-Pierre ei kuitenkaan käytännössä ollut minään ajankohtana vuosina 1996–2014 saanut kokonaistasolla tarkasteltuna riittävästi korvauksia, ja kunta oli koko ajan velkaa kyseiselle sairaalalle. Vuosilta 1996–2014 CHU Saint-Pierre -sairaalalta oli saamatta korvauksia kaiken kaikkiaan 3 666 541 euroa. IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa kunnille asetetun velvollisuuden mukaisesti kyseessä olevat kunnat joutuvat kuitenkin korvaamaan taseen jäljelle jääneen alijäämän tulevaisuudessa (282).

  Taulukko 9


  CHU Saint-Pierre -sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset












  (euroa) |
| --- | --- |
| CHU St. Pierre | Taseen alijäämä | Rahoitettu aluerahastosta tai hallintoalueen erityistuella (283) | Muut kunnalliset tuet | Myönnetyt korvaukset yhteensä | Liialliset (+) tai liian vähäiset (–) korvaukset kyseisellä tilikaudella | Liiallisten (+) tai liian vähäisten (–) korvausten kokonaismäärä |
| 1996 | – 5 737 856 | 5 738 735 | 0 | 5 738 735 | 879 | 879 |
| 1997 | – 6 754 920 | 6 855 099 | 0 | 6 855 099 | 100 179 | 101 058 |
| 1998 | – 3 696 235 | 3 696 092 | 0 | 3 696 092 | – 143 | 100 915 |
| 1999 | – 752 234 | 751 117 | 0 | 751 117 | – 1 117 | 99 798 |
| 2000 | – 1 072 993 | 1 072 993 | 0 | 1 072 993 | 0 | 99 798 |
| 2001 | – 1 416 937 | 1 416 000 | 0 | 1 416 000 | – 937 | 98 862 |
| 2002 | – 2 914 245 | 2 914 245 | 0 | 2 914 245 | 0 | 98 862 |
| 2003 | – 2 629 012 | 1 620 000 | 0 | 1 620 000 | – 1 009 012 | – 910 150 |
| 2004 | – 1 541 775 | 1 541 775 | 0 | 1 541 775 | 0 | – 910 150 |
| 2005 | – 2 248 399 | 2 132 928 | 0 | 2 132 928 | – 115 471 | – 1 025 621 |
| 2006 | 98 114 | 0 | 0 | 0 | 0 | – 1 025 621 |
| 2007 | – 774 755 | 278 330 | 0 | 278 330 | – 496 425 | – 1 522 045 |
| 2008 | – 1 054 119 | 308 367 | 0 | 308 367 | – 745 752 | – 2 267 797 |
| 2009 | – 1 000 933 | 490 002 | 510 931 | 1 000 933 | 0 | – 2 267 797 |
| 2010 | – 1 576 429 | 565 440 | 0 | 565 440 | – 1 010 989 | – 3 278 785 |
| 2011 | – 949 668 | 654 580 | 0 | 654 580 | – 295 088 | – 3 573 873 |
| 2012 | – 1 079 200 | 1 091 761 | 0 | 1 091 761 | 12 561 | – 3 561 312 |
| 2013 | – 1 880 205 | 1 826 753 | 0 | 1 826 753 | – 53 452 | – 3 614 763 |
| 2014 | – 1 441 778 | 1 390 000 | 0 | 1 390 000 | – 51 778 | – 3 666 541 |
| | – 38 423 575 | 34 344 217 | 510 931 | 34 855 148 | – 3 666 541 | |

(239)

CHU Saint-Pierre -sairaalan osalta voidaan jäljempänä olevan taulukon 9 perusteella todeta, että kun kutakin vuotta tarkastellaan erikseen, vuosina 1996, 1997 ja 2012 näyttää olleen vähäisiä teknisiä liikakorvauksia. Kussakin tapauksessa liialliset korvaukset olivat alle 1,5 prosenttia kyseiselle vuodelle myönnetyistä korvauksista, ja näin ollen ne olisi voitu siirtää yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan päätöksen mukaisesti (281) seuraavalle vuodelle. Kuten edellä (ks. johdanto-osan 234 kappaleen taulukko 3) on osoitettu, CHU Saint-Pierre ei kuitenkaan käytännössä ollut minään ajankohtana vuosina 1996–2014 saanut kokonaistasolla tarkasteltuna riittävästi korvauksia, ja kunta oli koko ajan velkaa kyseiselle sairaalalle. Vuosilta 1996–2014 CHU Saint-Pierre -sairaalalta oli saamatta korvauksia kaiken kaikkiaan 3 666 541 euroa. IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa kunnille asetetun velvollisuuden mukaisesti kyseessä olevat kunnat joutuvat kuitenkin korvaamaan taseen jäljelle jääneen alijäämän tulevaisuudessa (282).

281

282

Taulukko 9

Taulukko 9

CHU Saint-Pierre -sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset

CHU Saint-Pierre -sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset

(euroa)

CHU St. Pierre

Taseen alijäämä

Rahoitettu aluerahastosta tai hallintoalueen erityistuella (283)

283

Muut kunnalliset tuet

Myönnetyt korvaukset yhteensä

Liialliset (+) tai liian vähäiset (–) korvaukset kyseisellä tilikaudella

Liiallisten (+) tai liian vähäisten (–) korvausten kokonaismäärä

1996

1996

– 5 737 856

5 738 735

0

5 738 735

879

879

1997

1997

– 6 754 920

6 855 099

0

6 855 099

100 179

101 058

1998

1998

– 3 696 235

3 696 092

0

3 696 092

– 143

100 915

1999

1999

– 752 234

751 117

0

751 117

– 1 117

99 798

2000

2000

– 1 072 993

1 072 993

0

1 072 993

0

99 798

2001

2001

– 1 416 937

1 416 000

0

1 416 000

– 937

98 862

2002

2002

– 2 914 245

2 914 245

0

2 914 245

0

98 862

2003

2003

– 2 629 012

1 620 000

0

1 620 000

– 1 009 012

– 910 150

2004

2004

– 1 541 775

1 541 775

0

1 541 775

0

– 910 150

2005

2005

– 2 248 399

2 132 928

0

2 132 928

– 115 471

– 1 025 621

2006

2006

98 114

0

0

0

0

– 1 025 621

2007

2007

– 774 755

278 330

0

278 330

– 496 425

– 1 522 045

2008

2008

– 1 054 119

308 367

0

308 367

– 745 752

– 2 267 797

2009

2009

– 1 000 933

490 002

510 931

1 000 933

0

– 2 267 797

2010

2010

– 1 576 429

565 440

0

565 440

– 1 010 989

– 3 278 785

2011

2011

– 949 668

654 580

0

654 580

– 295 088

– 3 573 873

2012

2012

– 1 079 200

1 091 761

0

1 091 761

12 561

– 3 561 312

2013

2013

– 1 880 205

1 826 753

0

1 826 753

– 53 452

– 3 614 763

2014

2014

– 1 441 778

1 390 000

0

1 390 000

– 51 778

– 3 666 541

– 38 423 575

– 38 423 575

34 344 217

34 344 217

510 931

510 931

34 855 148

34 855 148

– 3 666 541

– 3 666 541

| (240) | Kuten edellä (ks. johdanto-osan 236 kappale) on selitetty, HIS-sairaaloiden tapauksessa liiallisia korvauksia koskevaa testiä ei kyetty suorittamaan kullekin sairaalalle erikseen vuosien 1996–1998 osalta, sillä tarvittavat luvut puuttuivat. Belgian viranomaiset pystyivät kuitenkin toimittamaan yhteenlasketut luvut tältä kaudelta, jona HIS toimi vielä neljänä toisistaan riippumattomana sairaalana. Näinä kolmena vuonna osalle HIS-sairaaloista aiheutui tappioita kaiken kaikkiaan 2 622 714 euroa, kun taas osa HIS-sairaaloista kirjasi voittoja kaiken kaikkiaan 703 624 euroa. Tappiot katettiin kokonaisuudessaan kunnalle myönnetyistä aluerahaston varoista. Voitot siirrettiin seuraavalle vuodelle, mikä selittää sen, miksi vuotta 1999 koskeva alijäämäkorvaus kattaa vain osan kyseisestä alijäämästä. Jäljelle jäänyt alijäämä katettiin vuosina 1996–1998 kertyneistä voittovaroista. Taulukosta 10 ilmenee niin ikään, että vuosina 2000, 2010, 2011, 2013 ja 2014 olleita hyvin pieniä teknisiä liikakorvauksia (kussakin tapauksessa määrä oli enintään 0,12 prosenttia kullekin vuodelle myönnetystä korvauksesta) lukuun ottamatta HIS-sairaaloiden saamat korvaukset ovat olleet joka vuosi liian vähäiset. Vuosilta 1999–2014 korvauksia puuttuu kaiken kaikkiaan yli 9 miljoonaa euroa.

  Taulukko 10


  HIS-sairaaloiden taseen alijäämä ja niille myönnetyt korvaukset












  (euroa) |
| --- | --- |
| HIS | Taseen alijäämä | Rahoitettu aluerahastosta tai hallintoalueen erityistuella | Muut kunnalliset tuet | Myönnetyt korvaukset yhteensä | Liialliset (+) tai liian vähäiset (–) korvaukset kyseisellä tilikaudella | Liiallisten (+) tai liian vähäisten (–) korvausten kokonaismäärä |
| 1999 | – 1 248 404 | 446 209 | 0 | 446 209 | – 802 195 | – 98 571  (*1) |
| 2000 | – 7 220 971 | 7 221 056 | 0 | 7 221 056 | 85 | – 98 486 |
| 2001 | – 14 782 680 | 14 782 680 | 0 | 14 782 680 | 0 | – 98 486 |
| 2002 | – 12 978 574 | 12 978 572 | 0 | 12 978 572 | – 2 | – 98 488 |
| 2003 | – 7 990 196 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 4 225 196 | – 4 323 684 |
| 2004 | – 5 941 987 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 2 176 987 | – 6 500 671 |
| 2005 | – 4 440 896 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 675 896 | – 7 176 566 |
| 2006 | – 5 022 247 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 1 257 247 | – 8 433 813 |
| 2007 | – 3 882 170 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 117 170 | – 8 550 983 |
| 2008 | – 3 779 570 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 14 570 | – 8 565 553 |
| 2009 | – 3 774 545 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 9 545 | – 8 575 098 |
| 2010 | – 3 387 655 | 3 388 500 | 0 | 3 388 500 | 845 | – 8 574 253 |
| 2011 | – 3 572 694 | 3 576 750 | 0 | 3 576 750 | 4 056 | – 8 570 197 |
| 2012 | – 3 767 190 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | – 2 190 | – 8 572 387 |
| 2013 | – 3 761 761 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | 3 239 | – 8 569 148 |
| 2014 | – 3 760 497 | 3 765 000 | 0 | 3 765 000 | 4 503 | – 8 564 645 |
| | – 89 312 036 | 80 043 767 | 0 | 80 043 767 | – 9 268 269 | |

(240)

Kuten edellä (ks. johdanto-osan 236 kappale) on selitetty, HIS-sairaaloiden tapauksessa liiallisia korvauksia koskevaa testiä ei kyetty suorittamaan kullekin sairaalalle erikseen vuosien 1996–1998 osalta, sillä tarvittavat luvut puuttuivat. Belgian viranomaiset pystyivät kuitenkin toimittamaan yhteenlasketut luvut tältä kaudelta, jona HIS toimi vielä neljänä toisistaan riippumattomana sairaalana. Näinä kolmena vuonna osalle HIS-sairaaloista aiheutui tappioita kaiken kaikkiaan 2 622 714 euroa, kun taas osa HIS-sairaaloista kirjasi voittoja kaiken kaikkiaan 703 624 euroa. Tappiot katettiin kokonaisuudessaan kunnalle myönnetyistä aluerahaston varoista. Voitot siirrettiin seuraavalle vuodelle, mikä selittää sen, miksi vuotta 1999 koskeva alijäämäkorvaus kattaa vain osan kyseisestä alijäämästä. Jäljelle jäänyt alijäämä katettiin vuosina 1996–1998 kertyneistä voittovaroista. Taulukosta 10 ilmenee niin ikään, että vuosina 2000, 2010, 2011, 2013 ja 2014 olleita hyvin pieniä teknisiä liikakorvauksia (kussakin tapauksessa määrä oli enintään 0,12 prosenttia kullekin vuodelle myönnetystä korvauksesta) lukuun ottamatta HIS-sairaaloiden saamat korvaukset ovat olleet joka vuosi liian vähäiset. Vuosilta 1999–2014 korvauksia puuttuu kaiken kaikkiaan yli 9 miljoonaa euroa.

Taulukko 10

Taulukko 10

HIS-sairaaloiden taseen alijäämä ja niille myönnetyt korvaukset

HIS-sairaaloiden taseen alijäämä ja niille myönnetyt korvaukset

(euroa)

HIS

Taseen alijäämä

Rahoitettu aluerahastosta tai hallintoalueen erityistuella

Muut kunnalliset tuet

Myönnetyt korvaukset yhteensä

Liialliset (+) tai liian vähäiset (–) korvaukset kyseisellä tilikaudella

Liiallisten (+) tai liian vähäisten (–) korvausten kokonaismäärä

1999

1999

– 1 248 404

446 209

0

446 209

– 802 195

– 98 571  (*1)

*1

2000

2000

– 7 220 971

7 221 056

0

7 221 056

85

– 98 486

2001

2001

– 14 782 680

14 782 680

0

14 782 680

0

– 98 486

2002

2002

– 12 978 574

12 978 572

0

12 978 572

– 2

– 98 488

2003

2003

– 7 990 196

3 765 000

0

3 765 000

– 4 225 196

– 4 323 684

2004

2004

– 5 941 987

3 765 000

0

3 765 000

– 2 176 987

– 6 500 671

2005

2005

– 4 440 896

3 765 000

0

3 765 000

– 675 896

– 7 176 566

2006

2006

– 5 022 247

3 765 000

0

3 765 000

– 1 257 247

– 8 433 813

2007

2007

– 3 882 170

3 765 000

0

3 765 000

– 117 170

– 8 550 983

2008

2008

– 3 779 570

3 765 000

0

3 765 000

– 14 570

– 8 565 553

2009

2009

– 3 774 545

3 765 000

0

3 765 000

– 9 545

– 8 575 098

2010

2010

– 3 387 655

3 388 500

0

3 388 500

845

– 8 574 253

2011

2011

– 3 572 694

3 576 750

0

3 576 750

4 056

– 8 570 197

2012

2012

– 3 767 190

3 765 000

0

3 765 000

– 2 190

– 8 572 387

2013

2013

– 3 761 761

3 765 000

0

3 765 000

3 239

– 8 569 148

2014

2014

– 3 760 497

3 765 000

0

3 765 000

4 503

– 8 564 645

– 89 312 036

– 89 312 036

80 043 767

80 043 767

0

0

80 043 767

80 043 767

– 9 268 269

– 9 268 269

| (241) | HUDERF-sairaalan osalta alla olevasta taulukosta 11 käy ilmi, että vuosina 1998, 2002 ja 2007 sairaalalle on maksettu hyvin pieniä teknisiä liikakorvauksia (joiden määrä on kaikissa tapauksissa ollut alle 0,15 prosenttia kyseiselle vuodelle myönnetystä korvauksesta). Vuonna 2013 teknisen liikakorvauksen määrä oli huomattavampi (lähes 17 prosenttia kyseiselle vuodelle myönnetystä korvauksesta). Kun otetaan huomioon, että vuosina 2010 ja 2011 HUDERF-sairaalalle maksettiin paljon vähemmän korvauksia kuin sille olisi kuulunut, tällä sairaalalla oli kaiken kaikkiaan vuonna 2013 edelleen perittävänään suuri määrä maksamattomia korvauksia sen siihen mennessä tarjoamista yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja rajallisesta liitännäistoiminnasta. Koko kaudelta 1996–2014 korvauksia oli todellisuudessa maksamatta yhteensä yli 700 000 euroa. Lisäksi, kuten edellä (ks. johdanto-osan 234 kappaleessa oleva taulukko 5) on osoitettu, HUDERF ei käytännössä koskaan ole ollut sellaisessa tilanteessa, että sille olisi todellisuudessa maksettu liikaa korvauksia ja se olisi joutunut maksamaan alijäämäkorvauksensa (osittain) takaisin. Sitä vastoin HUDERF oli kokonaistasolla tarkasteluna aina saanut liian vähän korvauksia, ja kunta oli sairaalalle koko ajan velkaa vuosina 1996–2014.

  Taulukko 11


  HUDERF-sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset












  (euroa) |
| --- | --- |
| HUDERF | Taseen alijäämä | Rahoitettu aluerahastosta tai hallintoalueen erityistuella | Muut kunnalliset tuet | Myönnetyt korvaukset yhteensä | Liialliset (+) tai liian vähäiset (–) korvaukset kyseisellä tilikaudella | Liiallisten (+) tai liian vähäisten (–) korvausten kokonaismäärä |
| 1996 | – 1 505 830 | 1 504 714 | 0 | 1 504 714 | – 1 116 | – 1 116 |
| 1997 | – 1 026 881 | 1 026 279 | 0 | 1 026 279 | – 602 | – 1 718 |
| 1998 | – 245 113 | 245 415 | 0 | 245 415 | 302 | – 1 417 |
| 1999 | 1 642 | 0 | 0 | 0 | 0 | – 1 417 |
| 2000 | – 484 951 | 484 949 | 0 | 484 949 | – 2 | – 1 419 |
| 2001 | – 1 218 954 | 1 218 000 | 0 | 1 218 000 | – 954 | – 2 373 |
| 2002 | – 479 490 | 480 000 | 0 | 480 000 | 510 | – 1 863 |
| 2003 | – 1 117 778 | 820 000 | 297 778 | 1 117 778 | 0 | – 1 862 |
| 2004 | – 781 981 | 781 981 | 0 | 781 981 | 0 | – 1 862 |
| 2005 | – 1 279 230 | 778 000 | 501 230 | 1 279 230 | 0 | – 1 863 |
| 2006 | – 2 494 074 | 778 000 | 1 716 074 | 2 494 074 | 0 | – 1 863 |
| 2007 | – 2 687 621 | 622 529 | 2 065 313 | 2 687 842 | 221 | – 1 642 |
| 2008 | – 2 314 050 | 871 350 | 1 442 700 | 2 314 050 | 0 | – 1 642 |
| 2009 | – 1 868 670 | 1 246 998 | 621 672 | 1 868 670 | 0 | – 1 642 |
| 2010 | – 1 823 049 | 1 401 628 | 0 | 1 401 628 | – 421 421 | – 423 062 |
| 2011 | – 1 620 663 | 1 220 232 | 0 | 1 220 232 | – 400 431 | – 823 493 |
| 2012 | – 945 316 | 945 316 | 0 | 945 316 | 0 | – 823 493 |
| 2013 | – 528 779 | 635 966 | 0 | 635 966 | 107 187 | – 716 306 |
| 2014 | – 618 000 | 618 000 | 0 | 618 000 | 0 | – 716 306 |
| | – 23 038 788 | 15 679 357 | 6 644 767 | 22 324 124 | – 716 306 | |

(241)

HUDERF-sairaalan osalta alla olevasta taulukosta 11 käy ilmi, että vuosina 1998, 2002 ja 2007 sairaalalle on maksettu hyvin pieniä teknisiä liikakorvauksia (joiden määrä on kaikissa tapauksissa ollut alle 0,15 prosenttia kyseiselle vuodelle myönnetystä korvauksesta). Vuonna 2013 teknisen liikakorvauksen määrä oli huomattavampi (lähes 17 prosenttia kyseiselle vuodelle myönnetystä korvauksesta). Kun otetaan huomioon, että vuosina 2010 ja 2011 HUDERF-sairaalalle maksettiin paljon vähemmän korvauksia kuin sille olisi kuulunut, tällä sairaalalla oli kaiken kaikkiaan vuonna 2013 edelleen perittävänään suuri määrä maksamattomia korvauksia sen siihen mennessä tarjoamista yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja rajallisesta liitännäistoiminnasta. Koko kaudelta 1996–2014 korvauksia oli todellisuudessa maksamatta yhteensä yli 700 000 euroa. Lisäksi, kuten edellä (ks. johdanto-osan 234 kappaleessa oleva taulukko 5) on osoitettu, HUDERF ei käytännössä koskaan ole ollut sellaisessa tilanteessa, että sille olisi todellisuudessa maksettu liikaa korvauksia ja se olisi joutunut maksamaan alijäämäkorvauksensa (osittain) takaisin. Sitä vastoin HUDERF oli kokonaistasolla tarkasteluna aina saanut liian vähän korvauksia, ja kunta oli sairaalalle koko ajan velkaa vuosina 1996–2014.

Taulukko 11

Taulukko 11

HUDERF-sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset

HUDERF-sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset

(euroa)

HUDERF

Taseen alijäämä

Rahoitettu aluerahastosta tai hallintoalueen erityistuella

Muut kunnalliset tuet

Myönnetyt korvaukset yhteensä

Liialliset (+) tai liian vähäiset (–) korvaukset kyseisellä tilikaudella

Liiallisten (+) tai liian vähäisten (–) korvausten kokonaismäärä

1996

1996

– 1 505 830

1 504 714

0

1 504 714

– 1 116

– 1 116

1997

1997

– 1 026 881

1 026 279

0

1 026 279

– 602

– 1 718

1998

1998

– 245 113

245 415

0

245 415

302

– 1 417

1999

1999

1 642

0

0

0

0

– 1 417

2000

2000

– 484 951

484 949

0

484 949

– 2

– 1 419

2001

2001

– 1 218 954

1 218 000

0

1 218 000

– 954

– 2 373

2002

2002

– 479 490

480 000

0

480 000

510

– 1 863

2003

2003

– 1 117 778

820 000

297 778

1 117 778

0

– 1 862

2004

2004

– 781 981

781 981

0

781 981

0

– 1 862

2005

2005

– 1 279 230

778 000

501 230

1 279 230

0

– 1 863

2006

2006

– 2 494 074

778 000

1 716 074

2 494 074

0

– 1 863

2007

2007

– 2 687 621

622 529

2 065 313

2 687 842

221

– 1 642

2008

2008

– 2 314 050

871 350

1 442 700

2 314 050

0

– 1 642

2009

2009

– 1 868 670

1 246 998

621 672

1 868 670

0

– 1 642

2010

2010

– 1 823 049

1 401 628

0

1 401 628

– 421 421

– 423 062

2011

2011

– 1 620 663

1 220 232

0

1 220 232

– 400 431

– 823 493

2012

2012

– 945 316

945 316

0

945 316

0

– 823 493

2013

2013

– 528 779

635 966

0

635 966

107 187

– 716 306

2014

2014

– 618 000

618 000

0

618 000

0

– 716 306

– 23 038 788

– 23 038 788

15 679 357

15 679 357

6 644 767

6 644 767

22 324 124

22 324 124

– 716 306

– 716 306

| (242) | Institut Bordet -sairaalan kirjanpidolliset tulokset olivat vuosina 1996–2001 positiiviset, eikä kuntien toimenpiteille ollut näin ollen kyseisinä vuosina tarvetta. Vuodesta 2002 saakka kirjanpidollinen tulos on kuitenkin ollut negatiivinen, ja niinpä kunnat ovat suorittaneet maksuja alijäämien kattamiseksi. Alla olevasta taulukosta 12 käy ilmi, että vuosina 2005 ja 2011 sairaala on saanut vähäisiä teknisiä liikakorvauksia (vuonna 2005 määrä oli alle 4 prosenttia ja vuonna 2011 alle 0,5 prosenttia näille vuosille myönnetystä korvauksesta). Vuonna 2009 sairaala näyttää saaneen huomattavan suuren teknisen liikakorvauksen, jonka suuruus on ollut noin 580 000 euroa (mikä on lähes 46 prosenttia tuolle vuodelle myönnetystä korvauksesta). Kuitenkin vuonna 2008 sairaalalta oli jäänyt saamatta korvauksia noin 533 000 euroa (ja kaiken kaikkiaan miltei 505 000 euroa). Kun summat lasketaan yhteen, saadaan tulokseksi 73 702 euron suuruinen tekninen liikakorvaus (eli korvaus on alle 6 prosenttia vuodelle 2009 myönnetystä korvauksesta), joka olisi voitu siirtää vuodelle 2010 (284) (vuoden 2010 osalta ei toistaiseksi ole maksettu lainkaan korvauksia). Lisäksi kunakin arvioituna vuonna Institut Bordet odotti yhä korvauksia sille aiheutuneista alijäämistä (ks. johdanto-osan 234 kappaleen taulukko 6). Vuonna 2009 kunta oli Institut Bordet -sairaalalle velkaa noin 3 miljoonaa euroa. Koko kaudelta 1996–2014 korvauksia oli todellisuudessa maksamatta yhteensä yli 2,4 miljoonaa euroa. Kuten johdanto-osan 234 kappaleessa on selitetty, vuosien 1996–2001 voitot pienentävät kunnilta avoimeksi jäänyttä osuutta, sillä voitot vähennetään tästä summasta ennen tukitoimenpiteitä.

  Taulukko 12


  Institut Bordet -sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset












  (euroa) |
| --- | --- |
| Institut Bordet | Taseen alijäämä | Rahoitettu aluerahastosta tai hallintoalueen erityistuella | Muut kunnalliset tuet | Myönnetyt korvaukset yhteensä | Liialliset (+) tai liian vähäiset (–) korvaukset kyseisellä tilikaudella | Liiallisten (+) tai liian vähäisten (–) korvausten kokonaismäärä |
| 1996 | 752 505 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1997 | 170 241 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1998 | 41 349 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1999 | 44 371 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2000 | 5 439 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2001 | 154 518 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2002 | – 4 929 105 | 4 929 106 | 0 | 4 929 106 | 1 | 1 |
| 2003 | – 4 916 506 | 2 025 000 | 2 891 506 | 4 916 506 | 0 | 1 |
| 2004 | – 2 001 995 | 1 321 316 | 680 679 | 2 001 995 | 0 | 1 |
| 2005 | – 771 467 | 800 000 | 0 | 800 000 | 28 533 | 28 534 |
| 2006 | – 1 817 630 | 1 800 000 | 17 630 | 1 817 630 | 0 | 28 533 |
| 2007 | – 1 874 162 | 1 208 531 | 665 631 | 1 874 162 | 0 | 28 533 |
| 2008 | – 1 624 347 | 1 055 516 | 35 509 | 1 091 025 | – 533 322 | – 504 789 |
| 2009 | – 688 005 | 1 266 496 | 0 | 1 266 496 | 578 491 | 73 702 |
| 2010 | – 655 634 | 0 | 0 | 0 | – 655 634 | – 581 932 |
| 2011 | – 838 644 | 841 506 | 0 | 841 506 | 2 862 | – 579 070 |
| 2012 | – 833 460 | 817 267 | 0 | 817 267 | – 16 193 | – 595 263 |
| 2013 | – 2 551 468 | 1 271 933 | 0 | 1 271 933 | – 1 279 535 | – 1 874 798 |
| 2014 | – 1 943 857 | 1 380 000 | 0 | 1 380 000 | – 563 857 | – 2 438 654 |
| | – 24 277 858 | 18 716 671 | 4 290 955 | 23 007 626 | – 2 438 654 | |

(242)

Institut Bordet -sairaalan kirjanpidolliset tulokset olivat vuosina 1996–2001 positiiviset, eikä kuntien toimenpiteille ollut näin ollen kyseisinä vuosina tarvetta. Vuodesta 2002 saakka kirjanpidollinen tulos on kuitenkin ollut negatiivinen, ja niinpä kunnat ovat suorittaneet maksuja alijäämien kattamiseksi. Alla olevasta taulukosta 12 käy ilmi, että vuosina 2005 ja 2011 sairaala on saanut vähäisiä teknisiä liikakorvauksia (vuonna 2005 määrä oli alle 4 prosenttia ja vuonna 2011 alle 0,5 prosenttia näille vuosille myönnetystä korvauksesta). Vuonna 2009 sairaala näyttää saaneen huomattavan suuren teknisen liikakorvauksen, jonka suuruus on ollut noin 580 000 euroa (mikä on lähes 46 prosenttia tuolle vuodelle myönnetystä korvauksesta). Kuitenkin vuonna 2008 sairaalalta oli jäänyt saamatta korvauksia noin 533 000 euroa (ja kaiken kaikkiaan miltei 505 000 euroa). Kun summat lasketaan yhteen, saadaan tulokseksi 73 702 euron suuruinen tekninen liikakorvaus (eli korvaus on alle 6 prosenttia vuodelle 2009 myönnetystä korvauksesta), joka olisi voitu siirtää vuodelle 2010 (284) (vuoden 2010 osalta ei toistaiseksi ole maksettu lainkaan korvauksia). Lisäksi kunakin arvioituna vuonna Institut Bordet odotti yhä korvauksia sille aiheutuneista alijäämistä (ks. johdanto-osan 234 kappaleen taulukko 6). Vuonna 2009 kunta oli Institut Bordet -sairaalalle velkaa noin 3 miljoonaa euroa. Koko kaudelta 1996–2014 korvauksia oli todellisuudessa maksamatta yhteensä yli 2,4 miljoonaa euroa. Kuten johdanto-osan 234 kappaleessa on selitetty, vuosien 1996–2001 voitot pienentävät kunnilta avoimeksi jäänyttä osuutta, sillä voitot vähennetään tästä summasta ennen tukitoimenpiteitä.

284

Taulukko 12

Taulukko 12

Institut Bordet -sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset

Institut Bordet -sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset

(euroa)

Institut Bordet

Taseen alijäämä

Rahoitettu aluerahastosta tai hallintoalueen erityistuella

Muut kunnalliset tuet

Myönnetyt korvaukset yhteensä

Liialliset (+) tai liian vähäiset (–) korvaukset kyseisellä tilikaudella

Liiallisten (+) tai liian vähäisten (–) korvausten kokonaismäärä

1996

1996

752 505

0

0

0

0

0

1997

1997

170 241

0

0

0

0

0

1998

1998

41 349

0

0

0

0

0

1999

1999

44 371

0

0

0

0

0

2000

2000

5 439

0

0

0

0

0

2001

2001

154 518

0

0

0

0

0

2002

2002

– 4 929 105

4 929 106

0

4 929 106

1

1

2003

2003

– 4 916 506

2 025 000

2 891 506

4 916 506

0

1

2004

2004

– 2 001 995

1 321 316

680 679

2 001 995

0

1

2005

2005

– 771 467

800 000

0

800 000

28 533

28 534

2006

2006

– 1 817 630

1 800 000

17 630

1 817 630

0

28 533

2007

2007

– 1 874 162

1 208 531

665 631

1 874 162

0

28 533

2008

2008

– 1 624 347

1 055 516

35 509

1 091 025

– 533 322

– 504 789

2009

2009

– 688 005

1 266 496

0

1 266 496

578 491

73 702

2010

2010

– 655 634

0

0

0

– 655 634

– 581 932

2011

2011

– 838 644

841 506

0

841 506

2 862

– 579 070

2012

2012

– 833 460

817 267

0

817 267

– 16 193

– 595 263

2013

2013

– 2 551 468

1 271 933

0

1 271 933

– 1 279 535

– 1 874 798

2014

2014

– 1 943 857

1 380 000

0

1 380 000

– 563 857

– 2 438 654

– 24 277 858

– 24 277 858

18 716 671

18 716 671

4 290 955

4 290 955

23 007 626

23 007 626

– 2 438 654

– 2 438 654

| (243) | Kuten edellä (ks. johdanto-osan 236 kappale) on selitetty, CHU Brugmann -sairaalan tapauksessa liiallisia korvauksia koskevaa testiä ei kyetä suorittamaan vuosien 1996–1998 osalta, sillä tarvittavat luvut puuttuvat. Alla olevasta taulukosta 13 käy ilmi, että sairaala on saanut pieniä teknisiä liikakorvauksia vuosina 2000, 2003, 2004, 2008 ja 2011 (kussakin tapauksessa määrä on ollut enintään 7 prosenttia kyseisille vuosille myönnetyistä korvauksista). Kahtena vuonna eli vuosina 1999 ja 2012 tekninen liikakorvaus oli yli 10 prosenttia vuodelle myönnetystä korvauksesta (vuonna 1999 osuus oli 15,3 prosenttia ja vuonna 2012 taas 12,9 prosenttia). Kun huomioidaan, että sairaalalle oli vuosina 2009 ja 2010 maksettu paljon vähemmän korvauksia kuin sille kuului, sairaalalla oli vuonna 2012 kokonaistasolla itse asiassa saamatta korvauksia (kaiken kaikkiaan 558 858 euroa). Vuotta 1999 edeltäviltä vuosilta ei ole käytettävissä lukuja, jotka voitaisiin ottaa huomioon CHU Brugmann -sairaalan kokonaiskorvausten arvioimiseksi vuonna 1999. On kuitenkin tärkeää huomata, että kunta suoritti (aluerahastosta myönnetyistä varoista) ensimmäiset maksunsa vasta vuonna 2003 ja että, kuten johdanto-osan 234 kappaleessa olevasta taulukosta 4 ilmenee, CHU Brugmann ei käytännössä koskaan ole ollut sellaisessa tilanteessa, että sille olisi tosiasiallisesti maksettu liikaa korvauksia ja se olisi joutunut maksamaan alijäämäkorvauksensa (osittain) kunnalle takaisin. Sitä vastoin kokonaistasolla tarkasteltuna vuosina 1996–2014 CHU Brugmann -sairaalalla oli alati korvauksia saamatta, ja kunta oli sille velkaa aiempien alijäämien kattamiseen tarkoitettuja summia. Kyseisiltä vuosilta maksamatta jääneiden korvausten määrä on todellisuudessa kaiken kaikkiaan 935 000 miljoonaa euroa.

  Taulukko 13


  CHU Brugmann -sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset












  (euroa) |
| --- | --- |
| CHU Brugmann | Taseen alijäämä | Rahoitettu aluerahastosta tai hallintoalueen erityistuella | Muut kunnalliset tuet | Myönnetyt korvaukset yhteensä | Liialliset (+) tai liian vähäiset (–) korvaukset kyseisellä tilikaudella | Liiallisten (+) tai liian vähäisten (–) korvausten kokonaismäärä |
| 1999 | – 508 171 | 600 000 | 0 | 600 000 | 91 829 | 91 829 |
| 2000 | – 3 755 229 | 3 755 587 | 0 | 3 755 587 | 358 | 92 188 |
| 2001 | – 5 440 039 | 5 440 000 | 0 | 5 440 000 | – 39 | 92 149 |
| 2002 | – 1 976 934 | 1 976 933 | 0 | 1 976 933 | – 1 | 92 149 |
| 2003 | – 1 697 238 | 1 770 000 | 0 | 1 770 000 | 72 762 | 164 911 |
| 2004 | – 1 442 292 | 1 457 000 | 0 | 1 457 000 | 14 708 | 179 619 |
| 2005 | – 7 413 186 | 3 657 000 | 3 756 186 | 7 413 186 | 0 | 179 619 |
| 2006 | – 14 180 725 | 3 657 000 | 10 523 725 | 14 180 725 | 0 | 179 619 |
| 2007 | – 6 954 466 | 4 125 610 | 2 828 856 | 6 954 466 | 0 | 179 619 |
| 2008 | – 6 308 290 | 3 999 767 | 2 505 046 | 6 504 813 | 196 523 | 376 142 |
| 2009 | – 6 228 859 | 3 231 504 | 2 600 612 | 5 832 116 | – 396 743 | – 20 601 |
| 2010 | – 5 011 208 | 3 644 432 | 169 179 | 3 813 611 | – 1 197 597 | – 1 218 198 |
| 2011 | – 2 982 442 | 3 206 932 | 0 | 3 206 932 | 224 490 | – 993 708 |
| 2012 | – 2 945 806 | 3 380 656 | 0 | 3 380 656 | 434 850 | – 558 858 |
| 2013 | – 2 799 788 | 2 500 348 | 0 | 2 500 348 | – 299 440 | – 858 298 |
| 2014 | – 2 923 714 | 2 847 000 | 0 | 2 847 000 | – 76 714 | – 935 011 |
| | – 72 568 384 | 49 249 769 | 22 383 604 | 71 633 373 | – 935 011 | |

(243)

Kuten edellä (ks. johdanto-osan 236 kappale) on selitetty, CHU Brugmann -sairaalan tapauksessa liiallisia korvauksia koskevaa testiä ei kyetä suorittamaan vuosien 1996–1998 osalta, sillä tarvittavat luvut puuttuvat. Alla olevasta taulukosta 13 käy ilmi, että sairaala on saanut pieniä teknisiä liikakorvauksia vuosina 2000, 2003, 2004, 2008 ja 2011 (kussakin tapauksessa määrä on ollut enintään 7 prosenttia kyseisille vuosille myönnetyistä korvauksista). Kahtena vuonna eli vuosina 1999 ja 2012 tekninen liikakorvaus oli yli 10 prosenttia vuodelle myönnetystä korvauksesta (vuonna 1999 osuus oli 15,3 prosenttia ja vuonna 2012 taas 12,9 prosenttia). Kun huomioidaan, että sairaalalle oli vuosina 2009 ja 2010 maksettu paljon vähemmän korvauksia kuin sille kuului, sairaalalla oli vuonna 2012 kokonaistasolla itse asiassa saamatta korvauksia (kaiken kaikkiaan 558 858 euroa). Vuotta 1999 edeltäviltä vuosilta ei ole käytettävissä lukuja, jotka voitaisiin ottaa huomioon CHU Brugmann -sairaalan kokonaiskorvausten arvioimiseksi vuonna 1999. On kuitenkin tärkeää huomata, että kunta suoritti (aluerahastosta myönnetyistä varoista) ensimmäiset maksunsa vasta vuonna 2003 ja että, kuten johdanto-osan 234 kappaleessa olevasta taulukosta 4 ilmenee, CHU Brugmann ei käytännössä koskaan ole ollut sellaisessa tilanteessa, että sille olisi tosiasiallisesti maksettu liikaa korvauksia ja se olisi joutunut maksamaan alijäämäkorvauksensa (osittain) kunnalle takaisin. Sitä vastoin kokonaistasolla tarkasteltuna vuosina 1996–2014 CHU Brugmann -sairaalalla oli alati korvauksia saamatta, ja kunta oli sille velkaa aiempien alijäämien kattamiseen tarkoitettuja summia. Kyseisiltä vuosilta maksamatta jääneiden korvausten määrä on todellisuudessa kaiken kaikkiaan 935 000 miljoonaa euroa.

Taulukko 13

Taulukko 13

CHU Brugmann -sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset

CHU Brugmann -sairaalan taseen alijäämä ja sille myönnetyt korvaukset

(euroa)

CHU Brugmann

Taseen alijäämä

Rahoitettu aluerahastosta tai hallintoalueen erityistuella

Muut kunnalliset tuet

Myönnetyt korvaukset yhteensä

Liialliset (+) tai liian vähäiset (–) korvaukset kyseisellä tilikaudella

Liiallisten (+) tai liian vähäisten (–) korvausten kokonaismäärä

1999

1999

– 508 171

600 000

0

600 000

91 829

91 829

2000

2000

– 3 755 229

3 755 587

0

3 755 587

358

92 188

2001

2001

– 5 440 039

5 440 000

0

5 440 000

– 39

92 149

2002

2002

– 1 976 934

1 976 933

0

1 976 933

– 1

92 149

2003

2003

– 1 697 238

1 770 000

0

1 770 000

72 762

164 911

2004

2004

– 1 442 292

1 457 000

0

1 457 000

14 708

179 619

2005

2005

– 7 413 186

3 657 000

3 756 186

7 413 186

0

179 619

2006

2006

– 14 180 725

3 657 000

10 523 725

14 180 725

0

179 619

2007

2007

– 6 954 466

4 125 610

2 828 856

6 954 466

0

179 619

2008

2008

– 6 308 290

3 999 767

2 505 046

6 504 813

196 523

376 142

2009

2009

– 6 228 859

3 231 504

2 600 612

5 832 116

– 396 743

– 20 601

2010

2010

– 5 011 208

3 644 432

169 179

3 813 611

– 1 197 597

– 1 218 198

2011

2011

– 2 982 442

3 206 932

0

3 206 932

224 490

– 993 708

2012

2012

– 2 945 806

3 380 656

0

3 380 656

434 850

– 558 858

2013

2013

– 2 799 788

2 500 348

0

2 500 348

– 299 440

– 858 298

2014

2014

– 2 923 714

2 847 000

0

2 847 000

– 76 714

– 935 011

– 72 568 384

– 72 568 384

49 249 769

49 249 769

22 383 604

22 383 604

71 633 373

71 633 373

– 935 011

– 935 011

| (244) | Myöskään tiettyjen IRIS-sairaaloiden kirjaamia pieniä voittoja (CHU Saint-Pierre sai voittoa vuonna 2006, HUDERF vuonna 1999 ja Institut Bordet vuosina 1996–2001) ei voida pitää merkkinä liiallisista korvauksista. Näiden IRIS-sairaaloiden erillisten kirjanpitojen (ks. johdanto-osan 226 kappale) pohjalta komissio päättelee, että kyseiset voitot ovat yhtä tapausta lukuun ottamatta aiheutuneet IRIS-sairaaloiden harjoittaman liitännäistoiminnan (ks. johdanto-osan 41, 116 ja 117 kappale) saamista voitoista. Institut Bordet -sairaalan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut tekivät vuonna 1996 pientä voittoa, jonka osuus sairaalan sen vuoden kokonaistuloista oli noin 1 prosentti. Komissio katsoo, että tällainen pieni voitto on kuitenkin joka tapauksessa kohtuullinen eikä siitä aiheudu liiallisia korvauksia. Lisäksi, kuten edellä (ks. johdanto-osan 234 kappale) on selitetty, sairaalat pitävät kaikki voitot (syntyivät ne sitten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista tai liitännäistoiminnasta) itsellään ja kattavat niillä tulevia (tai aiemmilta vuosilta maksamatta olevia) alijäämiä, mikä taas vähentää kuntien rahoitusosuutta. |
| --- | --- |

(244)

Myöskään tiettyjen IRIS-sairaaloiden kirjaamia pieniä voittoja (CHU Saint-Pierre sai voittoa vuonna 2006, HUDERF vuonna 1999 ja Institut Bordet vuosina 1996–2001) ei voida pitää merkkinä liiallisista korvauksista. Näiden IRIS-sairaaloiden erillisten kirjanpitojen (ks. johdanto-osan 226 kappale) pohjalta komissio päättelee, että kyseiset voitot ovat yhtä tapausta lukuun ottamatta aiheutuneet IRIS-sairaaloiden harjoittaman liitännäistoiminnan (ks. johdanto-osan 41, 116 ja 117 kappale) saamista voitoista. Institut Bordet -sairaalan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut tekivät vuonna 1996 pientä voittoa, jonka osuus sairaalan sen vuoden kokonaistuloista oli noin 1 prosentti. Komissio katsoo, että tällainen pieni voitto on kuitenkin joka tapauksessa kohtuullinen eikä siitä aiheudu liiallisia korvauksia. Lisäksi, kuten edellä (ks. johdanto-osan 234 kappale) on selitetty, sairaalat pitävät kaikki voitot (syntyivät ne sitten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista tai liitännäistoiminnasta) itsellään ja kattavat niillä tulevia (tai aiemmilta vuosilta maksamatta olevia) alijäämiä, mikä taas vähentää kuntien rahoitusosuutta.

| (245) | Edellä esitettyjen tietojen pohjalta komissio päättelee, että käytännössä yhdellekään IRIS-sairaalalle ei ole maksettu liiallisia korvauksia, sillä alijäämäkorvausten maksamisessa on ollut viivettä, vuosina 1996–2014 asianomaiset kunnat ovat olleet jatkuvasti velkaa IRIS-sairaaloille huomattavia summia maksamattomina alijäämäkorvauksina ja kullekin IRIS-sairaalalle oli kokonaistasolla tarkasteltuna maksettu liian vähäisiä korvauksia. |
| --- | --- |

(245)

Edellä esitettyjen tietojen pohjalta komissio päättelee, että käytännössä yhdellekään IRIS-sairaalalle ei ole maksettu liiallisia korvauksia, sillä alijäämäkorvausten maksamisessa on ollut viivettä, vuosina 1996–2014 asianomaiset kunnat ovat olleet jatkuvasti velkaa IRIS-sairaaloille huomattavia summia maksamattomina alijäämäkorvauksina ja kullekin IRIS-sairaalalle oli kokonaistasolla tarkasteltuna maksettu liian vähäisiä korvauksia.

7.3.6   Liiallisten korvausten valvonta

Liiallisten korvausten valvonta

| (246) | Kolmannessa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen kirjatussa soveltuvuutta koskevassa perusedellytyksessä edellytetään, että jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että yritykset, joille on annettu tehtäväksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tarjoaminen, eivät saa liiallisia korvauksia, ja jäsenvaltiot velvoitetaan tekemään säännöllisiä tarkastuksia – tai varmistamaan, että tällaisia tarkastuksia tehdään – vähintään kolmen vuoden välein (285). Mikäli ilmenee, että yritys on saanut liiallisia korvauksia, jäsenvaltioilla on niin ikään velvollisuus vaatia kyseistä yritystä palauttamaan tämän summan (286). |
| --- | --- |

(246)

Kolmannessa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2012 päätökseen kirjatussa soveltuvuutta koskevassa perusedellytyksessä edellytetään, että jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että yritykset, joille on annettu tehtäväksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tarjoaminen, eivät saa liiallisia korvauksia, ja jäsenvaltiot velvoitetaan tekemään säännöllisiä tarkastuksia – tai varmistamaan, että tällaisia tarkastuksia tehdään – vähintään kolmen vuoden välein (285). Mikäli ilmenee, että yritys on saanut liiallisia korvauksia, jäsenvaltioilla on niin ikään velvollisuus vaatia kyseistä yritystä palauttamaan tämän summan (286).

285

286

| (247) | Päätöksessä käsiteltävän alijäämän kattamisen osalta on ennen kaikkea syytä huomauttaa, että korvausmekanismin luonne on sellainen, että se jo itsessään pienentää voimakkaasti liiallisten korvausten riskiä, ja näin ollen mekanismi on nähtävä toimenpiteenä, joka edesauttaa liiallisten korvausten välttämistä. Kunnat eivät voi kattaa muuta kuin alijäämän, joka IRIS-sairaaloille on todellisuudessa aiheutunut yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja rajallisen liitännäistoiminnan tarjoamisesta. Korvaukset kattavat siten vain jäljelle jäävät nettokustannukset (ks. johdanto-osan 226 kappale), jotka ovat aiheutuneet kyseisten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja rajallisen liitännäistoiminnan tarjoamisesta, eivätkä ne sisällä edes kohtuullista voittoa. Kaikki maksut suoritetaan jälkikäteen eli sen jälkeen, kun alijäämät ovat aiheutuneet (ks. tältä osin johdanto-osan 234 kappaleessa olevat taulukot). Maksut suoritetaan erissä (kuten johdanto-osan 234 kappaleen taulukoista käy ilmi), joten kunnat voivat olla suorittamatta maksua, mikäli on viitteitä liiallisten korvausten riskin olemassaolosta. Niin ikään kunnat tarkistavat maksamattomien alijäämien yhteenlasketun summan ennen maksujen suorittamista IRIS-sairaaloille. Kuten edellä (ks. johdanto-osan 235 kappale) on selitetty, kunnat ovat myös sopineet IRIS-sairaaloiden kanssa siitä, että sairaalat maksavat LCH-lain 109 §:n mukaiset alijäämäkorvaukset välittömästi takaisin saman alijäämän kaksinkertaisen kattamisen välttämiseksi. Näin ollen mekanismiin liittyy vain rajallinen ja teoreettinen teknisen liikakorvauksen jäännösriski silloin, kun korvauksia analysoidaan tarkastelemalla kutakin vuotta erikseen (ks. johdanto-osan 237–238 kappale). Käytännössä yksikään IRIS-sairaala ei kuitenkaan ole todellisuudessa milloinkaan kokonaistasolla arvioituna hyötynyt liiallisista korvauksista, sillä vuosina 1996–2014 kunnat olivat jatkuvasti velkaa IRIS-sairaaloille suuria summia maksamattomina alijäämäkorvauksina (kuten johdanto-osan 234 kappaleen taulukot vahvistavat). |
| --- | --- |

(247)

Päätöksessä käsiteltävän alijäämän kattamisen osalta on ennen kaikkea syytä huomauttaa, että korvausmekanismin luonne on sellainen, että se jo itsessään pienentää voimakkaasti liiallisten korvausten riskiä, ja näin ollen mekanismi on nähtävä toimenpiteenä, joka edesauttaa liiallisten korvausten välttämistä. Kunnat eivät voi kattaa muuta kuin alijäämän, joka IRIS-sairaaloille on todellisuudessa aiheutunut yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja rajallisen liitännäistoiminnan tarjoamisesta. Korvaukset kattavat siten vain jäljelle jäävät nettokustannukset (ks. johdanto-osan 226 kappale), jotka ovat aiheutuneet kyseisten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja rajallisen liitännäistoiminnan tarjoamisesta, eivätkä ne sisällä edes kohtuullista voittoa. Kaikki maksut suoritetaan jälkikäteen eli sen jälkeen, kun alijäämät ovat aiheutuneet (ks. tältä osin johdanto-osan 234 kappaleessa olevat taulukot). Maksut suoritetaan erissä (kuten johdanto-osan 234 kappaleen taulukoista käy ilmi), joten kunnat voivat olla suorittamatta maksua, mikäli on viitteitä liiallisten korvausten riskin olemassaolosta. Niin ikään kunnat tarkistavat maksamattomien alijäämien yhteenlasketun summan ennen maksujen suorittamista IRIS-sairaaloille. Kuten edellä (ks. johdanto-osan 235 kappale) on selitetty, kunnat ovat myös sopineet IRIS-sairaaloiden kanssa siitä, että sairaalat maksavat LCH-lain 109 §:n mukaiset alijäämäkorvaukset välittömästi takaisin saman alijäämän kaksinkertaisen kattamisen välttämiseksi. Näin ollen mekanismiin liittyy vain rajallinen ja teoreettinen teknisen liikakorvauksen jäännösriski silloin, kun korvauksia analysoidaan tarkastelemalla kutakin vuotta erikseen (ks. johdanto-osan 237–238 kappale). Käytännössä yksikään IRIS-sairaala ei kuitenkaan ole todellisuudessa milloinkaan kokonaistasolla arvioituna hyötynyt liiallisista korvauksista, sillä vuosina 1996–2014 kunnat olivat jatkuvasti velkaa IRIS-sairaaloille suuria summia maksamattomina alijäämäkorvauksina (kuten johdanto-osan 234 kappaleen taulukot vahvistavat).

| (248) | Toiseksi 14 päivänä marraskuuta 1983 säädetyssä laissa (287), joka koskee tiettyjen tukien antamisen ja käytön valvontaa, vahvistetaan säännöt, joita on sovellettava erityisesti paikallisten viranomaisten myöntämien tukien valvontaan. Laki sisältää samat säännöt kuin Brysselin 23 päivänä helmikuuta 2006 annettu orgaaninen asetus (Ordonnance), jossa määritellään talousarvioon ja kirjanpitoon sekä tilintarkastuksiin sovellettavat säännökset (288) ja johon on sisällytetty Brysselin pääkaupunkialueella sovellettavat yleiset säännöt, jotka on määritelty 16 päivänä toukokuuta 2003 säädetyssä laissa, jossa vahvistetaan yleiset säännökset, joita sovelletaan talousarvioihin, yhteisöjen ja hallintoalueiden tukien ja kirjanpidon valvontaan ja Belgian tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastusmenettelyihin (289). Marraskuun 14 päivänä 1983 annetun lain 1 §:ssä säädetään seuraavaa:

  ”Tätä lakia sovelletaan kaikkiin seuraavien tahojen myöntämiin tukiin:






  1. | provinssit, kunnat, provinssien ja kuntien laitokset, joilla on oikeushenkilöllisyys, taajamat, kuntien yhteenliittymät, kulttuurikomiteat, provinssien yhdistykset ja kuntien yhdistykset; |
| --- | --- | --- |

(248)

Toiseksi 14 päivänä marraskuuta 1983 säädetyssä laissa (287), joka koskee tiettyjen tukien antamisen ja käytön valvontaa, vahvistetaan säännöt, joita on sovellettava erityisesti paikallisten viranomaisten myöntämien tukien valvontaan. Laki sisältää samat säännöt kuin Brysselin 23 päivänä helmikuuta 2006 annettu orgaaninen asetus (Ordonnance), jossa määritellään talousarvioon ja kirjanpitoon sekä tilintarkastuksiin sovellettavat säännökset (288) ja johon on sisällytetty Brysselin pääkaupunkialueella sovellettavat yleiset säännöt, jotka on määritelty 16 päivänä toukokuuta 2003 säädetyssä laissa, jossa vahvistetaan yleiset säännökset, joita sovelletaan talousarvioihin, yhteisöjen ja hallintoalueiden tukien ja kirjanpidon valvontaan ja Belgian tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastusmenettelyihin (289). Marraskuun 14 päivänä 1983 annetun lain 1 §:ssä säädetään seuraavaa:

287

288

289

”Tätä lakia sovelletaan kaikkiin seuraavien tahojen myöntämiin tukiin:

1.

provinssit, kunnat, provinssien ja kuntien laitokset, joilla on oikeushenkilöllisyys, taajamat, kuntien yhteenliittymät, kulttuurikomiteat, provinssien yhdistykset ja kuntien yhdistykset;

| 2. | oikeushenkilöt tai luonnolliset henkilöt, jotka ovat saaneet suoraa tai välillistä tukea joltakin 1o kohdassa mainitulta tuen antajalta.” |
| --- | --- |

2.

oikeushenkilöt tai luonnolliset henkilöt, jotka ovat saaneet suoraa tai välillistä tukea joltakin 1o kohdassa mainitulta tuen antajalta.”

o

Lain 2 §:ssä määritellään lisäksi lain hyvin yleinen soveltamisala seuraavasti:

”Tuella tarkoitetaan [...] mitä tahansa maksua, etua tai avustusta sen muodosta tai laadusta riippumatta, mukaan lukien takaisin perittävien varojen korottomina myönnetyt ennakot, joiden tarkoituksena on edistää yleisen edun mukaista toimintaa [...]”

Edellä esitettyjen artikloiden perusteella on selvää, että Brysselin kuntien IRIS-sairaaloille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden ja liitännäistoiminnan suorittamisesta myöntämät alijäämäkorvaukset kuuluvat tämän lain soveltamisalaan.

| (249) | Marraskuun 14 päivänä 1983 säädetyn lain 3 §:ssä vahvistetaan periaate, jonka mukaan tuki on käytettävä yksinomaan siihen tarkoitukseen, johon se on myönnetty, ja tuensaajan tulee pystyä perustelemaan tuen käyttö. Lain 4 ja 5 §:ssä säädetään lisäsäännöistä, joita on noudatettava tällaisia tukia myönnettäessä, ja tuensaajaan sovellettavista avoimuusvelvoitteista. Lain 6 ja 7 §:ssä asetetaan säännöt, joita tuen antajan tai hänen edustajansa tulee noudattaa tukien käyttöä tarkastaessaan. Erityisesti 6 §:ssä säädetään seuraavaa:

  ”Kaikilla [tuen] antajilla on oikeus suorittaa paikan päällä tarkastuksia, joilla selvitetään annetun tuen käyttöä.”

  Lain 7 §:ssä säädetään tuen takaisinmaksua ja perintää koskevista velvoitteista: Tämän artiklan sanamuoto on seuraava:

  ”Tuen purkamista koskevien säännösten soveltamista rajoittamatta tuensaajan tulee maksaa saamansa tuki takaisin seuraavissa olosuhteissa:






  1. | kun tuensaaja ei käytä tukea tarkoituksiin, joihin se on myönnetty; |
| --- | --- | --- |

(249)

Marraskuun 14 päivänä 1983 säädetyn lain 3 §:ssä vahvistetaan periaate, jonka mukaan tuki on käytettävä yksinomaan siihen tarkoitukseen, johon se on myönnetty, ja tuensaajan tulee pystyä perustelemaan tuen käyttö. Lain 4 ja 5 §:ssä säädetään lisäsäännöistä, joita on noudatettava tällaisia tukia myönnettäessä, ja tuensaajaan sovellettavista avoimuusvelvoitteista. Lain 6 ja 7 §:ssä asetetaan säännöt, joita tuen antajan tai hänen edustajansa tulee noudattaa tukien käyttöä tarkastaessaan. Erityisesti 6 §:ssä säädetään seuraavaa:

”Kaikilla [tuen] antajilla on oikeus suorittaa paikan päällä tarkastuksia, joilla selvitetään annetun tuen käyttöä.”

Lain 7 §:ssä säädetään tuen takaisinmaksua ja perintää koskevista velvoitteista: Tämän artiklan sanamuoto on seuraava:

”Tuen purkamista koskevien säännösten soveltamista rajoittamatta tuensaajan tulee maksaa saamansa tuki takaisin seuraavissa olosuhteissa:

1.

kun tuensaaja ei käytä tukea tarkoituksiin, joihin se on myönnetty;

| 2. | kun tuensaaja ei perustele tuen käyttöä jollakin 4 ja 5 §:ssä tarkoitetulla tavalla; |
| --- | --- |

2.

kun tuensaaja ei perustele tuen käyttöä jollakin 4 ja 5 §:ssä tarkoitetulla tavalla;

| 3. | kun tuensaaja ei anna lupaa 6 §:ssä tarkoitettuun tarkastukseen. |
| --- | --- |

3.

kun tuensaaja ei anna lupaa 6 §:ssä tarkoitettuun tarkastukseen.

Kuitenkin 1o ja 2o kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tuensaajan täytyy maksaa takaisin ainoastaan se osa tuesta, jonka käyttö ei ollut perusteltua.

o

o

Julkisoikeudellisilla oikeushenkilöillä, joilla on valtuudet säätää välittömiä veroja, tulee olla lupa määrätä takaisin maksettavien tukien perinnästä. Perinnästä vastaavan kirjanpitäjän on annettava asianomainen määräys. Määräys on annettava sen hallintoviranomaisen täytäntöönpantavaksi, jolla on valtuudet panna täytäntöön kyseessä olevan julkisoikeudellisen oikeushenkilön antamat välittömät säännökset.”

| (250) | Laki antaa siis kunnille mahdollisuuden varmistaa, että tuet myönnetään sovellettavien ehtojen mukaisesti, ja lisäksi tarkastaa, miten summat on käytetty, sekä periä käyttämättömät summat takaisin. Näin ollen kuntien alijäämäkorvausten suorittamiseen sovelletaan hyvin tiukkoja sääntöjä. Kun kyseessä olevat sairaalat ottavat korvaukset vastaan, ne myöntävät samalla riippumattomalle viranomaiselle oikeuden tarkastuksiin sen varmistamiseksi, että tuki on tosiasiassa kohdennettu käyttöön, johon se alkujaan myönnettiin. Muussa tapauksessa sairaalan on maksettava tuki välittömästi takaisin, millä taataan IRIS-sairaaloiden mahdollisesti saamien liiallisten korvausten takaisinperintä. |
| --- | --- |

(250)

Laki antaa siis kunnille mahdollisuuden varmistaa, että tuet myönnetään sovellettavien ehtojen mukaisesti, ja lisäksi tarkastaa, miten summat on käytetty, sekä periä käyttämättömät summat takaisin. Näin ollen kuntien alijäämäkorvausten suorittamiseen sovelletaan hyvin tiukkoja sääntöjä. Kun kyseessä olevat sairaalat ottavat korvaukset vastaan, ne myöntävät samalla riippumattomalle viranomaiselle oikeuden tarkastuksiin sen varmistamiseksi, että tuki on tosiasiassa kohdennettu käyttöön, johon se alkujaan myönnettiin. Muussa tapauksessa sairaalan on maksettava tuki välittömästi takaisin, millä taataan IRIS-sairaaloiden mahdollisesti saamien liiallisten korvausten takaisinperintä.

| (251) | Tämä vahvistetaan CPAS-laissa, jonka 60 §:n 6 kohdassa säädetään seuraavaa:

  ”Investointi- tai toimintatukikelpoisten laitosten tai palveluiden perustamisesta tai kehittämisestä voidaan päättää ainoastaan sellaisen asiakirjanäytön perusteella, josta käy ilmi, että orgaanisissa laeissa tai asetuksissa tällaisten tukien myöntämiselle asetetut edellytykset tulevat täyttymään.”

  Eli mikäli CPAS-keskus perustaa julkisen sairaalan, sen on annettava näyttöä siitä, että rahoituksen myöntämistä koskevia sääntöjä tullaan noudattamaan. |
| --- | --- |

(251)

Tämä vahvistetaan CPAS-laissa, jonka 60 §:n 6 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Investointi- tai toimintatukikelpoisten laitosten tai palveluiden perustamisesta tai kehittämisestä voidaan päättää ainoastaan sellaisen asiakirjanäytön perusteella, josta käy ilmi, että orgaanisissa laeissa tai asetuksissa tällaisten tukien myöntämiselle asetetut edellytykset tulevat täyttymään.”

Eli mikäli CPAS-keskus perustaa julkisen sairaalan, sen on annettava näyttöä siitä, että rahoituksen myöntämistä koskevia sääntöjä tullaan noudattamaan.

| (252) | Vastaavasti CPAS-lain 135 g §:ssä määritellään järjestelyt, joiden avulla kattojärjestö (tässä tapauksessa IRIS) seuraa XII luvun paikallisyhdistysten (tässä tapauksessa IRIS-sairaaloiden) toimintaa neljännesvuosittain. Tämä tarkoittaa erityisesti sitä, että IRIS-kattojärjestö tarkastaa, että IRIS-sairaaloiden päätökset ovat seuraavien asiakirjojen mukaisia:






  ”1o | sairaalatoimintaa koskeva yleinen ja erityinen strateginen suunnitelma ja suunnitelman nojalla tehdyt päätökset; |
| --- | --- | --- |

(252)

Vastaavasti CPAS-lain 135 g §:ssä määritellään järjestelyt, joiden avulla kattojärjestö (tässä tapauksessa IRIS) seuraa XII luvun paikallisyhdistysten (tässä tapauksessa IRIS-sairaaloiden) toimintaa neljännesvuosittain. Tämä tarkoittaa erityisesti sitä, että IRIS-kattojärjestö tarkastaa, että IRIS-sairaaloiden päätökset ovat seuraavien asiakirjojen mukaisia:

”1o

o

sairaalatoimintaa koskeva yleinen ja erityinen strateginen suunnitelma ja suunnitelman nojalla tehdyt päätökset;

| 2o | erityissuunnitelma ja rahoitussuunnitelma, jotka paikallinen yhdistys on hyväksynyt kattojärjestön antamien ohjeiden mukaisesti, ja näiden suunnitelmien muutokset ja päivitykset; |
| --- | --- |

2o

o

erityissuunnitelma ja rahoitussuunnitelma, jotka paikallinen yhdistys on hyväksynyt kattojärjestön antamien ohjeiden mukaisesti, ja näiden suunnitelmien muutokset ja päivitykset;

| 3o | vuotuinen talousarvio, jonka paikallinen yhdistys on hyväksynyt kattojärjestön antamien ohjeiden mukaisesti. |
| --- | --- |

3o

o

vuotuinen talousarvio, jonka paikallinen yhdistys on hyväksynyt kattojärjestön antamien ohjeiden mukaisesti.

Jos toiminta ei ole näiden asiakirjojen mukaista, kattojärjestön on ryhdyttävä toimenpiteisiin, joita se pitää asianmukaisina vaatimustenvastaisen tilanteen korjaamiseksi, ja ilmoitettava näistä toimenpiteistä kyseessä olevalle paikalliselle yhdistykselle, jonka on toteutettava toimenpiteet kattojärjestön asettamassa määräajassa.

Jos kyseinen paikallinen yritys ei toteuta toimenpiteitä määrätyssä ajassa, kattojärjestö voi välittömästi antaa 135 h §:ssä mainitulle tarkastajalle määräyksen korvata tehtävänsä laiminlyönyt paikallinen yhdistys toisella yhdistyksellä.”

| (253) | Edellä esitettyjen säännösten perusteella on selvää, että sekä CPAS-laki että 14 päivänä marraskuuta 1983 säädetty laki antavat Brysselin kunnille mahdollisuuden varmistaa, että IRIS-sairaaloille maksetut tuet käytetään asianmukaisesti eivätkä johda liiallisiin korvauksiin. Kun säännöksiä sovelletaan yhdessä, ne helpottavat liiallisten korvausten valvomista ja antavat keinot liiallisten korvausten takaisinperintään. Lisäksi säännöksissä annetaan vaatimusten noudattamatta jättämisen varalta kolmannelle osapuolelle valtuudet korvata paikallinen yhdistys toisella sen varmistamiseksi, että IRIS-sairaaloille asetetut velvoitteet täytetään, erityisesti talousarvion osalta. Kunnilla, CPAS-keskuksilla ja IRIS-kattojärjestöllä on näin ollen hyvin laajat valvontavaltuudet, vaikka tässä päätöksessä tarkasteltavaan alijäämän korvausmekanismiin ei liity käytännössä lainkaan liiallisten korvausten riskiä. |
| --- | --- |

(253)

Edellä esitettyjen säännösten perusteella on selvää, että sekä CPAS-laki että 14 päivänä marraskuuta 1983 säädetty laki antavat Brysselin kunnille mahdollisuuden varmistaa, että IRIS-sairaaloille maksetut tuet käytetään asianmukaisesti eivätkä johda liiallisiin korvauksiin. Kun säännöksiä sovelletaan yhdessä, ne helpottavat liiallisten korvausten valvomista ja antavat keinot liiallisten korvausten takaisinperintään. Lisäksi säännöksissä annetaan vaatimusten noudattamatta jättämisen varalta kolmannelle osapuolelle valtuudet korvata paikallinen yhdistys toisella sen varmistamiseksi, että IRIS-sairaaloille asetetut velvoitteet täytetään, erityisesti talousarvion osalta. Kunnilla, CPAS-keskuksilla ja IRIS-kattojärjestöllä on näin ollen hyvin laajat valvontavaltuudet, vaikka tässä päätöksessä tarkasteltavaan alijäämän korvausmekanismiin ei liity käytännössä lainkaan liiallisten korvausten riskiä.

| (254) | Silloin, kun julkisen sairaalan kirjanpidon tulos on alijäämäinen, kunnan täytäntöönpanoviranomaiset voivat lisäksi CPAS-lain 111 §:n 2 kohdan ja 126 §:n nojalla keskeyttää ”sellaisten CPAS-keskusten tekemien päätösten täytäntöönpanon, jotka vahingoittavat kunnallisia etuja ja erityisesti kunnan taloudellisia etuja”. |
| --- | --- |

(254)

Silloin, kun julkisen sairaalan kirjanpidon tulos on alijäämäinen, kunnan täytäntöönpanoviranomaiset voivat lisäksi CPAS-lain 111 §:n 2 kohdan ja 126 §:n nojalla keskeyttää ”sellaisten CPAS-keskusten tekemien päätösten täytäntöönpanon, jotka vahingoittavat kunnallisia etuja ja erityisesti kunnan taloudellisia etuja”.

| (255) | Lisäksi on syytä korostaa, että tuensaajat ovat tarkasteltavana olevan tukitoimenpiteen myöntäneiden viranomaisten (eli kuntien ja CPAS-keskusten) suorassa hallinnassa. Erityisesti näillä viranomaisilla on äänienemmistö IRIS-sairaaloiden hallintoneuvostoissa, jotka muun muassa nimittävät sairaaloiden pääjohtajat. Siinä epätodennäköisessä tapauksessa, että IRIS-sairaala kieltäytyisi maksamasta takaisin liiallisia korvauksia, julkiset viranomaiset voisivat helposti vaihtaa pääjohtajan tilanteen korjaamiseksi. Lisäksi kunkin IRIS-sairaalan ohjesäännöissä edellytetään, että hallintoneuvosto kokoontuu vähintään kahdeksan kertaa vuodessa, mikä antaa tuen myöntäneille viranomaisille mahdollisuuden seurata tiiviisti IRIS-sairaaloiden taloudellista tilannetta (muun muassa ohjesääntöjen edellyttämillä neljännesvuosittaisilla raporteilla, joissa tätä tilannetta käsitellään). |
| --- | --- |

(255)

Lisäksi on syytä korostaa, että tuensaajat ovat tarkasteltavana olevan tukitoimenpiteen myöntäneiden viranomaisten (eli kuntien ja CPAS-keskusten) suorassa hallinnassa. Erityisesti näillä viranomaisilla on äänienemmistö IRIS-sairaaloiden hallintoneuvostoissa, jotka muun muassa nimittävät sairaaloiden pääjohtajat. Siinä epätodennäköisessä tapauksessa, että IRIS-sairaala kieltäytyisi maksamasta takaisin liiallisia korvauksia, julkiset viranomaiset voisivat helposti vaihtaa pääjohtajan tilanteen korjaamiseksi. Lisäksi kunkin IRIS-sairaalan ohjesäännöissä edellytetään, että hallintoneuvosto kokoontuu vähintään kahdeksan kertaa vuodessa, mikä antaa tuen myöntäneille viranomaisille mahdollisuuden seurata tiiviisti IRIS-sairaaloiden taloudellista tilannetta (muun muassa ohjesääntöjen edellyttämillä neljännesvuosittaisilla raporteilla, joissa tätä tilannetta käsitellään).

| (256) | Edellisen perusteella komissio päättelee, että käytössä on riittävät järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi, havaitsemiseksi ja takaisinperimiseksi, joskin tarkasteltavana olevan tukitoimenpiteen luonne on sellainen, että liiallisten korvausten riski näyttää todellisuudessa olevan hyvin pieni. |
| --- | --- |

(256)

Edellisen perusteella komissio päättelee, että käytössä on riittävät järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi, havaitsemiseksi ja takaisinperimiseksi, joskin tarkasteltavana olevan tukitoimenpiteen luonne on sellainen, että liiallisten korvausten riski näyttää todellisuudessa olevan hyvin pieni.

7.3.7   Toimeksiantojen kesto

Toimeksiantojen kesto

| (257) | Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 2 §:n 2 kohdassa todetaan, että päätöstä sovelletaan vain toimeksiantoihin, joiden kesto on enintään 10 vuotta, ellei pidempi kesto ole perusteltavissa sillä, että toimeksiannon saaneen yrityksen on kuoletettava huomattavia investointeja pidemmällä ajalla yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti. |
| --- | --- |

(257)

Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 2 §:n 2 kohdassa todetaan, että päätöstä sovelletaan vain toimeksiantoihin, joiden kesto on enintään 10 vuotta, ellei pidempi kesto ole perusteltavissa sillä, että toimeksiannon saaneen yrityksen on kuoletettava huomattavia investointeja pidemmällä ajalla yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti.

| (258) | IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen, jotka ovat kunnallisella tasolla keskeisiä perustoimeksiantoja nyt tarkasteltavassa tapauksessa, kestoksi on asetettu 30 vuotta. Komissio katsoo, että näin pitkä kesto on perusteltavissa sillä, että IRIS-sairaalat joutuvat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen valtuutettuina tarjoajina tekemään huomattavia investointeja. Tarkemmin sanoen IRIS-sairaaloiden suurin omaisuus ovat niiden rakennukset (jotka muodostavat yli 60 prosenttia sairaaloiden omaisuuden arvosta), joihin tehdyt investoinnit kuoletetaan 30 vuodessa yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti (290). Lisäksi IRIS-verkoston strategisille suunnitelmille, joissa IRIS-sairaaloille annetut lisävelvollisuudet määritellään tarkemmin, on myös asetettu tietty voimassaoloaika, ja niiden kesto on ohjesääntöjen kestoa lyhyempi. Ensimmäinen strateginen suunnitelma kattoi kuusivuotiskauden 1996–2001. Toinen strateginen suunnitelma koski alun perin vuosia 2002–2006, mutta suunnitelmaa muutettiin ja pidennettiin vuoden 2014 loppuun saakka. Uusi strateginen suunnitelma kaudelle 2015–2018 hyväksyttiin tammikuussa 2015. |
| --- | --- |

(258)

IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen, jotka ovat kunnallisella tasolla keskeisiä perustoimeksiantoja nyt tarkasteltavassa tapauksessa, kestoksi on asetettu 30 vuotta. Komissio katsoo, että näin pitkä kesto on perusteltavissa sillä, että IRIS-sairaalat joutuvat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen valtuutettuina tarjoajina tekemään huomattavia investointeja. Tarkemmin sanoen IRIS-sairaaloiden suurin omaisuus ovat niiden rakennukset (jotka muodostavat yli 60 prosenttia sairaaloiden omaisuuden arvosta), joihin tehdyt investoinnit kuoletetaan 30 vuodessa yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti (290). Lisäksi IRIS-verkoston strategisille suunnitelmille, joissa IRIS-sairaaloille annetut lisävelvollisuudet määritellään tarkemmin, on myös asetettu tietty voimassaoloaika, ja niiden kesto on ohjesääntöjen kestoa lyhyempi. Ensimmäinen strateginen suunnitelma kattoi kuusivuotiskauden 1996–2001. Toinen strateginen suunnitelma koski alun perin vuosia 2002–2006, mutta suunnitelmaa muutettiin ja pidennettiin vuoden 2014 loppuun saakka. Uusi strateginen suunnitelma kaudelle 2015–2018 hyväksyttiin tammikuussa 2015.

290

| (259) | Lisäksi 10 päivänä huhtikuuta 2014 annetulla lailla (291) rajattiin sairaalatoiminnan perustehtävän (292) hoitoon annettavan liittovaltiollisen toimeksiannon kestoa LCH-lain nykyisen version (293) 105 §:ää muuttamalla. Nyt 105 §:ssä edellytetään erityisesti, että BMF-rahoitusta voidaan myöntää enintään kymmeneksi vuodeksi paitsi silloin, kun on kyse BMF-rahoituksen niistä osista, joilla katetaan kustannuksia huomattavista sairaalainvestoinneista, jotka on kuoletettava tätä pidemmän ajan kuluessa yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti. Lisäksi niiden sairaalakohtaisten lupien kestoa, joita sairaaloilta edellytetään, jotta ne voivat saada BMF-rahoitusta, on rajoitettu (luvan kesto vaihtelee alueen mukaan, mutta tavallisesti lupa myönnetään noin viideksi vuodeksi eikä koskaan yli kymmeneksi vuodeksi). |
| --- | --- |

(259)

Lisäksi 10 päivänä huhtikuuta 2014 annetulla lailla (291) rajattiin sairaalatoiminnan perustehtävän (292) hoitoon annettavan liittovaltiollisen toimeksiannon kestoa LCH-lain nykyisen version (293) 105 §:ää muuttamalla. Nyt 105 §:ssä edellytetään erityisesti, että BMF-rahoitusta voidaan myöntää enintään kymmeneksi vuodeksi paitsi silloin, kun on kyse BMF-rahoituksen niistä osista, joilla katetaan kustannuksia huomattavista sairaalainvestoinneista, jotka on kuoletettava tätä pidemmän ajan kuluessa yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti. Lisäksi niiden sairaalakohtaisten lupien kestoa, joita sairaaloilta edellytetään, jotta ne voivat saada BMF-rahoitusta, on rajoitettu (luvan kesto vaihtelee alueen mukaan, mutta tavallisesti lupa myönnetään noin viideksi vuodeksi eikä koskaan yli kymmeneksi vuodeksi).

291

292

293

| (260) | Näin ollen komissio katsoo, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 2 §:n 2 kohdan vaatimus toimeksiannon keston rajoittamisesta ja keston perustelemisesta täyttyy. |
| --- | --- |

(260)

Näin ollen komissio katsoo, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 2 §:n 2 kohdan vaatimus toimeksiannon keston rajoittamisesta ja keston perustelemisesta täyttyy.

7.3.8   Avoimuus

Avoimuus

| (261) | Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä edellytetään niin ikään, että jäsenvaltiot julkaisevat tiettyjä tietoja. Tarkemmin sanottuna yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 7 §:ssä edellytetään, että kun yritykselle, joka harjoittaa toimintaa myös yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun ulkopuolella, myönnetään yli 15 miljoonan euron korvauksia, jäsenvaltioiden tulee julkaista Internetissä tai muulla asianmukaisella tavalla yrityksen saama toimeksianto (tai tiivistelmä, joka sisältää yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 artiklassa luetellut tiedot) ja toimeksiannon saaneelle yritykselle myönnetyt tuet vuosittain. |
| --- | --- |

(261)

Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä edellytetään niin ikään, että jäsenvaltiot julkaisevat tiettyjä tietoja. Tarkemmin sanottuna yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 7 §:ssä edellytetään, että kun yritykselle, joka harjoittaa toimintaa myös yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun ulkopuolella, myönnetään yli 15 miljoonan euron korvauksia, jäsenvaltioiden tulee julkaista Internetissä tai muulla asianmukaisella tavalla yrityksen saama toimeksianto (tai tiivistelmä, joka sisältää yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 artiklassa luetellut tiedot) ja toimeksiannon saaneelle yritykselle myönnetyt tuet vuosittain.

| (262) | Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen avoimuutta koskevaa vaatimusta sovelletaan ”yli 15 miljoonan euron korvauksiin, jotka myönnetään yritykselle, joka harjoittaa toimintaa myös yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun ulkopuolella”. Taulukoista 9–13 voidaan havaita, että yksittäisille IRIS-sairaaloille annettujen kunnallisten alijäämäkorvausten määrä ei minään vuonna ylitä 15 miljoonan euron kynnysarvoa. Näin ollen komissio katsoo, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 7 §:n avoimuusvaatimusta ei voida soveltaa tässä tapauksessa. |
| --- | --- |

(262)

Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen avoimuutta koskevaa vaatimusta sovelletaan ”yli 15 miljoonan euron korvauksiin, jotka myönnetään yritykselle, joka harjoittaa toimintaa myös yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun ulkopuolella”. Taulukoista 9–13 voidaan havaita, että yksittäisille IRIS-sairaaloille annettujen kunnallisten alijäämäkorvausten määrä ei minään vuonna ylitä 15 miljoonan euron kynnysarvoa. Näin ollen komissio katsoo, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 7 §:n avoimuusvaatimusta ei voida soveltaa tässä tapauksessa.

7.3.9   Lyhyet päätelmät soveltuvuudesta sisämarkkinoille

Lyhyet päätelmät soveltuvuudesta sisämarkkinoille

| (263) | Edellä todetun perusteella komissio päättelee, että alijäämäkorvaukset, joita Brysselin kunnat ovat myöntäneet Brysselin julkisille IRIS-sairaaloille vuodesta 1996 alkaen ja jotka ovat tämän päätöksen kohteena, ovat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen vaatimusten mukaisia ja näin ollen soveltuvat sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaisesti. |
| --- | --- |

(263)

Edellä todetun perusteella komissio päättelee, että alijäämäkorvaukset, joita Brysselin kunnat ovat myöntäneet Brysselin julkisille IRIS-sairaaloille vuodesta 1996 alkaen ja jotka ovat tämän päätöksen kohteena, ovat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen vaatimusten mukaisia ja näin ollen soveltuvat sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

| (264) | Edellisestä päätelmästä ja edellä johdanto-osan 148–152 kappaleessa annetuista selityksistä seuraa, että komission ei ole tarpeen arvioida, ovatko nämä alijäämäkorvaukset, joita Brysselin kunnat ovat myöntäneet Brysselin julkisille IRIS-sairaaloille, sisämarkkinoille soveltuvia myös yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen mukaisesti (19 päivän joulukuuta 2005 ja 31 päivän tammikuuta 2012 välisenä aikana myönnettyjen tukien ollessa kyseessä) taikka yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden mukaisesti. |
| --- | --- |

(264)

Edellisestä päätelmästä ja edellä johdanto-osan 148–152 kappaleessa annetuista selityksistä seuraa, että komission ei ole tarpeen arvioida, ovatko nämä alijäämäkorvaukset, joita Brysselin kunnat ovat myöntäneet Brysselin julkisille IRIS-sairaaloille, sisämarkkinoille soveltuvia myös yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen mukaisesti (19 päivän joulukuuta 2005 ja 31 päivän tammikuuta 2012 välisenä aikana myönnettyjen tukien ollessa kyseessä) taikka yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien vuoden 2012 puitteiden mukaisesti.

7.4   Loppuhuomautukset

Loppuhuomautukset

| (265) | Kuten edellä (ks. johdanto-osan 159 kappale) on selitetty, unionin yleinen tuomioistuin viittasi 7 päivänä marraskuuta 2012 antamassaan kumoamistuomiossa yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen. Tältä osin komissio muistuttaa, että syrjimättömyyden / yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ei mainita yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä soveltuvuuskriteerinä. Nyt tarkasteltavana olevassa tapauksessa komissio kuitenkin päättelee, että kyseistä periaatetta joka tapauksessa noudatetaan, sillä julkiset IRIS-sairaalat ja Brysselin yksityiset sairaalat ovat oikeudellisesti ja tosiasiallisesti erilaisessa tilanteessa, mikä johtuu siitä, että julkisten IRIS-sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskeva tehtävä on yksityisten sairaaloiden tehtävää laajempi ja sen suorittamisesta aiheutuu näin ollen enemmän kustannuksia (kuten edellä on selitetty, ks. 7.3.4.1 jakso). Täydellisyyden vuoksi komissio toteaa, että IRIS-sairaaloihin, jotka suorittavat niille hoidettavaksi annettuja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, kohdistuu useita rajoitteita sekä lisäkustannuksia (ks. johdanto-osan 42–43 kappale). |
| --- | --- |

(265)

Kuten edellä (ks. johdanto-osan 159 kappale) on selitetty, unionin yleinen tuomioistuin viittasi 7 päivänä marraskuuta 2012 antamassaan kumoamistuomiossa yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen. Tältä osin komissio muistuttaa, että syrjimättömyyden / yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ei mainita yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevassa vuoden 2012 päätöksessä soveltuvuuskriteerinä. Nyt tarkasteltavana olevassa tapauksessa komissio kuitenkin päättelee, että kyseistä periaatetta joka tapauksessa noudatetaan, sillä julkiset IRIS-sairaalat ja Brysselin yksityiset sairaalat ovat oikeudellisesti ja tosiasiallisesti erilaisessa tilanteessa, mikä johtuu siitä, että julkisten IRIS-sairaaloiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskeva tehtävä on yksityisten sairaaloiden tehtävää laajempi ja sen suorittamisesta aiheutuu näin ollen enemmän kustannuksia (kuten edellä on selitetty, ks. 7.3.4.1 jakso). Täydellisyyden vuoksi komissio toteaa, että IRIS-sairaaloihin, jotka suorittavat niille hoidettavaksi annettuja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, kohdistuu useita rajoitteita sekä lisäkustannuksia (ks. johdanto-osan 42–43 kappale).

| (266) | Koska IRIS-sairaaloiden ja Brysselin yksityisten sairaaloiden tilanteet ovat erilaiset / tilanteita ei voida rinnastaa, IRIS-sairaaloille myönnettyjen alijäämäkorvausten ei voida katsoa loukkaavan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

(266)

Koska IRIS-sairaaloiden ja Brysselin yksityisten sairaaloiden tilanteet ovat erilaiset / tilanteita ei voida rinnastaa, IRIS-sairaaloille myönnettyjen alijäämäkorvausten ei voida katsoa loukkaavan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

8.   PÄÄTELMÄT

PÄÄTELMÄT

| (267) | Edellä esitetyn arvioinnin perusteella komissio on päättänyt, että tässä päätöksessä tarkasteltavana oleva valtiontuki soveltuu sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla, |
| --- | --- |

(267)

Edellä esitetyn arvioinnin perusteella komissio on päättänyt, että tässä päätöksessä tarkasteltavana oleva valtiontuki soveltuu sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Valtiontuki, jota Brysselin kunnat ovat antaneet alijäämäkorvauksina Brysselin julkisille IRIS-sairaaloille vuodesta 1996 alkaen, soveltuu sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu Belgian kuningaskunnalle.

Tehty Brysselissä 5 päivänä heinäkuuta 2016.

Komission puolesta

Margrethe VESTAGER

Komission jäsen

---

(1)  EY:n perustamissopimuksen 87 artiklasta tuli 1 päivänä joulukuuta 2009 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimuksen) 107 artikla ja perustamissopimuksen 88 artiklasta SEUT-sopimuksen 108 artikla. Kyseisten artiklojen määräykset ovat asiasisällöltään samat. Tässä päätöksessä viittauksia SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklaan on tarvittaessa pidettävä viittauksina EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaan. SEUT-sopimuksessa on myös tehty eräitä terminologiaa koskevia muutoksia, esimerkiksi ”yhteisö” on korvattu ”unionilla”, ”yhteismarkkinat”
  ”sisämarkkinoilla” ja ”Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin”
  ”unionin yleisellä tuomioistuimella”. Tässä päätöksessä käytetään SEUT-sopimuksen terminologiaa.

1

(2)  
  EUVL C 437, 5.12.2014, s. 10.

2

(3)  Brysselin pääkaupunkialueen yleisten ja yliopistollisten sairaaloiden (joihin ei siis lueta psykiatrisia, geriatrisia ja muita erikoissairaaloita) suunnilleen 7 260 sairaalapaikasta kaiken kaikkiaan noin 2 425 paikkaa on näissä viidessä julkisessa sairaalassa, jotka työllistävät lähes 10 000 henkilöä. Niissä tehdään vuosittain yli miljoona lääkärin konsultaatiota. Tiedot hyväksyttyjen sairaalapaikkojen määrästä on saatu Belgian viranomaisilta (jotka kuulivat asiassa Brysselin hallintoalueen yhteisistä asioista vastaavaa komissiota (Commission communautaire commune) ja liittovaltion terveysministeriötä (Service public fédéral ”Santé publique”)) ja koskevat vuotta 2015. Muut tiedot ovat saatavissa IRIS-verkoston verkkosivustolta (ks. http://www.iris-hopitaux.be).

3

(4)  Ks. lisätiedot näistä julkisista sairaaloista ja niiden toiminnasta 2.2 ja 2.4 jaksosta.

4

(5)  Lyhenne IRIS tulee sanoista Interhospitalière Régionale des Infrastructures de Soins.

5

(6)  Kantelijat olivat pyytäneet, että niiden henkilöllisyys pidettäisiin salassa. Kantelijoiden henkilöllisyys on kuitenkin tullut nyt julki näiden osapuolten nostettua kumoamiskanteet ja unionin yleisen tuomioistuimen annettua 7 päivänä marraskuuta 2012 kumoamistuomion asiassa T-137/10 (ks. johdanto-osan 4 ja 6 kappale). Lisäksi on huomattava, että ABISP ja sen jäsenet eivät enää aja kannetta.

6

(7)  Kantelijat esittivät viimeksi mainitun väitteen ensi kertaa 15 päivänä joulukuuta 2008 päivätyssä kirjeessään.

7

(8)  Käytännössä komission yksiköiden alustavassa arviossa todettiin, että IRIS-sairaaloille oli annettu asianmukainen toimeksianto julkisen palvelun tehtävien hoitoon, niille suoritettavat korvaukset oli määritelty selkeästi ja korvaukset eivät olleet liiallisia. Näin ollen komission yksiköt katsoivat, että valtiontukisääntöjen noudattamisessa ei ollut ongelmia. Lisäksi yksiköt huomauttivat, että avoimuutta koskevat vaatimukset näyttivät myös täyttyvän. Näistä syistä komission yksiköt päättelivät, että tutkinnan jatkamiseen ei ollut riittäviä perusteita, ellei kantelija esittäisi asiasta uutta tietoa.

8

(9)  Asia T-128/08, ei julkaistu.

9

(10)  Asia T-241/08, ei julkaistu.

10

(11)  Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EUVL L 83, 27.3.1999, s. 1).

11

(12)  
  EUVL C 74, 24.3.2010, s. 1.

12

(13)  Komission päätös 2005/842/EY, tehty 28 päivänä marraskuuta 2005, EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamisesta tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen (EUVL L 312, 29.11.2005, s. 67).

13

(14)  Asia T-137/10 CBI v. komissio, ECLI:EU:T:2012:584.

14

(15)  Ks. edellinen alaviite, 313 kohta.

15

(16)  Ks. alaviite 2.

16

(17)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 5.8.1976, s. 9876.

17

(18)  Brysselin pääkaupunkialueen muodostavista 19 kunnasta nämä kyseessä olevat kuusi kuntaa ovat seuraavat: Anderlecht, la Ville de Bruxelles, Etterbeek, Ixelles, Schaerbeek ja Saint-Gilles.

18

(19)  Nämä sairaalat ovat seuraavat: CHU Brugmann-Huderf (1 päivään tammikuuta 1997 saakka yksi yhtenäinen yksikkö), CHU Saint-Pierre, Institut Bordet, Centre Hospitalier Baron Lambert, Centre Hospitalier Bracops, Centre Hospitalier Molière, Centre Hospitalier Brien ja Centre Hospitalier Etterbeek-Ixelles.

19

(20)  Korostus lisätty.

20

(21)  Korostus lisätty.

21

(22)  Varsinainen istunto 1995–1996. Commission Communautaire commune -komission yleiskokouksen asiakirjat: asetusluonnos: B-10/1. – Selvitys: B-10/2. Sanatarkka istuntoselostus. – Käsittely ja asetuksen hyväksyminen: 22 päivänä joulukuuta 1995 pidetty kokous.

22

(23)  Valmisteluasiakirjoissa erityisesti todetaan, että 19 päivänä toukokuuta 1994 tehdyllä yhteistyösopimuksella ”halutaan varmistaa Brysselin julkisten sairaaloiden toiminnan jatkuvuus muiden muassa tukemalla sellaisten mekanismien luomista, joilla mahdollistetaan koordinointi ja yhteistyö niiden elinten välillä, jotka vastaavat Brysselin pääkaupunkialueen julkisista sairaaloista, nimittäin kuntien, [CPAS-keskusten] ja [CPAS-lain] XII luvun mukaisesti perustettujen yhdistysten välillä”.

23

(24)  CPAS-lain 121 §:ssä määrätään, että XII luvun yhdistyksillä tulee olla oikeushenkilöllisyys.

24

(25)  Osa IRIS-sairaaloista toimii useissa eri toimipaikoissa. Tällä hetkellä CHU-B toimii kolmessa paikassa (Victor Horta, Paul Brien ja Reine Astrid), CHU-SP toimii kahdessa paikassa (Porte de Hal ja César de Paepe) ja HIS toimii neljässä paikassa (Etterbeek-Ixelles, J. Bracops, Molière-Longchamp ja Baron Lambert).

25

(26)  IRIS-kattojärjestön suorittamaan valvontaan sovelletaan 22 päivänä joulukuuta 1995 annetussa (Brysselin pääkaupunkialueen) asetuksessa (Ordonnance) (Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 7.2.1996, s. 2737) säädettyjä edellytyksiä.

26

(27)  CPAS-lain 120 §:ssä määritellään vähimmäisvaatimukset CPAS-keskusten CPAS-lain XII luvun nojalla perustamien yhdistysten ohjesäännöille.

27

(28)  Näiltä osin CPAS-lain 125 §:ssä edellytetään seuraavaa: ”Eri osapuolten osallistumisosuuksista riippumatta julkisyhteisöillä on aina oltava äänten enemmistö yhdistyksen hallinto- ja johtoelimissä.”

28

(29)  Aluerahasto perustettiin 8 päivänä huhtikuuta 1993 annetulla asetuksella (Ordonnance), Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 12.5.1993, s. 10889 (muutettuna 2 päivänä toukokuuta 2002 annetulla asetuksella).

29

(30)  Tämä 100 miljoonan euron lainamäärä ei riittänyt kattamaan sairaaloiden kaikkia rahoitusvelkoja, sillä vuoden 1995 loppuun mennessä alijäämää oli kertynyt arviolta lähes 200 miljoonaa euroa.

30

(31)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 7.10.1987, s. 14652, korvattuna 10 päivänä heinäkuuta 2008 säädetyllä yhteensovitetulla sairaalalailla (Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 7.11.2008, s. 58624).

31

(32)  Viittaamisen helpottamiseksi tässä päätöksessä viitataan vain LCH-lain 147 §:ään, mutta tämä on ymmärrettävä viittaukseksi LCH-lain 163 §:ään 10 päivänä heinäkuuta 2008 annetun lain voimaantulon jälkeen.

32

(33)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 2–7 §.

33

(34)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 10–17 §.

34

(35)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 23–45 §. Sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmässä määritetään sairaalapaikkojen aluekohtainen enimmäismäärä liittohallituksen tunnistamien lääkinnällisten tarpeiden perusteella. Tämä merkitsee sitä, että ellei sairaalapaikkojen kysyntä kasva, uusia sairaalapaikkoja (tai uusi sairaala) voidaan perustaa vain, jos olemassa olevia paikkoja siirretään samalla muualle.

35

(36)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 68–76 e §.

36

(37)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 130–142 §.

37

(38)  Ks. http://www.iris-hopitaux.be/en (vierailtu 19 päivänä elokuuta 2015).

38

(39)  Ks. keskitulojen mediaania koskevat tarkemmat tiedot alaviitteestä 246.

39

(40)  Tämä velvollisuus perustuu muun muassa 18 päivänä heinäkuuta 1966 annettuun lakiin, CPAS-lain 42 §:n 5 kohtaan, 24 päivänä kesäkuuta 1988 annettuun lakiin, Brysselin pääkaupunkialueen täytäntöönpanoviranomaisen 25 päivänä heinäkuuta 1991 antamaan asetukseen ja Brysselin pääkaupunkialueen hallituksen 6 päivänä toukokuuta 1999 antamaan asetukseen.

40

(41)  Kaikki tässä ja seuraavassa johdanto-osan kappaleessa ilmoitetut kustannusarviot ovat vuodelta 2010 ja kuvaavat kustannuksia, jotka jäävät IRIS-sairaaloiden maksettavaksi sen jälkeen, kun määristä on vähennetty mahdollinen Brysselin pääkaupunkialueen tai liittohallituksen antama julkinen rahoitus.

41

(42)  Tieto on salassapitovelvollisuuden alainen.

42

(43)  Tämä velvollisuus perustuu erityisesti 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun lain 156 §:ään ja 161 §:n 1 ja 2 kohtaan, CPAS-lain 42 §:n 5 kohtaan ja 27 päivänä lokakuuta 1995 ammattiyhdistyksistä laaditun pöytäkirjan 95/3 kohtaan 3.4.

43

(44)  Tämä velvollisuus perustuu muun muassa 14 päivänä helmikuuta 1961 annettuun lakiin, CPAS-lain 42 §:n 5 kohtaan, 24 päivänä kesäkuuta 1988 annettuun lakiin ja Brysselin pääkaupunkialueen hallituksen 6 päivänä toukokuuta 1999 antamaan asetukseen.

44

(45)  Näistä palkkojen taulukkokorotuksista säädetään sopimuksissa 2003/1, 2004/10, 2007/1 ja 2009/1.

45

(46)  Brysselin pääkaupunkialue asetti kattojärjestön vastuuseen IRIS-sairaaloiden sairaalatoiminnan koordinoinnista ja valvonnasta CPAS-lain XII a luvun mukaisesti.

46

(47)  Osassa IRIS-sairaaloita tämä periaate kirjattiin alkujaan 44 artiklaan tai 47 artiklaan. Periaatteen keskeinen sisältö oli kuitenkin kussakin tapauksessa esitetty jo alkuperäisissä ohjesäännöissä.

47

(48)  IRIS-sairaaloiden perustamishetkellä tämä periaate kirjattiin ohjesääntöjen 44 artiklaan ja ilmaistiin seuraavasti: ”Liiketoiminnan tulos jaetaan niiden osapuolten kesken, joilla on vähintään viidennes yleiskokouksen äänistä, sen mukaan, miten suuri edustus kullakin osapuolella on yleiskokouksessa.”

48

(49)  Syyskuussa 2013 Mutualité Chrétienne, joka on yksi Belgian suurimmista keskinäisistä vakuutusyhtiöistä (joista käytetään termiä mutuelle ja jotka ovat yksityisiä voittoa tavoittelemattomia järjestöjä, jotka vastaavat sosiaaliturvajärjestelmässä sairaanhoitokustannusten korvaamisesta), julkaisi artikkelin, josta käy ilmi, että vuonna 2011 Belgian sairaaloiden tulot jakautuivat keskimäärin seuraavasti näiden kolmen rahoituslähteen kesken: 1) BMF: 49 %, 2) INAMI: 42 % ja 3) potilaat (tai potilaiden yksityiset vakuutuksenantajat): 9 %.

49

(50)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 87 § ja sitä seuraavat §:t.

50

(51)  Ks. 25 päivänä huhtikuuta 2002 annetun kuninkaallisen asetuksen 24–87 §, Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 5.7.2002, s. 30290.

51

(52)  Ks. 9 päivänä elokuuta 1963 annettu laki, sellaisena kuin se on muutettuna, Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 1.11.1963, s. 10555.

52

(53)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 27.8.1994, s. 21524.

53

(54)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 133–135 §.

54

(55)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 140 §.

55

(56)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 46 § ja sitä seuraavat §:t.

56

(57)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 47 §.

57

(58)  Viittaamisen helpottamiseksi tässä päätöksessä viitataan vain LCH-lain 109 §:ään, mutta tämä on ymmärrettävä viittaukseksi LCH-lain 125 §:ään 10 päivänä heinäkuuta 2008 annetun lain voimaantulon jälkeen.

58

(59)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 1.1.1964, s. 2; tässä laissa edellytettiin, että kunta, jossa sairaala sijaitsi, kattoi 10 prosenttia sairaalan alijäämästä ja potilaiden asuinkunnat kattoivat alijäämästä jäljelle jäävät 90 prosenttia.

59

(60)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 29.12.1973, s. 15027.

60

(61)  Alun perin kyseessä oli 8 päivänä joulukuuta 1986 annettu kuninkaallinen asetus (Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 12.12.1986, s. 17023), jota muutettiin 10 päivänä marraskuuta 1989 annetulla kuninkaallisella asetuksella ja joka korvattiin myöhemmin 8 päivänä maaliskuuta 2006 annetulla kuninkaallisella asetuksella (Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 12.4.2006, s. 20232).

61

(62)  Muita eriä, joita ei lasketa kuuluvaksi LCH-lain 109 §:ssä tarkoitettuun alijäämään, ovat muun muassa arvioitu BMF-rahoitusbudjetin oikaisumaksujen määrä, tietyt varaukset ja tietyntyyppiset poistot.

62

(63)  Tämä johtuu siitä, että LCH-lain 109 §:ssä tarkoitettu alijäämä lasketaan poistamalla taseen alijäämästä tiettyjä eriä.

63

(64)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 4.9.1975, s. 10847.

64

(65)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 77 ja 78 §.

65

(66)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 80–85 §.

66

(67)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 86–86 b §.

67

(68)  Ks. 7 päivänä elokuuta 1987 annetun lain 115 §.

68

(69)  Katso alaviite 29.

69

(70)  Näiden erityistukien myöntäminen perustuu 13 päivänä helmikuuta 2003 annettuun asetukseen (Ordonnance) (Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 5.5.2003, s. 24098).

70

(71)  Komission päätös asiassa SA.19864 (ex NN 54/2009) (EUVL C 74, 24.3.2010, s. 1).

71

(72)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 140–145 kappale.

72

(73)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 146–150 kappale.

73

(74)  Ks. edellinen alaviite.

74

(75)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 151–155 kappale.

75

(76)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 156 kappale.

76

(77)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 175–181 kappale.

77

(78)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 182–193 kappale.

78

(79)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 204–205 kappale.

79

(80)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 206 kappale.

80

(81)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 198 kappale.

81

(82)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 199 kappale.

82

(83)  Ks. edellinen alaviite, johdanto-osan 201 kappale.

83

(84)  Ks. alaviite 14.

84

(85)  Ks. edellinen alaviite, 70 kohta.

85

(86)  Ks. edellinen alaviite, 313 kohta.

86

(87)  Ks. edellinen alaviite, 97–188 kohta.

87

(88)  Ks. edellinen alaviite, 119–120 kohta.

88

(89)  Ks. edellinen alaviite, 104 kohta.

89

(90)  Ks. edellinen alaviite, 123–151 kohta.

90

(91)  Ks. edellinen alaviite, 152–159 kohta.

91

(92)  Ks. edellinen alaviite, 174–188 kohta.

92

(93)  Ks. edellinen alaviite, 159 kohta.

93

(94)  Ks. edellinen alaviite, 189–244 kohta.

94

(95)  Ks. edellinen alaviite, 194 ja 195–202 kohta.

95

(96)  Ks. edellinen alaviite, 196 kohta.

96

(97)  Ks. edellinen alaviite, 194 kohta.

97

(98)  Ks. edellinen alaviite, 203–207 kohta.

98

(99)  Ks. edellinen alaviite, 208–211 kohta.

99

(100)  Ks. edellinen alaviite, 215 kohta.

100

(101)  Ks. edellinen alaviite, 216–218 kohta.

101

(102)  Ks. edellinen alaviite, 231–244 kohta.

102

(103)  Ks. edellinen alaviite, 238 kohta.

103

(104)  Ks. edellinen alaviite, 239–244 kohta.

104

(105)  Ks. edellinen alaviite, 245–301 kohta.

105

(106)  Ks. edellinen alaviite, 253–255 kohta.

106

(107)  Ks. edellinen alaviite, 257–258 ja 265 kohta.

107

(108)  Ks. edellinen alaviite, 259–264 kohta.

108

(109)  Ks. edellinen alaviite, 266–278 kohta.

109

(110)  Ks. edellinen alaviite, 279–288 kohta.

110

(111)  Ks. edellinen alaviite, 286 kohta.

111

(112)  Ks. edellinen alaviite, 288 kohta.

112

(113)  Ks. edellinen alaviite, 290 kohta.

113

(114)  Ks. edellinen alaviite, 300 kohta.

114

(115)  Ks. edellinen alaviite, 308 kohta.

115

(116)  Ks. alaviite 2.

116

(117)  Ks. tältä osin asia T-137/10, 310 ja 313 kohta.

117

(118)  Jäljempänä (7.3.4 jaksossa) arvioidaan sitä, onko kyseisessä toiminnassa tosiasiassa kyse SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaisista yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista, ja sitä, onko sairaaloille annettu asianmukainen toimeksianto.

118

(119)  Ks. tältä osin asia T-137/10, 308 kohta.

119

(120)  Ks. 25 päivänä tammikuuta 2013 annettu tuomio asiassa RG 2010/15534/A, ASBL La Clinique Fond'Roy v. [...] ja Uccle ja Anderlecht CPAS.

120

(121)  Kiireellistä sairaanhoitoa koskevassa kuninkaallisessa asetuksessa, joka on annettu 12 päivänä joulukuuta 1996, määrätään, että lääkäri tai hammaslääkäri arvioi ja vahvistaa tapauksen kiireellisyyden. Kiireellisyyttä ei määritellä laissa, vaan se perustuu terveydenhuoltohenkilöstön suorittamaan arviointiin. Näin ollen kiireellistä sairaanhoitoa voi olla mikä tahansa parantava ja ennalta ehkäisevä hoito sairaalassa tai poliklinikalla kuin myös lääkkeiden määrääminen. Näin ollen kiireellinen sairaanhoito eroaa johdanto-osan 97 kappaleessa kuvatuista henkeä uhkaavista hätätilanteista.

121

(122)  Ks. lyhyt kuvaus tästä järjestöstä alaviitteestä 49.

122

(123)  MC-Informations nro 211 (helmikuu 2004), s. 8–14.

123

(124)  Sosiaalihuollon kotipaikkaa (domicile de secours) koskevat sopimukset tehtiin IRIS-sairaaloiden ja seitsemäntoista CPAS-keskuksen, joita on Brysselin pääkaupunkialueella kaiken kaikkiaan yhdeksäntoista, kesken (ks. myös johdanto-osan 187–188 kappale). Sopimuksissa vahvistetaan järjestelyt, joilla CPAS-keskukset korvaavat niiden potilaiden hoitokustannukset, jotka eivät voi maksaa omaa hoitoaan ja joilla ei ole vakuutusta, mikäli tietyt edellytykset täyttyvät. Näissä sopimuksissa muun muassa määrätään, että IRIS-sairaaloiden tulee kerätä, sikäli kuin on mahdollista, ne tiedot, joita tarvitaan niin sanottuihin ”sosiaalisiin selvityksiin” (ks. myös johdanto-osan 210–211 kappale).

124

(125)  LCH-lain 2 §:ssä säädetään: ”Tämän yhteensovitetun lain soveltamiseksi sairaalat määritellään seuraavalla tavalla: sairaalat ovat terveydenhuoltolaitoksia, joissa voidaan kaikkina aikoina toteuttaa asianmukaisia erikoisosaamista vaativia lääketieteellisiä tutkimuksia ja/tai hoitoja lääketieteen, kirurgian ja mahdollisesti synnytysopin aloilla monitieteisessä ympäristössä välttämättömissä ja asianmukaisissa lääketieteellisissä, lääketieteellis-teknisissä, sairaanhoidollisissa, ensihoidollisissa ja logistisissa puitteissa (potilaille), jotka on otettu sisään sairaalaan ja voidaan pitää sisällä sairaalassa, koska heidän terveytensä edellyttää tällaista hoitoa sairauden taltuttamiseksi mahdollisimman nopeasti tai sairauden lievittämiseksi, terveyden kohentamiseksi tai vammojen parantamiseksi tai vakauttamiseksi.”

125

(126)  Korkeimman hallinto-oikeuden lainsäädäntöasioista vastaavan osaston lausunto 13 päivänä helmikuuta 2003 Brysselin pääkaupunkialueen kunnille myönnettävistä erityistuista annetun asetuksen (Ordonnance) alustavasta luonnoksesta.

126

(127)  Ks. kyseisen §:n tarkka sanamuoto johdanto-osan 19 kappaleesta.

127

(128)  Liittohallitus hyväksyy sairaalapaikkasuunnitelmansa (”sairaalatoiminnan ohjelmoinnin”) niiden indeksien (muun muassa lääketieteellisten, kirurgisten, geriatristen, neuvolapalveluita kuvaavien, pediatristen, kuntoutuspalveluita kuvaavien, psykiatristen ja vastasyntyneiden hoitoa kuvaavien indeksien) perusteella, jotka koskevat Brysselin, Flanderin ja Vallonian kokonaisväestöä sekä koko kuningaskuntaa, sairaalapalveluiden kansallisen neuvoston laatiman ehdotuksen pohjalta.

128

(129)  Belgian viranomaiset toteavat erityisesti, että LCH-laissa säädetään enintään vain alijäämän korvausjärjestelyiden toteuttamisesta tapauksessa, jossa julkinen sairaala siirretään yksityiselle omistajalle, ja CPAS-laissa vahvistetaan ainoastaan yleiset periaatteet CPAS-keskusten perustamien laitosten avaamiseen ja hallinnointiin.

129

(130)  Belgian viranomaiset kertovat, että Hôpital Français -sairaalalle etsittiin parhaillaan ostajaa, kun se äkillisesti sulki ovensa potilailta 9 päivänä toukokuuta 2008. Viranomaiset mainitsevat, että sairaala oli jo aiemmin sulkenut pediatrisen osastonsa ja synnytysosastonsa. Belgian viranomaisten mukaan näillä osastoilla olleita potilaita siirrettiin pitkin päivää muihin Brysselin alueen sairaaloihin.

130

(131)  LCH-lain puitteissa IRIS-sairaalat katsotaan CPAS-keskusten hallinnoimiksi.

131

(132)  Vuotuinen määrä riippuu Brysselin pääkaupunkialueen talousarviossa käytettävissä olevista resursseista ja asianomaisten kuntien esittämistä hakemuksista. Vuosina 2003–2014 erityistuen määrä ylsi 10 miljoonaan euroon kaikkina paitsi kahtena vuonna (määrä oli vain 9 miljoonaa euroa vuonna 2010 ja 9,5 miljoonaa euroa vuonna 2011).

132

(133)  Tässä yhteydessä Belgian viranomaiset huomauttavat, että yksityisten sairaaloiden, jotka perustetaan esimerkiksi voittoa tavoittelemattomia järjestöjä koskevalla lailla (”ASBL-laki”), tulee niin ikään sairaalan perustamisen jälkeen noudattaa sairaalatehtäviä toteuttaessaan LCH-lakia. Näiden yksityisten sairaaloiden tehtäviä säännellään kuitenkin yksinomaan LCH-lailla sikäli, kuin ASBL-laissa ei anneta sen soveltamisalaan kuuluville laitoksille mitään erityistehtäviä.

133

(134)  Ks. 8 päivänä heinäkuuta 1964 annettu laki, sellaisena kuin se on muutettuna, Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 25.7.1964, s. 8153.

134

(135)  Erotuksena edellä mainitusta kiireellisestä sairaanhoidosta (ks. johdanto-osan 72 kappale), johon kuuluu myös suunniteltua hoitoa, lääkinnällinen ensiapu tarkoittaa hoitoa, jota tarvitaan välittömästi henkeä uhkaavissa tilanteissa.

135

(136)  Tämä tarkoittaa sitä, että vaikka jokin sairaala ei suorittaisi tiettyjä 8 päivänä heinäkuuta 1964 annetussa laissa vahvistettuja ensiaputehtäviä, sillä on kuitenkin velvollisuus antaa ensiapua edellyttävissä hätätilanteissa apua parhaan kykynsä mukaan (eli ottaen huomioon sairaalan infrastruktuurin ja henkilöstön).

136

(137)  Kiireellistä sairaanhoitoa säännellään 57 §:n 2 kohdassa ja 12 päivänä joulukuuta 1996 annetussa kuninkaallisessa asetuksessa.

137

(138)  Brysselin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa 25 päivänä tammikuuta 2013 antamassaan tuomiossa seuraavaa: ”Yleensä järjestelmä toimii siten, että CPAS-keskus joko tarjoaa itse kiireellisen sairaanhoidon hoitamalla kiireellistä hoitoa vaativaa henkilöä hallinnoimassaan sairaalassa tai keskus maksaa kustannukset, jotka aiheutuvat tämän henkilön hoitamisesta yksityisessä sairaalassa. Vaikka apua annettaisiin yleensä muita sairaaloita useammin asianomaisen CPAS-keskuksen toimivaltaan kuuluvassa laitoksessa tai laitoksessa, jonka kanssa keskus on tehnyt sopimuksen, henkilö voidaan ottaa sisään toiseen laitokseen sairaalaan sisäänotettavan henkilön tilanteen kiireellisyyden perusteella. Tällaisessa tilanteessa CPAS-keskusta ei kuulla asiassa etukäteen – eikä tavallisesti edes asianomaista henkilöä. Sen sijaan paikalle kutsutun ensiapupalvelun ensihoitajat – tai, kuten tässä tapauksessa, yleinen syyttäjä – tekevät asiassa itsenäisesti nopean päätöksen. Tämän nopeutetun menettelyn epätavanomaisuus tai poikkeavuus ei anna CPAS-keskukselle perustetta kieltäytyä maksamasta kustannuksia, joita sairaalahoidosta muussa sairaalassa kuin keskuksen omassa sairaalassa aiheutuu.” [Korostus lisätty.]

138

apua annettaisiin yleensä muita sairaaloita useammin asianomaisen CPAS-keskuksen toimivaltaan kuuluvassa laitoksessa tai laitoksessa, jonka kanssa keskus on tehnyt sopimuksen,

Tämän nopeutetun menettelyn epätavanomaisuus tai poikkeavuus

(139)  Asia T-137/10, 208–215 kohta.

139

(140)  Ks. edellinen alaviite, 217 kohta.

140

(141)  Ks. edellinen alaviite, 218 kohta.

141

(142)  Tässä suhteessa tämän päätöksen sisältämä arviointi eroaa kumotusta komission vuoden 2009 päätöksestä, jossa aluerahaston toimenpiteitä ja erityistukia arvioitiin jossain määrin erillään alijäämän korvausmaksuista.

142

(143)  Kunnat ovat korvanneet IRIS-sairaaloiden vuosien 1996–2014 alijäämistä keskimäärin 68–90 prosenttia käyttämällä aluerahaston varoja tai Brysselin pääkaupunkialueen erityistukia. Jäljelle jäävän osuuden maksamiseen kuntien oli käytettävä omia varojaan, ja kuten jäljempänä (ks. johdanto-osan 234 kappale) selostetaan, kuntien oli vielä maksettava vuoden 2014 lopussa (omista varoistaan) ylimääräisiä alijäämän korvausmaksuja kyseisille viidelle IRIS-sairaalalle yhteensä noin 15 miljoonaa euroa.

143

(144)  Komissio on käyttänyt arvioinnin edellyttämien laskelmien pohjana vuosilta 1996–2014 käytettävissä olleita tietoja (poikkeukset on mainittu johdanto-osan 236 kappaleessa).

144

(145)  Asia C-222/04 Ministero dell'Economia e delle Finanze v. Cassa di Risparmio di Firenze SpA, Fondazione Cassa di Risparmio di San Miniato ja Cassa di Risparmio di San Miniato SpA, ECLI:EU:C:2006:8, 129 kohta.

145

(146)  Yhdistetyt asiat C-180/98–C-184/98 Pavel Pavlov ym. v. Stichting Pensioenfonds Medische Specialisten, ECLI:EU:C:2000:428, 74 kohta.

146

(147)  Asia C-41/90 Höfner & Fritz Elser v. Macrotron GmbH, ECLI:EU:C:1991:161, 21 kohta, ja yhdistetyt asiat C-180/98–C-184/98 Pavel Pavlov ym. v. Stichting Pensioenfonds Medische Specialisten, ECLI:EU:C:2000:428, 74 kohta.

147

(148)  Asia C-118/85 Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta, ECLI:EU:C:1987:283, 7 kohta, ja asia C-35/96 Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta, ECLI:EU:C:1998:303, 36 kohta.

148

(149)  Asia C-82/01 P Aéroports de Paris v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:C:2002:617, 74 kohta, ja asia C-49/07 Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE) v. Elliniko Dimosio, ECLI:EU:C:2008:376, 25 kohta. Ks. myös komission tiedonanto Euroopan unionin valtiontukisääntöjen soveltamisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta myönnettävään korvaukseen (2012/C 8/02), 9 kohta.

149

(150)  Asia C-49/07 Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE) v. Elliniko Dimosio, ECLI:EU:C:2008:376, 27 kohta, ja asia C-244/94 Fédération Française des Sociétés d'Assurance, Société Paternelle-Vie, Union des Assurances de Paris-Vie ja Caisse d'Assurance et de Prévoyance Mutuelle des Agriculteurs v. Ministère de l'Agriculture et de la Pêche, ECLI:EU:C:1995:392, 21 kohta.

150

(151)  Asia C-157/99 B.S.M. Geraets-Smits v. Stichting Ziekenfonds VGZ ja H.T.M. Peerbooms v. Stichting CZ Groep Zorgverzekeringen, ECLI:EU:C:2001:404, 58 kohta, jossa unionin tuomioistuin päätti, että se seikka, että sairaalahoito rahoitetaan sairausvakuutuskassoista suoraan sopimusten mukaan ja ennakkoon asetetuin hinnoin, ei vielä tarkoita, ettei kyseinen hoito kuuluisi SEUT-sopimuksen tarkoittaman taloudellisen toiminnan alaan, ja että sairausvakuutuskassojen suorittamat ”– vaikkakin kiinteämääräiset – maksut ovat sairaalalaitosten suorituksista maksettavia taloudellisia vastikkeita, joten niitä on epäilemättä pidettävä sairaalan saamina korvauksina, koska sairaala harjoittaa tämänkaltaista taloudellista toimintaa”. Unionin tuomioistuin lisäsi tältä osin myös, että ei ole välttämätöntä, että korvauksen maksajina ovat palvelusta hyötyvät henkilöt.

151

(152)  Asia C-157/99 B.S.M. Geraets-Smits v. Stichting Ziekenfonds VGZ ja H.T.M. Peerbooms v. Stichting CZ Groep Zorgverzekeringen, ECLI:EU:C:2001:404, 53 kohta, yhdistetyt tapaukset 286/82 ja 26/83 Graziana Luisi ja Giuseppe Carbone v. Ministero del Tesoro, ECLI:EU:C:1984:35, 16 kohta, asia C-159/90 The Society for the Protection of Unborn Children Ireland Ltd v. Stephen Grogan ym., ECLI:EU:C:1991:378, 18 kohta, asia C-368/98 Abdon Vanbraekel ym. v. Alliance nationale des mutualités chrétiennes (ANMC), ECLI:EU:C:2001:400, 43 kohta, ja asia T-167/04 Asklepios Kliniken GmbH v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:T:2007:215, 49–55 kohta.

152

(153)  Ks. komission tiedonanto Euroopan unionin valtiontukisääntöjen soveltamisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta myönnettävään korvaukseen (2012/C 8/02), 24 kohta.

153

(154)  Asia T-319/99 Federación Nacional de Empresas de Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental (FENIN) v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:T:2003:50, 39 kohta. Ks. myös asia T-137/10, 90 ja 91 kohta, ja komission tiedonanto Euroopan unionin valtiontukisääntöjen soveltamisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta myönnettävään korvaukseen (2012/C 8/02), 22 kohta.

154

(155)  Ks. tältä osin asia C-355/00 Freskot AE v. Elliniko Dimosio, ECLI:EU:C:2003:298, 53 kohta. Tässä tapauksessa unionin tuomioistuin viittasi niin ikään siihen tosiseikkaan, että kansallinen lainsäätäjä oli yksityiskohtaisesti määrittänyt kyseessä olleeseen pakolliseen vakuutusjärjestelmään perustuvat palvelut ja maksut.

155

(156)  Asia C-39/94 Syndicat français de l'Express international (SFEI) ym. v. La Poste ym., ECLI:EU:C:1996:285, 60 kohta, ja asia C-342/96 Espanjan kuningaskunta v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:C:1999:210, 41 kohta.

156

(157)  Asia 173/73 Italian tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:C:1974:71, 13 kohta.

157

(158)  Asia C-280/00 Altmark Trans GmbH ja Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, ja Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht, ECLI:EU:C:2003:415, 87–95 kohta.

158

(159)  Asia T-289/03 British United Provident Association Ltd (BUPA), BUPA Insurance Ltd ja BUPA Ireland Ltd v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:T:2008:29, 159 kohta. Tuomioistuin totesi seuraavaa: ”... tuomioistuimen yhteisön oikeuden säännölle antamalla tulkinnalla ainoastaan valaistaan tietyn säännön merkitystä ja ulottuvuutta ja täsmennetään, miten se olisi täytynyt ymmärtää ja miten sitä olisi pitänyt soveltaa sen voimaantulosta lähtien. Tästä seuraa, että tuomioistuimet siis voivat ja niiden täytyy soveltaa näin tulkittua sääntöä myös oikeussuhteisiin, jotka ovat syntyneet ja jotka on perustettu ennen tulkintapyynnön johdosta annettua tuomiota, ja että yhteisöjen tuomioistuin voi vain poikkeustapauksissa, yhteisön oikeusjärjestykseen erottamattomasti kuuluvaa yleistä oikeusvarmuuden periaatetta soveltaen, ryhtyä rajoittamaan kaikilla asianomaisilla henkilöillä olevaa mahdollisuutta vedota yhteisöjen tuomioistuimen tulkitsemaan oikeussääntöön vilpittömässä mielessä perustettujen oikeussuhteiden pätevyyden kyseenalaistamiseksi.”

159

(160)  Asia C-209/03 The Queen, Dany Bidarin hakemuksesta, v. London Borough of Ealing ja Secretary of State for Education and Skills, ECLI:EU:C:2005:169, 66 ja 67 kohta, ja asia C-292/04 Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde ja Marina Stöffler v. Finanzamt Bonn-Innenstadt, ECLI:EU:C:2007:132, 34–36 kohta.

160

(161)  Asia T-358/94 Compagnie nationale Air France v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:T:1996:194, 56 kohta.

161

(162)  Asia 248/84 Saksan liittotasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:C:1987:437, 17 kohta, ja yhdistetyt asiat T-92/00 ja T-103/00 Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (T-92/00), Ramondín, SA ja Ramondín Cápsulas, SA (T-103/00) v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:T:2002:61, 57 kohta.

162

(163)  Asia 730/79 Philip Morris Holland BV v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:C:1980:209, 11 kohta, ja yhdistetyt asiat T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97–607/97, T-1/98, T-3/98–T-6/98 ja T-23/98 Alzetta Mauro ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, ECLI:EU:T:2000:151, 80 kohta.

163

(164)  Asia T-288/97 Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia v. komissio, ECLI:EU:T:1999:125, 41 kohta.

164

(165)  Ks. esimerkiksi asia C-280/00 Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg, ECLI:EU:C:2003:415, 78 kohta; yhdistetyt asiat C-197/11 ja C-203/11 Libert ym., ECLI:EU:C:2013:288, 78 kohta; ja asia C-518/13 Eventech, ECLI:EU:C:2015:9, 67 kohta.

165

(166)  Ks. esimerkiksi asia C-279/08 P Komissio v. Alankomaat, ECLI:EU:C:2011:551, 131 kohta.

166

(167)  Ks. yhdistetyt asiat T-447/93, T-448/93 ja T-449/93 AITEC ym. v. komissio, ECLI:EU:T:1995:130, 141 kohta.

167

(168)  Ks. esimerkiksi komission päätökset seuraavissa valtiontukea koskeneissa asioissa: N 258/2000 Dorstenin uimala (EUVL C 172, 16.6.2001, s. 16); komission päätös 2004/114/EY, tehty 29 päivänä lokakuuta 2003, valtiontuesta, jonka Alankomaat on myöntänyt voittoa tavoittelemattomille huvivenesatamille Alankomaissa (EUVL L 34, 6.2.2004, s. 63); N 458/2004 Editorial Andaluza Holding (EUVL C 131, 28.5.2005, s. 12); SA.33243 Jornal de Madeira (EUVL C 131, 28.5.2005, s. 12); SA.34576 Portugali – Jean Piaget North-east Continuing Care Unit (EUVL C 73, 13.3.2013, s. 1); N 543/2001 Irlanti – Sairaalainvestointien veronhuojennukset (EUVL C 154, 28.6.2002, s. 4); SA.37432 Funding to public hospitals in the Hradec Králové Region (EUVL C 203, 19.6.2015, s. 1); SA.37904 Alleged State aid to medical centre in Durmersheim (EUVL C 188, 5.6.2015, s. 1); SA.33149 Städtische Projektgesellschaft ”Wirtschaftsbüro Gaarden-Kiel” (EUVL C 188, 5.6.2015, s. 1); SA.38035 Alleged aid to a specialised rehabilitation clinic for orthopaedic medicine and trauma surgery (EUVL C 188, 5.6.2015, s. 1); SA.39403 Alankomaat – Investment aid for Lauwersoog port (EUVL C 259, 7.8.2015, s. 1); SA.37963 Yhdistynyt kuningaskunta – Glenmore Lodge (EUVL C 277, 21.8.2015, s. 1); ja SA. 38208 Yhdistynyt kuningaskunta – Member-owned golf clubs (EUVL C 277, 21.8.2015, s. 1).

168

(169)  Ks. N 543/2001 Irlanti – Sairaalainvestointien veronhuojennukset (EUVL C 154, 28.6.2002, s. 4); SA.37432 Funding to public hospitals in the Hradec Králové Region (EUVL C 203, 19.6.2015, s. 1); SA.38035 Alleged aid to a specialised rehabilitation clinic for orthopaedic medicine and trauma surgery (EUVL C 188, 5.6.2015, s. 1).

169

(170)  http://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Statistics_on_European_cities, vierailtu 8 päivänä heinäkuuta 2015.

170

(171)  Komission tiedonanto: Julkisesta palvelusta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevat Euroopan unionin puitteet (EUVL C 8, 11.1.2012, s. 15).

171

(172)  Komission päätös 2012/21/EU, annettu 20 päivänä joulukuuta 2011, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamisesta tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen (EUVL L 7, 11.1.2012, s. 3).

172

(173)  Julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevat yhteisön puitteet (EUVL C 297, 29.11.2005, s. 4).

173

(174)  Ks. alaviite 13.

174

(175)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen johdanto-osan 8 kappale.

175

(176)  Asia C-179/90 Merci convenzionali porto di Genova, ECLI:EU:C:1991:464, 27 kohta; Asia C-242/95 GT-Link A/S, ECLI:EU:C:1997:376, 53 kohta; ja asia C-266/96, Corsica Ferries France SA, ECLI:EU:C:1997:376, ECLI:EU:C:1998:306, 45 kohta.

176

(177)  Asia T-289/03 BUPA ym. v. komissio, ECLI:EU:T:2008:29, 166–169 ja 172 kohta; Asia T-17/02 Fred Olsen, ECLI:EU:T:2005:218, 216 kohta.

177

(178)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 artikla.

178

(179)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 artiklan a kohta.

179

(180)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 artiklan b kohta.

180

(181)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 artiklan c kohta.

181

(182)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 artiklan d kohta.

182

(183)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 artiklan e kohta.

183

(184)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 4 artiklan f kohta.

184

(185)  Asia T-137/10, 95 kohta.

185

(186)  Asia C-390/06 Nuova Agricast Srl v. Ministero delle Attività Produttive, ECLI:EU:C:2008:224.

186

(187)  Ks. johdanto-osan 25 kappale ja erityisesti 19 päivänä toukokuuta 1994 tehdyn yhteistyösopimuksen sisältämä maininta siitä, että ”on [...] taattava julkisten sairaaloiden erityisen luonteen säilyminen
  ” [korostus lisätty]. Ks. myös IRIS-verkoston vuosien 1996–2001 strateginen suunnitelma, erityisesti osa ”Rakenneuudistuksen pääperiaatteet” (sivu 3), jossa todetaan, että tarkoituksena on ”jatkaa sairaanhoidon tarjoamista markkinalogiikkaa noudattamatta
  ”, ja osa ”Osatavoitteet” (sivu 54), jossa todetaan, että ”julkisten sairaaloiden [eli IRIS-sairaaloiden] perustarkoituksena on harjoittaa sosiaalilääketiedettä; tämä edellyttää niiltä sosiaalisten tehtävien vaatimusten täyttämistä
  ” [korostus lisätty].

187

julkisten sairaaloiden erityisen luonteen säilyminen

sairaanhoidon

markkinalogiikkaa noudattamatta

perustarkoituksena

harjoittaa sosiaalilääketiedettä

sosiaalisten tehtävien vaatimusten täyttämistä

(188)  Ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 87 kappale.

188

(189)  Ks. yksityiskohtainen kuvaus näitä kolmea velvollisuutta koskevista toimeksiannoista johdanto-osan 170 kappaleesta ja sitä seuraavista kappaleista.

189

(190)  Kuten edellä (ks. johdanto-osan 83 ja 91 kappale) on selitetty, julkiset viranomaiset eivät Belgian korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytännön mukaan voi sulkea IRIS-sairaalaa tai siirtää sitä yksityiselle omistajalle niin kauan kuin ne lääkinnälliset ja sosiaaliset tarpeet, joita varten IRIS-sairaalat perustettiin, ovat olemassa.

190

(191)  IRIS-sairaaloiden julkiseen asemaan liittyvät kustannukset näkyvät niissä kustannuksissa, joita aiheutuu sairaalan perustehtävän ja ylimääräisten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien velvollisuuksien hoitamisesta, ja näin ollen ne osaltaan vaikuttavat sairaalatoiminnan alijäämien syntyyn.

191

(192)  Ks. erityisesti lääkärikunnan kansallisen neuvoston laatiman lääketieteen velvollisuuseettisen säännöstön 28 artikla (27 päivänä heinäkuuta 2015 julkaistu versio).

192

(193)  Katso alaviite 120.

193

(194)  Belgian viranomaisten toimittamista luvuista käykin ilmi, että yli 85 prosentissa Brysselin pääkaupunkialueella kiireellistä sairaanhoitoa vaativista tapauksista hoito annetaan IRIS-sairaalassa. Tämä luku on syytä suhteuttaa siihen seikkaan, että IRIS-sairaaloissa on vain noin 35 prosenttia hallintoalueen sairaalapaikoista (ks. myös alaviite 3). Muut hoidon tarjoajat, mukaan lukien yleislääkärien vastaanotot ja yksityiset sairaalat, hoitavat loput tapauksista. Tähän voi muiden muassa sisältyä psykiatrista hoitoa, kuten johdanto-osan 172 kappaleessa kuvatussa tapauksessa, sillä IRIS-sairaalat eivät anna tämäntyyppistä hoitoa.

194

(195)  Esimerkiksi postipalvelun tarjoaja, joka hoitaa yleistä postipalvelua, voisi vedota samanlaiseen perusteluun. Postipalvelun tarjoaja hoitaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, mutta sillä ei ole velvollisuutta kuljettaa postia ilmaiseksi, jos asiakas ei voi tai ei halua maksaa tästä palvelusta.

195

(196)  Ks. Verbruikersateljeen vuonna 2008 julkaisema tutkimus otsikolla ”Is uw portemonnee ook ziek? – Een onderzoek naar medische kosten en schulden”.

196

(197)  Ks. edellä.

197

(198)  Belgian senaatin kokous 16 päivänä heinäkuuta 2013, lakiehdotus terveydenhuollon saatavuuden parantamiseksi, tekijöinä Leona Detiège ym. Ehdotus vanhentui vuoden 2014 liittovaltion vaalien takia.

198

(199)  Käytännössä sairaalat ovat vastuussa potilaiden sisäänotosta (sekä konsultaatioista että sairaalahoidosta), laskutuksesta ja jatkotoimenpiteistä, mikäli hoitoa ei makseta. Valtaosalle sairaaloiden CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann, HUDERF ja Institut Bordet lääkäreistä maksetaan palkkaa, kun taas muille lääkäreille maksetaan palkkio hoitolaskujen perusteella riippumatta siitä, maksaako asianomainen potilas. Näin ollen kenelläkään näiden sairaaloiden lääkäreistä ei ole mitään syytä kieltäytyä hoitamasta potilaita, jotka eivät kykene maksamaan omaa hoitoaan. HIS-sairaalayksikössä työskentelevien lääkäreiden on käytettävä 80 prosenttia työajastaan sairaalan yleisten sääntöjen mukaiseen työskentelyyn, mutta he voivat pitää yksityisvastaanottoa enintään 20 prosenttia ajasta. Lääkäreiden on työskenneltävä mainittu 80 prosenttia työajastaan INAMIn asettamilla hinnoilla ja noudatettava IRIS-sairaaloiden velvoitteen mukaista periaatetta, jonka mukaan kaikille potilaille on annettava hoitoa. Tällä tavoin HIS takaa sen, että kaikki potilaat hoidetaan heidän maksukyvystään riippumatta.

199

(200)  CPAS-lain 57 §:n 2 kohdassa CPAS-keskusten tehtäviä rajoitetaan kahdessa erityistapauksessa: silloin, kun on kyse Belgiassa laittomasti oleskelevista ulkomaalaisista (eli paperittomista muuttajista) ja kun on kyse tällaisten ulkomaalaisten lapsista.

200

(201)  Korostus lisätty.

201

(202)  Osa ”Strategisen suunnitelman yleiset tavoitteet” (sivu 2). Korostus lisätty.

202

(203)  Ks. edellinen alaviite. Korostus lisätty.

203

(204)  Osa ”Osatavoitteet” (sivu 52). Korostus lisätty.

204

(205)  Ks. edellinen alaviite (sivu 54). Korostus lisätty.

205

(206)  Osa ”Rakenneuudistuksen pääperiaatteet” (sivu 3). Korostus lisätty.

206

(207)  Ks. tältä osin osa ”Osatavoitteet” (sivu 74): parantaaksemme saavutettavuuttamme kaikissa yhteiskuntaluokissa, erityisesti vähäosaisimpien keskuudessa [korostus lisätty].

207

erityisesti vähäosaisimpien keskuudessa

(208)  Ks. osa ”Johdanto” (sivu 7).

208

(209)  Ks. edellinen alaviite (sivu 10).

209

(210)  Ks. osa ”Sairaalahanke – Sairaala potilasta varten” (sivu 79).

210

(211)  Ks. osa ”Julkisen sairaalan erityistehtävät” (sivu 85) [korostus lisätty].

211

(212)  Ks. osa ”Johdanto” (sivu 12), jossa todetaan, että IRIS-sairaalat hoitavat suhteellisesti vähemmän potilaita, joilta sairaala voi periä lisämaksuja (jotka ovat sairaaloille lisätulonlähde).

212

(213)  Ks. osa ”Johdanto” (sivu 13), jossa viitataan arvioon (vuodelta 2001) niistä lisäkustannuksista, joita aiheutuu heikossa sosioekonomisessa asemassa olevien potilaiden hoidosta. Tämä kustannus olisi noin 10,4 miljoonaa euroa vuodessa, ja sen arvioidaan kasvavan.

213

(214)  Poikkeuksena on Institut Bordet, jossa osuus on keskimääräistä korkeampi – tämä selittyy sairaalan potilaiden vakavalla taudinkuvalla (sairaalassa hoidetaan syöpäsairauksia).

214

(215)  Nämä ovat yksityisiä organisaatioita, jotka vastaavat sairaanhoitokustannusten (erityisesti pakollisten sairaus- ja työkyvyttömyysvakuutusten) korvaamisesta Belgian sosiaaliturvajärjestelmässä.

215

(216)  BMF-rahoitusbudjetin B8-osaan kuuluva rahoitus myönnetään tämän asteikon perusteella (ks. myös johdanto-osan 189 kappale).

216

(217)  Liittovaltion sosiaaliministeriö voi myöhemmin hyvittää kulut CPAS-keskukselle edellyttäen, että tietyt edellytykset täyttyvät (ks. myös alaviite 258 olennaisen oikeusperustan osalta).

217

(218)  Asteikon laadinnassa otetaan myös huomioon sellaisten potilaiden osuus, jotka kuuluvat sosiaaliturvan piiriin mutta suorittavat sairaalalle tavanomaista pienemmän omavastuuosuuden, sillä heihin voidaan soveltaa niin sanottua 1) hoitokustannusten sosiaalista ylärajaa taikka 2) yksittäisille pienituloisille potilaille tarkoitettua hoitokustannusten ylärajaa.

218

(219)  Mutualités Chrétiennes -järjestön julkaisussa sosiaalisiksi potilaiksi määritellään potilaat, jotka hyötyvät niin sanotuista ”sosiaalisista franchise-järjestelyistä” (social franchise) (kuten eläkeläiset, joille maksetaan toimeentulotukea, henkilöt, jotka ovat oikeutettuja korotettuihin tukiin tai työkyvyttömyysetuuksiin, sopeutumistukiin tai korotettuihin perheavustuksiin, ja pitkäaikaistyöttömät). Belgian viranomaisten mukaan ”sosiaalisten franchise-järjestelyiden” termistä luovuttiin jo vuonna 1993, ja sen sijaan Belgian lainsäädännössä on alettu puhua niin sanotusta ”hoitokustannusten sosiaalisesta ylärajasta” (maximum à facturer social).

219

(220)  Tämän vahvistaa se seikka, että julkaisun taulukot perustuvat ”vakuuttajilta” saatuihin tietoihin eli tietoihin, jotka on saatu mutuelles-organisaatioiden kaltaisilta organisaatioilta, jotka vastaavat sairaanhoitokustannusten korvaamisesta INAMIn hallinnoimassa Belgian sosiaaliturvajärjestelmässä.

220

(221)  Mutualités Chrétiennes -järjestön julkaisu määrittelee nämä henkilöt potilaiksi, jotka ovat CPAS-keskusten asiakkaita.

221

(222)  Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että vaikka IRIS-sairaalat keräävät tiedot sosiaalista selvitystä varten, CPAS-keskukset päättävät henkilön hoitokustannusten korvaamisesta. Sosiaalihuollon kotipaikkaa koskevissa sopimuksissa todetaan tältä osin, että IRIS-sairaaloiden ”tulee kerätä sikäli kuin mahdollista sosiaalisen selvityksen perustiedot ja lähettää ne CPAS-keskukselle”.

222

(223)  Koska tietojen keruu sosiaalisia selvityksiä varten on vain yksi IRIS-sairaaloiden sosiaalipalveluista vastaavien osastojen tehtävistä, siitä aiheutuvat kustannukset ovat sitä kokonaisrasitusta, joka IRIS-sairaaloille aiheutuu niiden kattavia sosiaalipalveluja koskevasta velvollisuudestaan, jota käsitellään jäljempänä (ks. johdanto-osan 213 kappale).

223

(224)  Komissio toteaa, että IRIS-sairaaloiden käyttämä korko näyttää vastaavan tuolloin (vuoden 2011 alussa) vallinneita markkinakorkoja. Tällä hetkellä (vuonna 2016) korot ovat paljon alhaisemmat, mikä vähentää IRIS-sairaaloiden kustannuksia. Pitkät maksuviiveet ovat kuitenkin joka tapauksessa rasite IRIS-sairaaloille, sillä niiden on täytettävä lähtevien ja saapuvien maksujen välinen likviditeettivaje.

224

(225)  CPAS-keskusten korvaukset vähävaraisten potilaiden hoidosta eivät ole automaattisia, vaan ne perustuvat kunkin CPAS-keskuksen sosiaalisen selvityksen pohjalta toteuttamiin tapauskohtaisiin arviointeihin (kiireellisen hoidon tapauksessa). Tässä yhteydessä Belgian viranomaiset huomauttavat, että vuoden 2015 kolmena ensimmäisenä neljänneksenä CPAS-keskukset olivat hylänneet 749 IRIS-sairaaloiden tekemää korvauspyyntöä, jolloin maksamattomien hoitokorvausten arvo oli yhteensä noin 3 miljoonaa euroa. Vuonna 2012 CPAS-keskukset kieltäytyivät maksamasta IRIS-sairaaloiden pyytämiä korvauksia laskuista, joiden arvo oli yhteensä 4 174 200 euroa. Noin 80 prosenttia näistä laskuista koski paperittomille muuttajille annettua hoitoa.

225

(226)  Tarkemmin sanoen Belfius-pankin julkaiseman selvityksen mukaan vuonna 2010 poistettujen (maksamatta jääneitä laskuja koskevien) lyhytaikaisten velkojen nettokustannukset olivat keskimäärin 0,28 prosenttia Belgian yksityisten sairaaloiden tuloista ja 0,40 prosenttia Belgian julkisten sairaaloiden tuloista. Vastaavasti näiden kustannusten osuus IRIS-sairaaloiden tuloista oli 1,22 prosenttia, eli osuus on kolme kertaa julkisten sairaaloiden keskiarvoa suurempi.

226

(227)  Esimerkiksi: yksityisellä Cliniques de l'Europe -sairaalalla on yksi toimipaikka Ucclessä ja toinen Etterbeekissä, kun taas yksityinen Cliniques universitaires Saint-Luc toimii ainoastaan yhdessä toimipaikassa Woluwe-Saint-Lambertissa.

227

(228)  Tällaiseen valintaan voi tietenkin liittyä kustannuksia, jotka on katettava tehokkuushyödyillä tai perusteltava muilla yksityisten sairaaloiden johdon olennaisiksi katsomilla näkökohdilla.

228

(229)  Ohjelmointijärjestelmässä ei ainoastaan määritetä aluekohtaista sairaalapaikkojen kokonaismäärää vaan rajataan myös erityyppisten palveluiden (esimerkiksi neuvolapalveluiden, geriatrian, pediatrian, psykiatrian) laajuutta.

229

(230)  Kaikki yksityiset sairaalat eivät esimerkiksi tarjoa geriatrisia palveluita, jotka eivät ole kovin tuottoisia.

230

(231)  Ks. osa ”Rakenneuudistuksen pääperiaatteet” (sivu 6). Korostus lisätty.

231

(232)  Strategisessa suunnitelmassa viitataan yhdeksään toimipaikkaan (nykyisen) yhdentoista toimipaikan sijaan siksi, että kahdella sairaala-alueella toimii kullakin kaksi sairaalaa, eli HUDERF ja CHU-B toimivat Victor Hortan sairaala-alueella Laekenissa ja IB ja CHU-SP toimivat Porte de Halin sairaala-alueella Brysselin kaupungissa.

232

(233)  Ks. osa ”Rakenneuudistuksen pääperiaatteet” (sivu 10). Korostus lisätty.

233

(234)  Ks. osa ”Toiminnan puitteet ja ympäristö” (sivu 21): ”[...] julkiset sairaalat [eli IRIS-sairaalat], joiden toiminnasta ainakin 80 prosenttia on perushoitoa, ovat lähisairaaloita, joiden potilaista suuri osa tulee sen kunnan alueelta, jossa sairaalat sijaitsevat, tai sen lähialueilta.”

234

(235)  Ks. osa ”Osatavoitteet” (sivu 74). Korostus lisätty.

235

(236)  Ks. osa ”Sairaalahanke” (sivu 36). Korostus lisätty.

236

(237)  On huomattava, että kumpikin näistä erikoissairaaloista sijaitsee samalla sairaala-alueella toisen IRIS-sairaalan kanssa (ks. alaviite 232), millä varmistetaan, että kaikki perushoitopalvelut ovat saatavilla myös näissä toimipaikoissa. Lisätty alaviite.

237

(238)  Ks. osa ”Sairaalahanke” (sivu 53). Korostus lisätty.

238

(239)  Tällä tavoin Institut Bordet ja HUDERF, jotka tarjoavat pääasiassa erikoishoitoa, täydentävät muita kolmea IRIS-sairaalaa paikallisen väestön terveydenhuoltotarpeiden tyydyttämiseksi.

239

(240)  Ks. osa ”Sairaalahanke” (sivut 53–54).

240

(241)  Ks. osa ”Sairaalahanke” (sivu 62).

241

(242)  Ks. näiden tasojen kuvaus (sivu 37) ja taulukot (sivut 55–59) osasta ”Sairaalahanke”.

242

(243)  Liittovaltion, Brysselin pääkaupunkialueen ja Commission Communautaire commune -komission välisen yhteistyösopimuksen 2 artiklassa todetaan tältä osin seuraavaa: ”Tämän rakenneuudistussopimuksen on täytettävä seuraavat edellytykset: 1. Sen on yhtäältä taattava julkisten sairaaloiden erityisen luonteen säilyminen muiden muassa oikeudellisilla rakenteilla ja koordinoinnilla, joilla varmistetaan, että julkisella sektorilla on määräävä asema hallintoelimissä ja päätöksentekomenettelyissä, ja sen on toisaalta turvattava paikallistason edustus lisäämällä suoraan valittujen jäsenten osuutta hallintoelimissä.” [korostus lisätty]

243

julkisten sairaaloiden erityisen luonteen säilyminen

paikallistason edustus lisäämällä suoraan valittujen jäsenten osuutta hallintoelimissä

(244)  CPAS-lain 125 artiklan mukaan julkisoikeudellisilla yksiköillä on oltava vähintään puolet äänistä sairaaloiden eri hallinto- ja johtoelimissä ja IRIS-kattojärjestössä.

244

(245)  Korostus lisätty.

245

(246)  Vuonna 2012 Brysselin pääkaupunkialueen 19 kunnan keskitulojen mediaani oli 13 746 euroa asukasta kohti. Lisäksi yksi IRIS-sairaala sijaitsee Ixellesissä, jossa keskitulo on 14 513 euroa ja sijoittuu näin Brysselin pääkaupunkialueen mediaanin ja kolmannen kvartiilin (eli 75. prosenttipisteen) välille. Lähde: Centre for Information, Documentation and Research on Brussels (Brysselin tiedotus-, aineisto- ja tutkimuskeskus, http://www.briobrussel.be/ned/webpage.asp?WebpageId=345).

246

(247)  Kolme näistä viidestä yksityisten sairaaloiden toimipaikasta sijaitsee kunnissa, joissa asukasta kohti laskettu keskitulo ylittää Brysselin pääkaupunkialueen kolmannen kvartiilin (eli 75. prosenttipisteen).

247

(248)  Kartta julkaistiin alun perin julkaisussa Tableau de bord de la santé en Région bruxelloise 2010 ja kuvaa tilannetta 1 päivänä heinäkuuta 2009. Komissio lisäsi karttaan ympyrät ja poisti kartalta yhden yleissairaalan (Ucclessä sijainneen Clinique des Deux Alice -klinikan), sillä se sulkeutui vuoden 2011 lopussa (sen toiminta siirrettiin yksityisen Cliniques de l'Europe -sairaalan Sainte-Elisabeth-nimiseen toimipaikkaan). Yhtä HIS-sairaalan toimipistettä (Baron Lambert Etterbeekissä) ei ole merkitty karttaan, sillä se tarjoaa vain avohoitoa eikä sillä näin ollen ole ohjelmointijärjestelmän alaisia sairaalapaikkoja.

248

(249)  Esimerkiksi 23 päivänä lokakuuta 1964 annetun kuninkaallisen asetuksen 19 liitteessä (Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 7.11.1964, s. 11709) todetaan, että aikuispotilaita hoitavissa neuropsykiatrisissa palveluissa tulisi olla vähintään yksi sosiaaliavustaja 120:tä potilasta kohti.

249

(250)  Kuninkaallinen asetus, annettu 15 päivänä joulukuuta 1978, yliopistollisten sairaaloiden erityisvaatimusten asettamisesta, Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 4.7.1979, s. 7818.

250

(251)  Ks. osa ”Rakenneuudistuksen pääperiaatteet” (sivu 6). Korostus lisätty.

251

(252)  Ks. osa ”Osatavoitteet” (sivut 54–55). Korostus lisätty.

252

(253)  Ks. vuosien 1996–2001 strategisen suunnitelman osa ”Rakenneuudistuksen pääperiaatteet” (sivu 10). Korostus lisätty.

253

(254)  Ks. osa ”Julkisen sairaalan erityistehtävät” (sivu 82). Korostus lisätty.

254

(255)  RCM tulee sanoista résumé clinique minimum ja tarkoittaa potilaskertomuksen standardoitua ja lyhyttä tiivistelmää, joka yleisten sairaaloiden on pitänyt rekisteröidä vuodesta 1990 alkaen. Sitä käytetään muun muassa sairaalavälinetarpeiden määrittämiseen, sairaaloiden ja niiden palveluiden laadullisten ja määrällisten akkreditointistandardien määrittelyyn ja sairaalatoiminnan rahoituksen järjestämiseen. ”V”-koodeilla viitataan tekijöihin, jotka vaikuttavat potilaan terveydentilaan ja terveyspalveluiden käyttöön. Näillä koodeilla voidaan mainita sellaisista sosioekonomisista, oikeudellisista ja perheeseen liittyvistä seikoista, jotka voivat vaikuttaa potilaan sairaalajaksoon.

255

(256)  Ks. osa ”Julkisen sairaalan erityistehtävät” (sivu 83). Korostus lisätty.

256

(257)  Esimerkiksi vuonna 2012 IRIS-sairaaloiden sosiaalityöntekijät keräsivät tietoja 25 749 sosiaalista selvitystä varten. Tämä vastaa noin 5,4:ää prosenttia sinä vuonna sairaalahoidossa olleista potilaista.

257

(258)  Tämä velvollisuus perustuu CPAS-lain 60 §:n 1 kohtaan, 2 päivänä huhtikuuta 1965 annetun lain (joka koskee mahdollisia korvauksia, joita liittovaltion sosiaaliministeriö voi maksaa CPAS-keskuksille, mikäli tietyt edellytykset täyttyvät) 9 a §:ään ja 25 päivänä maaliskuuta 2010 sosiaalisesta selvityksestä laadittuun kiertokirjeeseen (Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 6.5.2010, s. 25432).

258

(259)  Luku kuvaa kokoaikavastaavien määrää.

259

(260)  BMF-rahoitusbudjetista myönnetään sosiaalityöhön jonkin verran rahoitusta (niille alueille, kuten geriatriaan, joita koskee vähimmäisvaatimus), mutta vuonna 2010 tämän rahoituksen määrä oli vain noin 400 000 euroa.

260

(261)  Kuninkaallisessa asetuksessa (nykyinen 8 päivänä maaliskuuta 2006 annettu kuninkaallinen asetus) vahvistetaan menetelmä sen alijäämän laskemiseksi, joka kunnilla on velvollisuus kattaa LCH-lain 109 §:n perusteella.

261

(262)  Kunkin sairaalan lääkäreitä edustavalla yhdistyksellä ja tarvittaessa Université Libre de Bruxelles -yliopistolla ja/tai Vrije Universiteit Brussel -yliopistolla on aina alle 20 prosenttia IRIS-sairaaloiden paikallisten yhdistysten äänistä. Vastaavasti vuodesta 2000 alkaen Jetten kunta ja CPAS-keskus ovat olleet CHU Brugmann -sairaalan yhdistyksen jäseniä, mutta niillä on alle 20 prosenttia yhdistyksen äänistä, joten ne eivät osallistu alijäämäkorvauksiin. Lisäksi Schaerbeekin kunnalla ja CPAS-keskuksella on ollut tilikaudesta 2014 alkaen alle 20 prosenttia CHU Brugmann -sairaalan yhdistyksen äänistä, eivätkä ne näin ollen enää osallistu tämän sairaalan alijäämän kattamiseen. Tämä merkitsee sitä, että vuodesta 2014 alkaen vain Ville de Bruxelles ja sen CPAS-keskus ovat velvollisia vastaamaan CHU Brugmann -sairaalan alijäämän kattamisesta.

262

(263)  Kaikki yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun ja liitännäistoiminnan harjoittamisesta aiheutuvat kustannukset ovat julkisen palvelun kustannuksia, myös liitännäistoiminnan kustannukset.

263

(264)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 30.4.2014, s. 35442. Sovellettu 10 päivästä toukokuuta 2014 alkaen.

264

(265)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 5 §.

265

(266)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 5 §:n 2–9 kohta.

266

(267)  Vuosina 2007–2011 keskimäärin noin [...] prosenttia IRIS-sairaaloiden kustannuksista katettiin tällä rahoituksella.

267

(268)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 29.6.2007, s. 35929. Sovellettu 9 päivästä heinäkuuta 2007 alkaen. Tämä kuninkaallinen asetus korvasi 14 päivänä joulukuuta 1987 sairaaloiden vuotuisista tilinpäätöksistä annetun kuninkaallisen asetuksen, jossa sairaaloille asetettiin hyvin samankaltaiset vaatimukset.

268

(269)  Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että tietyt sairaalatoimintaan liittyvät kirjanpitoerät on myös kirjattava kirjanpitokoodeilla 900–999. Kyse on tietyistä eristä, joita ei oteta huomioon BMF-rahoitusbudjetista myönnettävää rahoitusta määritettäessä (tällöin noudatetaan kassaperusteista kirjanpitoa eikä sairaalakirjanpidossa sovellettavaa suoriteperusteista kirjanpitomenetelmää).

269

(270)  Teoriassa IRIS-sairaalat voivat pyytää kuntia maksamaan alijäämäkorvauksen heti, kun tilikauden tulos on selvillä. Käytännössä IRIS-sairaalat eivät toimineet näin, sillä ne ovat kuntien hallinnassa eikä kunnilla ollut (aina) käytettävissä tarvittavia varoja korvausten välittömään suorittamiseen.

270

(271)  Tosiasiassa kunnille myönnetty alueellinen rahoitus ei riittänyt kattamaan kokonaan IRIS-sairaaloille aiheutuneita alijäämiä vuosina 1996–2014 (ks. myös alaviite 143).

271

(272)  Taulukosta 3 käy esimerkiksi ilmi, että vaikka CHU Saint-Pierre -sairaalalle aiheutui alijäämiä jokaisena vuonna vuodesta 1996 alkaen, kunta suoritti ensimmäisen alijäämäkorvausmaksun (3 368 351 euroa) vasta vuonna 2002. Taulukosta ei voida päätellä sitä, mitä vuodesta 1996 alkaen aiheutuneita vuotuisia alijäämiä vuoden 2002 maksulla korvattiin. Belgian viranomaisten komissiolle toimittamista tarkoista tiedoista kuitenkin ilmenee, että kyseisellä maksulla katettiin itse asiassa osa vuonna 1996 aiheutuneesta alijäämästä.

272

(273)  Ks. johdanto-osan 236 kappaleesta selitys sille, miksi vuosien 1996, 1997 ja 1998 luvut puuttuvat.

273

(274)  Ks. johdanto-osan 236 kappaleesta selitys sille, miksi vuosien 1996, 1997 ja 1998 luvut puuttuvat.

274

(275)  Kyse on määristä, jotka oli todellisuudessa maksettu mutta jotka maksettiin takaisin heti sen jälkeen, kun oli otettu huomioon kunnan jo aiemmin suorittamat alijäämän korvausmaksut.

275

(276)  Vuosi 2014 on viimeisin tilikausi, jolta lukuja oli saatavilla.

276

(277)  Ks. jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta annetun komission direktiivin 80/723/ETY (EUVL L 195, 29.7.1980, s. 35) 5 artikla.

277

(278)  Ks. tältä osin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen 7 § ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 8 §.

278

(279)  Eritoten niistä 89 vuodesta, joita arvioitiin näiden viiden IRIS-sairaalan osalta, vain neljänä vuonna asianomaiselta vuodelta erikseen tarkasteltuna maksettiin teknisiä liikakorvauksia, joiden määrä ylitti vuotuisen korvausmäärän 10 prosentilla.

279

(280)  Lisäksi on muistettava, että alijäämäkorvaukset ovat vain pieni osuus siitä julkisesta kokonaisrahoituksesta, jonka IRIS-sairaalat saavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden tuottamiseen. Vuosina 2007–2011 liittohallituksen BMF-rahoitusbudjetista suorittamat vuotuiset maksut olivat keskimäärin noin 323 miljoonaa euroa, kun kaikkien IRIS-sairaaloiden saamat summat lasketaan yhteen. Samana ajanjaksona IRIS-sairaalat ilmoittivat yhdessä taseidensa keskimääräiseksi vuotuiseksi alijäämäksi 13,4 miljoonaa euroa, kun taas kunnat maksoivat keskimäärin 16,4 miljoonaa euroa vuodessa alijäämäkorvauksina (joihin sisältyi myös korvauksia edellisten vuosien alijäämistä). Alijäämäkorvausten osuus liittovaltion BMF-rahoitusbudjetista IRIS-sairaaloille myönnetystä rahoituksesta oli siten vain noin 5 prosenttia. Mikäli näin ollen BMF-rahoitusbudjetista annetut huomattavat julkisen rahoituksen summat olisi otettu huomioon, kun laskettiin, oliko liiallisten korvausten määrä yli 10 prosenttia tiettynä vuonna maksetuista korvauksista (ja voitiinko määrä siis siirtää seuraavalle vuodelle yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 6 §:n 2 kohdan mahdollistamalla tavalla), liiallisten korvausten prosenttiosuus olisi todennäköisesti ollut huomattavan paljon pienempi. Tämä päätelmä perustuu BMF-rahoitusbudjetista maksettujen summien suhteelliseen kokoon alijäämiin verrattuna ja siihen, että liiallisten korvausten riski on rahoitusbudjetin tapauksessa erittäin pieni. Erityisesti BMF-rahoitus on pääasiassa kiinteämääräistä rahoitusta, joka perustuu sairaaloiden aiempien vuosien todellisiin kustannuksiin (ilman liiallisia korvauksia). Lisäksi liittovaltion terveysministeriö tarkistaa yksityiskohtaisesti jälkikäteen kullekin sairaalalle aiheutuneet todelliset kustannukset ja laskee uudelleen niille kuuluvan BMF-rahoituksen määrän. Lisäksi on huomautettava, että mitään kohtuullista voittoa ei ole otettu huomioon, kun on verrattu kuntien maksamia korvauksia ja IRIS-sairaaloille aiheutunutta taseen alijäämää.

280

(281)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 6 §:n 2 kohdan säädetään seuraavaa: ”Jos liialliset korvaukset ovat enintään 10 prosenttia korvauksen keskimääräisestä vuosittaisesta määrästä, ne voidaan siirtää seuraavalle kaudelle ja vähentää kyseiseltä kaudelta maksettavan korvauksen määrästä.” Koska liiallisia korvauksia ei todellisuudessa koskaan ole maksettu (koska sairaala oli kunakin hetkenä vuosina 1996–2014 kaiken kaikkiaan saanut liian vähän korvauksia), tällaista siirtoa seuraavalle kaudelle ei ole koskaan täytynyt käytännössä toteuttaa. Tämä huomio pätee kaikkiin IRIS-sairaaloihin (ks. myös johdanto-osan 240–243 kappale).

281

(282)  Vaihtoehtoisesti, jos CHU Saint-Pierre tekisi tulevina vuosina voittoa, se pitäisi nämä voitot normaalisti itsellään ja käyttäisi ne aiempien tappioiden kattamiseen. Tällaisessa tapauksessa kuntien ei tarvitsisi korvata taseen jäljelle jäänyttä alijäämää tai niiden tarvitsisi korvata se vain osittain. Tällainen skenaario on kuitenkin vain hypoteettinen, sillä CHU Saint-Pierre on kirjannut pienen voiton ainoastaan yhtenä vuonna (eli vuonna 2006) kaudella 1996–2014.

282

(283)  Kuten johdanto-osan 104 kappaleessa on selitetty, aluerahaston määrärahat ja Brysselin pääkaupunkialueen kunnille myöntämät erityistuet ovat valtion sisäisiä rahoitustoimenpiteitä, joita käytetään kunnallisen alijäämien korvausmekanismin rahoituksen lähteenä. Nämä summat on ilmoitettu erillisessä sarakkeessa sen havainnollistamiseksi, että kunnat käyttävät nämä alueelliset varat kokonaisuudessaan alijäämäkorvausten maksamiseen. Taulukon esitystä ei pidä tulkita osoitukseksi siitä, että summia olisi siirretty aluerahastolta tai Brysselin pääkaupunkialueelta IRIS-sairaaloille. Nämä siirrot tehtiin kunnille, jotka vuorostaan suorittivat varoilla alijäämäkorvauksia täyttääkseen velvollisuutensa IRIS-sairaaloita kohtaan.

283

(*1)  * Lukuun on lisätty vuosilta 1996–1998 kertyneet voittovarat, joita oli 703 624 euroa.

*1

(284)  Ks. tältä osin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen 6 § ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 6 §:n 2 kohta.

284

(285)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 6 §:n 1 kohta.

285

(286)  Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2012 päätöksen 6 §:n 2 kohta.

286

(287)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 6.12.1983, s. 15009.

287

(288)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 23.3.2006, s. 16710.

288

(289)  Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 25.6.2003, s. 33692.

289

(290)  Tämä kuoletusaika on asetettu 19 päivänä kesäkuuta 2007 annetussa kuninkaallisessa asetuksessa, jota sovelletaan kaikkiin Belgian sairaaloihin (ks. myös johdanto-osan 226 kappale).

290

(291)  Ks. alaviite 264.

291

(292)  Kuten johdanto-osan 166 kappaleessa selitetään, komissio katsoo, että IRIS-sairaaloille ei olisi annettu niiden kolmea ylimääräistä velvollisuutta, jos niillä ei olisi ollut sairaalatoiminnan perustehtävää. Tältä osin komissio pitää asianmukaisena arvioida sairaalatoiminnan perustehtävän hoitoon annetun toimeksiannon kestoa.

292

(293)  Toisin sanoen 10 päivänä heinäkuuta 2008 säädetty yhteensovitettu sairaalalaki (Belgisch Staatsblad / Moniteur Belge, 7.11.2008, s. 58624).

293

---