# Jurnalul Oficial L 285/2016

| | ISSN 1977-0782 |
| --- | --- |
| Jurnalul Oficial
  al Uniunii Europene | L 285 |
| | |
| Ediţia în limba română | Legislaţie | Anul 5920 octombrie 2016 |

ISSN 1977-0782

Jurnalul Oficial

al Uniunii Europene

L 285

Ediţia în limba română

Legislaţie

Anul 5920 octombrie 2016

---

| Cuprins | | II   Acte fără caracter legislativ | Pagina |
| --- | --- | --- | --- |
| | | ACTE ADOPTATE DE ORGANISME CREATE PRIN ACORDURI INTERNAŢIONALE |
| | * | Regulamentul nr. 67 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) – Dispoziții uniforme privind: I. Omologarea echipamentelor specifice ale vehiculelor din categoriile M și N care utilizează gaz petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie; II. Omologarea vehiculelor din categoriile M și N dotate cu echipamente specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie în ceea ce privește instalarea unor astfel de echipamente [2016/1829] | 1 |

Cuprins

II   Acte fără caracter legislativ

Pagina

ACTE ADOPTATE DE ORGANISME CREATE PRIN ACORDURI INTERNAŢIONALE

*

Regulamentul nr. 67 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) – Dispoziții uniforme privind: I. Omologarea echipamentelor specifice ale vehiculelor din categoriile M și N care utilizează gaz petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie; II. Omologarea vehiculelor din categoriile M și N dotate cu echipamente specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie în ceea ce privește instalarea unor astfel de echipamente [2016/1829]

1

| RO | Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.
  Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc. |
| --- | --- |

RO

Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.

Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc.

---

II Acte fără caracter legislativ

ACTE ADOPTATE DE ORGANISME CREATE PRIN ACORDURI INTERNAŢIONALE

| 20.10.2016 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 285/1 |
| --- | --- | --- | --- |

20.10.2016

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 285/1

---

Numai textele originale CEE-ONU au efect juridic în temeiul dreptului public internațional. Situația și data intrării în vigoare ale prezentului regulament ar trebui verificate în ultima versiune a documentului de situație al CEE-ONU TRANS/WP.29/343, disponibil la următoarea adresă:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Regulamentul nr. 67 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) – Dispoziții uniforme privind: I. Omologarea echipamentelor specifice ale vehiculelor din categoriile M și N care utilizează gaz petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie; II. Omologarea vehiculelor din categoriile M și N dotate cu echipamente specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie în ceea ce privește instalarea unor astfel de echipamente [2016/1829]

Include toate textele valabile până la:

Suplimentul 14 la seria 01 de modificări – Data intrării în vigoare: 9 octombrie 2014

CUPRINS

REGULAMENT

| 1. | Domeniu de aplicare |
| --- | --- |

1.

| 2. | Definiția și clasificarea componentelor |
| --- | --- |

2.

Partea I –   Omologarea echipamentelor specifice ale vehiculelor din categoriile M și N care utilizează gaz petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie

| 3. | Cererea de omologare |
| --- | --- |

3.

| 4. | Marcaje |
| --- | --- |

4.

| 5. | Omologarea |
| --- | --- |

5.

| 6. | Specificații privind diferitele componente ale echipamentelor GPL |
| --- | --- |

6.

| 7. | Modificări ale unui tip de echipament GPL și extinderea omologării |
| --- | --- |

7.

| 8. | (Nealocat) |
| --- | --- |

8.

| 9. | Conformitatea producției |
| --- | --- |

9.

| 10. | Sancțiuni în cazul neconformității producției |
| --- | --- |

10.

| 11. | Dispoziții tranzitorii privind diferitele componente ale echipamentelor GPL |
| --- | --- |

11.

| 12. | Încetarea definitivă a producției |
| --- | --- |

12.

| 13. | Denumirile și adresele serviciilor tehnice responsabile cu efectuarea încercărilor de omologare, precum și ale autorităților de omologare de tip |
| --- | --- |

13.

Partea II –   Omologarea vehiculelor din categoriile M și N dotate cu echipamente specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie în ceea ce privește instalarea unor astfel de echipamente

| 14. | Definiții |
| --- | --- |

14.

| 15. | Cererea de omologare |
| --- | --- |

15.

| 16. | Omologarea |
| --- | --- |

16.

| 17. | Cerințe privind instalarea echipamentelor specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul de propulsie al unui vehicul |
| --- | --- |

17.

| 18. | Conformitatea producției |
| --- | --- |

18.

| 19. | Sancțiuni în cazul neconformității producției |
| --- | --- |

19.

| 20. | Modificarea și extinderea omologării unui tip de vehicul |
| --- | --- |

20.

| 21. | Încetarea definitivă a producției |
| --- | --- |

21.

| 22. | Dispoziții tranzitorii privind instalarea diferitelor componente ale echipamentelor GPL și omologarea unui vehicul echipat cu echipamente specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul său de propulsie în ceea ce privește instalarea unor astfel de echipamente |
| --- | --- |

22.

| 23. | Denumirile și adresele serviciilor tehnice responsabile cu efectuarea încercărilor de omologare, precum și ale autorităților de omologare de tip |
| --- | --- |

23.

ANEXE

| 1. | Caracteristici esențiale ale vehiculului, ale motorului și ale echipamentelor legate de utilizarea GPL |
| --- | --- |

1.

| 2A | Dispunerea mărcii de omologare a echipamentelor GPL |
| --- | --- |

2A

| 2B | Fișă de comunicare privind acordarea, extinderea, refuzul, retragerea omologării sau încetarea definitivă a producției unui tip de echipament GPL în temeiul Regulamentului nr. 67 |
| --- | --- |

2B

| 2C | Dispunerea mărcilor de omologare |
| --- | --- |

2C

| 2D | Fișă de comunicare privind acordarea, extinderea, refuzul, retragerea omologării sau încetarea definitivă a producției unui tip de vehicul în ceea ce privește instalarea sistemelor GPL în temeiul Regulamentului nr. 67 |
| --- | --- |

2D

| 3. | Dispoziții privind omologarea accesoriilor rezervoarelor de GPL |
| --- | --- |

3.

| 4. | Dispoziții privind omologarea pompei de combustibil |
| --- | --- |

4.

| 5. | Dispoziții privind omologarea filtrului de GPL |
| --- | --- |

5.

| 6. | Dispoziții privind omologarea regulatorului de presiune și a vaporizatorului |
| --- | --- |

6.

| 7. | Dispoziții privind omologarea supapei de închidere, a supapei antiretur, a supapei de siguranță de pe conductele de gaz și a cuplei de serviciu |
| --- | --- |

7.

| 8. | Dispoziții privind omologarea furtunurilor flexibile cu racorduri |
| --- | --- |

8.

| 9. | Dispoziții privind omologarea stației de umplere |
| --- | --- |

9.

| 10. | Dispoziții privind omologarea rezervoarelor de GPL |
| --- | --- |

10.

| 11. | Dispoziții privind omologarea dispozitivelor de injecție a gazului sau a dispozitivelor de amestecare a gazului sau a injectoarelor și a rampei de alimentare |
| --- | --- |

11.

| 12. | Dispoziții privind omologarea unității de dozare a gazului atunci când aceasta nu este combinată cu dispozitivul (dispozitivele) de injecție a gazului |
| --- | --- |

12.

| 13. | Dispoziții cu privire la omologarea senzorului de presiune și/sau temperatură |
| --- | --- |

13.

| 14. | Dispoziții cu privire la omologarea unității electronice de control |
| --- | --- |

14.

| 15. | Proceduri de încercare |
| --- | --- |

15.

| 16. | Dispoziții privind marca de identificare GPL pentru vehiculele din categoriile M2 și M3 |
| --- | --- |

16.

| 17. | Dispoziții privind marca de identificare pentru cupla de serviciu |
| --- | --- |

17.

1.   DOMENIU DE APLICARE

Prezentul regulament se aplică pentru:

| 1.1. | Partea I | Omologarea echipamentelor specifice ale vehiculelor din categoriile M și N (1) care utilizează gaz petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie; |
| --- | --- | --- |

1.1.

Partea I

Omologarea echipamentelor specifice ale vehiculelor din categoriile M și N (1) care utilizează gaz petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie;

1

| 1.2. | Partea II | Omologarea vehiculelor din categoriile M și N (1) dotate cu echipamente specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie în ceea ce privește instalarea unor astfel de echipamente. |
| --- | --- | --- |

1.2.

Partea II

Omologarea vehiculelor din categoriile M și N (1) dotate cu echipamente specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul lor de propulsie în ceea ce privește instalarea unor astfel de echipamente.

1

2.   DEFINIȚIA ȘI CLASIFICAREA COMPONENTELOR

Componentele GPL destinate utilizării la vehicule se clasifică în funcție de presiunea maximă de funcționare și de funcția lor, în conformitate cu figura 1.

| Clasa 0 | Componente de înaltă presiune, inclusiv tuburi și accesorii, care conțin GPL lichid la o presiune mai mare de 3 000 kPa. |
| --- | --- |
| Clasa 1 | Componente de înaltă presiune, inclusiv tuburi și accesorii, care conțin GPL lichid la presiunea de vapori sau la o presiune de vapori mărită, de cel mult 3 000 kPa. |
| Clasa 2 | Componente de joasă presiune, inclusiv tuburi și accesorii, care conțin GPL vaporizat cu o presiune maximă de funcționare mai mică de 450 kPa și cu peste 20 kPa mai mare decât presiunea atmosferică. |
| Clasa 2A | Componente de joasă presiune pentru un interval limitat de presiuni, inclusiv tuburi și accesorii, care conțin GPL vaporizat cu o presiune maximă de funcționare mai mică de 120 kPa și cu peste 20 kPa mai mare decât presiunea atmosferică. |
| Clasa 3 | Supape de închidere și supape de siguranță, atunci când funcționează în faza lichidă. |

Clasa 0

Componente de înaltă presiune, inclusiv tuburi și accesorii, care conțin GPL lichid la o presiune mai mare de 3 000 kPa.

Clasa 1

Componente de înaltă presiune, inclusiv tuburi și accesorii, care conțin GPL lichid la presiunea de vapori sau la o presiune de vapori mărită, de cel mult 3 000 kPa.

Clasa 2

Componente de joasă presiune, inclusiv tuburi și accesorii, care conțin GPL vaporizat cu o presiune maximă de funcționare mai mică de 450 kPa și cu peste 20 kPa mai mare decât presiunea atmosferică.

Clasa 2A

Componente de joasă presiune pentru un interval limitat de presiuni, inclusiv tuburi și accesorii, care conțin GPL vaporizat cu o presiune maximă de funcționare mai mică de 120 kPa și cu peste 20 kPa mai mare decât presiunea atmosferică.

Clasa 3

Supape de închidere și supape de siguranță, atunci când funcționează în faza lichidă.

Componentele GPL proiectate pentru o presiune maximă de funcționare cu mai puțin de 20 kPa peste presiunea atmosferică nu fac obiectul prezentului regulament.

O componentă poate fi alcătuită din mai multe părți, fiecare parte fiind clasificată în propria sa clasă în funcție de presiunea maximă de funcționare și de funcția sa.

Figura 1

Figura 1

Clasificare în funcție de presiunea maximă de funcționare și de funcție

Clasificare în funcție de presiunea maximă de funcționare și de funcție

Presiunea maximă de funcţionare > 450 kPa?

Presiunea maximă de funcţionare < 120 kPa?

Presiunea maximă de funcţionare < 20 kPa?

Supape de siguranţă?

Presiunea de funcţionare > 3 MPa?

Clasa 0

Clasa 3

Clasa 1

Clasa 2A

Clasa 2

Nu fac obiectul prezentului regulament.

Nu

Sau

Nu

Nu

Nu

Nu

STOP

Da

Da

Da

Da

Da

START

În sensul prezentului regulament:

| 2.1. | „Presiune” înseamnă presiunea relativă în raport cu presiunea atmosferică, cu excepția cazului în care se prevede altfel.
  2.1.1.   
  „Presiune de serviciu” înseamnă presiunea stabilită la o temperatură uniformă de 15 °C a gazului.
  2.1.2.   
  „Presiune de încercare” înseamnă presiunea la care este supusă componenta în timpul încercării de omologare.
  2.1.3.   
  „Presiune de lucru (WP)” înseamnă presiunea maximă la care componenta este proiectată să fie supusă și pe baza căreia este determinată rezistența sa.
  2.1.4.   
  „Presiune de funcționare” înseamnă presiunea în condiții normale de funcționare.
  2.1.5.   
  „Presiune maximă de funcționare” înseamnă presiunea maximă care poate apărea în timpul funcționării într-o componentă anume.
  2.1.6.   
  „Presiune de clasificare” înseamnă presiunea de funcționare maximă permisă dintr-o componentă în funcție de clasificarea sa. |
| --- | --- |

2.1.

„Presiune” înseamnă presiunea relativă în raport cu presiunea atmosferică, cu excepția cazului în care se prevede altfel.

2.1.1.   
  „Presiune de serviciu” înseamnă presiunea stabilită la o temperatură uniformă de 15 °C a gazului.

2.1.2.   
  „Presiune de încercare” înseamnă presiunea la care este supusă componenta în timpul încercării de omologare.

2.1.3.   
  „Presiune de lucru (WP)” înseamnă presiunea maximă la care componenta este proiectată să fie supusă și pe baza căreia este determinată rezistența sa.

2.1.4.   
  „Presiune de funcționare” înseamnă presiunea în condiții normale de funcționare.

2.1.5.   
  „Presiune maximă de funcționare” înseamnă presiunea maximă care poate apărea în timpul funcționării într-o componentă anume.

2.1.6.   
  „Presiune de clasificare” înseamnă presiunea de funcționare maximă permisă dintr-o componentă în funcție de clasificarea sa.

| 2.2. | „Echipament specific” înseamnă:






  (a) | rezervorul; |
| --- | --- | --- |

2.2.

„Echipament specific” înseamnă:

(a)

rezervorul;

| (b) | accesoriile montate pe rezervor; |
| --- | --- |

(b)

accesoriile montate pe rezervor;

| (c) | vaporizatorul/regulatorul de presiune; |
| --- | --- |

(c)

vaporizatorul/regulatorul de presiune;

| (d) | supapa de închidere; |
| --- | --- |

(d)

supapa de închidere;

| (e) | dispozitivul de injecție a gazului sau injectorul sau dispozitivul de amestecare a gazului; |
| --- | --- |

(e)

dispozitivul de injecție a gazului sau injectorul sau dispozitivul de amestecare a gazului;

| (f) | unitatea de dozare a gazului, fie separată, fie combinată cu dispozitivul de injecție a gazului; |
| --- | --- |

(f)

unitatea de dozare a gazului, fie separată, fie combinată cu dispozitivul de injecție a gazului;

| (g) | furtunurile flexibile; |
| --- | --- |

(g)

furtunurile flexibile;

| (h) | unitatea de umplere; |
| --- | --- |

(h)

unitatea de umplere;

| (i) | supapa antiretur; |
| --- | --- |

(i)

supapa antiretur;

| (j) | supapa de siguranță de pe conductele de gaz; |
| --- | --- |

(j)

supapa de siguranță de pe conductele de gaz;

| (k) | filtrul; |
| --- | --- |

(k)

filtrul;

| (l) | senzorul de presiune sau de temperatură; |
| --- | --- |

(l)

senzorul de presiune sau de temperatură;

| (m) | pompa de combustibil; |
| --- | --- |

(m)

pompa de combustibil;

| (n) | cupla de serviciu; |
| --- | --- |

(n)

cupla de serviciu;

| (o) | unitatea electronică de control; |
| --- | --- |

(o)

unitatea electronică de control;

| (p) | rampa de alimentare; |
| --- | --- |

(p)

rampa de alimentare;

| (q) | dispozitivul de limitare a presiunii; |
| --- | --- |

(q)

dispozitivul de limitare a presiunii;

| (r) | componenta alcătuită din mai multe părți. |
| --- | --- |

(r)

componenta alcătuită din mai multe părți.

| 2.3. | „Rezervor” înseamnă orice recipient utilizat pentru depozitarea gazului petrolier lichefiat.
  2.3.1.   Un recipient poate fi:






  (a) | un rezervor cilindric standard cu o carcasă cilindrică, două capete concave, fie torisferice, fie eliptice, și orificiile necesare; |
| --- | --- | --- |

2.3.

„Rezervor” înseamnă orice recipient utilizat pentru depozitarea gazului petrolier lichefiat.

2.3.1.   Un recipient poate fi:

(a)

un rezervor cilindric standard cu o carcasă cilindrică, două capete concave, fie torisferice, fie eliptice, și orificiile necesare;

| (b) | un rezervor special: alte rezervoare decât rezervoarele cilindrice standard. Caracteristicile dimensionale sunt prezentate în apendicele 5 din anexa 10. |
| --- | --- |

(b)

un rezervor special: alte rezervoare decât rezervoarele cilindrice standard. Caracteristicile dimensionale sunt prezentate în apendicele 5 din anexa 10.

2.3.2.   
  „Rezervor compozit” înseamnă un rezervor confecționat doar din materiale compozite cu o cămașă nemetalică.

2.3.3.   
  „Lot de rezervoare” înseamnă un număr de maximum 200 de rezervoare de același tip produse în mod consecutiv pe aceeași linie de producție.

| 2.4. | „Tip de rezervor” înseamnă rezervoare care nu diferă în ceea ce privește următoarele caracteristici prevăzute în anexa 10:






  (a) | denumirea comercială (denumirile comerciale) sau marca comercială (mărcile comerciale); |
| --- | --- | --- |

2.4.

„Tip de rezervor” înseamnă rezervoare care nu diferă în ceea ce privește următoarele caracteristici prevăzute în anexa 10:

(a)

denumirea comercială (denumirile comerciale) sau marca comercială (mărcile comerciale);

| (b) | forma (cilindrică, formă specială); |
| --- | --- |

(b)

forma (cilindrică, formă specială);

| (c) | orificiile (plăcuță pentru accesorii/inel metalic); |
| --- | --- |

(c)

orificiile (plăcuță pentru accesorii/inel metalic);

| (d) | materialul; |
| --- | --- |

(d)

materialul;

| (e) | procesul de sudare (în cazul rezervoarelor metalice); |
| --- | --- |

(e)

procesul de sudare (în cazul rezervoarelor metalice);

| (f) | tratamentul termic (în cazul rezervoarelor metalice); |
| --- | --- |

(f)

tratamentul termic (în cazul rezervoarelor metalice);

| (g) | linia de producție; |
| --- | --- |

(g)

linia de producție;

| (h) | grosimea nominală a peretelui; |
| --- | --- |

(h)

grosimea nominală a peretelui;

| (i) | diametrul; |
| --- | --- |

(i)

diametrul;

| (j) | înălțimea (în cazul rezervoarelor speciale). |
| --- | --- |

(j)

înălțimea (în cazul rezervoarelor speciale).

| 2.5. | „Accesorii montate pe rezervor” înseamnă următoarele echipamente care pot fi separate sau combinate:






  (a) | supapă de limitare la 80 %; |
| --- | --- | --- |

2.5.

„Accesorii montate pe rezervor” înseamnă următoarele echipamente care pot fi separate sau combinate:

(a)

supapă de limitare la 80 %;

| (b) | indicator de nivel; |
| --- | --- |

(b)

indicator de nivel;

| (c) | supapă de siguranță; |
| --- | --- |

(c)

supapă de siguranță;

| (d) | supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit; |
| --- | --- |

(d)

supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit;

| (e) | pompă de combustibil; |
| --- | --- |

(e)

pompă de combustibil;

| (f) | multivalvă; |
| --- | --- |

(f)

multivalvă;

| (g) | carcasă etanșă la gaze; |
| --- | --- |

(g)

carcasă etanșă la gaze;

| (h) | priză de alimentare; |
| --- | --- |

(h)

priză de alimentare;

| (i) | supapă antiretur; |
| --- | --- |

(i)

supapă antiretur;

| (j) | dispozitiv de limitare a presiunii. |
| --- | --- |

(j)

dispozitiv de limitare a presiunii.

2.5.1.   
  „Supapă de limitare la 80 %” înseamnă un dispozitiv care limitează umplerea la maximum 80 % din capacitatea rezervorului.

2.5.2.   
  „Indicator de nivel” înseamnă un dispozitiv de control al nivelului de lichid din rezervor.

2.5.3.   
  „Supapă de siguranță (supapă de evacuare)” înseamnă un dispozitiv de limitare a acumulării presiunii în rezervor.

2.5.3.1.   
  „Dispozitiv de limitare a presiunii” înseamnă un dispozitiv prevăzut să protejeze rezervorul împotriva exploziei care poate apărea în caz de incendiu, prin ventilarea GPL-ului pe care îl conține.

2.5.4.   
  „Supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit” înseamnă un dispozitiv care permite stabilirea și întreruperea alimentării cu GPL către evaporator/regulatorul de presiune; telecomandată înseamnă că supapa de serviciu este controlată de unitatea electronică de control; atunci când motorul vehiculului nu funcționează, supapa este închisă; un limitator de debit înseamnă un dispozitiv care limitează debitul de GPL.

2.5.5.   
  „Pompă de combustibil” înseamnă un dispozitiv de stabilire a alimentării cu GPL lichid către motor prin creșterea presiunii din rezervor cu presiunea din pompa de combustibil.

2.5.6.   
  „Multivalvă” înseamnă un dispozitiv constând în toate accesoriile prevăzute la punctele 2.5.1-2.5.3 și la punctul 2.5.8.

2.5.7.   
  „Carcasă etanșă la gaze” înseamnă un dispozitiv prevăzut să protejeze accesoriile și să evacueze orice scurgeri externe.

2.5.8.   Priză de alimentare (pompă de combustibil/mecanisme de acționare/senzor pentru nivelul combustibilului).

2.5.9.   
  „Supapă antiretur” înseamnă un dispozitiv prevăzut să permită trecerea fluxului de GPL lichid într-o direcție și să împiedice trecerea fluxului de GPL lichid în direcția opusă.

| 2.6. | „Vaporizator” înseamnă un dispozitiv prevăzut să vaporizeze GPL din stare lichidă în stare gazoasă. |
| --- | --- |

2.6.

„Vaporizator” înseamnă un dispozitiv prevăzut să vaporizeze GPL din stare lichidă în stare gazoasă.

| 2.7. | „Regulator de presiune” înseamnă un dispozitiv prevăzut să reducă și să regularizeze presiunea gazului petrolier lichefiat. |
| --- | --- |

2.7.

„Regulator de presiune” înseamnă un dispozitiv prevăzut să reducă și să regularizeze presiunea gazului petrolier lichefiat.

| 2.8. | „Supapă de închidere” înseamnă un dispozitiv prevăzut să întrerupă fluxul de GPL. |
| --- | --- |

2.8.

„Supapă de închidere” înseamnă un dispozitiv prevăzut să întrerupă fluxul de GPL.

| 2.9. | „Supapă de siguranță de pe conductele de gaz” înseamnă un dispozitiv prevăzut să împiedice creșterea presiunii din conducte peste o valoare prestabilită. |
| --- | --- |

2.9.

„Supapă de siguranță de pe conductele de gaz” înseamnă un dispozitiv prevăzut să împiedice creșterea presiunii din conducte peste o valoare prestabilită.

| 2.10. | „Dispozitiv de injecție a gazului sau injector sau dispozitiv de amestecare a gazului” înseamnă un dispozitiv care stabilește intrarea GPL-ului lichid sau vaporizat în motor. |
| --- | --- |

2.10.

„Dispozitiv de injecție a gazului sau injector sau dispozitiv de amestecare a gazului” înseamnă un dispozitiv care stabilește intrarea GPL-ului lichid sau vaporizat în motor.

| 2.11. | „Unitate de dozare a gazului” înseamnă un dispozitiv care măsoară și/sau distribuie fluxul de gaz către motor și care poate fi combinat cu dispozitivul de injecție a gazului sau complet separat. |
| --- | --- |

2.11.

„Unitate de dozare a gazului” înseamnă un dispozitiv care măsoară și/sau distribuie fluxul de gaz către motor și care poate fi combinat cu dispozitivul de injecție a gazului sau complet separat.

| 2.12. | „Unitate electronică de control” înseamnă un dispozitiv care controlează cererea de GPL a motorului și oprește în mod automat alimentarea la supapele de închidere ale sistemului GPL în cazul spargerii unei conducte de alimentare cu combustibil cauzate de un accident sau de calarea motorului. |
| --- | --- |

2.12.

„Unitate electronică de control” înseamnă un dispozitiv care controlează cererea de GPL a motorului și oprește în mod automat alimentarea la supapele de închidere ale sistemului GPL în cazul spargerii unei conducte de alimentare cu combustibil cauzate de un accident sau de calarea motorului.

| 2.13. | „Senzor de presiune sau de temperatură” înseamnă un dispozitiv care măsoară presiunea sau temperatura. |
| --- | --- |

2.13.

„Senzor de presiune sau de temperatură” înseamnă un dispozitiv care măsoară presiunea sau temperatura.

| 2.14. | „Filtru de GPL” înseamnă un dispozitiv care filtrează GPL, filtrul putând fi integrat în alte componente. |
| --- | --- |

2.14.

„Filtru de GPL” înseamnă un dispozitiv care filtrează GPL, filtrul putând fi integrat în alte componente.

| 2.15. | „Furtunuri flexibile” înseamnă furtunuri pentru transportul gazului petrolier lichefiat, fie în stare lichidă, fie în stare gazoasă, la diferite presiuni, dintr-un punct în altul. |
| --- | --- |

2.15.

„Furtunuri flexibile” înseamnă furtunuri pentru transportul gazului petrolier lichefiat, fie în stare lichidă, fie în stare gazoasă, la diferite presiuni, dintr-un punct în altul.

| 2.16. | „Unitate de umplere” înseamnă un dispozitiv prevăzut să permită umplerea rezervorului; unitatea de umplere poate fi realizată prin conectarea la supapa de limitare la 80 % a rezervorului sau printr-o unitate de umplere externă vehiculului. |
| --- | --- |

2.16.

„Unitate de umplere” înseamnă un dispozitiv prevăzut să permită umplerea rezervorului; unitatea de umplere poate fi realizată prin conectarea la supapa de limitare la 80 % a rezervorului sau printr-o unitate de umplere externă vehiculului.

| 2.17. | „Cupla de serviciu” înseamnă o cuplă pe linia de alimentare între rezervorul de combustibil și motor. În cazul în care un vehicul monocombustibil rămâne fără combustibil, motorul poate funcționa cu ajutorul unui rezervor de combustibil de serviciu, care poate fi cuplat la cupla de serviciu. |
| --- | --- |

2.17.

„Cupla de serviciu” înseamnă o cuplă pe linia de alimentare între rezervorul de combustibil și motor. În cazul în care un vehicul monocombustibil rămâne fără combustibil, motorul poate funcționa cu ajutorul unui rezervor de combustibil de serviciu, care poate fi cuplat la cupla de serviciu.

| 2.18. | „Rampă de alimentare” înseamnă conducta sau țeava care conectează dispozitivele de injectare a combustibilului. |
| --- | --- |

2.18.

„Rampă de alimentare” înseamnă conducta sau țeava care conectează dispozitivele de injectare a combustibilului.

| 2.19. | „Gaz petrolier lichefiat (GPL)” înseamnă orice produs compus în principal din următoarele hidrocarburi:
  propan, propenă (propilenă), butan normal, izobutan, izobutilenă, butenă (butilenă) și etan.
  Standardul european EN 589:1993 precizează cerințe și metode de încercare a GPL-ului pentru autovehicule comercializat și livrat în țările membre ale CEN (Comitetul European pentru Standardizare). |
| --- | --- |

2.19.

„Gaz petrolier lichefiat (GPL)” înseamnă orice produs compus în principal din următoarele hidrocarburi:

propan, propenă (propilenă), butan normal, izobutan, izobutilenă, butenă (butilenă) și etan.

Standardul european EN 589:1993 precizează cerințe și metode de încercare a GPL-ului pentru autovehicule comercializat și livrat în țările membre ale CEN (Comitetul European pentru Standardizare).

| 2.20. | „Ansamblu de furtunuri” înseamnă un ansamblu format dintr-un furtun flexibil și din racorduri. |
| --- | --- |

2.20.

„Ansamblu de furtunuri” înseamnă un ansamblu format dintr-un furtun flexibil și din racorduri.

PARTEA I

OMOLOGAREA ECHIPAMENTELOR SPECIFICE ALE VEHICULELOR DIN CATEGORIILE M ȘI N CARE UTILIZEAZĂ GAZ PETROLIER LICHEFIAT ÎN SISTEMUL LOR DE PROPULSIE

3.   CEREREA DE OMOLOGARE

3.1.   Cererea de omologare a echipamentelor specifice trebuie depusă de către titularul denumirii sau mărcii comerciale sau de reprezentantul acreditat corespunzător al acestuia.

3.2.   Cererea trebuie să fie însoțită de documentele menționate mai jos, în triplu exemplar, și de următoarele informații:

| 3.2.1. | o descriere detaliată a tipului de echipament specific (în conformitate cu anexa 1); |
| --- | --- |

3.2.1.

o descriere detaliată a tipului de echipament specific (în conformitate cu anexa 1);

| 3.2.2. | o schiță a echipamentului specific, suficient de detaliată și la o scară adecvată; |
| --- | --- |

3.2.2.

o schiță a echipamentului specific, suficient de detaliată și la o scară adecvată;

| 3.2.3. | verificarea respectării specificațiilor stabilite la punctul 6 din prezentul regulament. |
| --- | --- |

3.2.3.

verificarea respectării specificațiilor stabilite la punctul 6 din prezentul regulament.

3.3.   La cererea serviciului tehnic responsabil cu desfășurarea încercărilor de omologare, se pun la dispoziție eșantioane ale echipamentului specific.

La cerere, se furnizează eșantioane suplimentare.

4.   MARCAJE

4.1.   Toate componentele supuse omologării trebuie să poarte denumirea sau marca comercială a producătorului și tipul, iar în cazul componentelor nemetalice, să precizeze, de asemenea, luna și anul de fabricație; acest marcaj trebuie să fie ușor lizibil și indelebil.

4.2.   Toate echipamentele trebuie să dispună de un spațiu suficient de mare pentru aplicarea mărcii de omologare, inclusiv a clasificării componentei (a se vedea anexa 2A), iar în cazul componentelor din clasa 0, inclusiv a presiunii de lucru (WP); acest spațiu trebuie indicat în schițele menționate la punctul 3.2.2 de mai sus.

4.3.   Fiecare rezervor trebuie să poarte, de asemenea, o plăcuță de marcaj sudată pe acesta, cu următoarele date perfect lizibile și indelebile:

| (a) | un număr de serie; |
| --- | --- |

(a)

un număr de serie;

| (b) | capacitatea în litri; |
| --- | --- |

(b)

capacitatea în litri;

| (c) | marcajul „GNC”; |
| --- | --- |

(c)

marcajul „GNC”;

| (d) | presiunea de încercare [kPa]; |
| --- | --- |

(d)

presiunea de încercare [kPa];

| (e) | cuvintele: „grad maxim de umplere: 80 %”; |
| --- | --- |

(e)

cuvintele: „grad maxim de umplere: 80 %”;

| (f) | anul și luna omologării (de exemplu, 99/01); |
| --- | --- |

(f)

anul și luna omologării (de exemplu, 99/01);

| (g) | marca de omologare în conformitate cu punctul 5.4; |
| --- | --- |

(g)

marca de omologare în conformitate cu punctul 5.4;

| (h) | marcajul „POMPĂ IINTERIOARĂ” și un marcaj de identificare a pompei atunci când în rezervor este montată o pompă. |
| --- | --- |

(h)

marcajul „POMPĂ IINTERIOARĂ” și un marcaj de identificare a pompei atunci când în rezervor este montată o pompă.

4.4.   În plus față de dispozițiile de la punctele 4.1 și 4.2, unul dintre următoarele marcaje suplimentare este utilizat pentru supapele de serviciu telecomandate și pentru supapele de închidere telecomandate care respectă cerințele de la punctul 4.7 din anexa 3 sau, respectiv, de la punctul 1.7 din anexa 7:

| (a) | „H1” |
| --- | --- |

(a)

„H1”

1

| (b) | „H2” |
| --- | --- |

(b)

„H2”

2

| (c) | „H3” |
| --- | --- |

(c)

„H3”

3

5.   OMOLOGAREA

5.1.   În cazul în care eșantioanele de echipament supuse omologării îndeplinesc cerințele de la punctele 6.1-6.13 din prezentul regulament, tipul de echipament respectiv este omologat.

5.2.   Fiecărui tip de echipament omologat i se atribuie un număr de omologare. Primele două cifre ale numărului de omologare (în prezent 01, corespunzând seriei de modificări 01 care a intrat în vigoare la 13 noiembrie 1999) indică seria de modificări care cuprinde cele mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentului la momentul emiterii omologării. Aceeași parte contractantă nu atribuie codul alfanumeric respectiv altui tip de echipament.

5.3.   Notificarea privind omologarea, refuzul sau extinderea omologării unui tip de echipament/unei componente de echipament GPL în temeiul prezentului regulament trebuie să fie comunicată părților la acord care aplică prezentul regulament, prin intermediul unui formular conform cu modelul din anexa 2B la prezentul regulament. În cazul în care notificarea se referă la un rezervor, se adaugă apendicele de la anexa 2B.

5.4.   Pe toate echipamentele conforme unui tip omologat în conformitate cu prezentul regulament, pe lângă marca indicată la punctele 4.1-4.3 se aplică, în mod vizibil, într-un loc indicat la punctul 4.2 de mai sus, o marcă de omologare internațională, compusă din:

| 5.4.1. | un cerc în interiorul căruia se află litera „E” urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea (2); |
| --- | --- |

5.4.1.

un cerc în interiorul căruia se află litera „E” urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea (2);

2

| 5.4.2. | numărul prezentului regulament, urmat de litera „R”, o liniuță și numărul de omologare în dreapta cercului menționat la punctul 5.4.1 de mai sus. Numărul de omologare respectiv constă în numărul de omologare al tipului de componentă care apare pe certificatul completat pentru tipul respectiv (a se vedea punctul 5.2 de mai sus și anexa 2B), precedat de două cifre care indică secvența ultimei serii de modificări la prezentul regulament. |
| --- | --- |

5.4.2.

numărul prezentului regulament, urmat de litera „R”, o liniuță și numărul de omologare în dreapta cercului menționat la punctul 5.4.1 de mai sus. Numărul de omologare respectiv constă în numărul de omologare al tipului de componentă care apare pe certificatul completat pentru tipul respectiv (a se vedea punctul 5.2 de mai sus și anexa 2B), precedat de două cifre care indică secvența ultimei serii de modificări la prezentul regulament.

5.5.   Marca de omologare trebuie să fie clar lizibilă și indelebilă.

5.6.   Anexa 2A la prezentul regulament oferă exemple de amplasare a mărcii de omologare menționate mai sus.

5.7.   În cazul unei componente din clasa 0 se inscripționează, de asemenea, presiunea de lucru, în vecinătatea mărcii de omologare menționate la punctul 5.4 de mai sus.

6.   SPECIFICAȚII PRIVIND DIFERITELE COMPONENTE ALE ECHIPAMENTELOR GPL

6.1.   Dispoziții generale

Echipamentele specifice ale vehiculelor care utilizează GPL în sistemul lor de propulsie trebuie să funcționeze într-un mod corect și sigur.

Materialele echipamentelor care intră în contact cu GPL trebuie să fie compatibile cu acesta.

Părțile de echipamente a căror funcționare corectă și sigură poate fi influențată de GPL, de presiunea ridicată sau de vibrații trebuie supuse unor proceduri de încercare relevante care sunt descrise în anexele la prezentul regulament. În special, trebuie îndeplinite dispozițiile de la punctele 6.2-6.13.

Instalarea echipamentelor GPL omologate prin prezentul regulament trebuie să respecte cerințele relevante privind compatibilitatea electromagnetică (CEM) în conformitate cu seria 02 de modificări la Regulamentul nr. 10 sau cu cerințe echivalente.

6.2.   Dispoziții cu privire la containere

Containerele pentru GPL trebuie să fie omologate în conformitate cu dispozițiile prevăzute în anexa 10 la prezentul regulament.

6.3.   Dispoziții cu privire la accesoriile montate pe rezervor

6.3.1.   Rezervorul trebuie echipat cu următoarele accesorii, care pot fi separate sau combinate [multivalvă (multivalve)]:

| 6.3.1.1. | supapă de limitare la 80 %; |
| --- | --- |

6.3.1.1.

supapă de limitare la 80 %;

| 6.3.1.2. | indicator de nivel; |
| --- | --- |

6.3.1.2.

indicator de nivel;

| 6.3.1.3. | supapă de siguranță (supapă de evacuare); |
| --- | --- |

6.3.1.3.

supapă de siguranță (supapă de evacuare);

| 6.3.1.4. | supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit. |
| --- | --- |

6.3.1.4.

supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit.

6.3.2.   Rezervorul poate fi echipat cu o carcasă etanșă la gaze, dacă este cazul.

6.3.3.   Rezervorul poate fi echipat cu o priză de alimentare pentru mecanismele de acționare/pompa de alimentare cu GPL.

6.3.4.   Rezervorul poate fi echipat cu o pompă de alimentare cu GPL amplasată în interiorul rezervorului.

6.3.5.   Rezervorul poate fi echipat cu o supapă antiretur.

6.3.6.   Rezervorul trebuie echipat cu un dispozitiv de limitare a presiunii (PRD). Dispozitivele sau funcțiile care pot fi omologate ca dispozitive de limitare a presiunii sunt următoarele:

| (a) | o siguranță fuzibilă (cu declanșare în funcție de temperatură) (siguranță); sau |
| --- | --- |

(a)

o siguranță fuzibilă (cu declanșare în funcție de temperatură) (siguranță); sau

| (b) | o supapă de siguranță, cu condiția ca aceasta să respecte dispozițiile de la punctul 6.15.8.3 de mai jos; sau |
| --- | --- |

(b)

o supapă de siguranță, cu condiția ca aceasta să respecte dispozițiile de la punctul 6.15.8.3 de mai jos; sau

| (c) | o combinație a celor două dispozitive menționate anterior; sau |
| --- | --- |

(c)

o combinație a celor două dispozitive menționate anterior; sau

| (d) | orice altă soluție tehnică echivalentă, cu condiția ca aceasta să asigure același nivel de performanță. |
| --- | --- |

(d)

orice altă soluție tehnică echivalentă, cu condiția ca aceasta să asigure același nivel de performanță.

6.3.7.   Accesoriile menționate la punctele 6.3.1-6.3.6 anterioare sunt omologate în temeiul dispozițiilor prevăzute în:

| (a) | anexa 3 la prezentul regulament în cazul accesoriilor menționate la punctele 6.3.1, 6.3.2, 6.3.3 și 6.3.6 de mai sus; |
| --- | --- |

(a)

anexa 3 la prezentul regulament în cazul accesoriilor menționate la punctele 6.3.1, 6.3.2, 6.3.3 și 6.3.6 de mai sus;

| (b) | anexa 4 la prezentul regulament în cazul accesoriilor menționate la punctul 6.3.4 de mai sus; |
| --- | --- |

(b)

anexa 4 la prezentul regulament în cazul accesoriilor menționate la punctul 6.3.4 de mai sus;

| (c) | anexa 7 la prezentul regulament în cazul accesoriilor menționate la punctul 6.3.5 de mai sus. |
| --- | --- |

(c)

anexa 7 la prezentul regulament în cazul accesoriilor menționate la punctul 6.3.5 de mai sus.

6.4.-6.14.   Dispoziții cu privire la alte componente

Celelalte componente, care sunt prezentate în tabelul 1, sunt omologate în conformitate cu dispozițiile prevăzute în anexele care pot fi determinate pe baza tabelului.

Tabelul 1

Tabelul 1

| Punct | Componentă | Anexă |
| --- | --- | --- |
| 6.4. | Pompă de combustibil | 4 |
| 6.5. | Vaporizator (3)

  Regulator de presiune (3) | 6 |
| 6.6. | Supape de închidere
  Supape antiretur
  Supape de siguranță de pe conductele de gaz
  Cuple de serviciu | 7 |
| 6.7. | Furtunuri flexibile | 8 |
| 6.8. | Unitate de umplere | 9 |
| 6.9. | Dispozitive de injecție a gazului/dispozitiv de amestecare a gazului (5)

  sau
  Injectoare | 11 |
| 6.10. | Unități de dozare a gazului (4) | 12 |
| 6.11. | Senzori de presiune
  Senzori de temperatură | 13 |
| 6.12. | Unitate electronică de control | 14 |
| 6.13. | Filtre de GPL | 5 |
| 6.14. | Dispozitiv de limitare a presiunii | 3 |

Punct

Componentă

Anexă

6.4.

Pompă de combustibil

4

6.5.

Vaporizator (3)

3

Regulator de presiune (3)

3

6

6.6.

Supape de închidere

Supape antiretur

Supape de siguranță de pe conductele de gaz

Cuple de serviciu

7

6.7.

Furtunuri flexibile

8

6.8.

Unitate de umplere

9

6.9.

Dispozitive de injecție a gazului/dispozitiv de amestecare a gazului (5)

5

sau

Injectoare

11

6.10.

Unități de dozare a gazului (4)

4

12

6.11.

Senzori de presiune

Senzori de temperatură

13

6.12.

Unitate electronică de control

14

6.13.

Filtre de GPL

5

6.14.

Dispozitiv de limitare a presiunii

3

6.15.   Norme generale de proiectare privind componentele

6.15.1.   Dispoziții privind supapa de limitare la 80 %

6.15.1.1.   Legătura dintre plutitor și unitatea de închidere a supapei de limitare la 80 % nu trebuie să fie deformată în condiții normale de funcționare.

6.15.1.2.   În cazul în care supapa de limitare la 80 % a rezervorului include un plutitor, acesta din urmă trebuie să suporte o presiune exterioară de 4 500 kPa.

6.15.1.3.   Unitatea de închidere a dispozitivului care limitează umplerea la 80 % + 0/–5 % din capacitatea rezervorului, pentru care este proiectată supapa de limitare la 80 %, trebuie să reziste la o presiune de 6 750 kPa. La poziția de închidere, debitul de umplere la o presiune diferențială de 700 kPa nu trebuie să depășească 500 cm3/minut. Supapa este supusă încercărilor la toate rezervoarele pe care urmează să fie montată sau producătorul trebuie să specifice, pe baza calculelor, tipurile de rezervor pentru care această supapă este adecvată.

3

6.15.1.4.   În cazul în care supapa de limitare la 80 % nu include niciun plutitor, trebuie ca, după închidere, umplerea să nu mai fie posibilă la un debit mai mare de 500 cm3/minut.

3

6.15.1.5.   Dispozitivul trebuie să aibă un marcaj permanent, care să indice tipul de rezervor pentru care a fost proiectat, diametrul și unghiul și, după caz, instrucțiuni privind montajul.

6.15.2.   În cazul unor fisuri ale componentei, pentru a evita scânteile electrice la suprafața fisurii, dispozitivele cu acționare electrică care conțin GPL:

| (a) | trebuie să fie izolate astfel încât prin părțile care conțin GPL să nu treacă niciun curent; |
| --- | --- |

(a)

trebuie să fie izolate astfel încât prin părțile care conțin GPL să nu treacă niciun curent;

| (b) | trebuie să aibă instalația electrică a dispozitivului izolată:






  (i) | față de carcasă; |
| --- | --- | --- |

(b)

trebuie să aibă instalația electrică a dispozitivului izolată:

(i)

față de carcasă;

| (ii) | față de rezervorul pentru pompa de combustibil. |
| --- | --- |

(ii)

față de rezervorul pentru pompa de combustibil.

Rezistența de izolare trebuie să fie > 10 ΜΩ.

6.15.2.1.   Conexiunile electrice din portbagaj și din habitaclu trebuie să fie conforme cu clasa IP40 a gradelor de protecție în conformitate cu standardul IEC 60529-1989+A1:1999.

6.15.2.2.   Toate celelalte conexiuni electrice trebuie să fie conforme cu clasa IP54 a gradelor de protecție în conformitate cu standardul IEC 60529-1989+A1:1999.

6.15.2.3.   Pentru stabilirea unei conexiuni electrice izolate și etanșe, priza de alimentare (pompă de combustibil/mecanisme de acționare/senzor pentru nivelul combustibilului) trebuie să fie de tipul sigilat ermetic.

6.15.3.   Dispoziții specifice privind supapele cu comandă electrică/cu comandă externă (hidraulică, pneumatică)

6.15.3.1.   În cazul supapelor cu comandă electrică/cu comandă externă (de exemplu, supapa de limitare la 80 %, supapa de serviciu, supapele de închidere, supapele antiretur, supapa de siguranță de pe conductele de gaz, cupla de serviciu), supapele respective trebuie să fie în poziția „închis” atunci când sursa de energie care le alimentează este deconectată.

6.15.3.2.   Pompa de combustibil trebuie deconectată de la sursa de alimentare atunci când unitatea electronică de control se defectează sau rămâne fără alimentare.

6.15.4.   Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea)

6.15.4.1.   Materialele constituind un dispozitiv care intră în contact cu mediul de transfer de căldură al unui dispozitiv atunci când funcționează trebuie să fie compatibile cu fluidul respectiv și să fie proiectate astfel încât să suporte o presiune de 200 kPa a mediului de transfer de căldură. Materialul trebuie să îndeplinească specificațiile stabilite la punctul 17 din anexa 15.

6.15.4.2.   Compartimentul care conține mediul de transfer de căldură al vaporizatorului/regulatorului de presiune trebuie să fie etanș la o presiune de 200 kPa.

6.15.5.   O componentă constând atât în părți pentru înaltă presiune, cât și în părți pentru joasă presiune trebuie să fie astfel proiectată încât să nu permită atingerea, în partea de joasă presiune, a unei presiuni mai mari decât presiunea maximă de lucru pentru care a fost încercată înmulțită cu 2,25.Componentele conectate direct la presiunea rezervorului trebuie să fie proiectate pentru presiunea de clasificare de 3 000 kPa. Nu este permisă evacuarea către compartimentul motorului sau în afara vehiculului.

6.15.6.   Dispoziții specifice pentru evitarea scurgerilor de gaz

6.15.6.1.   Pompele din clasa 1 trebuie să fie astfel proiectate încât presiunea de ieșire să nu depășească niciodată 3 000 kPa, atunci când, de exemplu, se blochează conducta sau nu se deschide o supapă de închidere. Acest lucru se poate realiza prin deconectarea pompei sau prin recircularea către rezervor.

Pompele din clasa 0 trebuie să fie astfel proiectate încât presiunea de ieșire să nu depășească niciodată presiunea de lucru a componentelor din avalul pompei, atunci când, de exemplu, se blochează tubul sau nu se deschide o supapă de închidere. Acest lucru se poate realiza prin deconectarea pompei sau prin recircularea către rezervor.

6.15.6.2.   Regulatorul de presiune/vaporizatorul trebuie să fie astfel proiectat încât să nu permită apariția scurgerilor de gaz la alimentarea acestuia cu GPL la o presiune ≤ 4 500 kPa, atunci când regulatorul nu este în curs de funcționare.

6.15.7.   Dispoziții privind supapa de siguranță de pe conductele de gaz

6.15.7.1.   Supapele de siguranță din clasa 1 de pe conductele de gaz trebuie să fie astfel proiectate încât să se deschidă la o presiune de 3 200 ± 100 kPa.

Supapele de siguranță din clasa 0 de pe conductele de gaz trebuie să fie astfel proiectate încât să se deschidă la o presiune de 1,07 ori mai mare decât presiunea de lucru a conductei de gaz ± 100 kPa (după caz).

6.15.7.2.   Supapele de siguranță din clasa 1 de pe conductele de gaz nu trebuie să prezinte scurgeri interne până la o presiune de 3 000 kPa.

Supapele de siguranță din clasa 0 de pe conductele de gaz nu trebuie să prezinte scurgeri interne până la o presiune egală cu presiunea de lucru a conductei.

6.15.8.   Dispoziții privind supapa de siguranță (supapa de evacuare)

6.15.8.1.   Supapa de siguranță trebuie să fie montată în interiorul rezervorului sau pe rezervor, în zona în care combustibilul este în stare gazoasă.

6.15.8.2.   Supapa de siguranță trebuie să fie astfel proiectată încât să se deschidă la o presiune de 2 700 ± 100 kPa.

6.15.8.3.   Debitul pe care îl poate suporta supapa de siguranță, determinat cu aer comprimat la o presiune cu 20 % mai mare decât presiunea normală de funcționare, trebuie să fie de cel puțin

Q ≥ 10,66 × A0,82

0,82

unde:

| Q | = | debitul de aer în m3/min (la o presiune absolută de 100 kPa și la o temperatură de 15 °C); |
| --- | --- | --- |
| A | = | suprafața exterioară a rezervorului în m2. |

Q

=

debitul de aer în m3/min (la o presiune absolută de 100 kPa și la o temperatură de 15 °C);

3

A

=

suprafața exterioară a rezervorului în m2.

2

Rezultatele încercării de debit trebuie corectate la condițiile standard:

| | presiunea absolută a aerului de 100 kPa și temperatura de 15 °C. |
| --- | --- |

presiunea absolută a aerului de 100 kPa și temperatura de 15 °C.

| | Atunci când supapa de siguranță este considerată un dispozitiv de limitare a presiunii, debitul trebuie să fie de cel puțin 17,7 m3/min standard. |
| --- | --- |

Atunci când supapa de siguranță este considerată un dispozitiv de limitare a presiunii, debitul trebuie să fie de cel puțin 17,7 m3/min standard.

3

6.15.8.4.   Supapa de siguranță nu trebuie să aibă scurgeri interne până la o presiune de 2 600 kPa.

6.15.8.5.   Dispozitivul de limitare a presiunii (siguranța fuzibilă) trebuie să fie proiectat pentru a se deschide la o temperatură de 120 °C ± 10 °C.

6.15.8.6.   Dispozitivul de limitare a presiunii (siguranța fuzibilă) trebuie să fie proiectat pentru a avea, atunci când este deschis, o capacitate de:

Q ≥ 2,73 × A

unde:

| Q | = | debitul de aer în m3/min standard (la presiunea absolută de 100 kPa și la o temperatură de 15 °C); |
| --- | --- | --- |
| A | = | suprafața exterioară a rezervorului în m2. |

Q

=

debitul de aer în m3/min standard (la presiunea absolută de 100 kPa și la o temperatură de 15 °C);

3

A

=

suprafața exterioară a rezervorului în m2.

2

Încercarea de debit trebuie efectuată la o presiune absolută a aerului în amonte de 200 kPa și la o temperatură de 15 °C.

Rezultatele încercării de debit trebuie corectate la condițiile standard:

presiunea absolută a aerului egală cu 100 kPa și temperatura egală cu 15 °C.

6.15.8.7.   Dispozitivul de limitare a presiunii trebuie montat pe rezervor în zona gazoasă.

6.15.8.8.   Dispozitivul de limitare a presiunii trebuie montat pe rezervor astfel încât să poată evacua suprapresiunea în carcasa etanșă, atunci când prezența carcasei este prevăzută.

6.15.8.9.   Dispozitivul de limitare a presiunii (siguranța fuzibilă) trebuie să fie supus încercării în conformitate cu dispozițiile prevăzute la punctul 7 din anexa 3.

6.15.9.   Dispersia energiei pompei de combustibil

La nivelul minim al combustibilului la care motorul încă funcționează, căldura produsă de pompa (pompele) de combustibil nu trebuie să determine niciodată deschiderea supapei de siguranță.

6.15.10.   Dispoziții privind unitatea de umplere

6.15.10.1.   Unitatea de umplere trebuie să fie echipată cu cel puțin o supapă antiretur cu contact elastic și nu trebuie să fie demontabilă prin proiectare.

6.15.10.2.   Unitatea de umplere trebuie să fie protejată împotriva contaminării.

6.15.10.3.   Construcția și dimensiunile zonei de conectare a unității de umplere trebuie să fie conforme cu cele din figurile din anexa 9.

Unitatea de umplere prezentată în figura 5 se utilizează doar pentru autovehicule din categoriile M2, M3, N2, N3 și M1 cu o masă totală maximă > 3 500 kg.

2

3

2

3

1

6.15.10.4.   Unitatea de umplere prezentată în figura 4 poate fi, de asemenea, utilizată pentru autovehicule din categoriile M2, M3, N2, N3 și M1 cu o masă totală maximă > 3 500 kg (6).

2

3

2

3

1

6

6.15.10.5.   Partea exterioară a unității de umplere trebuie să fie conectată la rezervor printr-un furtun sau printr-o conductă.

6.15.10.6.   Dispoziții specifice privind unitatea de umplere Euro pentru vehiculele ușoare (figura 3 din anexa 9):

| 6.15.10.6.1. | Volumul mort dintre suprafața de etanșeitate frontală și partea frontală a supapei antiretur nu trebuie să depășească 0,1 cm3; |
| --- | --- |

6.15.10.6.1.

Volumul mort dintre suprafața de etanșeitate frontală și partea frontală a supapei antiretur nu trebuie să depășească 0,1 cm3;

3

| 6.15.10.6.2. | Debitul prin conector la o diferență de presiune de 30 kPa trebuie să fie de cel puțin 60 litri/min, în cazul în care încercarea se efectuează cu apă. |
| --- | --- |

6.15.10.6.2.

Debitul prin conector la o diferență de presiune de 30 kPa trebuie să fie de cel puțin 60 litri/min, în cazul în care încercarea se efectuează cu apă.

6.15.10.7.   Dispoziții specifice privind unitatea de umplere Euro pentru vehiculele grele (figura 5 din anexa 9):

| 6.15.10.7.1. | Volumul mort dintre suprafața de etanșeitate frontală și partea frontală a supapei antiretur nu trebuie să depășească 0,5 cm3; |
| --- | --- |

6.15.10.7.1.

Volumul mort dintre suprafața de etanșeitate frontală și partea frontală a supapei antiretur nu trebuie să depășească 0,5 cm3;

3

| 6.15.10.7.2. | Debitul prin unitatea de umplere, cu supapa antiretur deschisă în mod mecanic, la o diferență de presiune de 50 kPa trebuie să fie de cel puțin 200 litri/min, atunci când încercarea se efectuează cu apă. |
| --- | --- |

6.15.10.7.2.

Debitul prin unitatea de umplere, cu supapa antiretur deschisă în mod mecanic, la o diferență de presiune de 50 kPa trebuie să fie de cel puțin 200 litri/min, atunci când încercarea se efectuează cu apă.

| 6.15.10.7.3. | Unitatea de umplere Euro trebuie să respecte cerințele încercării la șoc descrise la punctul 7.4 din anexa 9. |
| --- | --- |

6.15.10.7.3.

Unitatea de umplere Euro trebuie să respecte cerințele încercării la șoc descrise la punctul 7.4 din anexa 9.

6.15.11.   Dispoziții privind indicatorul de nivel

6.15.11.1.   Dispozitivul de verificare a nivelului lichidului din rezervor trebuie să fie de tip indirect (de exemplu, magnetic) între interiorul și exteriorul rezervorului. În cazul în care dispozitivul de verificare a nivelului lichidului din rezervor este de tip direct, legăturile electrice trebuie să respecte specificațiile IP54 în conformitate cu IEC EN 60529:1997-06.

6.15.11.2.   În cazul în care indicatorul de nivel al rezervorului include un plutitor, acesta din urmă trebuie să poată suporta o presiune exterioară de 3 000 kPa.

6.15.12.   Dispoziții privind carcasa etanșă la gaz a rezervorului

6.15.12.1.   Ieșirea carcasei etanșe trebuie să aibă o secțiune transversală totală degajată de cel puțin 450 mm2.

2

6.15.12.2.   Carcasa trebuie să fie etanșă la o presiune de 10 kPa cu deschiderea (deschiderile) obturată (obturate), să aibă o rată maximă de scurgere permisă de 100 cm3/h și nu să nu prezinte deformări permanente.

3

6.15.12.3.   Carcasa etanșă la gaze trebuie să fie proiectată să suporte o presiune de 50 kPa.

6.15.13.   Dispoziții privind supapa de serviciu telecomandată cu limitator de debit

6.15.13.1.   Dispoziții privind supapa de serviciu

6.15.13.1.1.   În cazul în care supapa de serviciu este combinată cu o pompă de alimentare cu GPL, identificarea pompei trebuie realizată prin marcajul „POMPĂ ÎN INTERIOR”, iar numele pompei trebuie să figureze fie pe plăcuța de marcaj a rezervorului de GPL, fie pe multivalvă, dacă aceasta din urmă este prezentă. Conexiunile electrice din rezervorul de GPL trebuie să fie conforme cu clasa IP40 a gradelor de protecție în conformitate cu standardul IEC 60529-1989+A1:1999.

6.15.13.1.2.   Supapele de serviciu din clasa 1 trebuie să poată suporta o presiune de 6 750 kPa în poziție deschisă și în poziție închisă. Supapele de serviciu din clasa 0 trebuie să poată suporta o presiune de 2,25 ori mai mare decât presiunea de lucru în poziție deschisă și în poziție închisă.

6.15.13.1.3.   În poziție închisă, supapa de serviciu nu trebuie să permită o scurgere internă în direcția fluxului. Se admite posibilitatea unei scurgeri în direcția refluxului.

6.15.13.2.   Dispoziții privind limitatorul de debit

6.15.13.2.1.   Limitatorul de debit trebuie montat în interiorul rezervorului.

6.15.13.2.2.   Limitatorul de debit trebuie proiectat cu o derivație pentru a permite astfel egalizarea presiunilor.

6.15.13.2.3.   Limitatorul de debit trebuie să se închidă la o diferență de presiune amonte-aval de 90 kPa. La această diferență de presiune, debitul nu trebuie să depășească 8 000 cm3/min.

3

6.15.13.2.4.   Cu limitatorul de debit în poziția închisă, debitul prin conducta de derivație nu trebuie să depășească 500 cm3/min la o diferență de presiune de 700 kPa.

3

7.   MODIFICĂRI ALE UNUI TIP DE ECHIPAMENT GPL ȘI EXTINDEREA OMOLOGĂRII

7.1.   Orice modificare a tipului de echipament GPL trebuie să fie notificată autorității de omologare de tip care a acordat omologarea de tip. Autoritatea de omologare de tip poate:

| 7.1.1. | să considere că este puțin probabil ca modificările făcute să aibă un efect negativ considerabil și că respectivul echipament respectă în continuare cerințele; sau |
| --- | --- |

7.1.1.

să considere că este puțin probabil ca modificările făcute să aibă un efect negativ considerabil și că respectivul echipament respectă în continuare cerințele; sau

| 7.1.2. | să decidă dacă reîncercarea va fi parțială sau completă. |
| --- | --- |

7.1.2.

să decidă dacă reîncercarea va fi parțială sau completă.

7.2.   Confirmarea sau refuzul omologării, cu specificarea modificărilor, se comunică prin procedura menționată la punctul 5.3 de mai sus părților contractante la acord care pun în aplicare prezentul regulament.

7.3.   Autoritatea de omologare de tip care emite extinderea omologării atribuie un număr de serie fiecărei fișe de comunicare redactate în vederea unei asemenea extinderi.

8.   (NEALOCAT)

9.   CONFORMITATEA PRODUCȚIEI

Procedurile privind conformitatea producției sunt conforme cu cele stabilite în apendicele 2 din acord (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), cu respectarea următoarelor cerințe:

| 9.1. | Toate echipamentele omologate în temeiul prezentului regulament trebuie să fie astfel fabricate încât să fie conforme cu tipul omologat, prin îndeplinirea cerințelor menționate la punctul 6 de mai sus. |
| --- | --- |

9.1.

Toate echipamentele omologate în temeiul prezentului regulament trebuie să fie astfel fabricate încât să fie conforme cu tipul omologat, prin îndeplinirea cerințelor menționate la punctul 6 de mai sus.

| 9.2. | Pentru a verifica îndeplinirea cerințelor de la articolul 9.1, trebuie efectuate controale adecvate ale producției. |
| --- | --- |

9.2.

Pentru a verifica îndeplinirea cerințelor de la articolul 9.1, trebuie efectuate controale adecvate ale producției.

| 9.3. | Trebuie respectate cerințele minime de conformitate a încercărilor de control al producției, stabilite în anexele 8, 10 și 15 la prezentul regulament. |
| --- | --- |

9.3.

Trebuie respectate cerințele minime de conformitate a încercărilor de control al producției, stabilite în anexele 8, 10 și 15 la prezentul regulament.

| 9.4. | Autoritatea de omologare de tip care a acordat omologarea de tip poate să verifice în orice moment metodele de control al conformității aplicate în fiecare unitate de producție. Frecvența normală a acestor verificări este de o dată pe an. |
| --- | --- |

9.4.

Autoritatea de omologare de tip care a acordat omologarea de tip poate să verifice în orice moment metodele de control al conformității aplicate în fiecare unitate de producție. Frecvența normală a acestor verificări este de o dată pe an.

| 9.5. | De asemenea, fiecare rezervor trebuie încercat la o presiune minimă de 3 000 kPa în conformitate cu dispozițiile de la punctul 2.3 din anexa 10 la prezentul regulament. |
| --- | --- |

9.5.

De asemenea, fiecare rezervor trebuie încercat la o presiune minimă de 3 000 kPa în conformitate cu dispozițiile de la punctul 2.3 din anexa 10 la prezentul regulament.

| 9.6. | Fiecare ansamblu de furtunuri care este inclus în clasa de înaltă presiune (clasa 1) în conformitate cu clasificarea prevăzută la punctul 2 din prezentul regulament trebuie să fie supus, timp de o jumătate de minut, la o încercare cu gaz aflat la o presiune de 3 000 kPa.
  9.6.1.   Fiecare ansamblu de furtunuri care este inclus în clasa de înaltă presiune (clasa 0) în conformitate cu clasificarea prevăzută la punctul 2 din prezentul regulament trebuie să fie supus, timp de o jumătate de minut, la o încercare cu gaz aflat la o presiune egală cu presiunea de lucru declarată de titularul omologării. |
| --- | --- |

9.6.

Fiecare ansamblu de furtunuri care este inclus în clasa de înaltă presiune (clasa 1) în conformitate cu clasificarea prevăzută la punctul 2 din prezentul regulament trebuie să fie supus, timp de o jumătate de minut, la o încercare cu gaz aflat la o presiune de 3 000 kPa.

9.6.1.   Fiecare ansamblu de furtunuri care este inclus în clasa de înaltă presiune (clasa 0) în conformitate cu clasificarea prevăzută la punctul 2 din prezentul regulament trebuie să fie supus, timp de o jumătate de minut, la o încercare cu gaz aflat la o presiune egală cu presiunea de lucru declarată de titularul omologării.

| 9.7. | În cazul rezervoarelor sudate, cel puțin un rezervor din fiecare tranșă de 200 de rezervoare și un rezervor din ultima tranșă de rezervoare, trebuie să fie supuse unei examinări radiografice în conformitate cu punctul 2.4.1 din anexa 10. |
| --- | --- |

9.7.

În cazul rezervoarelor sudate, cel puțin un rezervor din fiecare tranșă de 200 de rezervoare și un rezervor din ultima tranșă de rezervoare, trebuie să fie supuse unei examinări radiografice în conformitate cu punctul 2.4.1 din anexa 10.

| 9.8. | În timpul procesului de producție, un rezervor din fiecare tranșă de 200 de rezervoare și un rezervor din ultima tranșă de rezervoare, trebuie să fie supuse încercărilor mecanice menționate anterior și descrise la punctul 2.1.2 din anexa 10. |
| --- | --- |

9.8.

În timpul procesului de producție, un rezervor din fiecare tranșă de 200 de rezervoare și un rezervor din ultima tranșă de rezervoare, trebuie să fie supuse încercărilor mecanice menționate anterior și descrise la punctul 2.1.2 din anexa 10.

10.   SANCȚIUNI ÎN CAZUL NECONFORMITĂȚII PRODUCȚIEI

10.1.   Omologarea acordată în privința unui tip de echipament în temeiul prezentului regulament poate fi retrasă în cazul în care cerințele stabilite la punctul 9 de mai sus nu sunt respectate.

10.2.   În cazul în care o parte contractantă la acord care aplică prezentul regulament retrage o omologare acordată anterior, aceasta trebuie să aducă la cunoștință de îndată acest fapt celeilalte părți contractante care aplică prezentul regulament printr-o comunicare conformă cu modelul din anexa 2B la prezentul regulament.

11.   DISPOZIȚII TRANZITORII PRIVIND DIFERITELE COMPONENTE ALE ECHIPAMENTELOR GPL

11.1.   Începând cu data oficială a intrării în vigoare a seriei 01 de modificări la prezentul regulament, nicio parte contractantă care aplică prezentul regulament nu refuză acordarea omologării în temeiul prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de modificări.

11.2.   Începând cu 3 luni de la data oficială a intrării în vigoare a seriei 01 de modificări la prezentul regulament, părțile contractante care aplică prezentul regulament acordă omologări doar în cazul în care tipul de componentă care trebuie omologat îndeplinește cerințele prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de modificări.

11.3.   Nicio parte contractantă care aplică prezentul regulament nu poate să refuze un tip de componentă omologat în temeiul seriei 01 de modificări la prezentul regulament.

11.4.   Până la 12 luni de la data intrării în vigoare a seriei 01 de modificări la prezentul regulament, nicio parte contractantă care aplică prezentul regulament nu poate să refuze un tip de componentă omologat în temeiul prezentului regulament în forma sa originală.

11.5.   După expirarea unei perioade de 12 luni de la data intrării în vigoare a seriei 01 de modificări, părțile contractante care aplică prezentul regulament pot refuza vânzarea unui tip de componentă care nu îndeplinește cerințele seriei 01 de modificări la prezentul regulament, cu excepția cazului în care componenta este concepută ca un element de înlocuire pentru montajul pe vehicule în funcțiune.

12.   ÎNCETAREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

În cazul în care titularul omologării încetează definitiv să producă un tip de echipament omologat în conformitate cu prezentul regulament, acesta trebuie să informeze autoritatea de omologare de tip care a acordat omologarea. La primirea notificării în cauză, autoritatea respectivă informează asupra acestui fapt celelalte părți contractante la acord care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conforme cu modelul din anexa 2B la prezentul regulament.

13.   DENUMIRILE ȘI ADRESELE SERVICIILOR TEHNICE RESPONSABILE CU EFECTUAREA ÎNCERCĂRILOR DE OMOLOGARE, PRECUM ȘI ALE AUTORITĂȚILOR DE OMOLOGARE DE TIP

Părțile contractante la acord care aplică prezentul regulament comunică Secretariatului Organizației Națiunilor Unite denumirile și adresele serviciilor tehnice responsabile cu efectuarea încercărilor de omologare și ale autorităților de omologare de tip care acordă omologarea și la care trebuie trimise fișele care certifică omologarea sau extinderea, refuzul sau retragerea omologării, emise în alte țări.

PARTEA II

OMOLOGAREA VEHICULELOR DIN CATEGORIILE M ȘI N DOTATE CU ECHIPAMENTE SPECIFICE PENTRU UTILIZAREA GAZULUI PETROLIER LICHEFIAT ÎN SISTEMUL LOR DE PROPULSIE ÎN CEEA CE PRIVEȘTE INSTALAREA UNOR ASTFEL DE ECHIPAMENTE

14.   DEFINIȚII

14.1.   În sensul părții II a prezentului regulament:

| 14.1.1. | „Omologarea unui vehicul” înseamnă omologarea unui tip de vehicul în ceea ce privește instalarea echipamentelor sale specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul său de propulsie. |
| --- | --- |

14.1.1.

„Omologarea unui vehicul” înseamnă omologarea unui tip de vehicul în ceea ce privește instalarea echipamentelor sale specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul său de propulsie.

| 14.1.2. | „Tip de vehicul” înseamnă un vehicul sau o familie de vehicule echipate cu echipamente specifice pentru utilizarea GPL în sistemul lor de propulsie, care nu diferă în ceea ce privește:






  14.1.2.1. | producătorul; |
| --- | --- | --- |

14.1.2.

„Tip de vehicul” înseamnă un vehicul sau o familie de vehicule echipate cu echipamente specifice pentru utilizarea GPL în sistemul lor de propulsie, care nu diferă în ceea ce privește:

14.1.2.1.

producătorul;

| 14.1.2.2. | denumirea tipului stabilită de producător; |
| --- | --- |

14.1.2.2.

denumirea tipului stabilită de producător;

| 14.1.2.3. | aspectele esențiale de proiectare și construcție;
  14.1.2.3.1.   șasiul/planșeul (diferențe evidente și fundamentale);
  14.1.2.3.2.   instalarea echipamentelor GPL (diferențe evidente și fundamentale). |
| --- | --- |

14.1.2.3.

aspectele esențiale de proiectare și construcție;

14.1.2.3.1.   șasiul/planșeul (diferențe evidente și fundamentale);

14.1.2.3.2.   instalarea echipamentelor GPL (diferențe evidente și fundamentale).

| 14.1.3. | „Faza stop comandată” înseamnă perioada de timp în care motorul cu ardere este oprit în mod automat pentru a se economisi combustibil, motorul având posibilitatea să repornească automat. |
| --- | --- |

14.1.3.

„Faza stop comandată” înseamnă perioada de timp în care motorul cu ardere este oprit în mod automat pentru a se economisi combustibil, motorul având posibilitatea să repornească automat.

15.   CEREREA DE OMOLOGARE

15.1.   Cererea de omologare a unui tip de vehicul în ceea ce privește instalarea echipamentelor specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul său de propulsie trebuie depusă de producătorul vehiculului sau de reprezentantul acreditat corespunzător al acestuia.

15.2.   Cererea trebuie însoțită de documentele menționate în continuare, în trei exemplare: descrierea vehiculului cuprinzând toate caracteristicile relevante menționate în anexa 1 la prezentul regulament.

15.3.   Un vehicul reprezentativ pentru tipul de vehicul supus omologării este trimis serviciului tehnic responsabil cu desfășurarea încercărilor de omologare.

16.   OMOLOGAREA

16.1.   Omologarea tipului de vehicul respectiv se acordă în cazul în care vehiculul prezentat pentru omologare în temeiul prezentului regulament este echipat cu toate echipamentele specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul său de propulsie și îndeplinește cerințele prevăzute la punctul 17 de mai jos.

16.2.   Fiecărui tip de vehicul omologat i se atribuie un număr de omologare. Primele două cifre ale numărului indică seria de modificări cuprinzând cele mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentului la momentul emiterii omologării.

16.3.   Comunicarea privind acordarea, refuzul sau extinderea omologării unui tip de vehicul GPL în temeiul prezentului regulament este transmisă părților la acord care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe conforme cu modelul din anexa 2D la prezentul regulament.

16.4.   Pe fiecare tip de vehicul omologat în conformitate cu prezentul regulament se aplică, în mod vizibil și într-un loc accesibil indicat în fișa de omologare menționată la punctul 16.3 de mai sus, o marcă de omologare internațională, compusă din următoarele elemente:

| 16.4.1. | Un cerc în interiorul căruia se află litera „E” urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea (7). |
| --- | --- |

16.4.1.

Un cerc în interiorul căruia se află litera „E” urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea (7).

7

| 16.4.2. | Numărul prezentului regulament, urmat de litera „R”, o liniuță și numărul de omologare în dreapta cercului menționat la punctul 16.4.1 de mai sus. |
| --- | --- |

16.4.2.

Numărul prezentului regulament, urmat de litera „R”, o liniuță și numărul de omologare în dreapta cercului menționat la punctul 16.4.1 de mai sus.

16.5.   În cazul în care vehiculul este conform cu un vehicul omologat în conformitate cu unul sau mai multe regulamente anexate la acord, în țara care a acordat omologarea în conformitate cu prezentul regulament, nu este necesară repetarea simbolului prevăzut la punctul 16.4.1 de mai sus; în acest caz, numerele regulamentelor și numerele de omologare, precum și simbolurile suplimentare ale tuturor regulamentelor în temeiul cărora a fost acordată omologarea în țara care a acordat omologarea în temeiul prezentului regulament sunt amplasate în coloane verticale în partea dreaptă a simbolului prevăzut la punctul 16.4.1 de mai sus.

16.6.   Marca de omologare trebuie să fie clar lizibilă și indelebilă.

16.7.   Marca de omologare se amplasează pe plăcuța cu date a vehiculului sau în apropierea acesteia.

16.8.   Anexa 2C la prezentul regulament conține exemple de amplasare a mărcii de omologare menționate anterior.

17.   CERINȚE PRIVIND INSTALAREA ECHIPAMENTELOR SPECIFICE PENTRU UTILIZAREA GAZULUI PETROLIER LICHEFIAT ÎN SISTEMUL DE PROPULSIE AL UNUI VEHICUL

17.1.   Generalități

17.1.1.   Echipamentele GPL instalate pe un vehicul trebuie să funcționeze astfel încât să nu se depășească presiunea de lucru pentru care au fost proiectate și omologate.

17.1.2.   Toate componentele sistemului trebuie să fie omologate ca elemente individuale în temeiul părții I a prezentului regulament.

17.1.2.1.   Fără a aduce atingere dispozițiilor punctului 17.1.2 de mai sus, în cazul în care unitatea electronică de control pentru sistemul GPL este integrată în unitatea electronică de control și face obiectul unei omologări de tip privind instalarea vehiculului în conformitate cu partea II a prezentului regulament și cu Regulamentul nr. 10, nu este necesară o omologare de tip separată pentru unitatea electronică de control pentru sistemul GPL. Omologarea de tip a vehiculului trebuie, de asemenea, să fie acordată în conformitate cu dispozițiile aplicabile prevăzute în anexa 14 la prezentul regulament.

17.1.3.   Materialele utilizate în cadrul sistemului trebuie să fie adecvate utilizării cu GPL.

17.1.4.   Toate componentele sistemului trebuie să fie fixate corespunzător.

17.1.5.   Sistemul GPL nu trebuie să prezinte scurgeri.

17.1.6.   Sistemul GPL se instalează astfel încât să ofere o protecție maximă la deteriorări, cum ar fi deteriorările cauzate de mișcarea componentelor vehiculului, de coliziuni, de pietriș, de încărcarea și descărcarea vehiculului sau de deplasarea încărcăturilor respective.

17.1.7.   La sistemul GPL nu se conectează alte dispozitive în afara celor strict necesare pentru funcționarea corespunzătoare a motorului autovehiculului.

17.1.7.1.   În pofida dispozițiilor de la punctul 17.1.7 de mai sus, autovehiculele din categoriile M2, M3, N2, N3 și M1 cu o masă totală maximă > 3 500 kg sau cu un tip de șasiu SA (8)
   (9) pot fi echipate cu un sistem de încălzire pentru habitaclu care este conectat la sistemul GPL.

2

3

2

3

1

8

9

17.1.7.2.   Sistemul de încălzire specificat la punctul 17.1.7.1 de mai sus este admis în cazul în care, conform serviciilor tehnice responsabile cu desfășurarea încercărilor de omologare de tip, sistemul de încălzire este protejat în mod corespunzător și nu afectează funcționarea necesară a sistemului GPL normal.

17.1.7.3.   În pofida dispozițiilor punctului 17.1.7 de mai sus, un vehicul monocombustibil fără un sistem de funcționare în situații de defecțiuni poate fi echipat cu o cuplă de serviciu montată în sistemul GPL.

17.1.7.4.   Cupla de serviciu specificată la punctul 17.1.7.3 de mai sus este admisă în cazul în care, conform serviciilor tehnice responsabile cu desfășurarea încercărilor de omologare de tip, cupla de serviciu este protejată în mod corespunzător și nu afectează funcționarea necesară a sistemului GPL normal. Cupla de serviciu trebuie combinată cu o supapă antiretur etanșă la gaze separată prin care este permisă doar funcționarea motorului.

17.1.7.5.   Vehiculele monocombustibil echipate cu o cuplă de serviciu trebuie să poarte o etichetă lipită lângă cupla de serviciu, în conformitate cu anexa 17 la prezentul regulament.

17.1.8.   Identificarea vehiculelor din categoriile M2 și M3 alimentate cu GPL.

2

3

17.1.8.1.   Vehiculele din categoriile M2 și M3 trebuie să poarte o plăcuță în conformitate cu anexa 16 la prezentul regulament.

2

3

17.1.8.2.   Plăcuța trebuie instalată în părțile din față și din spate ale vehiculelor din categoria M2 sau M3 și pe partea exterioară a portierelor de pe partea stângă la vehiculele cu volanul pe partea dreaptă, respectiv pe partea exterioară a portierelor de pe partea dreaptă la vehiculele cu volanul pe partea stângă.

2

3

17.2.   Cerințe suplimentare

17.2.1.   Nicio componentă a sistemului GPL, și niciun material de protecție care face parte din aceste componente, nu trebuie să depășească suprafața exterioară a vehiculului, cu excepția unității de umplere în cazul în care aceasta nu depășește cu mai mult de 10 mm linia nominală a panoului caroseriei.

17.2.2.   Cu excepția rezervorului de combustibil GPL, nicio componentă a sistemului GPL, și niciun material de protecție care face parte din componentele respective, nu poate depăși marginea inferioară a vehiculului în secțiunea transversală a acestuia, în afara cazului în care un alt element al vehiculului, situat pe o rază de 150 mm, este situat sub marginea inferioară.

17.2.3.   Nicio componentă a sistemului GPL nu trebuie să fie situată la mai puțin de 100 mm de conducta de evacuare sau de altă sursă de căldură similară, cu excepția cazului în care astfel de componente sunt protejate împotriva căldurii în mod corespunzător.

17.3.   Sistemul GPL

17.3.1.   Un sistem GPL trebuie să conțină cel puțin următoarele componente:

| 17.3.1.1. | rezervor de combustibil; |
| --- | --- |

17.3.1.1.

rezervor de combustibil;

| 17.3.1.2. | supapă de limitare la 80 %; |
| --- | --- |

17.3.1.2.

supapă de limitare la 80 %;

| 17.3.1.3. | indicator de nivel; |
| --- | --- |

17.3.1.3.

indicator de nivel;

| 17.3.1.4. | supapă de siguranță; |
| --- | --- |

17.3.1.4.

supapă de siguranță;

| 17.3.1.5. | supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit; |
| --- | --- |

17.3.1.5.

supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit;

| 17.3.1.6. | regulator de presiune și vaporizator, care pot fi combinate (10); |
| --- | --- |

17.3.1.6.

regulator de presiune și vaporizator, care pot fi combinate (10);

10

| 17.3.1.7. | supapă de închidere telecomandată; |
| --- | --- |

17.3.1.7.

supapă de închidere telecomandată;

| 17.3.1.8. | unitate de umplere; |
| --- | --- |

17.3.1.8.

unitate de umplere;

| 17.3.1.9. | conducte și furtunuri de gaz; |
| --- | --- |

17.3.1.9.

conducte și furtunuri de gaz;

| 17.3.1.10. | racorduri de gaz între componentele sistemului GPL; |
| --- | --- |

17.3.1.10.

racorduri de gaz între componentele sistemului GPL;

| 17.3.1.11. | injector sau dispozitiv de injecție a gazului sau dispozitiv de amestecare a gazului; |
| --- | --- |

17.3.1.11.

injector sau dispozitiv de injecție a gazului sau dispozitiv de amestecare a gazului;

| 17.3.1.12. | unitate electronică de control; |
| --- | --- |

17.3.1.12.

unitate electronică de control;

| 17.3.1.13. | dispozitiv de limitare a presiunii (siguranță fuzibilă). |
| --- | --- |

17.3.1.13.

dispozitiv de limitare a presiunii (siguranță fuzibilă).

17.3.2.   De asemenea, sistemul poate include următoarele componente:

| 17.3.2.1. | carcasă etanșă la gaze, care acoperă accesoriile montate pe rezervorul de combustibil; |
| --- | --- |

17.3.2.1.

carcasă etanșă la gaze, care acoperă accesoriile montate pe rezervorul de combustibil;

| 17.3.2.2. | supapă antiretur; |
| --- | --- |

17.3.2.2.

supapă antiretur;

| 17.3.2.3. | supapă de siguranță de pe conductele de gaz; |
| --- | --- |

17.3.2.3.

supapă de siguranță de pe conductele de gaz;

| 17.3.2.4. | unitate de dozare a gazului; |
| --- | --- |

17.3.2.4.

unitate de dozare a gazului;

| 17.3.2.5. | filtru de GPL; |
| --- | --- |

17.3.2.5.

filtru de GPL;

| 17.3.2.6. | senzor de presiune sau temperatură; |
| --- | --- |

17.3.2.6.

senzor de presiune sau temperatură;

| 17.3.2.7. | pompă de combustibil GPL; |
| --- | --- |

17.3.2.7.

pompă de combustibil GPL;

| 17.3.2.8. | priză de alimentare pentru rezervor (mecanisme de acționare/pompă de combustibil/senzor pentru nivelul combustibilului); |
| --- | --- |

17.3.2.8.

priză de alimentare pentru rezervor (mecanisme de acționare/pompă de combustibil/senzor pentru nivelul combustibilului);

| 17.3.2.9. | cuplă de serviciu (doar pentru vehiculele monocombustibil și fără sistem de funcționare în condiții de defecțiuni); |
| --- | --- |

17.3.2.9.

cuplă de serviciu (doar pentru vehiculele monocombustibil și fără sistem de funcționare în condiții de defecțiuni);

| 17.3.2.10. | sistem de selecție a combustibilului și sistem electric; |
| --- | --- |

17.3.2.10.

sistem de selecție a combustibilului și sistem electric;

| 17.3.2.11. | rampă de alimentare. |
| --- | --- |

17.3.2.11.

rampă de alimentare.

17.3.3.   Accesoriile rezervorului menționate la punctele 17.3.1.2-17.3.1.5 de mai sus pot fi combinate.

17.3.4.   Supapa de închidere telecomandată prevăzută la punctul 17.3.1.7 de mai sus poate fi combinată cu regulatorul de presiune/vaporizatorul.

17.3.5.   Componentele suplimentare necesare pentru funcționarea eficientă a motorului pot fi instalate în partea sistemului GPL în care presiunea este mai mică de 20 kPa.

17.4.   Instalarea rezervorului de combustibil

17.4.1.   Rezervorul de combustibil trebuie instalat permanent în vehicul și nu trebuie instalat în compartimentul motorului.

17.4.2.   Rezervorul de combustibil trebuie instalat în poziția corectă, în conformitate cu instrucțiunile producătorului rezervorului.

17.4.3.   Rezervorul de combustibil trebuie instalat astfel încât să nu existe contacte între părți metalice, altele decât punctele de fixare permanentă a rezervorului.

17.4.4.   Rezervorul de combustibil trebuie să aibă puncte de fixare permanentă pentru ancorarea acestuia de autovehicul sau rezervorul trebuie fixat de autovehicul printr-un suport și prin platbande.

17.4.5.   În momentul în care vehiculul este gata de utilizare, rezervorul de combustibil nu trebuie să fie situat la o distanță mai mică de 200 mm deasupra suprafeței drumului.

17.4.5.1.   Dispozițiile de la punctul 17.4.5 de mai sus nu se aplică în cazul în care rezervorul este protejat corespunzător, în partea din față și în părțile laterale, și dacă nicio componentă a sa nu este situată mai jos de structura sa protectoare.

17.4.6.   Rezervorul (rezervoarele) de combustibil trebuie montat(e) și fixat(e) astfel încât următoarele accelerații să poată fi absorbite (fără apariția unor deteriorări) atunci când rezervoarele sunt pline:

| | vehicule din categoriile M1 și N1:






  (a) | 20 g în direcția deplasării; |
| --- | --- | --- |

vehicule din categoriile M1 și N1:

1

1

(a)

20 g în direcția deplasării;

| (b) | 8 g orizontal, perpendicular pe direcția deplasării; |
| --- | --- |

(b)

8 g orizontal, perpendicular pe direcția deplasării;

| | vehicule din categoriile M2 și N2:






  (a) | 10 g în direcția deplasării; |
| --- | --- | --- |

vehicule din categoriile M2 și N2:

2

2

(a)

10 g în direcția deplasării;

| (b) | 5 g orizontal, perpendicular pe direcția deplasării; |
| --- | --- |

(b)

5 g orizontal, perpendicular pe direcția deplasării;

| | vehicule din categoriile M3 și N3:






  (a) | 6,6 g în direcția deplasării; |
| --- | --- | --- |

vehicule din categoriile M3 și N3:

3

3

(a)

6,6 g în direcția deplasării;

| (b) | 5 g orizontal, perpendicular pe direcția deplasării. |
| --- | --- |

(b)

5 g orizontal, perpendicular pe direcția deplasării.

În locul încercării practice se poate utiliza o metodă de calcul, în cazul în care solicitantul omologării poate demonstra echivalența acesteia într-un mod satisfăcător pentru serviciul tehnic.

17.5.   Cerințe suplimentare aplicabile rezervorului de combustibil

17.5.1.   În cazul în care mai multe rezervoare de GPL sunt conectate la o singură conductă de alimentare, fiecare rezervor trebuie echipat cu o supapă antiretur instalată în aval de supapa de serviciu telecomandată, iar o supapă de siguranță trebuie instalată pe conducta de alimentare, în aval de supapa antiretur. Un sistem de filtrare corespunzător trebuie amplasat în amonte de supapa (supapele) antiretur pentru a evita ancrasarea supapei (supapelor).

17.5.2.   O supapă antiretur și o supapă de siguranță pe conductă nu sunt necesare în cazul în care presiunea către amonte a supapei de serviciu telecomandate în poziția închisă depășește 500 kPa.

În acest caz, comanda supapelor de serviciu telecomandate trebuie să fie astfel concepută încât să fie posibilă deschiderea mai multor supape telecomandate în orice moment. Intervalul de timp de suprapunere necesar pentru a permite comutarea este limitat la 2 minute.

17.6.   Accesoriile rezervorului de combustibil

17.6.1.   Supapa de serviciu telecomandată cu limitator de debit de pe rezervor

17.6.1.1.   Supapa de serviciu telecomandată cu limitator de debit se instalează direct pe rezervorul de combustibil, fără racorduri intermediare.

17.6.1.2.   Supapa de serviciu telecomandată cu limitator de debit trebuie controlată astfel încât să se închidă în mod automat atunci când motorul nu funcționează, indiferent de poziția comutatorului de contact, și trebuie să rămână închisă atât timp cât motorul nu funcționează.

17.6.1.3.   În pofida dispoziției de la punctul 17.6.1.2 de mai sus, în cazul sistemelor cu injecție de lichid, dacă este necesară o recirculare a combustibilului pentru a elimina bulele de gaz din sistem (dop de vapori), supapa de serviciu telecomandată cu limitator de debit poate să rămână deschisă pentru o perioadă de cel mult 10 de secunde înainte de pornirea motorului în modul de funcționare cu GPL.

17.6.1.4.   În pofida dispozițiilor de la punctul 17.6.1.2 de mai sus, supapa de serviciu telecomandată poate să rămână într-o poziție deschisă în cursul fazelor stop comandate.

17.6.1.5.   Dacă supapa de serviciu telecomandată este închisă în cursul fazelor stop comandate, supapa trebuie să respecte dispozițiile de la punctul 4.7 din anexa 3.

17.6.2.   Supapa de siguranță cu arc din rezervor

17.6.2.1.   Supapa de siguranță cu arc trebuie instalată în rezervorul de combustibil astfel încât să fie conectată la zona cu vapori de combustibil și să poată evacua gazele în atmosfera exterioară. Supapa de siguranță cu arc poate evacua gazele în carcasa etanșă la gaze în cazul în care carcasa respectivă îndeplinește cerințele prevăzute la punctul 17.6.5 de mai jos.

17.6.3.   Supapa de limitare la 80 %

17.6.3.1.   Limitatorul de umplere automat trebuie să fie adecvat pentru rezervorul de combustibil pe care este montat și trebuie instalat în poziția corespunzătoare pentru a asigura că rezervorul nu poate fi umplut la o capacitate mai mare de 80 %.

17.6.4.   Indicatorul de nivel

17.6.4.1.   Indicatorul de nivel trebuie să fie adecvat pentru rezervorul de combustibil pe care este montat și trebuie instalat în poziția corespunzătoare.

17.6.5.   Carcasa etanșă la gaze pe rezervor

17.6.5.1.   Pe rezervor trebuie montată o carcasă etanșă la gaze care acoperă accesoriile rezervorului și care îndeplinește cerințele prevăzute la punctele 17.6.5.2-17.6.5.5 de mai jos, cu excepția cazului în care rezervorul este instalat în afara vehiculului, iar accesoriile rezervorului sunt protejate împotriva impurităților și a apei.

17.6.5.2.   Carcasa etanșă la gaze trebuie fie în contact direct cu atmosfera, după caz prin intermediul unui furtun flexibil și al unui element de trecere.

17.6.5.3.   Deschiderea de ventilare a carcasei etanșe la gaze trebuie să fie îndreptată în jos la punctul de ieșire din motorul vehiculului. Cu toate acestea, ea nu trebuie să fie îndreptată către o nișă a roții sau către o sursă de căldură precum conducta de evacuare.

17.6.5.4.   Orice furtun de racord și orice element de trecere din partea de jos a caroseriei autovehiculului utilizate pentru ventilarea carcasei etanșe la gaze trebuie să aibă o deschidere degajată cu suprafața de cel puțin 450 mm2.În cazul în care o conductă de gaz, o altă conductă sau orice cablu electric este instalat(ă) în furtunul flexibil și în elementul de trecere, deschiderea degajată trebuie să aibă, de asemenea, o suprafață de cel puțin 450 mm2.

2

2

17.6.5.5.   Carcasa etanșă la gaze și furtunurile flexibile trebuie să fie etanșe la o presiune de 10 kPa cu deschiderile obturate și nu trebuie să prezinte deformări permanente, la o rată maximă permisă a scurgerilor de 100 cm3/h.

3

17.6.5.6.   Furtunul flexibil trebuie fixat în mod corespunzător de carcasa etanșă la gaze și de elementul de trecere pentru a asigura formarea unui racord etanș la gaze.

17.7.   Conductele și furtunurile de gaz

17.7.1.   Conductele de gaz trebuie să fie confecționate dintr-un material fără sudură: fie cupru, fie oțel inoxidabil, fie oțel cu strat rezistent la coroziune.

17.7.2.   În cazul în care este utilizat cuprul fără sudură, conducta trebuie protejată printr-un manșon de cauciuc sau de plastic.

17.7.3.   Diametrul exterior al conductelor de gaz confecționate din cupru nu trebuie să depășească 12 mm și trebuie să aibă o grosime a peretelui de cel puțin 0,8 mm, iar cel al conductelor de gaz din oțel și din oțel inoxidabil nu trebuie să depășească 25 mm și trebuie să aibă, pentru serviciile de gaz, o grosime adecvată a peretelui.

17.7.4.   Conducta de gaz poate fi confecționată dintr-un material nemetalic în cazul în care îndeplinește cerințele de la punctul 6.7 din prezentul regulament.

17.7.5.   Conducta de gaz poate fi înlocuită cu un furtun de gaz în cazul în care acesta din urmă îndeplinește cerințele de la punctul 6.7 din prezentul regulament.

17.7.6.   Conductele de gaz, altele decât conductele nemetalice, trebuie fixate astfel încât să nu fie supuse vibrațiilor sau șocurilor mecanice.

17.7.7.   Furtunurile de gaz și conductele nemetalice de gaz trebuie fixate astfel încât să nu fie supuse șocurilor mecanice.

17.7.8.   La punctul de fixare, conducta sau furtunul de gaz trebuie echipate cu un material protector.

17.7.9.   Conductele sau furtunurile de gaz nu trebuie amplasate la punctele de contact cu cricul.

17.7.10.   La trecerile printr-un perete, conductele sau furtunurile de gaz, indiferent dacă sunt sau nu echipate cu un manșon protector, trebuie învelite cu un material de protecție.

17.8.   Racordurile de gaz între componentele sistemului GPL

17.8.1.   Racordurile sudate sau lipite și racordurile cu compresie de tip crestat nu sunt permise. Lipirea sau sudarea pot fi permise pentru racordarea părților individuale ale cuplajelor detașabile la conducta de gaz sau la componenta sistemului.

17.8.2.   Conductele de gaz trebuie conectate între ele doar prin racorduri compatibile în ceea ce privește coroziunea.

17.8.3.   Tuburile din oțel inoxidabil trebuie să fie îmbinate doar cu garnituri din oțel inoxidabil.

17.8.4.   Blocurile de distribuție trebuie să fie produse dintr-un material rezistent la coroziune.

17.8.5.   Conductele de gaz trebuie conectate cu ajutorul unor racorduri corespunzătoare, de exemplu, cu racorduri cu compresie din două părți în cazul conductelor din oțel, respectiv cu racorduri cu inele de presiune îngustate la ambele capete sau cu două flanșe în cazul conductelor din cupru. Conductele de gaz se conectează prin racorduri adecvate. În niciun caz nu pot fi utilizate racorduri dacă acestea vor provoca deteriorarea conductei. Presiunea de rupere a racordurilor montate trebuie să fie mai mare sau egală cu cea specificată pentru conducta respectivă.

17.8.6.   Numărul de racorduri trebuie să fie limitat la minimul necesar.

17.8.7.   Toate racordurile trebuie să fie realizate în locuri accesibile în vederea inspecției.

17.8.8.   În habitaclu sau în compartimentul pentru bagaje, conductele sau furtunurile de gaz nu trebuie să depășească lungimea care este în mod rezonabil necesară; această dispoziție este îndeplinită atunci când conducta sau furtunul nu depășește distanța dintre rezervorul de combustibil și partea laterală a vehiculului.

17.8.8.1.   Nu trebuie să existe racorduri ale conductelor de gaz în habitaclu sau în compartimentul pentru bagaje, cu excepția:

| (a) | racordurilor la carcasa etanșă la gaze; precum și |
| --- | --- |

(a)

racordurilor la carcasa etanșă la gaze; precum și

| (b) | a racordului dintre conducta sau furtunul de gaz și unitatea de umplere, dacă acest racord este dotat cu un manșon rezistent la GPL și dacă orice scurgere de gaz este evacuată direct în atmosferă. |
| --- | --- |

(b)

a racordului dintre conducta sau furtunul de gaz și unitatea de umplere, dacă acest racord este dotat cu un manșon rezistent la GPL și dacă orice scurgere de gaz este evacuată direct în atmosferă.

17.8.8.2.   Dispozițiile de la punctele 17.8.8 și 17.8.8.1 de mai sus nu se aplică vehiculelor din categoria M2 sau M3 în cazul în care conductele sau furtunurile de gaz și racordurile sunt echipate cu un manșon care este rezistent la GPL și care prezintă un racord care se deschide în atmosferă. Capătul deschis al manșonului trebuie să fie situat în punctul cel mai jos.

2

3

17.9.   Supapa de închidere telecomandată

17.9.1.   O supapă de închidere telecomandată trebuie instalată în conducta de gaz dintre rezervorul de GPL și regulatorul de presiune/vaporizator, cât mai aproape posibil de regulatorul de presiune/vaporizator.

17.9.2.   Supapa de închidere telecomandată poate fi încorporată în regulatorul de presiune/vaporizator.

17.9.3.   În pofida dispozițiilor de la punctul 17.9.1 de mai sus, supapa de închidere telecomandată poate fi instalată într-un loc din compartimentul motorului specificat de producătorul sistemului GPL, în cazul în care este prevăzut un sistem de retur al combustibilului între regulatorul de presiune și rezervorul de GPL.

17.9.4.   Supapa de închidere telecomandată trebuie instalată astfel încât alimentarea cu combustibil să se întrerupă atunci când motorul nu funcționează sau, în cazul în care vehiculul este echipat, de asemenea, cu un sistem de alimentare cu alt combustibil, atunci când este selectat celălalt combustibil. Este permisă o întârziere de 2 secunde pentru diagnostic.

17.9.5.   În pofida dispoziției de la punctul 17.9.4 de mai sus, în cazul sistemelor cu injecție de lichid, dacă este necesară o recirculare a combustibilului pentru a elimina bulele de gaz din sistem (dop de vapori), supapa de închidere telecomandată poate să rămână deschisă pentru o perioadă de cel mult 10 secunde înainte de pornirea motorului în modul de funcționare cu GPL și în timpul trecerii la alimentarea cu celălalt combustibil.

17.9.6.   În pofida dispozițiilor de la punctul 17.9.4 de mai sus, supapa de închidere telecomandată poate să rămână într-o poziție deschisă în cursul fazelor stop comandate.

17.9.7.   Dacă supapa de închidere telecomandată este închisă în cursul fazelor stop comandate, supapa trebuie să respecte dispozițiile de la punctul 1.7 din anexa 7.

17.10.   Unitatea de umplere

17.10.1.   Unitatea de umplere trebuie să fie fixată astfel încât să nu se poată roti și să fie protejată de impurități și de apă.

17.10.2.   Atunci când rezervorul de GPL este instalat în habitaclu sau într-un compartiment închis (pentru bagaje), unitatea de umplere trebuie amplasată în exteriorul vehiculului.

17.11.   Sistemul de selecție a combustibilului și sistemul electric

17.11.1.   Componentele electrice ale sistemului GPL trebuie protejate împotriva suprasarcinilor, iar cablul de alimentare trebuie prevăzut cu cel puțin o siguranță fuzibilă.

17.11.1.1.   Siguranța trebuie instalată într-un loc cunoscut, care poate fi accesat fără a folosi unelte.

17.11.2.   Sursa de energie electrică care alimentează componentele sistemului GPL folosite, de asemenea, pentru transportul gazului nu poate traversa o conductă de gaz.

17.11.3.   Toate componentele electrice instalate într-o parte a sistemului GPL în care presiunea depășește 20 kPa trebuie conectate și izolate în așa fel încât să nu circule curent electric prin părțile care conțin GPL.

17.11.4.   Cablurile electrice trebuie protejate în mod corespunzător împotriva deteriorării. Conexiunile electrice din portbagaj și din habitaclu trebuie să fie conforme cu clasa IP40 a gradelor de protecție în conformitate cu standardul IEC 60529-1989+A1:1999. Toate celelalte conexiuni electrice trebuie să fie conforme cu clasa IP54 a gradelor de protecție în conformitate cu standardul IEC 60529-1989+A1:1999.

17.11.5.   Vehiculele cu mai multe sisteme de combustibil trebuie să aibă un sistem de selectare a combustibilului.

17.11.6.   Racordurile și componentele electrice din carcasa etanșă la gaze trebuie să fie astfel construite încât să nu producă scântei.

17.12.   Dispozitiv de limitare a presiunii

17.12.1.   Dispozitivul de limitare a presiunii trebuie montat pe rezervorul (rezervoarele) de combustibil într-un mod care să permită evacuarea prin dispozitiv către carcasa etanșă, atunci când prezența acesteia din urmă este prevăzută, în cazul în care carcasa etanșă la gaz îndeplinește cerințele prevăzute la punctul 17.6.5 de mai sus.

18.   CONFORMITATEA PRODUCȚIEI

Procedurile privind conformitatea producției sunt conforme cu cele stabilite în apendicele 2 din acord (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), cu respectarea următoarelor cerințe:

| 18.1. | Toate vehiculele omologate în temeiul prezentului regulament trebuie să fie astfel fabricate încât să fie conforme cu tipul omologat, prin îndeplinirea cerințelor menționate la punctul 17 de mai sus. |
| --- | --- |

18.1.

Toate vehiculele omologate în temeiul prezentului regulament trebuie să fie astfel fabricate încât să fie conforme cu tipul omologat, prin îndeplinirea cerințelor menționate la punctul 17 de mai sus.

| 18.2. | Pentru a verifica respectarea cerințelor prevăzute la punctul 18.1 de mai sus, trebuie să se efectueze controale adecvate ale producției. |
| --- | --- |

18.2.

Pentru a verifica respectarea cerințelor prevăzute la punctul 18.1 de mai sus, trebuie să se efectueze controale adecvate ale producției.

| 18.3. | Autoritatea de omologare de tip care a acordat omologarea de tip poate să verifice în orice moment metodele de control al conformității aplicate în fiecare unitate de producție. Frecvența normală a acestor verificări este de o dată pe an. |
| --- | --- |

18.3.

Autoritatea de omologare de tip care a acordat omologarea de tip poate să verifice în orice moment metodele de control al conformității aplicate în fiecare unitate de producție. Frecvența normală a acestor verificări este de o dată pe an.

19.   SANCȚIUNI ÎN CAZUL NECONFORMITĂȚII PRODUCȚIEI

19.1.   Omologarea acordată în privința unui tip de vehicul în temeiul prezentului regulament poate fi retrasă în cazul în care cerințele stabilite la punctul 18 de mai sus nu sunt respectate.

19.2.   În cazul în care o parte contractantă la acord care aplică prezentul regulament retrage o omologare acordată anterior, aceasta trebuie să aducă de îndată la cunoștință acest fapt celeilalte părți contractante care aplică prezentul regulament printr-o comunicare conformă cu modelul din anexa 2D la prezentul regulament.

20.   MODIFICAREA ȘI EXTINDEREA OMOLOGĂRII UNUI TIP DE VEHICUL

20.1.   Orice modificare a instalării echipamentelor specifice pentru utilizarea gazului petrolier lichefiat în sistemul de propulsie al vehiculului trebuie notificată autorității de omologare de tip care a omologat tipul de vehicul. Autoritatea de omologare de tip poate:

| 20.1.1. | să considere că este puțin probabil ca modificările făcute să aibă un efect negativ considerabil și că, în orice caz, vehiculul respectă în continuare cerințele; sau |
| --- | --- |

20.1.1.

să considere că este puțin probabil ca modificările făcute să aibă un efect negativ considerabil și că, în orice caz, vehiculul respectă în continuare cerințele; sau

| 20.1.2. | să solicite un raport de încercare suplimentar serviciului tehnic responsabil cu efectuarea încercărilor. |
| --- | --- |

20.1.2.

să solicite un raport de încercare suplimentar serviciului tehnic responsabil cu efectuarea încercărilor.

20.2.   Confirmarea sau respingerea omologării, cu precizarea modificării, trebuie comunicată părților la acord care aplică prezentul regulament prin procedura specificată la punctul 16.3 de mai sus.

20.3.   Autoritatea de omologare de tip care emite extinderea omologării atribuie un număr de serie pentru o astfel de extindere și informează în acest sens celelalte părți contractante la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament, printr-o fișă de comunicare conformă cu modelul din anexa 2D la prezentul regulament.

21.   ÎNCETAREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

În cazul în care titularul omologării încetează definitiv să producă un tip de vehicul omologat în conformitate cu prezentul regulament, acesta trebuie să informeze autoritatea de omologare de tip care a acordat omologarea. La primirea notificării în cauză, autoritatea respectivă informează în acest sens celelalte părți contractante la acord care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conforme cu modelul din anexa 2D la prezentul regulament.

22.   DISPOZIȚII TRANZITORII PRIVIND INSTALAREA DIFERITELOR COMPONENTE ALE ECHIPAMENTELOR GPL ȘI OMOLOGAREA DE TIP A UNUI VEHICUL DOTAT CU ECHIPAMENTE SPECIFICE PENTRU UTILIZAREA GAZULUI PETROLIER LICHEFIAT ÎN SISTEMUL SĂU DE PROPULSIE ÎN CEEA CE PRIVEȘTE INSTALAREA UNOR ASTFEL DE ECHIPAMENTE

22.1.   Începând cu data oficială a intrării în vigoare a seriei 01 de modificări la prezentul regulament, nicio parte contractantă care aplică prezentul regulament nu trebuie să refuze acordarea omologării în temeiul prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de modificări.

22.2.   Începând cu data oficială a intrării în vigoare a seriei 01 de modificări la prezentul regulament, nicio parte contractantă care aplică prezentul regulament nu interzice montarea pe un vehicul și utilizarea ca echipament de origine a unei componente omologate în temeiul prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de modificări.

22.3.   Pe parcursul perioadei de 12 luni de la data intrării în vigoare a seriei 01 de modificări la prezentul regulament, părțile contractante care aplică prezentul regulament pot permite utilizarea, ca echipament de origine, a unui tip de componentă omologat în temeiul prezentului regulament în forma sa originală, atunci când este montat pe un vehicul transformat pentru a funcționa cu GPL.

22.4.   După expirarea perioadei de 12 luni de la data intrării în vigoare a seriei 01 de modificări la prezentul regulament, părțile contractante care aplică prezentul regulament interzic utilizarea ca echipament de origine a unei componente care nu îndeplinește cerințele prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de modificări, atunci când este montată pe un vehicul transformat pentru a funcționa cu GPL.

22.5.   După expirarea perioadei de 12 luni de la data intrării în vigoare a seriei 01 de modificări la prezentul regulament, părțile contractante care aplică prezentul regulament pot refuza prima înmatriculare națională (prima punere în funcțiune) a unui vehicul care nu îndeplinește cerințele prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de modificări.

23.   DENUMIRILE ȘI ADRESELE SERVICIILOR TEHNICE RESPONSABILE CU EFECTUAREA ÎNCERCĂRILOR DE OMOLOGARE, PRECUM ȘI ALE AUTORITĂȚILOR DE OMOLOGARE DE TIP

Părțile contractante la acord care aplică prezentul regulament comunică Secretariatului Organizației Națiunilor Unite denumirile și adresele serviciilor tehnice responsabile cu efectuarea încercărilor de omologare și ale autorităților de omologare de tip care acordă omologarea și cărora trebuie să le fie trimise fișele care certifică omologarea sau extinderea, refuzul sau retragerea omologării, emise în alte țări.

---

(1)  Astfel cum sunt definite în Rezoluția consolidată privind construcția vehiculelor (R.E. 3), documentul ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, punctul 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

1

(2)  Numerele distinctive ale părților contractante la Acordul din 1958 sunt reproduse în anexa 3 la Rezoluția consolidată privind construcția vehiculelor (R.E.3), documentul ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

2

(3)  Fie combinate, fie separate.

3

(4)  Se aplică doar în cazul în care mecanismul de acționare a dozării gazului nu este integrat în dispozitivul de injecție a gazului.

4

(5)  Se aplică doar în cazul în care presiunea de funcționare a dispozitivului de amestecare a gazului depășește 20 kPa (clasa 2).

5

(6)  Astfel cum sunt definite în Rezoluția consolidată privind construcția vehiculelor (R.E.3), documentul ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, punctul 2.

6

(7)  Numerele distinctive ale părților contractante la Acordul din 1958 sunt reproduse în anexa 3 la Rezoluția consolidată privind construcția vehiculelor (R.E.3), documentul ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3.

7

(8)  Astfel cum sunt definite în Rezoluția consolidată privind construcția vehiculelor (R.E. 3), documentul ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, punctul 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

8

(9)  Astfel cum sunt definite în Rezoluția consolidată privind construcția vehiculelor (R.E.3), documentul ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, punctul 2.

9

(10)  Se poate ca aceste componente pot să nu fie necesare în cazul injectării de GPL lichid.

10

---

ANEXA 1

CARACTERISTICI ESENȚIALE ALE VEHICULULUI, ALE MOTORULUI ȘI ALE ECHIPAMENTELOR LEGATE DE UTILIZAREA GPL

Descrierea vehiculului (vehiculelor)

Marcă: ...

Tip (tipuri): ...

Denumirea și adresa producătorului: ...

1.   Descrierea motorului (motoarelor)

1.1.   Producător: ...

1.1.1.   Codul (codurile) de motor al(e) producătorului (astfel cum sunt marcate pe motor sau pe alte mijloace de identificare): ...

1.2.   Motor cu ardere internă

1.2.1.-1.2.4.4.   Neutilizate

1.2.4.5.   Descrierea echipamentelor de alimentare cu GPL:

1.2.4.5.1.   Descrierea sistemului: ...

1.2.4.5.1.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.1.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.1.3.   Schițe/diagrame de instalare în vehicul (vehicule): ...

1.2.4.5.2.   Vaporizator/regulator (regulatoare) de presiune

1.2.4.5.2.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.2.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.2.3.   Numărul omologării: ...

1.2.4.5.2.4.   Neutilizate

1.2.4.5.2.5.   Schițe: ...

1.2.4.5.2.6.   Numărul de puncte de reglare principale: ...

1.2.4.5.2.7.   Descrierea principiului de reglare prin punctele principale de reglare: ...

1.2.4.5.2.8.   Numărul de puncte de reglare a ralantiului: ...

1.2.4.5.2.9.   Descrierea principiilor de reglare prin punctele de reglare a ralantiului: ...

1.2.4.5.2.10.   Alte posibilități de reglare: dacă există și, în caz afirmativ, care sunt acestea (descriere și schițe):

1.2.4.5.2.11.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.3.   Dispozitiv de amestecare: da/nu (2)

1.2.4.5.3.1.   Număr: ...

1.2.4.5.3.2.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.3.3.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.3.4.   Schițe: ...

1.2.4.5.3.5.   Locul instalării [a se include schița (schițele)]: ...

1.2.4.5.3.6.   Posibilități de reglare: ...

1.2.4.5.3.7.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.4.   Unitate de dozare a gazului: da/nu (2)

1.2.4.5.4.1.   Număr: ...

1.2.4.5.4.2.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.4.3.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.4.4.   Schițe: ...

1.2.4.5.4.5.   Locul instalării [a se include schița (schițele)]: ...

1.2.4.5.4.6.   Posibilități de reglare (descriere)

1.2.4.5.4.7.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.5.   Dispozitiv (dispozitive) de injecție a gazului sau injector (injectoare): da/nu (2)

1.2.4.5.5.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.5.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.5.3.   (Neutilizat)

1.2.4.5.5.4.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.5.5.   Schițe de instalare: ...kPa

1.2.4.5.6.   Unitate electronică de control pentru sistemul de alimentare cu GPL:

1.2.4.5.6.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.6.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.6.3.   Locul instalării: ...

1.2.4.5.6.4.   Posibilități de reglare: ...

1.2.4.5.7.   Rezervor de GPL:

1.2.4.5.7.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.7.2.   Tip (tipuri) (inclusiv schițe): ...

1.2.4.5.7.3.   Număr de containere: ...

1.2.4.5.7.4.   Capacitate: ...litri

1.2.4.5.7.5.   Pompă de alimentare cu GPL în rezervor: da/nu (2)

1.2.4.5.7.6.   (Neutilizat)

1.2.4.5.7.7.   Schițe cu instalarea containerului: ...

1.2.4.5.8.   Accesorii ale rezervorului de GPL

1.2.4.5.8.1.   Supapă de limitare la 80 %:

1.2.4.5.8.1.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.8.1.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.8.1.3.   Principiu de funcționare: plutitor/altul (2) (a se include o descriere sau schițe): ...

1.2.4.5.8.2.   Indicator de nivel:

1.2.4.5.8.2.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.8.2.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.8.2.3.   Principiu de funcționare: plutitor/altul (2) (a se include o descriere sau schițe): ...

1.2.4.5.8.3.   Supapă de siguranță (supapă de evacuare):

1.2.4.5.8.3.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.8.3.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.8.3.3.   Debit în condiții normale: ...

1.2.4.5.8.4.   Dispozitiv de limitare a presiunii:

1.2.4.5.8.4.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.8.4.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.8.4.3.   Descriere și schițe: ...

1.2.4.5.8.4.4.   Temperatură de funcționare: ...

1.2.4.5.8.4.5.   Material: ...

1.2.4.5.8.4.6.   Debit în condiții normale: ...

1.2.4.5.8.5.   Supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit:

1.2.4.5.8.5.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.8.5.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.8.6.   Multivalvă: da/nu (2)

1.2.4.5.8.6.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.8.6.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.8.6.3.   Descrierea multivalvei (a se include schițe): ...

1.2.4.5.8.7.   Carcasă etanșă la gaze:

1.2.4.5.8.7.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.8.7.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.8.8.   Priză de alimentare (pompă de combustibil/mecanisme de acționare):

1.2.4.5.8.8.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.8.8.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.8.8.3.   Schițe: ...

1.2.4.5.9.   Pompă de combustibil (GPL): da/nu (2)

1.2.4.5.9.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.9.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.9.3.   Pompă montată în rezervorul de GPL: da/nu (2)

1.2.4.5.9.4.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.10.   Supapă de închidere/supapă antiretur/supapă de siguranță de pe conductele de gaz:

da/nu (2)

1.2.4.5.10.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.10.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.10.3.   Descriere și schițe: ...

1.2.4.5.10.4.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.11.   Unitate de umplere cu comandă la distanță (2):

1.2.4.5.11.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.11.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.11.3.   Descriere și schițe: ...

1.2.4.5.12.   Furtun (furtunuri)/conducte de combustibil:

1.2.4.5.12.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.12.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.12.3.   Descriere: ...

1.2.4.5.12.4.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.13.   Senzor (senzori) de presiune și temperatură (2):

1.2.4.5.13.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.13.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.13.3.   Descriere: ...

1.2.4.5.13.4.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.14.   Filtru (filtre) de GPL (2):

1.2.4.5.14.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.14.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.14.3.   Descriere: ...

1.2.4.5.14.4.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.15.   Cuplă (cuple) de serviciu (vehicule monocombustibil fără sistem de funcționare în condiții de defecțiuni) (2):

1.2.4.5.15.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.15.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.15.3.   Descriere și schițe de instalare: ...

1.2.4.5.16.   Racordare la sistemul GPL pentru sistemul de încălzire: da/nu (2)

1.2.4.5.16.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.16.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.16.3.   Descriere și schițe de instalare: ...

1.2.4.5.17.   Rampă de alimentare (2):

1.2.4.5.17.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.17.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.17.3.   Descriere și schițe de instalare: ...

1.2.4.5.17.4.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.18.   Componenta alcătuită din mai multe părți (2):

1.2.4.5.18.1.   Marcă (mărci): ...

1.2.4.5.18.2.   Tip (tipuri): ...

1.2.4.5.18.3.   Descriere și schițe: ...

1.2.4.5.18.4.   Presiunea (presiunile) de funcționare (1): ...kPa

1.2.4.5.19.   Documentație suplimentară:

1.2.4.5.19.1.   Descrierea echipamentelor GPL și a sistemului de protecție fizică a catalizatorului la comutarea de la funcționarea cu benzină la cea cu GPL sau invers

1.2.4.5.19.2.   Structura sistemului (conexiuni electrice, prize de vid, furtunuri de compensare etc.)

1.2.4.5.19.3.   Schița simbolului: ...

1.2.4.5.19.4.   Informații cu privire la reglare: ...

1.2.4.5.19.5.   Certificatul vehiculului alimentat cu benzină, în cazul în care este deja acordat: ...

1.2.5.   Sistem de răcire: (lichid/aer) (2)

1.2.5.1.   Descrierea sistemului/schițe privind echipamentele GPL

---

(1)  A se specifica toleranța.

(2)  A se tăia mențiunile necorespunzătoare.

---

ANEXA 2A

DISPUNEREA MĂRCII DE OMOLOGARE DE TIP A ECHIPAMENTELOR GPL

(a se vedea punctul 5.4 din prezentul regulament)

Image 2

  1

Marca de omologare de mai sus, fixată pe echipamentul GPL, arată că echipamentul în cauză a fost omologat în Țările de Jos (E 4), în temeiul Regulamentului nr. 67, având numărul de omologare 012439. Primele două cifre ale numărului de omologare indică faptul că omologarea a fost acordată în conformitate cu cerințele Regulamentului nr. 67, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de modificări.

---

ANEXA 2B

Image 3

FIȘĂ DE COMUNICARE

[format maxim: A4 (210 × 297 mm)]

(1)

emisă de: denumirea serviciului administrativ

privind (2): Acordarea omologării

Extinderea omologării

Refuzul omologării

Retragerea omologării

Încetarea definitivă a producției

unui tip de echipament GPL în temeiul Regulamentului nr. 67.

Nr. de omologare: Nr. de extindere:

1. Echipamentul GPL în cauză (2):

Rezervor, inclusiv configurația accesoriilor montate pe rezervor, în conformitate cu apendicele 1 la prezenta anexă

Supapă de limitare la 80 %

Indicatorul de nivel

Supapă de siguranță (supapă de evacuare)

Dispozitiv de limitare a presiunii

Supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit

Multivalvă, inclusiv următoarele accesorii:

Carcasă etanșă la gaze

Priză de alimentare (pompă/mecanisme de acționare)

Pompă de combustibil

Vaporizator/regulator de presiune

Supapă de închidere

Supapă antiretur

Supapă de siguranță de pe conductele de gaz

Cuplă de serviciu

Furtunuri flexibile

Unitate de umplere la distanță

Dispozitiv de injecție a gazului sau injector

Rampă de alimentare

Unitate de dozare a gazului

Image 4

Dispozitiv de amestecare a gazului

Unitate electronică de control

Senzor de presiune/temperatură

Filtru de GPL

Componentă alcătuită din mai multe părți

2. Marcă sau denumire comercială:

3. Numele și adresa producătorului:

4. Dacă este cazul, numele și adresa reprezentantului producătorului:

5. Transmis pentru omologare la data de:

6. Serviciul tehnic responsabil cu încercările de omologare:

7. Data raportului întocmit de serviciul respectiv:

8. Numărul raportului eliberat de serviciul respectiv:

9. Omologare acordată/refuzată/extinsă/retrasă (2):

10. Motivul (motivele) extinderii (dacă este cazul):

11. Locul:

12. Data:

13. Semnătura:

14. La cerere, se pot obține documentele arhivate împreună cu cererea de omologare sau de extindere a omologării.

(1) Numărul de identificare al țării care a acordat/extins/refuzat/retras omologarea (a se vedea dispozițiile privind omologarea din regulament).

(2) A se tăia mențiunile necorespunzătoare.

Apendice

NUMAI REZERVOARE

1.   Caracteristicile rezervorului de bază (configurația 00):

| (a) | Marcă sau denumire comercială: ... |
| --- | --- |

(a)

Marcă sau denumire comercială: ...

| (b) | Formă: ... |
| --- | --- |

(b)

Formă: ...

| (c) | Material: ... |
| --- | --- |

(c)

Material: ...

| (d) | Orificii: ...a se vedea schițele |
| --- | --- |

(d)

Orificii: ...a se vedea schițele

| (e) | Grosimea pereților: ...mm |
| --- | --- |

(e)

Grosimea pereților: ...mm

| (f) | Diametru (rezervor cilindric): ...mm |
| --- | --- |

(f)

Diametru (rezervor cilindric): ...mm

| (g) | Înălțime (rezervor cu formă specială): ...mm |
| --- | --- |

(g)

Înălțime (rezervor cu formă specială): ...mm

| (h) | Suprafață externă: ...cm2 |
| --- | --- |

(h)

Suprafață externă: ...cm2

| (i) | Configurația accesoriilor montate pe rezervor: a se vedea tabelul 1. |
| --- | --- |

(i)

Configurația accesoriilor montate pe rezervor: a se vedea tabelul 1.

Tabelul 1

| Nr. | Element | Tip | Nr. de omologare | Nr. de extindere |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| a | Supapă de limitare la 80 % | | | |
| b | Indicator de nivel | | | |
| c | Supapă de siguranță | | | |
| d | Supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit | | | |
| e | Pompă de combustibil | | | |
| f | Multivalvă | | | |
| g | Carcasă etanșă la gaze | | | |
| h | Priză de alimentare | | | |
| i | Supapă antiretur | | | |
| j | Dispozitiv de limitare a presiunii | | | |

Nr.

Element

Tip

Nr. de omologare

Nr. de extindere

a

Supapă de limitare la 80 %

b

Indicator de nivel

c

Supapă de siguranță

d

Supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit

e

Pompă de combustibil

f

Multivalvă

g

Carcasă etanșă la gaze

h

Priză de alimentare

i

Supapă antiretur

j

Dispozitiv de limitare a presiunii

2.   Liste cu familia de rezervoare

Listele cu familia de rezervoare indică diametrul, capacitatea, suprafața externă și configurația (configurațiile) posibilă (posibile) a(le) accesoriilor montate pe rezervor.

Tabelul 2

| Nr. | Tip | Diametru/înălțime [mm] | Capacitate [L] | Suprafață externă [cm2] | Configurația accesoriilor [coduri] (1) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | | | | | |
| 02 | | | | | |

Nr.

Tip

Diametru/înălțime [mm]

Capacitate [L]

Suprafață externă [cm2]

Configurația accesoriilor [coduri] (1)

01

02

3.   Listele configurațiilor posibile ale accesoriilor montate pe rezervor

A se preciza o listă a accesoriilor posibile care diferă de configurația accesoriilor încercate (cod 00) și care pot fi montate pe tipul de rezervor. A se preciza pentru toate accesoriile tipul, numărul de omologare și numărul de extindere, indicând propriul cod de configurație.

Tabelul 3

| Nr. | Accesorii | Tip | Nr. de omologare | Nr. de extindere | Configurația accesoriilor [cod] |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a | | | | | |
| b | | | | | |
| c | | | | | |
| d | | | | | |

Nr.

Accesorii

Tip

Nr. de omologare

Nr. de extindere

Configurația accesoriilor [cod]

a

b

c

d

---

(1)  Codul 00 și, după caz, același cod (aceleași coduri) din tabelul 3.

---

ANEXA 2C

DISPUNEREA MĂRCILOR DE OMOLOGARE

Modelul A

(a se vedea punctul 16.4 din prezentul regulament)

Image 5

Marca de omologare de mai sus, fixată pe un vehicul, arată că vehiculul în cauză a fost omologat, în ceea ce privește instalarea echipamentelor specifice pentru utilizarea GPL în sistemul său de propulsie, în Țările de Jos (E 4), în temeiul Regulamentului nr. 67, având numărul de omologare 012439.Primele două cifre ale numărului de omologare indică faptul că omologarea a fost acordată în conformitate cu cerințele Regulamentului nr. 67, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de modificări.

Modelul B

(a se vedea punctul 16.4. din prezentul regulament)

Image 6

Marca de omologare de mai sus, fixată pe un vehicul, arată că vehiculul în cauză a fost omologat, în ceea ce privește instalarea echipamentelor specifice pentru utilizarea GPL în sistemul său de propulsie, în Țările de Jos (E 4), în temeiul Regulamentului nr. 67, având numărul de omologare 012439. Primele două cifre ale numărului de omologare indică faptul că omologarea a fost acordată în conformitate cu cerințele Regulamentului nr. 67, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de modificări, și ale Regulamentului nr. 83, astfel cum a fost modificat prin seria 04 de modificări.

---

ANEXA 2D

Image 7

FIȘĂ DE COMUNICARE

[format maxim: A4 (210 × 297 mm)]

(1)

emisă de: denumirea serviciului administrativ

privind (2): Acordarea omologării

Extinderea omologării

Refuzul omologării

Retragerea omologării

Încetarea definitivă a producției

unui tip de vehicul în ceea ce privește instalarea sistemelor GPL, în temeiul Regulamentului nr. 67.

Nr. de omologare: Nr. de extindere:

1. Marca sau denumirea comercială a vehiculului:

2. Tipul vehiculului:

3. Categoria vehiculului:

4. Numele și adresa producătorului:

5. Dacă este cazul, numele și adresa reprezentantului producătorului:

6. Descrierea vehiculului (schițe etc.):

7. Rezultatele încercărilor:

8. Transmis pentru omologare la data de:

9. Serviciul tehnic responsabil cu încercările de omologare:

10. Data raportului întocmit de serviciul respectiv:

11. Numărul raportului eliberat de serviciul respectiv:

12. Omologare acordată/refuzată/extinsă/retrasă (2):

13. Motivul (motivele) extinderii (dacă este cazul):

14. Locul:

15. Data:

16. Semnătura:

17. La cerere, pot fi obținute următoarele documente arhivate împreună cu cererea de omologare sau de extindere a omologării:

schițe, diagrame sau planuri privind componentele și instalarea echipamentelor GPL considerate ca fiind importante în sensul prezentului regulament;

după caz, schițe ale diferitelor echipamente și poziția lor în vehicul.

(1) Numărul de identificare a țării care a acordat/extins/refuzat/retras omologarea (a se vedea dispozițiile privind omologarea din regulament).

(2) A se tăia mențiunile necorespunzătoare.

---

ANEXA 3

DISPOZIȚII PRIVIND OMOLOGAREA ACCESORIILOR REZERVOARELOR DE GPL

1.   Supapă de limitare la 80 %

1.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.5.1 din prezentul regulament.

1.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2): clasa 3.

1.3.   Presiunea de clasificare: 3 000 kPa.

1.4.   Temperaturile din proiectare:

de la – 20 °C până la 65 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

1.5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.1, Dispoziții privind supapa de limitare la 80 %. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.1, Dispoziții privind supapa de limitare la 80 %.

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică.

1.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Scurgeri la scaun | Punctul 8 din anexa 15 |
| Anduranță | Punctul 9 din anexa 15 |
| Încercări de funcționare | Punctul 10 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Scurgeri la scaun

Punctul 8 din anexa 15

Anduranță

Punctul 9 din anexa 15

Încercări de funcționare

Punctul 10 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

2.   Indicator de nivel

2.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.5.2 din prezentul regulament.

2.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2): clasa 1.

2.3.   Presiunea de clasificare: 3 000 kPa.

2.4.   Temperaturile din proiectare:

de la – 20 °C până la 65 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

2.5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.11, Dispoziții privind indicatorul de nivel. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.11, Dispoziții privind indicatorul de nivel.

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

2.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

3.   Supapă de siguranță (supapă de evacuare)

3.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.5.3 din prezentul regulament.

3.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2): clasa 3.

3.3.   Presiunea de clasificare: 3 000 kPa.

3.4.   Temperaturile din proiectare:

de la – 20 °C până la 65 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

3.5.   Norme generale de proiectare:

Punctul 6.15.8, Dispoziții privind supapa de siguranță (supapa de evacuare).

3.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Scurgeri la scaun | Punctul 8 din anexa 15 |
| Anduranță (cu 200 cicluri de funcționare) | Punctul 9 din anexa 15 |
| Încercare de funcționare | Punctul 10 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Scurgeri la scaun

Punctul 8 din anexa 15

Anduranță (cu 200 cicluri de funcționare)

Punctul 9 din anexa 15

Încercare de funcționare

Punctul 10 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

4.   Supapă de serviciu telecomandată cu limitator de debit

4.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.5.4 din prezentul regulament.

4.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2): clasa 3 sau clasa 0 în cazul în care presiunea de lucru este specificată.

4.3.   Presiunea de clasificare: 3 000 kPa sau presiunea de lucru declarată dacă aceasta este ≥ 3 000 kPa.

4.4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 65 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

4.5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică/externă. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică/externă.

| | Punctul 6.15.13, Dispoziții privind supapa de serviciu telecomandată cu limitator de debit. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.13, Dispoziții privind supapa de serviciu telecomandată cu limitator de debit.

4.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Scurgeri la scaun | Punctul 8 din anexa 15 |
| Anduranță | Punctul 9 din anexa 15 |
| Încercare de funcționare | Punctul 10 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Scurgeri la scaun

Punctul 8 din anexa 15

Anduranță

Punctul 9 din anexa 15

Încercare de funcționare

Punctul 10 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

4.7.   Dacă supapa de serviciu telecomandată este închisă în timpul fazelor stop comandate, atunci ea trebuie supusă, în timpul încercării de anduranță, unui anumit număr de operațiuni precizat mai jos, în conformitate cu punctul 9 din anexa 15:

| (a) | 200 000 de cicluri (marca „H1”) dacă motorul se oprește automat atunci când vehiculul se oprește; |
| --- | --- |

(a)

200 000 de cicluri (marca „H1”) dacă motorul se oprește automat atunci când vehiculul se oprește;

| (b) | 500 000 de cicluri (marca „H2”) dacă, în plus față de condițiile de la litera (a), motorul se oprește automat inclusiv atunci când vehiculul se deplasează doar ca urmare a acțiunii motorului electric; |
| --- | --- |

(b)

500 000 de cicluri (marca „H2”) dacă, în plus față de condițiile de la litera (a), motorul se oprește automat inclusiv atunci când vehiculul se deplasează doar ca urmare a acțiunii motorului electric;

| (c) | 1 000 000 de cicluri (marca „H3”) dacă, în plus față de condițiile de la literele (a) și (b), motorul se oprește automat și atunci când pedala de accelerație este eliberată. |
| --- | --- |

(c)

1 000 000 de cicluri (marca „H3”) dacă, în plus față de condițiile de la literele (a) și (b), motorul se oprește automat și atunci când pedala de accelerație este eliberată.

În pofida dispozițiilor de mai sus, se consideră că supapa conformă cu cerințele de la litera (b) satisface cerințele de la litera (a), iar supapa conformă cu cerințele de la litera (c) satisface condițiile de la literele (a) și (b).

5.   Priză de alimentare

5.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.5.8 din prezentul regulament.

5.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2):

| | clasa 0 pentru partea aflată în contact cu GPL lichid la o presiune > 3 000 kPa; |
| --- | --- |

clasa 0 pentru partea aflată în contact cu GPL lichid la o presiune > 3 000 kPa;

| | clasa 1 pentru partea aflată în contact cu GPL lichid la o presiune ≤ 3 000 kPa. |
| --- | --- |

clasa 1 pentru partea aflată în contact cu GPL lichid la o presiune ≤ 3 000 kPa.

5.3.   Presiunea de clasificare:

| componente din clasa 0 | : | presiuni de lucru declarate; |
| --- | --- | --- |
| componente din clasa 1 | : | 3 000 kPa. |

componente din clasa 0

:

presiuni de lucru declarate;

componente din clasa 1

:

3 000 kPa.

5.4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 65 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

5.5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.2.3, Dispoziții privind priza de alimentare. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2.3, Dispoziții privind priza de alimentare.

5.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

6.   Carcasă etanșă la gaze

6.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.5.7 din prezentul regulament.

6.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2):

nu se aplică.

6.3.   Presiune de clasificare: nu se aplică.

6.4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 65 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

6.5.   Norme generale de proiectare:

Punctul 6.15.12, Dispoziții privind carcasa etanșă.

6.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 (la 50 kPa) |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 (la 10 kPa) |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15 (la 50 kPa)

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15 (la 10 kPa)

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

7.   Dispoziții privind omologarea dispozitivului de limitare a presiunii (siguranța fuzibilă)

7.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.5.3.1 din prezentul regulament.

7.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2): clasa 3.

7.3.   Presiunea de clasificare: 3 000 kPa.

7.4.   Temperatura proiectată:

Siguranța trebuie să fie concepută pentru a se deschide la o temperatură de 120 °C ± 10 °C.

7.5.   Norme generale de proiectare:

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică

Punctul 6.15.7, Dispoziții privind supapa de siguranță de pe conductele de gaz

7.6.   Proceduri de încercare care trebuie aplicate:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Scurgere la scaun (după caz) | Punctul 8 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Cicluri de temperatură | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Scurgere la scaun (după caz)

Punctul 8 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Cicluri de temperatură

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

7.7.   Cerințe privind dispozitivul de limitare a presiunii (siguranța fuzibilă)

Verificarea compatibilității dispozitivului de limitare a presiunii (siguranța fuzibilă) specificat de producător cu condițiile de funcționare se realizează prin intermediul următoarelor încercări:

| (a) | Un eșantion este menținut la o temperatură controlată de cel puțin 90 °C și la o presiune cel puțin egală cu presiunea de încercare (3 000 kPa) timp de 24 de ore. La sfârșitul încercării nu trebuie să existe vreo scurgere sau vreo urmă vizibilă de extrudare a vreunui metal fuzibil folosit la model. |
| --- | --- |

(a)

Un eșantion este menținut la o temperatură controlată de cel puțin 90 °C și la o presiune cel puțin egală cu presiunea de încercare (3 000 kPa) timp de 24 de ore. La sfârșitul încercării nu trebuie să existe vreo scurgere sau vreo urmă vizibilă de extrudare a vreunui metal fuzibil folosit la model.

| (b) | Un eșantion este supus unei încercări de oboseală la o frecvență a presiunii ciclice de cel mult 4 cicluri pe minut, după cum urmează:






  (i) | eșantionul este menținut la 82 °C și este supus timp de 10 000 de cicluri la presiuni cuprinse între 300 și 3 000 kPa; |
| --- | --- | --- |

(b)

Un eșantion este supus unei încercări de oboseală la o frecvență a presiunii ciclice de cel mult 4 cicluri pe minut, după cum urmează:

(i)

eșantionul este menținut la 82 °C și este supus timp de 10 000 de cicluri la presiuni cuprinse între 300 și 3 000 kPa;

| (ii) | eșantionul este menținut la – 20 °C și este supus timp de 10 000 de cicluri la presiuni cuprinse între 300 și 3 000 kPa. |
| --- | --- |

(ii)

eșantionul este menținut la – 20 °C și este supus timp de 10 000 de cicluri la presiuni cuprinse între 300 și 3 000 kPa.

La sfârșitul încercării nu trebuie să existe vreo scurgere sau vreo urmă vizibilă de extrudare a vreunui metal fuzibil folosit la model.

| (c) | Componentele expuse din alamă destinate reținerii presiunii ale dispozitivelor de limitare a presiunii trebuie să reziste, fără a suferi vreo fisurare ca urmare a tensocoroziunii, la condițiile din timpul unei încercări cu nitrat de mercur, astfel cum este descrisă în ASTM B154 (*3).Dispozitivul de limitare a presiunii este scufundat timp de 30 de minute într-o soluție apoasă de nitrat de mercur cu un conținut de 10 g de nitrat de mercur și de 10 ml de acid azotic la un litru de soluție. După scufundare, dispozitivul de limitare a presiunii este supus unei încercări de scurgere prin aplicarea unei presiuni aerostatice de 3 000 kPa timp de un minut, interval în care trebuie verificat dacă există scurgeri externe din componentă. Nicio scurgere nu trebuie să depășească un debit de 200 cm3/h. |
| --- | --- |

(c)

Componentele expuse din alamă destinate reținerii presiunii ale dispozitivelor de limitare a presiunii trebuie să reziste, fără a suferi vreo fisurare ca urmare a tensocoroziunii, la condițiile din timpul unei încercări cu nitrat de mercur, astfel cum este descrisă în ASTM B154 (*3).Dispozitivul de limitare a presiunii este scufundat timp de 30 de minute într-o soluție apoasă de nitrat de mercur cu un conținut de 10 g de nitrat de mercur și de 10 ml de acid azotic la un litru de soluție. După scufundare, dispozitivul de limitare a presiunii este supus unei încercări de scurgere prin aplicarea unei presiuni aerostatice de 3 000 kPa timp de un minut, interval în care trebuie verificat dacă există scurgeri externe din componentă. Nicio scurgere nu trebuie să depășească un debit de 200 cm3/h.

| (d) | Componentele expuse din oțel destinate reținerii presiunii ale dispozitivelor de limitare a presiunii trebuie fabricate dintr-un tip de aliaj rezistent la tensocoroziunea provocată de cloruri. |
| --- | --- |

(d)

Componentele expuse din oțel destinate reținerii presiunii ale dispozitivelor de limitare a presiunii trebuie fabricate dintr-un tip de aliaj rezistent la tensocoroziunea provocată de cloruri.

---

(*1)  Doar pentru părți nemetalice.

(*2)  Doar pentru părți metalice.

(*3)  Această procedură sau o procedură echivalentă este permisă până când va fi disponibil un standard internațional.

---

ANEXA 4

DISPOZIȚII PRIVIND OMOLOGAREA POMPEI DE COMBUSTIBIL

1.   Definiție: a se vedea punctul 2.5.5 din prezentul regulament.

2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2):

| | clasa 0 pentru partea aflată în contact cu GPL lichid la o presiune > 3 000 kPa; |
| --- | --- |

clasa 0 pentru partea aflată în contact cu GPL lichid la o presiune > 3 000 kPa;

| | clasa 1 pentru partea aflată în contact cu GPL lichid la o presiune ≤ 3 000 kPa. |
| --- | --- |

clasa 1 pentru partea aflată în contact cu GPL lichid la o presiune ≤ 3 000 kPa.

3.   Presiune de clasificare:

| componente din clasa 0 | : | presiuni de lucru declarate; |
| --- | --- | --- |
| componente din clasa 1 | : | 3 000 kPa. |

componente din clasa 0

:

presiuni de lucru declarate;

componente din clasa 1

:

3 000 kPa.

4.   Temperaturi prin proiectare:

| | de la – 20 °C până la 65 °C, atunci când pompa de combustibil este montată în interiorul rezervorului; |
| --- | --- |

de la – 20 °C până la 65 °C, atunci când pompa de combustibil este montată în interiorul rezervorului;

| | de la – 20 °C până la 120 °C, atunci când pompa de combustibil este montată în exteriorul rezervorului. |
| --- | --- |

de la – 20 °C până la 120 °C, atunci când pompa de combustibil este montată în exteriorul rezervorului.

| | Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare. |
| --- | --- |

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.2.1, Dispoziții privind clasa de izolare. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2.1, Dispoziții privind clasa de izolare.

| | Punctul 6.15.3.2, Dispoziții pentru cazul în care alimentarea este oprită. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.2, Dispoziții pentru cazul în care alimentarea este oprită.

| | Punctul 6.15.6.1, Dispoziții pentru evitarea acumulării de presiune. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.6.1, Dispoziții pentru evitarea acumulării de presiune.

6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| 6.1. | Pompa de combustibil montată în interiorul rezervorului:






  Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| --- | --- | --- |

6.1.

Pompa de combustibil montată în interiorul rezervorului:

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

| 6.2. | Pompa de combustibil montată în exteriorul rezervorului:






  Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul. din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul. din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

6.2.

Pompa de combustibil montată în exteriorul rezervorului:

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul. din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul. din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

---

(*1)  Doar pentru părți nemetalice.

(*2)  Doar pentru părți metalice.

---

ANEXA 5

DISPOZIȚII PRIVIND OMOLOGAREA FILTRULUI DE GPL

1.   Definiție: a se vedea punctul 2.14 din prezentul regulament.

2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2):

Filtrele pot aparține clasei 0, 1, 2 sau 2A.

3.   Presiune de clasificare:

| componente din clasa 0 | : | presiuni de lucru declarate; |
| --- | --- | --- |
| componente din clasa 1 | : | 3 000 kPa; |
| componente din clasa 2 | : | 450 kPa; |
| componente din clasa 2A | : | 120 kPa. |

componente din clasa 0

:

presiuni de lucru declarate;

componente din clasa 1

:

3 000 kPa;

componente din clasa 2

:

450 kPa;

componente din clasa 2A

:

120 kPa.

4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

5.   Norme generale de proiectare: (neutilizate)

6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| 6.1. | Pentru elemente din clasa 1:






  Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

6.1.

Pentru elemente din clasa 1:

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

| 6.2. | Pentru elemente din clasa 2 și/sau 2A:






  Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*1) |

6.2.

Pentru elemente din clasa 2 și/sau 2A:

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*1)

---

(*1)  Doar pentru părți nemetalice.

(*2)  Doar pentru părți metalice.

---

ANEXA 6

DISPOZIȚII PRIVIND OMOLOGAREA REGULATORULUI DE PRESIUNE ȘI A VAPORIZATORULUI

1.   Definiție:

| | Vaporizator: a se vedea punctul 2.6 din prezentul regulament. |
| --- | --- |

Vaporizator: a se vedea punctul 2.6 din prezentul regulament.

| | Regulator de presiune: a se vedea punctul 2.7 din prezentul regulament. |
| --- | --- |

Regulator de presiune: a se vedea punctul 2.7 din prezentul regulament.

2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2):

| | clasa 0: pentru partea aflată în contact cu GPL la o presiune > 3 000 kPa; |
| --- | --- |

clasa 0: pentru partea aflată în contact cu GPL la o presiune > 3 000 kPa;

| | clasa 1: pentru partea aflată în contact cu o presiune ≤ 3 000 kPa; |
| --- | --- |

clasa 1: pentru partea aflată în contact cu o presiune ≤ 3 000 kPa;

| | clasa 2: pentru partea aflată în contact cu presiunea regulată și cu o presiune regulată maximă în timpul funcționării de 450 kPa; |
| --- | --- |

clasa 2: pentru partea aflată în contact cu presiunea regulată și cu o presiune regulată maximă în timpul funcționării de 450 kPa;

| | clasa 2A: pentru partea aflată în contact cu presiunea regulată și cu o presiune regulată maximă în timpul funcționării de 120 kPa. |
| --- | --- |

clasa 2A: pentru partea aflată în contact cu presiunea regulată și cu o presiune regulată maximă în timpul funcționării de 120 kPa.

3.   Presiune de clasificare:

| componente din clasa 0 | : | presiune de lucru declarată; |
| --- | --- | --- |
| componente din clasa 1 | : | 3 000 kPa; |
| componente din clasa 2 | : | 450 kPa; |
| componente din clasa 2A | : | 120 kPa. |

componente din clasa 0

:

presiune de lucru declarată;

componente din clasa 1

:

3 000 kPa;

componente din clasa 2

:

450 kPa;

componente din clasa 2A

:

120 kPa.

4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă de la o sursă de alimentare externă. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă de la o sursă de alimentare externă.

| | Punctul 6.15.4, Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea). |
| --- | --- |

Punctul 6.15.4, Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea).

| | Punctul 6.15.5, Derivație de limitare a presiunii în caz de suprapresiune. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.5, Derivație de limitare a presiunii în caz de suprapresiune.

| | Punctul 6.15.6.2, Evitarea scurgerilor de gaz. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.6.2, Evitarea scurgerilor de gaz.

6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| 6.1. | Pentru elemente din clasa 1:






  Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Scurgeri la scaunul supapei | Punctul 8 din anexa 15 |
| Anduranță (numărul de cicluri trebuie să fie egal cu 50 000) | Punctul 9 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

6.1.

Pentru elemente din clasa 1:

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Scurgeri la scaunul supapei

Punctul 8 din anexa 15

Anduranță (numărul de cicluri trebuie să fie egal cu 50 000)

Punctul 9 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

| 6.2. | Pentru elemente din clasa 2 și/sau 2A:






  Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |

6.2.

Pentru elemente din clasa 2 și/sau 2A:

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Observații:

Supapa de închidere poate fi integrată în vaporizator sau în regulator, caz în care se aplică, de asemenea, dispozițiile anexei 7.

Elementele regulatorului de presiune/vaporizatorului (clasa 1, 2 sau 2A) trebuie să fie etanșe, orificiul (orificiile) elementului respectiv fiind obturat (obturate).

Pentru încercarea la suprapresiune, toate orificiile, inclusiv cele ale compartimentului lichidului de răcire, trebuie să fie obturate.

---

(*1)  Doar pentru părți nemetalice.

(*2)  Doar pentru părți metalice.

---

ANEXA 7

DISPOZIȚII PRIVIND OMOLOGAREA SUPAPEI DE ÎNCHIDERE, A SUPAPEI ANTIRETUR, A SUPAPEI DE SIGURANȚĂ DE PE CONDUCTELE DE GAZ ȘI A CUPLEI DE SERVICIU

1.   Dispoziții privind omologarea supapei de închidere

1.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.8 din prezentul regulament.

1.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2): clasa 3.

1.3.   Presiune de clasificare: 3 000 kPa sau presiunea de lucru declarată dacă aceasta este > 3 000 kPa.

1.4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

1.5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică.

1.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Scurgeri la scaun | Punctul 8 din anexa 15 |
| Anduranță | Punctul 9 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Scurgeri la scaun

Punctul 8 din anexa 15

Anduranță

Punctul 9 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

1.7.   Dacă supapa de închidere telecomandată este închisă în timpul fazelor stop comandate, atunci ea trebuie supusă, în timpul încercării de anduranță de la punctul 9 din anexa 15, unui anumit număr de operațiuni în conformitate cu punctul 4.7 din anexa 3.

2.   Dispoziții privind omologarea supapei antiretur

2.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.5.9 din prezentul regulament.

2.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2): clasa 1.

2.3.   Presiunea de clasificare: 3 000 kPa.

2.4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

2.5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică.

2.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Scurgeri la scaun | Punctul 8 din anexa 15 |
| Anduranță | Punctul 9 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Scurgeri la scaun

Punctul 8 din anexa 15

Anduranță

Punctul 9 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

3.   Dispoziții privind omologarea supapei de siguranță de pe conductele de gaz

3.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.9 din prezentul regulament.

3.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2): clasa 3.

3.3.   Presiune de clasificare: 3 000 kPa sau presiunea de lucru declarată dacă aceasta este > 3 000 kPa.

3.4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

3.5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică.

| | Punctul 6.15.7, Dispoziții privind supapa de siguranță de pe conductele de gaz. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.7, Dispoziții privind supapa de siguranță de pe conductele de gaz.

3.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Scurgeri la scaun | Punctul 8 din anexa 15 |
| Anduranță (cu 200 cicluri de funcționare) | Punctul 9 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Scurgeri la scaun

Punctul 8 din anexa 15

Anduranță (cu 200 cicluri de funcționare)

Punctul 9 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

4.   Dispoziții privind omologarea cuplei de serviciu

4.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.17 din prezentul regulament.

4.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2): clasa 1.

4.3.   Presiune de clasificare: 3 000 kPa.

4.4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

4.5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică.

4.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Scurgeri la scaun | Punctul 8 din anexa 15 |
| Anduranță (cu 6 000 de cicluri de funcționare) | Punctul 9 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Scurgeri la scaun

Punctul 8 din anexa 15

Anduranță (cu 6 000 de cicluri de funcționare)

Punctul 9 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

---

(*1)  Doar pentru părți nemetalice.

(*2)  Doar pentru părți metalice.

---

ANEXA 8

DISPOZIȚII PRIVIND OMOLOGAREA FURTUNURILOR FLEXIBILE CU RACORDURI

Domeniu de aplicare

Scopul prezentei anexe este de a stabili dispoziții privind omologarea furtunurilor flexibile utilizate pentru GPL, având un diametru interior mai mic de 20 mm.

Prezenta anexă reglementează patru tipuri de tuburi flexibile:

| (a) | furtunuri de cauciuc de înaltă presiune (clasa 1, de exemplu, furtun de umplere); |
| --- | --- |

(a)

furtunuri de cauciuc de înaltă presiune (clasa 1, de exemplu, furtun de umplere);

| (b) | furtunuri de cauciuc de joasă presiune (clasa 2); |
| --- | --- |

(b)

furtunuri de cauciuc de joasă presiune (clasa 2);

| (c) | furtunuri sintetice de înaltă presiune (clasa 1); |
| --- | --- |

(c)

furtunuri sintetice de înaltă presiune (clasa 1);

| (d) | furtunuri sintetice de înaltă presiune (clasa 0). |
| --- | --- |

(d)

furtunuri sintetice de înaltă presiune (clasa 0).

1.   Furtunuri de cauciuc de înaltă presiune, clasa 1, clasificare, furtun de umplere

1.1.   Specificații generale

1.1.1.   Furtunul trebuie proiectat astfel încât să suporte o presiune maximă de funcționare de 3 000 kPa.

1.1.2.   Furtunul trebuie astfel proiectat încât să suporte temperaturi cuprinse între – 25 °C și + 80 °C. Pentru temperaturi de funcționare care depășesc valorile menționate anterior, temperaturile de încercare trebuie adaptate.

1.1.3.   Diametrul interior trebuie să respecte valorile din tabelul 1 din standardul ISO 1307.

1.2.   Construcția furtunului

1.2.1.   Furtunul trebuie să cuprindă un tub cu alezaj fin și un înveliș din material sintetic adecvat, întărit cu unul sau mai multe straturi intermediare.

1.2.2.   Stratul (straturile) intermediar(e) de întărire trebuie să fie protejat(e) de un înveliș împotriva coroziunii.

În cazul în care pentru stratul (straturile) intermediar(e) este utilizat un material rezistent la coroziune (de exemplu, oțel inoxidabil), învelișul nu mai este necesar.

1.2.3.   Căptușeala și învelișul trebuie să fie fine și fără pori, găuri sau elemente străine.

O perforare efectuată intenționat în înveliș nu trebuie să fie considerată un defect.

1.2.4.   Învelișul trebuie să fie perforat intenționat pentru a se evita formarea bulelor.

1.2.5.   Atunci când învelișul este perforat, iar stratul intermediar este fabricat dintr-un material care nu este rezistent la coroziune, stratul intermediar trebuie protejat împotriva coroziunii.

1.3.   Specificații și încercări pentru căptușeală

1.3.1.   Rezistență la tracțiune și alungire

1.3.1.1.   Rezistență la tracțiune și alungire la rupere în conformitate cu ISO 37.Rezistență la tracțiune de cel puțin 10 MPa și alungire la rupere de cel puțin 250 %.

1.3.1.2.   Rezistența la n-pentan trebuie stabilită în conformitate cu ISO 1817, în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-pentan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-pentan;

| (b) | temperatură: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatură: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817);

| (c) | perioadă de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioadă de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a volumului: 20 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a volumului: 20 %;

| (b) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %; |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %;

| (c) | variație maximă a alungirii la rupere: 30 %. |
| --- | --- |

(c)

variație maximă a alungirii la rupere: 30 %.

După păstrarea la aer la o temperatură de 40 °C timp de 48 de ore, masa nu trebuie să scadă cu mai mult de 5 % față de valoarea inițială.

1.3.1.3.   Rezistență la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188 în următoarele condiții:

| (a) | temperatură: 70 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatură: 70 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioadă de expunere: 168 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioadă de expunere: 168 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %;

| (b) | variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și + 10 %. |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și + 10 %.

1.4.   Specificații și metodă de încercare pentru înveliș

1.4.1.   Rezistență la tracțiune și alungire la rupere în conformitate cu ISO 37. Rezistență la tracțiune de cel puțin 10 MPa și alungire la rupere de cel puțin 250 %.

1.4.1.1.   Rezistență la n-hexan în conformitate cu ISO 1817 în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-hexan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-hexan;

| (b) | temperatură: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatură: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817);

| (c) | perioadă de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioadă de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a volumului: 30 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a volumului: 30 %;

| (b) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %; |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %;

| (c) | variație maximă a alungirii la rupere: 35 %. |
| --- | --- |

(c)

variație maximă a alungirii la rupere: 35 %.

1.4.1.2.   Rezistență la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188 în următoarele condiții:

| (a) | temperatură: 70 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatură: 70 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioadă de expunere: 336 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioadă de expunere: 336 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %;

| (b) | variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și + 10 %. |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și + 10 %.

1.4.2.   Rezistență la ozon

1.4.2.1.   Încercarea trebuie realizată în conformitate cu standardul ISO 1431/1.

1.4.2.2.   Epruvetele, care trebuie alungite până la o alungire de 20 %, se expun timp de 120 de ore la aer la 40 °C cu o concentrație de ozon de 50 de părți la o sută de milioane.

1.4.2.3.   Nu se admite nicio fisurare a epruvetelor.

1.5.   Specificații pentru furtunul fără racorduri

1.5.1.   Etanșeitate (permeabilitate) la gaz

1.5.1.1.   Un furtun cu o lungime liberă de 1 m trebuie conectat la un rezervor umplut cu propan lichid, la o temperatură de 23 °C ± 2 °C.

1.5.1.2.   Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu metoda descrisă în standardul ISO 4080.

1.5.1.3.   Scurgerile prin pereții furtunului nu trebuie să depășească 95 cm3 pe metru de tub per 24 h.

1.5.2.   Rezistență la temperatură scăzută

1.5.2.1.   Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu metoda descrisă în metoda B din standardul ISO 4672:1978.

1.5.2.2.   Temperatură de încercare: – 25 °C ± 3 °C

1.5.2.3.   Nu se tolerează nicio fisură sau ruptură.

1.5.3.   (Neutilizat)

1.5.4.   Încercare la îndoire

1.5.4.1.   Un furtun gol, cu lungimea de aproximativ 3,5 m, trebuie să suporte de 3 000 de ori, fără apariția rupturilor, încercarea la îndoire alternantă descrisă în continuare. După încercare, furtunul trebuie să poată suporta presiunea de încercare menționată la punctul 1.5.5.2 de mai jos.

1.5.4.2.

Figura 1 (doar cu titlu de exemplu)

Image 8

mecanism de propulsie

1,2 m

masă

| Diametrul interior al furtunului
  [mm] | Raza de îndoire
  [mm]
  (figura 1) | Distanța dintre centre [mm]
  (figura 1) |
| --- | --- | --- |
| Verticală
  b | Orizontală
  a |
| până la 13 | 102 | 241 | 102 |
| între 13 și 16 | 153 | 356 | 153 |
| între 16 și 20 | 178 | 419 | 178 |

Diametrul interior al furtunului

[mm]

Raza de îndoire

[mm]

(figura 1)

Distanța dintre centre [mm]

(figura 1)

Verticală

b

Orizontală

a

până la 13

102

241

102

între 13 și 16

153

356

153

între 16 și 20

178

419

178

1.5.4.3.   Dispozitivul de încercare (a se vedea figura 1) constă într-un cadru din oțel, prevăzut cu două roți din lemn, cu o lățime a jantei de aproximativ 130 mm.

Circumferința roților trebuie să fie canelată pentru ghidarea furtunului. Raza roților, măsurată până la baza canelurii, trebuie să fie cea indicată la punctul 1.5.4.2 de mai sus.

Planurile mediane longitudinale ale celor două roți trebuie să fie în același plan vertical, iar distanța dintre centrele roților trebuie să fie în conformitate cu valorile de la punctul 1.5.4.2.

Fiecare roată trebuie să se poată mișca liber în jurul axei sale.

Un mecanism de propulsie trage furtunul pe roți la o viteză de patru mișcări complete pe minut.

1.5.4.4.   Furtunul trebuie să fie instalat peste roți sub forma literei S (a se vedea figura 1).

Partea care se rulează pe roata superioară trebuie să aibă la capăt o masă suficientă pentru ca furtunul să se poată așeza complet pe roți. Partea care trece peste roata inferioară este atașată la mecanismul de propulsie.

Mecanismul trebuie să fie astfel reglat încât furtunul să parcurgă o distanță totală de 1,2 m în ambele direcții.

1.5.5.   Presiunea hidraulică de încercare și determinarea presiunii minime de rupere

1.5.5.1.   Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu metoda descrisă în standardul ISO 1402.

1.5.5.2.   Presiunea de încercare de 6 750 kPa trebuie aplicată timp de 10 minute, fără ca aceasta să cauzeze apariția vreunei scurgeri.

1.5.5.3.   Presiunea de rupere nu trebuie să fie mai mică de 10 000 kPa.

1.6.   Racorduri

1.6.1.   Racordurile trebuie să fie fabricate din oțel sau din alamă, iar suprafața lor trebuie să fie rezistentă la coroziune.

1.6.2.   Racordurile trebuie să fie de tipul celor cu sertizare.

1.6.2.1.   Piulița neerlandeză trebuie să aibă pasul UNF.

1.6.2.2.   Conul de etanșeizare de tip piuliță neerlandeză trebuie să fie de tipul celui cu semiunghi vertical de 45°.

1.6.2.3.   Racordurile pot fi de tip piuliță neerlandeză sau de tip cuple rapide.

1.6.2.4.   Racordurile tip cuple rapide nu trebuie să poată fi deconectate fără măsuri specifice sau fără utilizarea unor unelte speciale.

1.7.   Ansambluri furtun-racorduri

1.7.1.   Racordurile trebuie să fie astfel construite încât să nu fie necesară îndepărtarea învelișului, cu excepția cazului în care materialul de ranforsare a furtunului este un material rezistent la coroziune.

1.7.2.   Ansamblul furtun-racorduri trebuie supus unei încercări la impuls în conformitate cu standardul ISO 1436.

1.7.2.1.   Încercarea trebuie efectuată cu ulei de circulație la o temperatură de 93 °C și o presiune minimă de 3 000 kPa.

1.7.2.2.   Furtunul trebuie supus la 150 000 de impulsuri.

1.7.2.3.   După încercarea la impulsuri, furtunul trebuie să poată suporta presiunea de încercare menționată la punctul 1.5.5.2 de mai sus.

1.7.3.   Etanșeitate la gaz

1.7.3.1.   Ansamblul furtun-racorduri trebuie să suporte timp de cinci minute o presiune a gazului de 3 000 kPa, fără să apară vreo scurgere în acest interval.

1.8.   Marcaje

1.8.1.   Fiecare furtun trebuie să poarte, la intervale de cel mult 0,5 m, următoarele marcaje de identificare perfect lizibile și indelebile, constând în caractere, cifre sau simboluri:

| 1.8.1.1. | denumirea comercială sau marca comercială a producătorului; |
| --- | --- |

1.8.1.1.

denumirea comercială sau marca comercială a producătorului;

| 1.8.1.2. | anul și luna de fabricație; |
| --- | --- |

1.8.1.2.

anul și luna de fabricație;

| 1.8.1.3. | dimensiunea și marcajul de tip; |
| --- | --- |

1.8.1.3.

dimensiunea și marcajul de tip;

| 1.8.1.4. | marcajul de identificare „GPL clasa 1”. |
| --- | --- |

1.8.1.4.

marcajul de identificare „GPL clasa 1”.

1.8.2.   Fiecare racord trebuie să poarte denumirea sau marca comercială a producătorului care a fabricat ansamblul.

2.   Furtunuri de cauciuc de joasă presiune, clasa 2

2.1.   Specificații generale

2.1.1.   Furtunul trebuie proiectat astfel încât să suporte o presiune maximă de funcționare de 450 kPa.

2.1.2.   Furtunul trebuie proiectat astfel încât să suporte temperaturi cuprinse între – 25 °C și + 125 °C. Pentru temperaturi de funcționare care depășesc valorile menționate anterior, temperaturile de încercare trebuie adaptate.

2.2.   Construcția furtunului

2.2.1.   Furtunul trebuie să cuprindă un tub cu alezaj fin și cu un înveliș din material sintetic adecvat, întărit cu unul sau mai multe straturi intermediare.

2.2.2.   Stratul (straturile) intermediar(e) de întărire trebuie să fie protejat(e) de un înveliș împotriva coroziunii.

În cazul în care, pentru stratul (straturile) intermediare de întărire, este utilizat un material rezistent la coroziune (de exemplu, oțel inoxidabil), învelișul nu mai este necesar.

2.2.3.   Căptușeala și învelișul trebuie să fie fine și fără pori, găuri sau elemente străine.

O perforare efectuată intenționat în înveliș nu trebuie să fie considerată un defect.

2.3.   Specificații și încercări pentru căptușeală

2.3.1.   Rezistență la tracțiune și alungire

2.3.1.1.   Rezistență la tracțiune și alungire la rupere în conformitate cu ISO 37. Rezistență la tracțiune de cel puțin 10 MPa și alungire la rupere de cel puțin 250 %.

2.3.1.2.   Rezistența la n-pentan trebuie stabilită în conformitate cu ISO 1817, în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-pentan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-pentan;

| (b) | temperatura: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatura: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817);

| (c) | perioadă de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioadă de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a volumului: 20 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a volumului: 20 %;

| (b) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %; |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %;

| (c) | variație maximă a alungirii la rupere: 30 %. |
| --- | --- |

(c)

variație maximă a alungirii la rupere: 30 %.

După păstrarea la aer la o temperatură de 40 °C timp de 48 de ore, masa nu trebuie să scadă cu mai mult de 5 % față de valoarea inițială.

2.3.1.3.   Rezistența la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188 în următoarele condiții:

| (a) | temperatura: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatura: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioada de expunere: 168 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioada de expunere: 168 de ore.

Cerințe:

| (a) | variația maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %; |
| --- | --- |

(a)

variația maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %;

| (b) | variația maximă a alungirii la rupere: – 30 % și + 10 %. |
| --- | --- |

(b)

variația maximă a alungirii la rupere: – 30 % și + 10 %.

2.4.   Specificații și metodă de încercare pentru înveliș

2.4.1.1.   Rezistența la tracțiune și alungirea la rupere în conformitate cu ISO 37. Rezistență la tracțiune de cel puțin 10 MPa și alungire la rupere de cel puțin 250 %.

2.4.1.2.   Rezistența la n-hexan în conformitate cu ISO 1817 în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-hexan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-hexan;

| (b) | temperatura: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatura: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817);

| (c) | perioada de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioada de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variația maximă a volumului: 30 %; |
| --- | --- |

(a)

variația maximă a volumului: 30 %;

| (b) | variația maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %; |
| --- | --- |

(b)

variația maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %;

| (c) | variația maximă a alungirii la rupere: 35 %. |
| --- | --- |

(c)

variația maximă a alungirii la rupere: 35 %.

2.4.1.3.   Rezistența la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188 în următoarele condiții:

| (a) | temperatura: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatura: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioada de expunere: 336 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioada de expunere: 336 de ore.

Cerințe:

| (a) | variația maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %; |
| --- | --- |

(a)

variația maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %;

| (b) | variația maximă a alungirii la rupere: – 30 % și +10 %. |
| --- | --- |

(b)

variația maximă a alungirii la rupere: – 30 % și +10 %.

2.4.2.   Rezistența la ozon

2.4.2.1.   Încercarea trebuie realizată în conformitate cu standardul ISO 1431/1.

2.4.2.2.   Epruvetele, care trebuie întinse la o alungire de 20 %, se expun timp de 120 de ore la aer la temperatura de 40 °C, cu o concentrație de ozon de 50 de părți la o sută de milioane.

2.4.2.3.   Nu se admite nicio fisurare a epruvetelor.

2.5.   Specificații pentru furtunul fără racorduri

2.5.1.   Etanșeitate (permeabilitate) la gaz

2.5.1.1.   Un furtun cu o lungime liberă de 1 m trebuie conectat la un rezervor umplut cu propan lichid, la o temperatură de 23 °C ± 2 °C.

2.5.1.2.   Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu metoda descrisă în standardul ISO 4080.

2.5.1.3.   Scurgerile prin pereții furtunului nu trebuie să depășească 95 cm3 pe metru de tub per 24 h.

3

2.5.2.   Rezistența la temperatură scăzută

2.5.2.1.   Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu metoda descrisă în metoda B din standardul ISO 4672-1978.

2.5.2.2.   Temperatura de încercare: – 25 °C ± 3 °C

2.5.2.3.   Nu se tolerează nicio fisură sau ruptură.

2.5.3.   Încercare la îndoire

2.5.3.1.   Un furtun gol, cu lungimea de aproximativ 3,5 m, trebuie să poată suporta de 3 000 de ori încercarea la îndoire alternantă descrisă în continuare, fără apariția vreunei rupturi. După încercare, furtunul trebuie să poată suporta presiunea de încercare menționată la punctul 2.5.4.2.

2.5.3.2.

Figura 2 (doar cu titlu de exemplu)

Figura 2 (doar cu titlu de exemplu)

Image 9

1,2 m

masă

mecanism de propulsie

| Diametrul interior al furtunului
  [mm] | Raza de îndoire
  [mm]
  (figura 2) | Distanța dintre centre [mm]
  (figura 2) |
| --- | --- | --- |
| Verticală
  b | Orizontală
  a |
| până la 13 | 102 | 241 | 102 |
| între 13 și 16 | 153 | 356 | 153 |
| între 16 și 20 | 178 | 419 | 178 |

Diametrul interior al furtunului

[mm]

Raza de îndoire

[mm]

(figura 2)

Distanța dintre centre [mm]

(figura 2)

Verticală

b

Orizontală

a

până la 13

102

241

102

între 13 și 16

153

356

153

între 16 și 20

178

419

178

2.5.3.3.   Dispozitivul de încercare (a se vedea figura 2) constă într-un cadru din oțel, prevăzut cu două roți din lemn, cu o lățime a jantei de aproximativ 130 mm.

Circumferința roților trebuie să fie canelată pentru ghidarea furtunului. Raza roților, măsurată până la baza canelurii, trebuie să fie cea indicată la punctul 2.5.3.2 de mai sus.

Planurile mediane longitudinale ale celor două roți trebuie să fie pe același plan vertical, iar distanța dintre axele roților trebuie să fie în conformitate cu valorile de la punctul 2.5.3.2.

Fiecare roată trebuie să se poată mișca liber în jurul axei sale.

Un mecanism de propulsie trage furtunul pe roți la o viteză de patru mișcări complete pe minut.

2.5.3.4.   Furtunul trebuie să fie instalat peste roți sub forma literei S (a se vedea figura 2).

Partea care se rulează pe roata superioară trebuie să aibă la capăt o masă suficientă pentru ca furtunul să se poată așeza complet pe roți. Partea care trece peste roata inferioară este atașată la mecanismul de propulsie.

Mecanismul trebuie să fie astfel reglat încât furtunul să parcurgă o distanță totală de 1,2 m în ambele direcții.

2.5.4.   Presiunea hidraulică de încercare și determinarea presiunii minime de rupere

2.5.4.1.   Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu metoda descrisă în standardul ISO 1402.

2.5.4.2.   Presiunea de încercare de 1 015 kPa trebuie aplicată timp de 10 minute, fără apariția vreunei scurgeri.

2.5.4.3.   Presiunea de rupere nu trebuie să fie mai mică de 1 800 kPa.

2.6.   Racorduri

2.6.1.   Racordurile trebuie să fie confecționate dintr-un material necoroziv.

2.6.2.   Presiunea de rupere a racordului montat nu trebuie să fie niciodată mai mică decât presiunea de rupere a conductei sau a furtunului.

Presiunea de scurgere a racordului montat nu trebuie să fie niciodată mai mică decât presiunea de scurgere a conductei sau a furtunului.

2.6.3.   Racordurile trebuie să fie de tipul celor cu sertizare.

2.6.4.   Racordurile pot fi de tip piuliță neerlandeză sau de tip cuple rapide.

2.6.5.   Racordurile tip cuple rapide nu trebuie să poată fi deconectate fără măsuri specifice sau fără utilizarea unor unelte speciale.

2.7.   Ansambluri furtun-racorduri

2.7.1.   În cazul în care furtunul și racordurile nu sunt asamblate de titularul omologării, omologarea trebuie să includă:

| (a) | furtunul; |
| --- | --- |

(a)

furtunul;

| (b) | racordurile; și |
| --- | --- |

(b)

racordurile; și

| (c) | instrucțiunile de asamblare. |
| --- | --- |

(c)

instrucțiunile de asamblare.

Instrucțiunile de asamblare trebuie să fie redactate în limba țării în care tipul de furtun sau de cuplaje va fi livrat sau cel puțin în limba engleză. Acestea trebuie să includă caracteristicile detaliate ale echipamentului utilizat pentru operațiune de asamblare.

2.7.2.   Racordurile trebuie să fie astfel construite încât să nu fie necesară îndepărtarea învelișului, cu excepția cazului în care materialul de ranforsare a furtunului este un material rezistent la coroziune.

2.7.3.   Ansamblul furtun-racorduri trebuie supus unei încercări la impuls în conformitate cu standardul ISO 1436.

2.7.3.1.   Încercarea trebuie efectuată cu ulei de circulație la o temperatură de 93 °C și la o presiune minimă de 1 015 kPa.

2.7.3.2.   Furtunul trebuie supus la 150 000 de impulsuri.

2.7.3.3.   După încercarea la impulsuri, furtunul trebuie să poată suporta presiunea de încercare menționată la punctul 2.5.4.2 de mai sus.

2.7.4.   Etanșeitate la gaz

2.7.4.1.   Ansamblul furtun-racorduri trebuie să suporte timp de cinci minute o presiune a gazului de 1 015 kPa fără apariția vreunei scurgeri.

2.8.   Marcaje

2.8.1.   Fiecare furtun trebuie să poarte, la intervale de cel mult 0,5 m, următoarele marcaje de identificare perfect lizibile și indelebile, constând în caractere, cifre sau simboluri:

| 2.8.1.1. | denumirea comercială sau marca comercială a producătorului; |
| --- | --- |

2.8.1.1.

denumirea comercială sau marca comercială a producătorului;

| 2.8.1.2. | anul și luna de fabricație; |
| --- | --- |

2.8.1.2.

anul și luna de fabricație;

| 2.8.1.3. | dimensiunea și marcajul de tip; |
| --- | --- |

2.8.1.3.

dimensiunea și marcajul de tip;

| 2.8.1.4. | marcajul de identificare „GPL clasa 2”. |
| --- | --- |

2.8.1.4.

marcajul de identificare „GPL clasa 2”.

2.8.2.   Fiecare racord trebuie să poarte denumirea sau marca comercială a producătorului care a fabricat ansamblul.

3.   Furtunuri sintetice de înaltă presiune, clasa 1

3.1.   Specificații generale

3.1.1.   Scopul prezentului capitol este acela de a stabili dispoziții privind omologarea furtunurilor flexibile sintetice utilizate pentru GPL, având un diametru interior de cel mult 10 mm.

3.1.2.   Prezentul capitol include, pe lângă specificații generale și încercări pentru furtunurile sintetice, și specificații și încercări aplicabile anumitor tipuri de materiale sau unui furtun sintetic.

3.1.3.   Furtunul trebuie proiectat astfel încât să suporte o presiune maximă de funcționare de 3 000 kPa.

3.1.4.   Furtunul trebuie astfel proiectat încât să suporte temperaturi cuprinse între – 25 °C și + 125 °C. Pentru temperaturi de funcționare care depășesc valorile menționate anterior, temperaturile de încercare trebuie adaptate.

3.1.5.   Diametrul interior trebuie să respecte valorile din tabelul 1 din standardul ISO 1307.

3.2.   Construcția furtunului

3.2.1.   Furtunul sintetic trebuie să cuprindă un tub termoplastic și un înveliș dintr-un material termoplastic adecvat, rezistent la ulei și la intemperii, întărit cu unul sau mai multe straturi intermediare sintetice. În cazul în care pentru stratul (straturile) de întărire este utilizat un material rezistent la coroziune (de exemplu, oțel inoxidabil), învelișul nu mai este necesar.

3.2.2.   Căptușeala și învelișul trebuie să fie fără pori, găuri sau elemente străine.

O perforare efectuată intenționat în înveliș nu trebuie să fie considerată un defect.

3.3.   Specificații și încercări pentru căptușeală

3.3.1.   Rezistență la tracțiune și alungire

3.3.1.1.   Rezistența la tracțiune și alungirea la rupere în conformitate cu ISO 37. Rezistența la tracțiune nu trebuie să fie mai mică de 20 MPa, iar alungirea la rupere nu trebuie să fie mai mică de 200 %.

3.3.1.2.   Rezistența la n-pentan trebuie stabilită în conformitate cu ISO 1817, în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-pentan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-pentan;

| (b) | temperatura: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatura: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817);

| (c) | perioada de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioada de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variația maximă a volumului: 20 %; |
| --- | --- |

(a)

variația maximă a volumului: 20 %;

| (b) | variația maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %; |
| --- | --- |

(b)

variația maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %;

| (c) | variația maximă a alungirii la rupere: 30 %. |
| --- | --- |

(c)

variația maximă a alungirii la rupere: 30 %.

După păstrarea la aer la o temperatură de 40 °C timp de 48 de ore, masa nu trebuie să scadă cu mai mult de 5 % față de valoarea inițială.

3.3.1.3.   Rezistența la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188 în următoarele condiții:

| (a) | temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioada de expunere: 336 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioada de expunere: 336 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %;

| (b) | variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și + 10 %. |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și + 10 %.

3.3.2.   Rezistență la tracțiune și alungire specifică pentru poliamidă 6

3.3.2.1.   Rezistență la tracțiune și alungire la rupere în conformitate cu ISO 527-2, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | tipul de eșantion: tip 1 BA; |
| --- | --- |

(a)

tipul de eșantion: tip 1 BA;

| (b) | viteză de tracțiune: 20 mm/min. |
| --- | --- |

(b)

viteză de tracțiune: 20 mm/min.

Materialul trebuie să fie păstrat cel puțin 21 de zile la 23 °C și la o umiditate relativă de 50 % înainte de a fi încercat.

Cerințe:

| (a) | rezistența la tracțiune trebuie să fie de cel puțin 20 MPa; |
| --- | --- |

(a)

rezistența la tracțiune trebuie să fie de cel puțin 20 MPa;

| (b) | alungirea la rupere trebuie să fie de cel puțin 50 %. |
| --- | --- |

(b)

alungirea la rupere trebuie să fie de cel puțin 50 %.

3.3.2.2.   Rezistența la n-pentan trebuie stabilită în conformitate cu ISO 1817, în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-pentan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-pentan;

| (b) | temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817);

| (c) | perioadă de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioadă de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a volumului: 2 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a volumului: 2 %;

| (b) | variație maximă a rezistenței în extensie: 10 %; |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a rezistenței în extensie: 10 %;

| (c) | variație maximă a alungirii la rupere: 10 %. |
| --- | --- |

(c)

variație maximă a alungirii la rupere: 10 %.

După păstrarea la aer la o temperatură de 40 °C timp de 48 de ore, masa nu trebuie să scadă cu mai mult de 5 % față de valoarea inițială.

3.3.2.3.   Rezistența la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioada de expunere: 24 și 336 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioada de expunere: 24 și 336 de ore.

După procesul de îmbătrânire, eșantioanele trebuie păstrate la o temperatură de 23 °C și la o umiditate relativă de 50 % timp de cel puțin 21 de zile înainte de efectuarea încercării la tracțiune conform punctului 3.3.2.1 de mai sus.

Cerințe:

| (a) | variația maximă a rezistenței la tracțiune trebuie să fie de 35 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de rezistența la tracțiune a materialului după 24 de ore de îmbătrânire; |
| --- | --- |

(a)

variația maximă a rezistenței la tracțiune trebuie să fie de 35 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de rezistența la tracțiune a materialului după 24 de ore de îmbătrânire;

| (b) | variația maximă a alungirii la rupere trebuie să fie de 25 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de alungirea la rupere a materialului după 24 de ore de îmbătrânire. |
| --- | --- |

(b)

variația maximă a alungirii la rupere trebuie să fie de 25 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de alungirea la rupere a materialului după 24 de ore de îmbătrânire.

3.4.   Specificații și metodă de încercare pentru înveliș

3.4.1.1.   Rezistență la tracțiune și alungire la rupere în conformitate cu ISO 37. Rezistență la tracțiune de cel puțin 20 MPa și alungire la rupere de cel puțin 250 %.

3.4.1.2.   Rezistența la n-hexan în conformitate cu ISO 1817 în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-hexan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-hexan;

| (b) | temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817);

| (c) | perioadă de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioadă de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a volumului: 30 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a volumului: 30 %;

| (b) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %; |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %;

| (c) | variație maximă a alungirii la rupere: 35 %. |
| --- | --- |

(c)

variație maximă a alungirii la rupere: 35 %.

3.4.1.3.   Rezistența la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioadă de expunere: 336 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioadă de expunere: 336 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %;

| (b) | variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și +10 %. |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și +10 %.

3.4.2.   Rezistență la ozon

3.4.2.1.   Încercarea trebuie realizată în conformitate cu standardul ISO 1431/1.

3.4.2.2.   Epruvetele, care trebuie aduse la o alungire de 20 %, trebuie expuse la aer la o temperatură de 40 °C și o umiditate relativă de 50 % ± 10 %, cu o concentrație de ozon de 50 de părți la 100 de milioane, timp de 120 de ore.

3.4.2.3.   Nu se admite nicio fisurare a epruvetelor.

3.4.3.   Specificații și metodă de încercare pentru învelișul confecționat din poliamidă 6

3.4.3.1.   Rezistență la tracțiune și alungire la rupere în conformitate cu ISO 527-2, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | tip de eșantion: tip 1 BA; |
| --- | --- |

(a)

tip de eșantion: tip 1 BA;

| (b) | viteză de tracțiune: 20 mm/min. |
| --- | --- |

(b)

viteză de tracțiune: 20 mm/min.

Materialul trebuie să fie păstrat cel puțin 21 de zile la 23 °C și la o umiditate relativă de 50 % înainte de a fi supus încercării.

Cerințe:

| (a) | rezistența la tracțiune trebuie să fie de cel puțin 20 MPa; |
| --- | --- |

(a)

rezistența la tracțiune trebuie să fie de cel puțin 20 MPa;

| (b) | alungirea la rupere trebuie să fie de cel puțin 100 %. |
| --- | --- |

(b)

alungirea la rupere trebuie să fie de cel puțin 100 %.

3.4.3.2.   Rezistența la n-hexan în conformitate cu ISO 1817 în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-hexan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-hexan;

| (b) | temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817);

| (c) | perioadă de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioadă de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a volumului: 2 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a volumului: 2 %;

| (b) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 10 %; |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 10 %;

| (c) | variație maximă a alungirii la rupere: 10 %. |
| --- | --- |

(c)

variație maximă a alungirii la rupere: 10 %.

3.4.3.3.   Rezistența la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioadă de expunere: 24 și 336 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioadă de expunere: 24 și 336 de ore.

După procesul de îmbătrânire, eșantioanele trebuie condiționate timp de cel puțin 21 de zile înainte de efectuarea încercării la tracțiune în conformitate cu punctul 3.3.1.1.

Cerințe:

| (a) | variația maximă a rezistenței la tracțiune trebuie să fie de 20 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de rezistența la tracțiune a materialului după 24 de ore de îmbătrânire; |
| --- | --- |

(a)

variația maximă a rezistenței la tracțiune trebuie să fie de 20 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de rezistența la tracțiune a materialului după 24 de ore de îmbătrânire;

| (b) | variația maximă a alungirii la rupere trebuie să fie de 50 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de alungirea la rupere a materialului după 24 de ore de îmbătrânire. |
| --- | --- |

(b)

variația maximă a alungirii la rupere trebuie să fie de 50 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de alungirea la rupere a materialului după 24 de ore de îmbătrânire.

3.5.   Specificații pentru furtunul fără racorduri

3.5.1.   Etanșeitate (permeabilitate) la gaz

3.5.1.1.   Un furtun cu o lungime liberă de 1 m trebuie conectat la un rezervor umplut cu propan lichid aflat la o temperatură de 23 °C ± 2 °C.

3.5.1.2.   Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu metoda descrisă în standardul ISO 4080.

3.5.1.3.   Scurgerile prin pereții furtunului nu trebuie să depășească 95 cm3 de vapori pe metru de tub per 24 h.

3

3.5.2.   Rezistență la temperatură scăzută

3.5.2.1.   Încercarea trebuie realizată în conformitate cu metoda prezentată în standardul ISO 4672, metoda B.

3.5.2.2.   Temperatură de încercare: – 25 °C ± 3 °C.

3.5.2.3.   Nu se tolerează nicio fisură sau ruptură.

3.5.3.   Rezistență la temperatură înaltă

3.5.3.1.   O bucată de furtun, presurizată la 3 000 kPa, cu o lungime minimă de 0,5 m, trebuie introdusă într-un cuptor la o temperatură de 125 °C ± 2 °C timp de 24 de ore.

3.5.3.2.   Nu este permisă nicio scurgere.

3.5.3.3.   După încercare, tubul trebuie să reziste la presiunea de încercare de 6 750 kPa timp de 10 minute. Nu este permisă nicio scurgere.

3.5.4.   Încercare la îndoire

3.5.4.1.   Un furtun gol, cu lungimea de aproximativ 3,5 m, trebuie să poată suporta de 3 000 de ori încercarea la îndoire alternantă descrisă în continuare, fără apariția vreunei rupturi. După încercare, furtunul trebuie să poată suporta presiunea de încercare menționată la punctul 3.5.5.2 de mai jos.

Figura 3 (doar cu titlu de exemplu)

Figura 3 (doar cu titlu de exemplu)

Image 10

1,2 m

masă

mecanism de propulsie

3.5.4.2.   Dispozitivul de încercare (a se vedea figura 3) constă într-un cadru de oțel, prevăzut cu două roți din lemn, cu o lățime a jantei de aproximativ 130 mm.

Circumferința roților trebuie să fie canelată pentru ghidarea furtunului. Raza roților, măsurată până la baza canelurii, trebuie să fie de 102 mm.

Planurile mediane longitudinale ale celor două roți trebuie să fie pe același plan vertical. Distanța dintre axele roților trebuie să fie de 241 mm pe verticală și de 102 mm pe orizontală.

Fiecare roată trebuie să se poată mișca liber în jurul axei sale.

Un mecanism de propulsie trage furtunul pe roți la o viteză de patru mișcări complete pe minut.

3.5.4.3.   Furtunul trebuie să fie instalat peste roți sub forma literei S (a se vedea figura 3).

Partea din capăt, care se rulează pe roata superioară, trebuie să aibă o masă suficientă pentru ca furtunul să se poată așeza complet pe roți. Partea care trece peste roata inferioară este atașată la mecanismul de propulsie.

Mecanismul trebuie să fie astfel reglat încât furtunul să parcurgă o distanță totală de 1,2 m în ambele direcții.

3.5.5.   Presiunea hidraulică de încercare și determinarea presiunii minime de rupere

3.5.5.1.   Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu metoda descrisă în standardul ISO 1402.

3.5.5.2.   Presiunea de încercare de 6 750 kPa trebuie aplicată timp de 10 minute, perioadă în care nu trebuie să existe scurgeri.

3.5.5.3.   Presiunea de rupere nu trebuie să fie mai mică de 10 000 kPa.

3.6.   Racorduri

3.6.1.   Racordurile trebuie să fie fabricate din oțel sau din alamă, iar suprafața lor trebuie să fie rezistentă la coroziune.

3.6.2.   Racordurile trebuie să fie de tipul celor cu sertizare și trebuie să fie formate dintr-un racord pentru furtunuri sau un șurub banjo. Etanșarea trebuie să fie rezistentă la GPL și să respecte dispozițiile de la punctul 3.3.1.2 de mai sus.

3.6.3.   Șurubul banjo trebuie să fie conform cu standardul DIN 7643.

3.7.   Ansamblul furtun-racorduri

3.7.1.   Ansamblul furtun-racorduri trebuie supus unei încercări la impuls în conformitate cu standardul ISO 1436.

3.7.1.1.   Încercarea trebuie efectuată cu ulei de circulație la o temperatură de 93 °C și o presiune minimă de 3 000 kPa.

3.7.1.2.   Furtunul trebuie supus la 150 000 de impulsuri.

3.7.1.3.   După încercarea la impuls, furtunul trebuie să poată suporta presiunea de încercare menționată la punctul 3.5.5.2.

3.7.2.   Etanșeitate la gaze

3.7.2.1.   Ansamblul furtun-racorduri trebuie să suporte timp de cinci minute o presiune a gazului de 3 000 kPa, fără să apară vreo scurgere în acest interval.

3.8.   Marcaje

3.8.1.   Fiecare furtun trebuie să poarte, la intervale de cel mult 0,5 m, următoarele marcaje de identificare perfect lizibile și indelebile, constând în caractere, cifre sau simboluri:

| 3.8.1.1. | denumirea comercială sau marca comercială a producătorului; |
| --- | --- |

3.8.1.1.

denumirea comercială sau marca comercială a producătorului;

| 3.8.1.2. | anul și luna de fabricație; |
| --- | --- |

3.8.1.2.

anul și luna de fabricație;

| 3.8.1.3. | dimensiunea și marcajul de tip; |
| --- | --- |

3.8.1.3.

dimensiunea și marcajul de tip;

| 3.8.1.4. | marcajul de identificare „GPL clasa 1”. |
| --- | --- |

3.8.1.4.

marcajul de identificare „GPL clasa 1”.

3.8.2.   Fiecare racord trebuie să poarte denumirea sau marca comercială a producătorului care a fabricat ansamblul.

4.   Furtunuri sintetice de înaltă presiune, clasa 0

4.1.   Specificații generale

4.1.1.   Scopul prezentului capitol este acela de a stabili dispoziții privind omologarea furtunurilor flexibile sintetice utilizate pentru GPL, având un diametru interior de cel mult 10 mm.

4.1.2.   Prezentul capitol include, pe lângă specificații generale și încercări pentru furtunurile sintetice, și specificații și încercări aplicabile anumitor tipuri de materiale pentru furtunuri sintetice.

4.1.3.   Furtunul trebuie proiectat astfel încât să suporte o presiune maximă de funcționare egală cu presiunea de lucru.

4.1.4.   Furtunul trebuie proiectat astfel încât să suporte temperaturi cuprinse între – 25 °C și + 125 °C. Pentru temperaturi de funcționare care depășesc valorile menționate anterior, temperaturile de încercare trebuie adaptate.

4.1.5.   Diametrul interior trebuie să respecte valorile din tabelul 1 din standardul ISO 1307.

4.2.   Construcția furtunului

4.2.1.   Furtunul sintetic trebuie să cuprindă un tub termoplastic și un înveliș dintr-un material termoplastic adecvat, rezistent la ulei și la intemperii, întărit cu unul sau mai multe straturi intermediare sintetice. În cazul în care, pentru stratul (straturile) de întărire, este utilizat un material rezistent la coroziune (de exemplu, oțel inoxidabil), învelișul nu mai este necesar.

4.2.2.   Căptușeala și învelișul trebuie să fie fără pori, găuri sau elemente străine.

O perforare efectuată intenționat în înveliș nu trebuie să fie considerată un defect.

4.3.   Specificații și încercări pentru căptușeală

4.3.1.   Rezistență la tracțiune și alungire

4.3.1.1.   Rezistență la tracțiune și alungire la rupere în conformitate cu ISO 37. Rezistența la tracțiune nu trebuie să fie mai mică de 20 MPa, iar alungirea la rupere nu trebuie să fie mai mică de 200 %.

4.3.1.2.   Rezistența la n-pentan trebuie stabilită în conformitate cu ISO 1817, în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-pentan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-pentan;

| (b) | temperatura: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatura: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817);

| (c) | perioada de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioada de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a volumului: 20 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a volumului: 20 %;

| (b) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %; |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %;

| (c) | variație maximă a alungirii la rupere: 30 %. |
| --- | --- |

(c)

variație maximă a alungirii la rupere: 30 %.

După păstrare la aer la o temperatură de 40 °C timp de 48 de ore, masa nu trebuie să scadă cu mai mult de 5 % față de valoarea inițială.

4.3.1.3.   Rezistența la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioadă de expunere: 336 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioadă de expunere: 336 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %;

| (b) | variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și +10 %. |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și +10 %.

4.3.2.   Rezistență la tracțiune și alungire specifică pentru poliamidă 6

4.3.2.1.   Rezistență la tracțiune și alungire la rupere în conformitate cu ISO 527-2, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | tipul de eșantion: tip 1 BA; |
| --- | --- |

(a)

tipul de eșantion: tip 1 BA;

| (b) | viteză de tracțiune: 20 mm/min. |
| --- | --- |

(b)

viteză de tracțiune: 20 mm/min.

Materialul trebuie să fie păstrat cel puțin 21 de zile la 23 °C și la o umiditate relativă de 50 % înainte de a fi supus încercării.

Cerințe:

| (a) | rezistența la tracțiune trebuie să fie de cel puțin 20 MPa; |
| --- | --- |

(a)

rezistența la tracțiune trebuie să fie de cel puțin 20 MPa;

| (b) | alungirea la rupere trebuie să fie de cel puțin 50 %. |
| --- | --- |

(b)

alungirea la rupere trebuie să fie de cel puțin 50 %.

4.3.2.2.   Rezistența la n-pentan trebuie stabilită în conformitate cu ISO 1817, în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-pentan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-pentan;

| (b) | temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817);

| (c) | perioadă de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioadă de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a volumului: 2 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a volumului: 2 %;

| (b) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 10 %; |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 10 %;

| (c) | variație maximă a alungirii la rupere: 10 %. |
| --- | --- |

(c)

variație maximă a alungirii la rupere: 10 %.

După păstrarea la aer la o temperatură de 40 °C timp de 48 de ore, masa nu trebuie să scadă cu mai mult de 5 % față de valoarea inițială.

4.3.2.3.   Rezistență la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioadă de expunere: 24 și 336 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioadă de expunere: 24 și 336 de ore.

După procesul de îmbătrânire, eșantioanele trebuie păstrate la o temperatură de 23 °C și la o umiditate relativă de 50 % timp de cel puțin 21 de zile înainte de efectuarea încercării la tracțiune conform punctului 4.3.2.1 de mai sus.

Cerințe:

| (a) | variația maximă a rezistenței la tracțiune trebuie să fie de 35 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de rezistența la tracțiune a materialului după 24 de ore de îmbătrânire; |
| --- | --- |

(a)

variația maximă a rezistenței la tracțiune trebuie să fie de 35 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de rezistența la tracțiune a materialului după 24 de ore de îmbătrânire;

| (b) | variația maximă a alungirii la rupere trebuie să fie de 25 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de alungirea la rupere a materialului după 24 de ore de îmbătrânire. |
| --- | --- |

(b)

variația maximă a alungirii la rupere trebuie să fie de 25 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de alungirea la rupere a materialului după 24 de ore de îmbătrânire.

4.4.   Specificații și metodă de încercare pentru înveliș

4.4.1.1.   Rezistență la tracțiune și alungire la rupere în conformitate cu ISO 37. Rezistență la tracțiune de cel puțin 20 MPa și alungire la rupere de cel puțin 250 %.

4.4.1.2.   Rezistența la n-hexan în conformitate cu ISO 1817 în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-hexan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-hexan;

| (b) | temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817);

| (c) | perioadă de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioadă de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a volumului: 30 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a volumului: 30 %;

| (b) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %; |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 35 %;

| (c) | variație maximă a alungirii la rupere: 35 %. |
| --- | --- |

(c)

variație maximă a alungirii la rupere: 35 %.

4.4.1.3.   Rezistență la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioadă de expunere: 336 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioadă de expunere: 336 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 25 %;

| (b) | variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și +10 %. |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a alungirii la rupere: – 30 % și +10 %.

4.4.2.   Rezistență la ozon

4.4.2.1.   Încercarea trebuie realizată în conformitate cu standardul ISO 1431/1-1:2004/Amd 1:2009.

4.4.2.2.   Epruvetele, care trebuie alungite până la o alungire de 20 %, se expun în atmosferă timp de 120 de ore la 40 °C și la o umiditate relativă de 50 % ± 10 %, cu o concentrație de ozon de 50 de părți la o sută de milioane.

4.4.2.3.   Nu se admite nicio fisurare a epruvetelor.

4.4.3.   Specificații și metodă de încercare pentru învelișul confecționat din poliamidă 6

4.4.3.1.   Rezistență la tracțiune și alungire la rupere în conformitate cu ISO 527-2, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | tipul de eșantion: tip 1 BA; |
| --- | --- |

(a)

tipul de eșantion: tip 1 BA;

| (b) | viteză de tracțiune: 20 mm/min. |
| --- | --- |

(b)

viteză de tracțiune: 20 mm/min.

Materialul trebuie să fie păstrat cel puțin 21 de zile la 23 °C și la o umiditate relativă de 50 % înainte de a fi supus încercării.

Cerințe:

| (a) | rezistența la tracțiune trebuie să fie de cel puțin 20 MPa; |
| --- | --- |

(a)

rezistența la tracțiune trebuie să fie de cel puțin 20 MPa;

| (b) | alungirea la rupere trebuie să fie de minimum 100 %. |
| --- | --- |

(b)

alungirea la rupere trebuie să fie de minimum 100 %.

4.4.3.2.   Rezistența la n-hexan în conformitate cu ISO 1817 în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-hexan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-hexan;

| (b) | temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatură: 23 °C (toleranța conform ISO 1817);

| (c) | perioadă de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioadă de scufundare: 72 de ore.

Cerințe:

| (a) | variație maximă a volumului: 2 %; |
| --- | --- |

(a)

variație maximă a volumului: 2 %;

| (b) | variație maximă a rezistenței la tracțiune: 10 %; |
| --- | --- |

(b)

variație maximă a rezistenței la tracțiune: 10 %;

| (c) | variație maximă a alungirii la rupere: 10 %. |
| --- | --- |

(c)

variație maximă a alungirii la rupere: 10 %.

4.4.3.3.   Rezistența la îmbătrânire în conformitate cu ISO 188, cu respectarea următoarelor condiții:

| (a) | temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C); |
| --- | --- |

(a)

temperatură: 115 °C (temperatura de încercare = temperatura maximă de funcționare minus 10 °C);

| (b) | perioadă de expunere: 24 și 336 de ore. |
| --- | --- |

(b)

perioadă de expunere: 24 și 336 de ore.

După procesul de îmbătrânire, eșantioanele trebuie condiționate timp de cel puțin 21 de zile înainte de efectuarea încercării la tracțiune în conformitate cu punctul 4.3.1.1 de mai sus.

Cerințe:

| (a) | variația maximă a rezistenței la tracțiune trebuie să fie de 20 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de rezistența la tracțiune a materialului după 24 de ore de îmbătrânire; |
| --- | --- |

(a)

variația maximă a rezistenței la tracțiune trebuie să fie de 20 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de rezistența la tracțiune a materialului după 24 de ore de îmbătrânire;

| (b) | variația maximă a alungirii la rupere trebuie să fie de 50 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de alungirea la rupere a materialului după 24 de ore de îmbătrânire. |
| --- | --- |

(b)

variația maximă a alungirii la rupere trebuie să fie de 50 % după o îmbătrânire de 336 de ore față de alungirea la rupere a materialului după 24 de ore de îmbătrânire.

4.5.   Specificații pentru furtunul fără racorduri

4.5.1.   Etanșeitate (permeabilitate) la gaz

4.5.1.1.   Un furtun cu o lungime liberă de 1 m trebuie conectat la un rezervor umplut cu propan lichid aflat la o temperatură de 23 °C ± 2 °C.

4.5.1.2.   Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu metoda descrisă în standardul ISO 4080.

4.5.1.3.   Scurgerile prin pereții furtunului nu trebuie să depășească 95 cm3 de vapori pe metru de furtun în 24 de ore. Scurgerile de GPL lichid trebuie să fie măsurate și trebuie să fie mai mici decât scurgerile de gaz (95 cm3/oră).

3

3

4.5.2.   Rezistența la temperatură scăzută

4.5.2.1.   Încercarea trebuie realizată în conformitate cu metoda prezentată în standardul ISO 4672, metoda B.

4.5.2.2.   Temperatura de încercare: – 25 °C ± 3 °C.

4.5.2.3.   Nu se tolerează nicio fisură sau ruptură.

4.5.3.   Rezistență la temperatură înaltă

4.5.3.1.   O bucată de furtun, presurizată la presiunea de lucru, cu o lungime minimă de 0,5 m, trebuie introdusă într-un cuptor la o temperatură de 125 °C ± 2 °C timp de 24 de ore.

4.5.3.2.   Nu este permisă nicio scurgere.

4.5.3.3.   După încercare, furtunul trebuie să reziste, timp de 10 minute, la presiunea de încercare egală cu de 2,25 ori presiunea de lucru. Nu este permisă nicio scurgere.

4.5.4.   Încercare la îndoire

4.5.4.1.   Un furtun gol, cu lungimea de aproximativ 3,5 m, trebuie să poată suporta de 3 000 de ori încercarea la îndoire alternantă descrisă în continuare, fără apariția vreunei rupturi.

După încercare, furtunul trebuie să poată suporta presiunea de încercare menționată la punctul 4.5.5.2 de mai jos.

Figura 4 (doar cu titlu de exemplu)

Figura 4 (doar cu titlu de exemplu)

Image 11

masă

1,2 m

mecanism de propulsie

4.5.4.2.   Dispozitivul de încercare (a se vedea figura 4) constă într-un cadru de oțel, prevăzut cu două roți din lemn, cu o lățime a jantei de aproximativ 130 mm.

Circumferința roților trebuie să fie canelată pentru ghidarea furtunului. Raza roților, măsurată până la baza canelurii, trebuie să fie de 102 mm.

Planurile mediane longitudinale ale celor două roți trebuie să fie pe același plan vertical. Distanța dintre axele roților trebuie să fie de 241 mm pe verticală și de 102 mm pe orizontală.

Fiecare roată trebuie să se poată mișca liber în jurul axei sale.

Un mecanism de propulsie trage furtunul pe roți la o viteză de patru mișcări complete pe minut.

4.5.4.3.   Furtunul trebuie să fie instalat peste roți sub forma literei S (a se vedea figura 4).

Partea din capăt, care se rulează pe roata superioară, trebuie să aibă o masă suficientă pentru ca furtunul să se poată așeza complet pe roți. Partea care trece peste roata inferioară este atașată la mecanismul de propulsie.

Mecanismul trebuie să fie astfel reglat încât furtunul să parcurgă o distanță totală de 1,2 m în ambele direcții.

4.5.5.   Presiunea hidraulică de încercare și determinarea presiunii minime de rupere

4.5.5.1.   Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu metoda descrisă în standardul ISO 1402.

4.5.5.2.   O presiune de încercare de 2,25 ori mai mare decât presiunea de lucru trebuie aplicată timp de 10 minute, interval în care nu trebuie să apară scurgeri.

4.5.5.3.   Presiunea de rupere nu trebuie să fie mai mică de 10 000 kPa și trebuie să fie cel puțin egală cu de 2,25 ori presiunea de lucru.

4.6.   Racorduri

4.6.1.   Racordurile trebuie să fie fabricate din oțel sau din alamă, iar suprafața lor trebuie să fie rezistentă la coroziune.

4.6.2.   Racordurile trebuie să fie de tipul celor cu sertizare și trebuie să fie formate dintr-un racord pentru furtunuri sau un șurub banjo. Etanșarea trebuie să fie rezistentă la GPL și să respecte dispozițiile de la punctul 4.3.1.2 de mai sus.

4.6.3.   Șurubul banjo trebuie să fie conform cu standardul DIN 7643.

4.7.   Ansamblul furtun-racorduri

4.7.1.   Ansamblul furtun-racorduri trebuie supus unei încercări la impuls în conformitate cu standardul ISO 1436.

4.7.1.1.   Încercarea trebuie efectuată cu ulei de circulație la o temperatură de 93 °C și la o presiune minimă egală cu presiunea de lucru.

4.7.1.2.   Furtunul trebuie supus la 150 000 de impulsuri.

4.7.1.3.   După încercarea la impuls, furtunul trebuie să poată suporta presiunea de încercare menționată la punctul 4.5.5.2.

4.7.2.   Etanșeitate la gaz

4.7.2.1.   Ansamblul furtun-racorduri trebuie să suporte timp de cinci minute o presiune a gazului de 1,5 ori mai mare decât presiunea de lucru fără să existe scurgeri.

4.8.   Marcaje

4.8.1.   Fiecare furtun trebuie să poarte, la intervale de cel mult 0,5 m, următoarele marcaje de identificare perfect lizibile și indelebile, constând în caractere, cifre sau simboluri:

| 4.8.1.1. | denumirea comercială sau marca comercială a producătorului; |
| --- | --- |

4.8.1.1.

denumirea comercială sau marca comercială a producătorului;

| 4.8.1.2. | anul și luna de fabricație; |
| --- | --- |

4.8.1.2.

anul și luna de fabricație;

| 4.8.1.3. | dimensiunea și marcajul de tip; |
| --- | --- |

4.8.1.3.

dimensiunea și marcajul de tip;

| 4.8.1.4. | marcajul de identificare „GPL clasa 0”. |
| --- | --- |

4.8.1.4.

marcajul de identificare „GPL clasa 0”.

4.8.2.   Fiecare racord trebuie să poarte denumirea sau marca comercială a producătorului care a fabricat ansamblul.

---

ANEXA 9

DISPOZIȚII CU PRIVIRE LA OMOLOGAREA STAȚIEI DE UMPLERE

1.   Definiție: a se vedea punctul 2.16 din prezentul regulament.

2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2 din prezentul regulament):

| | Unitate de umplere: clasa 3 |
| --- | --- |

Unitate de umplere: clasa 3

| | Supapă antiretur: clasa 3 |
| --- | --- |

Supapă antiretur: clasa 3

3.   Presiune de clasificare: 3 000 kPa.

4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 65 °C

Pentru temperaturile care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.10, Dispoziții privind unitatea de umplere. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.10, Dispoziții privind unitatea de umplere.

6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Încercare de scurgere la scaun | Punctul 8 din anexa 15 |
| Anduranță (cu 6 000 de cicluri de funcționare) | Punctul 9 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |
| Încercare la șoc | Punctul 7 din prezenta anexă. |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Încercare de scurgere la scaun

Punctul 8 din anexa 15

Anduranță (cu 6 000 de cicluri de funcționare)

Punctul 9 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

Încercare la șoc

Punctul 7 din prezenta anexă.

7.   Cerințe privind încercarea la șoc pentru unitatea de umplere Euro

7.1.   Cerințe generale

Unitatea de umplere trebuie supusă unei încercări la șoc de 10 J.

7.2.   Procedura de încercare

O masă de oțel durificat de 1 kg trebuie lăsată să cadă de la o înălțime de 1 m astfel încât să atingă o viteză de impact de 4,4 m/s. Acest lucru se obține prin montarea masei într-un pendul.

Unitatea de umplere trebuie instalată orizontal pe un obiect solid. Impactul masei trebuie să se producă pe centrul părții proeminente a unității de umplere.

7.3.   Interpretarea încercării

Unitatea de umplere trebuie să respecte cerințele încercării la scurgere externă și ale încercării de scurgere la scaun la temperatura ambiantă.

7.4.   Repetarea încercării

În cazul în care unitatea de umplere nu satisface cerințele încercării, două eșantioane ale aceleiași componente trebuie supuse încercării la șoc. În cazul în care ambele eșantioane satisfac cerințele încercării, prima încercare trebuie ignorată. În cazul în care unul dintre eșantioane sau ambele nu satisfac cerințele la repetarea încercării, componenta nu trebuie omologată.

Observații:

| (a) | încercarea la suprapresiune trebuie efectuată pe fiecare supapă antiretur; |
| --- | --- |

(a)

încercarea la suprapresiune trebuie efectuată pe fiecare supapă antiretur;

| (b) | încercarea la anduranță trebuie efectuată cu o duză special prevăzută pentru unitatea de umplere supusă încercării. Trebuie aplicate 6 000 de cicluri în conformitate cu următoarea procedură:






  (i) | se conectează duza la conector și se deschide unitatea de umplere; |
| --- | --- | --- |

(b)

încercarea la anduranță trebuie efectuată cu o duză special prevăzută pentru unitatea de umplere supusă încercării. Trebuie aplicate 6 000 de cicluri în conformitate cu următoarea procedură:

(i)

se conectează duza la conector și se deschide unitatea de umplere;

| (ii) | se lasă în poziție deschisă timp de cel puțin 3 secunde; |
| --- | --- |

(ii)

se lasă în poziție deschisă timp de cel puțin 3 secunde;

| (iii) | se închide unitatea de umplere și se deconectează duza. |
| --- | --- |

(iii)

se închide unitatea de umplere și se deconectează duza.

Figura 1

Zonă de conectare a unității de umplere cu baionetă

Image 12

Figura 2

Zonă de conectare a unității de umplere cu cuvă

Image 13

Figura 3

Zonă de conectare a unității de umplere Euro pentru vehicule ușoare

Image 14

Figura 4

Zonă de conectare a unității de umplere ACME

Image 15

Figura 5

Zonă de conectare a unității de umplere Euro pentru vehiculele grele

Dimensiuni în milimetri

Image 16

Legendă:

| 1 | Suprafață de etanșeitate a duzei |
| --- | --- |
| 2 | Cursă minimă a supapei |
| 3 | Toleranță generală |

1

Suprafață de etanșeitate a duzei

2

Cursă minimă a supapei

3

Toleranță generală

---

(*1)  Doar pentru părți nemetalice.

(*2)  Doar pentru părți metalice.

---

ANEXA 10

DISPOZIȚII PRIVIND OMOLOGAREA REZERVOARELOR DE GPL

Semnificația simbolurilor și a termenilor utilizați în prezenta anexă

| Ph | = | presiunea de încercare hidraulică în kPa; |
| --- | --- | --- |
| Pr | = | presiunea de rupere a rezervorului, măsurată în încercarea la rupere, în kPa; |
| Re | = | efortul elastic minim, în N/mm2, garantat de standardul de material; |
| Rm | = | rezistența minimă la tracțiune, în N/mm2, garantată de standardul de material; |
| Rmt | = | rezistența reală la tracțiune, în N/mm2; |
| a | = | grosimea minimă calculată a peretelui carcasei cilindrice, în mm; |
| b | = | grosimea minimă calculată a capetelor bombate, în mm; |
| D | = | diametrul exterior nominal al rezervorului, în mm; |
| R | = | raza interioară a curburii capătului bombat al rezervorului cilindric standard, în mm; |
| r | = | raza de racordare interioară a capătului bombat al rezervorului cilindric standard, în mm; |
| H | = | înălțimea exterioară a părții bombate a capătului rezervorului, în mm; |
| h | = | înălțimea părții cilindrice a capătului bombat, în mm; |
| L | = | lungimea carcasei rezistente la eforturi a rezervorului, în mm; |
| A | = | alungirea materialului de bază (în %); |
| V0 | = | volumul inițial al rezervorului în momentul creșterii presiunii în încercarea la rupere, în dm3; |
| V | = | volumul final al rezervorului în momentul ruperii, în dm3; |
| g | = | gravitația, în m/s2; |
| c | = | coeficientul de configurație; |
| Z | = | coeficientul de reducere a efortului. |

Ph

=

presiunea de încercare hidraulică în kPa;

Pr

=

presiunea de rupere a rezervorului, măsurată în încercarea la rupere, în kPa;

Re

=

efortul elastic minim, în N/mm2, garantat de standardul de material;

Rm

=

rezistența minimă la tracțiune, în N/mm2, garantată de standardul de material;

Rmt

=

rezistența reală la tracțiune, în N/mm2;

a

=

grosimea minimă calculată a peretelui carcasei cilindrice, în mm;

b

=

grosimea minimă calculată a capetelor bombate, în mm;

D

=

diametrul exterior nominal al rezervorului, în mm;

R

=

raza interioară a curburii capătului bombat al rezervorului cilindric standard, în mm;

r

=

raza de racordare interioară a capătului bombat al rezervorului cilindric standard, în mm;

H

=

înălțimea exterioară a părții bombate a capătului rezervorului, în mm;

h

=

înălțimea părții cilindrice a capătului bombat, în mm;

L

=

lungimea carcasei rezistente la eforturi a rezervorului, în mm;

A

=

alungirea materialului de bază (în %);

V0

=

volumul inițial al rezervorului în momentul creșterii presiunii în încercarea la rupere, în dm3;

V

=

volumul final al rezervorului în momentul ruperii, în dm3;

g

=

gravitația, în m/s2;

c

=

coeficientul de configurație;

Z

=

coeficientul de reducere a efortului.

1.   Cerințe tehnice

1.1.   Recipientele cilindrice reglementate de prezenta anexă sunt următoarele:

| | GPL-1 Rezervoare metalice |
| --- | --- |

GPL-1 Rezervoare metalice

| | GPL-4 Rezervoare în întregime din material compozit |
| --- | --- |

GPL-4 Rezervoare în întregime din material compozit

1.2.   Dimensiuni

În cazul tuturor dimensiunilor pentru care nu sunt indicate toleranțele, se aplică toleranțele generale din standardul EN 22768-1.

1.3.   Materiale

1.3.1.   Materialul utilizat la fabricarea carcaselor rezistente la eforturi ale rezervoarelor trebuie să fie oțelul, conform specificației Euronorm EN 10120 (cu toate acestea, pot fi utilizate alte materiale cu condiția ca rezervorul să aibă aceleași caracteristici de securitate, care trebuie certificate de autoritățile de omologare de tip care acordă omologarea de tip).

1.3.2.   
  „Material de bază” înseamnă materialul în starea de dinaintea oricărei transformări specifice legate de procesul de fabricație.

1.3.3.   Toate părțile corpului rezervorului și toate părțile sudate de corpul respectiv trebuie să fie din materiale compatibile între ele.

1.3.4.   Materialele de aport trebuie să fie compatibile cu materialul de bază astfel încât să formeze suduri cu proprietăți echivalente cu cele specificate pentru materialul de bază (EN 288-39).

1.3.5.   Producătorul rezervorului trebuie să obțină și să furnizeze:

| (a) | pentru rezervoarele metalice: certificate de analiză chimică a turnării; |
| --- | --- |

(a)

pentru rezervoarele metalice: certificate de analiză chimică a turnării;

| (b) | pentru rezervoarele în întregime din material compozit: certificate de analiză a rezistenței chimice legate de încercările efectuate în conformitate cu cerințele apendicelui 6; |
| --- | --- |

(b)

pentru rezervoarele în întregime din material compozit: certificate de analiză a rezistenței chimice legate de încercările efectuate în conformitate cu cerințele apendicelui 6;

| (c) | proprietățile mecanice ale materialului pentru tipurile de oțel sau de alte materiale utilizate pentru fabricarea elementelor supuse presiunii. |
| --- | --- |

(c)

proprietățile mecanice ale materialului pentru tipurile de oțel sau de alte materiale utilizate pentru fabricarea elementelor supuse presiunii.

1.3.6.   Autoritatea de control trebuie să aibă posibilitatea de a efectua analize independente. Aceste analize trebuie efectuate fie pe eșantioane prelevate din materiale în forma în care sunt furnizate producătorilor de rezervoare, fie pe rezervoarele finite.

1.3.7.   Producătorul trebuie să pună la dispoziția autorității de control rezultatele încercărilor metalurgice și mecanice și ale analizelor materialelor de bază și de aport efectuate asupra sudurilor și trebuie să furnizeze, de asemenea, autorității de control o descriere a metodelor și a procedeelor de sudare care pot fi considerate reprezentative pentru sudurile efectuate în timpul procesului de producție.

1.4.   Temperaturi și presiuni prin proiectare

1.4.1.   Temperatura prin proiectare

Limitele temperaturilor de funcționare prin proiectare ale rezervorului sunt – 20 °C și 65 °C. Pentru temperaturi de funcționare extreme care depășesc temperaturile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare care trebuie stabilite de comun acord cu autoritatea competentă.

1.4.2.   Presiunea prin proiectare

Presiunea de funcționare prin proiectare a rezervorului este de 3 000 kPa.

1.5.   Procedurile de tratament termic, doar pentru rezervoarele metalice, trebuie efectuate în conformitate cu următoarele cerințe:

| 1.5.1. | Tratamentul termic trebuie efectuat pe componente sau pe rezervorul complet. |
| --- | --- |

1.5.1.

Tratamentul termic trebuie efectuat pe componente sau pe rezervorul complet.

| 1.5.2. | Componentele unui rezervor care au fost deformate cu mai mult de 5 % trebuie supuse următorului tratament termic: normalizare. |
| --- | --- |

1.5.2.

Componentele unui rezervor care au fost deformate cu mai mult de 5 % trebuie supuse următorului tratament termic: normalizare.

| 1.5.3. | Rezervoarele cu o grosime a peretelui ≥ 5 mm trebuie supuse următorului tratament termic:






  1.5.3.1. | material laminat la cald și normalizat: stabilizare sau normalizare; |
| --- | --- | --- |

1.5.3.

Rezervoarele cu o grosime a peretelui ≥ 5 mm trebuie supuse următorului tratament termic:

1.5.3.1.

material laminat la cald și normalizat: stabilizare sau normalizare;

| 1.5.3.2. | material de alt tip: normalizare. |
| --- | --- |

1.5.3.2.

material de alt tip: normalizare.

| 1.5.4. | Producătorul trebuie să prezinte procedura de tratament termic utilizată. |
| --- | --- |

1.5.4.

Producătorul trebuie să prezinte procedura de tratament termic utilizată.

| 1.5.5. | Nu este permis tratamentul termic localizat al unui rezervor finit. |
| --- | --- |

1.5.5.

Nu este permis tratamentul termic localizat al unui rezervor finit.

1.6.   Calcularea elementelor sub presiune

1.6.1.   Calcularea elementelor sub presiune pentru rezervoarele metalice.

1.6.1.1.   Grosimea peretelui carcasei cilindrice a rezervoarelor nu trebuie să fie mai mică decât cea calculată prin următoarea formulă:

| 1.6.1.1.1. | Rezervoare fără suduri longitudinale: |
| --- | --- |

1.6.1.1.1.

Rezervoare fără suduri longitudinale:

Formula

| 1.6.1.1.2. | Rezervoare cu suduri longitudinale:











  (a) | z = 0,85 atunci când producătorul radiografiază fiecare intersecție de suduri și 100 m din sudura longitudinală adiacentă și 50 mm (25 mm de fiecare parte a intersecției) din sudura circulară adiacentă.
  Încercarea trebuie efectuată pentru fiecare post de lucru, la începutul și la sfârșitul fiecărei ture de program din producția continuă. |
| --- | --- | --- |

1.6.1.1.2.

Rezervoare cu suduri longitudinale:

Formula

(a)

z = 0,85 atunci când producătorul radiografiază fiecare intersecție de suduri și 100 m din sudura longitudinală adiacentă și 50 mm (25 mm de fiecare parte a intersecției) din sudura circulară adiacentă.

Încercarea trebuie efectuată pentru fiecare post de lucru, la începutul și la sfârșitul fiecărei ture de program din producția continuă.

| (b) | z = 1 atunci când fiecare intersecție de suduri și 100 mm din sudura longitudinală adiacentă și 50 mm (25 mm de fiecare parte a intersecției) din sudura circulară adiacentă sunt radiografiate prin sondaj.
  Această încercare trebuie efectuată pe 10 % din producția de rezervoare: rezervoarele încercate sunt alese în mod aleatoriu. În cazul în care încercările radiografice evidențiază defecte inacceptabile, astfel cum sunt definite la punctul 2.4.1.4 din prezenta anexă, trebuie luate toate măsurile necesare pentru a controla lotul de producție în cauză și a elimina defectele. |
| --- | --- |

(b)

z = 1 atunci când fiecare intersecție de suduri și 100 mm din sudura longitudinală adiacentă și 50 mm (25 mm de fiecare parte a intersecției) din sudura circulară adiacentă sunt radiografiate prin sondaj.

Această încercare trebuie efectuată pe 10 % din producția de rezervoare: rezervoarele încercate sunt alese în mod aleatoriu. În cazul în care încercările radiografice evidențiază defecte inacceptabile, astfel cum sunt definite la punctul 2.4.1.4 din prezenta anexă, trebuie luate toate măsurile necesare pentru a controla lotul de producție în cauză și a elimina defectele.

1.6.1.2.   Dimensiuni și calcularea capetelor (a se vedea figurile din apendicele 4 la prezenta anexă).

1.6.1.2.1.   Capetele rezervorului trebuie să fie constituite dintr-un singur element, să fie concave pe partea pe care este exercitată presiunea și să aibă o formă torisferică sau eliptică (în apendicele 5 sunt prezentate exemple).

1.6.1.2.2.   Capetele rezervorului trebuie să îndeplinească următoarele condiții:

| | Capete torisferice
  limite simultane: 0,003 D ≤ b ≤ 0,08 D
  r ≥ 0,1 D
  R ≤ D
  H ≥ 0,18 D
  r ≥ 2 b
  h ≥ 4 b
  h ≤ 0,15 D (nu se aplică pentru rezervoarele din figura 2a din apendicele 2 la prezenta anexă) |
| --- | --- |

Capete torisferice

limite simultane: 0,003 D ≤ b ≤ 0,08 D

r ≥ 0,1 D

R ≤ D

H ≥ 0,18 D

r ≥ 2 b

h ≥ 4 b

h ≤ 0,15 D (nu se aplică pentru rezervoarele din figura 2a din apendicele 2 la prezenta anexă)

| | Capete eliptice
  limite simultane: 0,003 D ≤ b ≤ 0,08 D
  H ≥ 0,18 D
  h ≥ 4 b
  h ≤ 0,15 D (nu se aplică pentru rezervoarele din figura 2a din apendicele 2 la prezenta anexă) |
| --- | --- |

Capete eliptice

limite simultane: 0,003 D ≤ b ≤ 0,08 D

H ≥ 0,18 D

h ≥ 4 b

h ≤ 0,15 D (nu se aplică pentru rezervoarele din figura 2a din apendicele 2 la prezenta anexă)

1.6.1.2.3.   Grosimea acestor capete bombate nu trebuie să fie, în total, mai mică decât cifra calculată prin intermediul următoarei formule:

Formula

Coeficientul de configurație C care trebuie utilizat pentru capete pline este indicat în tabelul și în graficele din apendicele 4 la prezenta anexă.

Grosimea peretelui marginii cilindrice a capetelor nu trebuie să fie mai mică sau să difere cu mai mult de 15 % de grosimea minimă a peretelui carcasei.

1.6.1.3.   Grosimea nominală a peretelui părții cilindrice și a capătului bombat nu poate fi, în niciun caz, mai mică decât:

Formula

cu un minimum de 1,5 mm.

1.6.1.4.   Carcasa rezervorului poate fi formată din una, două sau trei părți. Atunci când carcasa este formată din două sau trei părți, sudurile longitudinale trebuie deplasate/rotite cu cel puțin de 10 ori grosimea peretelui rezervorului (10 × a).Capetele trebuie să fie dintr-o singură bucată și convexe.

1.6.2.   Calcularea elementelor sub presiune pentru rezervoarele în întregime din materiale compozite.

Eforturile din rezervor trebuie calculate pentru fiecare tip de rezervor. Presiunile utilizate la aceste calcule sunt presiunea prin proiectare și presiunea de încercare la rupere. Calculele trebuie să utilizeze tehnici de analiză adecvate care să permită stabilirea repartizării eforturilor în rezervor.

1.7.   Construcție și bună execuție

1.7.1.   Cerințe generale

1.7.1.1.   Producătorul trebuie să demonstreze, printr-un sistem adecvat de control al calității, că posedă și menține mijloace și metode de producție care garantează că rezervoarele produse îndeplinesc cerințele prezentei anexe.

1.7.1.2.   Producătorul trebuie să asigure, prin măsuri adecvate de supraveghere, că materialele de bază și părțile ambutisate folosite la fabricarea rezervoarelor nu au defecte care ar putea afecta utilizarea în siguranță a rezervoarelor.

1.7.2.   Părți supuse la presiune

1.7.2.1.   Producătorul trebuie să descrie metodele și procedeele de sudură adoptate și să indice controalele efectuate în timpul producției.

1.7.2.2.   Cerințe tehnice pentru suduri

Sudurile cap la cap trebuie executate printr-un procedeu de sudare automată.

Sudurile cap la cap pe carcasa rezistentă la eforturi nu pot fi situate în nicio zonă în care există modificări de profil.

Sudurile în unghi nu pot fi suprapuse peste suduri cap la cap și trebuie să fie situate la cel puțin 10 mm de acestea.

Sudurile care unesc părți ce formează carcasa rezervorului trebuie să îndeplinească următoarele condiții (a se vedea figurile prezentate ca exemple în apendicele 1 la prezenta anexă):

| | Sudură longitudinală: această sudură este realizată sub forma unei suduri cap la cap pe întreaga secțiune a materialului peretelui; |
| --- | --- |

Sudură longitudinală: această sudură este realizată sub forma unei suduri cap la cap pe întreaga secțiune a materialului peretelui;

| | Sudură circulară: această sudură este realizată sub forma unei suduri cap la cap pe întreaga secțiune a materialului peretelui. O sudură pe muchie este considerată un tip special de sudură cap la cap; |
| --- | --- |

Sudură circulară: această sudură este realizată sub forma unei suduri cap la cap pe întreaga secțiune a materialului peretelui. O sudură pe muchie este considerată un tip special de sudură cap la cap;

Sudurile plăcii sau ale inelului de fixare a supapelor trebuie efectuate în conformitate cu figura 3 din apendicele 1.

O sudură care fixează gulerul sau suporturile de rezervor trebuie să fie de tip cap la cap sau de tip în unghi.

Elementele de susținere sudate trebuie fixate prin sudură circulară. Sudurile trebuie să reziste la vibrații, la frânări și la forțe exterioare de cel puțin 30 g din toate direcțiile.

În cazul sudurilor cap la cap, excentricitatea marginilor îmbinării nu trebuie să depășească o cincime din grosimea pereților (1/5 a).

1.7.2.3.   Controlul sudurilor

Producătorul trebuie să se asigure că sudurile prezintă o penetrație continuă, fără deviație a cordonului de sudură, și că acestea nu au defecte care ar putea afecta utilizarea în siguranță a rezervorului.

Pentru rezervoarele compuse din două bucăți, trebuie efectuată o încercare radiografică pe sudurile circulare cap la cap pe o distanță de 100 mm, cu excepția sudurilor conforme cu sudura pe muchie menționată la pagina 1 din apendicele 1 la prezenta anexă. Pe un rezervor selectat la începutul și la sfârșitul fiecărei ture de program din producția continuă și, în cazul întreruperii producției pe o perioadă mai mare de 12 ore, primul rezervor sudat trebuie, de asemenea, radiografiat.

1.7.2.4.   Ovalizare

Ovalizarea carcasei cilindrice a rezervorului trebuie limitată astfel încât diferența dintre diametrul exterior maxim și diametrul exterior minim ale aceleiași secțiuni transversale să nu fie mai mare de 1 % din media acestor diametre.

1.7.3.   Accesorii

1.7.3.1.   Suporturile trebuie să fie confecționate și fixate pe rezervor astfel încât să nu determine concentrații periculoase de eforturi sau acumulări de apă.

1.7.3.2.   Piciorul rezervorului trebuie să fie suficient de rezistent și confecționat dintr-un metal compatibil cu tipul de oțel utilizat pentru rezervor. Forma piciorului trebuie să confere rezervorului o stabilitate suficientă.

Marginea superioară a piciorului trebuie sudată de rezervor, astfel încât să nu permită acumularea apei sau infiltrarea apei între picior și rezervor.

1.7.3.3.   O marcă de referință trebuie aplicată pe rezervoare pentru a asigura instalarea lor corectă.

1.7.3.4.   În cazul în care sunt utilizate, plăcuțele de identificare trebuie fixate pe carcasa rezistentă la eforturi și nu trebuie să fie detașabile. Trebuie adoptate toate măsurile necesare de prevenire a coroziunii.

1.7.3.5.   Trebuie să fie posibilă montarea pe rezervor a unei carcase etanșe sau montarea unui dispozitiv de protecție peste accesoriile rezervorului.

1.7.3.6.   Cu toate acestea, orice alt material poate fi utilizat la fabricarea suporturilor, cu condiția să fie asigurată rezistența sa și să fie eliminate toate riscurile de coroziune a capetelor rezervorului.

1.7.4.   Protecția contra incendiilor

1.7.4.1.   Un rezervor reprezentativ pentru tipul de rezervor, toate accesoriile montate pe acesta și orice material de izolare sau de protecție suplimentar sunt supuse unei încercări la foc conform dispozițiilor de la punctul 2.6 din prezenta anexă.

2.   Încercări

Tabelele 1 și 2 de mai jos oferă o listă a încercărilor care trebuie efectuate pe rezervoarele de GPL, atât pe prototipuri, cât și în timpul procesului de producție, în conformitate cu natura lor. Toate încercările se efectuează la o temperatură ambiantă de 20 °C ± 5 °C, în afara cazului în care se prevede altfel.

Tabelul 1

Lista încercărilor care trebuie efectuate pe rezervoarele metalice

| Încercare de efectuat | Producția
  Încercări pe loturi | Numărul de rezervoare supuse încercării pentru omologare | Descrierea încercării |
| --- | --- | --- | --- |
| Încercare la tracțiune | 1/lot | 2 (1) | A se vedea punctul 2.1.2.2. |
| Încercare la îndoire | 1/lot | 2 (1) | A se vedea punctul 2.1.2.3. |
| Încercare la rupere | | 2 | A se vedea punctul 2.2. |
| Încercarea hidraulică | Fiecare rezervor | 100 % | A se vedea punctul 2.3. |
| Încercarea la foc | | 1 | A se vedea punctul 2.6. |
| Examinare radiografică | 1/lot | 100 % | A se vedea punctul 2.4.1. |
| Examinarea macroscopică | 1/lot | 2 (1) | A se vedea punctul 2.4.2. |
| Controlul sudurilor | 1/lot | 100 % | A se vedea punctul 1.7.2.3. |
| Verificarea vizuală a părților rezervorului | 1/lot | 100 % | |
| Nota 1: | 6 rezervoare trebuie supuse omologării de tip. |

Încercare de efectuat

Producția

Încercări pe loturi

Numărul de rezervoare supuse încercării pentru omologare

Descrierea încercării

Încercare la tracțiune

1/lot

2 (1)

A se vedea punctul 2.1.2.2.

Încercare la îndoire

1/lot

2 (1)

A se vedea punctul 2.1.2.3.

Încercare la rupere

2

A se vedea punctul 2.2.

Încercarea hidraulică

Fiecare rezervor

100 %

A se vedea punctul 2.3.

Încercarea la foc

1

A se vedea punctul 2.6.

Examinare radiografică

1/lot

100 %

A se vedea punctul 2.4.1.

Examinarea macroscopică

1/lot

2 (1)

A se vedea punctul 2.4.2.

Controlul sudurilor

1/lot

100 %

A se vedea punctul 1.7.2.3.

Verificarea vizuală a părților rezervorului

1/lot

100 %

Nota 1:

6 rezervoare trebuie supuse omologării de tip.

| Nota 2: | Pe unul dintre aceste prototipuri trebuie determinate volumul rezervorului și grosimea peretelui fiecărei părți componente a rezervorului. |
| --- | --- |

Nota 2:

Pe unul dintre aceste prototipuri trebuie determinate volumul rezervorului și grosimea peretelui fiecărei părți componente a rezervorului.

Tabelul 2

Lista încercărilor care trebuie efectuate pe rezervoarele fabricate în întregime din material compozit

| Încercare de efectuat | Producția
  Încercări pe loturi | Numărul de rezervoare supuse încercării pentru omologare | Descrierea încercării |
| --- | --- | --- | --- |
| Încercarea la rupere | 1/lot | 3 | A se vedea punctul 2.2. |
| Încercarea hidraulică | Fiecare rezervor | Toate rezervoarele | A se vedea punctul 2.3. |
| Încercarea la cicluri de presiune la temperatură ambientală | 1 la 5 loturi | 3 | A se vedea punctul 2.3.6.1. |
| Încercarea la cicluri de presiune la temperatură ridicată | | 1 | A se vedea punctul 2.3.6.2. |
| Încercarea la scurgere externă | | 1 | A se vedea punctul 2.3.6.3. |
| Încercarea de permeabilitate | | 1 | A se vedea punctul 2.3.6.4. |
| Încercarea la cicluri de presiune GPL | | 1 | A se vedea punctul 2.3.6.5. |
| Încercarea la fluaj la temperatură ridicată | | 1 | A se vedea punctul 2.3.6.6. |
| Încercarea la foc | | 1 | A se vedea punctul 2.6. |
| Încercarea la șoc | | 1 | A se vedea punctul 2.7. |
| Încercarea la cădere | | 1 | A se vedea punctul 2.8. |
| Încercarea la cuplul de torsiune pe bosaj | | 1 | A se vedea punctul 2.9. |
| Încercarea la mediu acid | | 1 | A se vedea punctul 2.10. |
| Încercarea la radiații ultraviolete | | 1 | A se vedea punctul 2.11. |

Încercare de efectuat

Producția

Încercări pe loturi

Numărul de rezervoare supuse încercării pentru omologare

Descrierea încercării

Încercarea la rupere

1/lot

3

A se vedea punctul 2.2.

Încercarea hidraulică

Fiecare rezervor

Toate rezervoarele

A se vedea punctul 2.3.

Încercarea la cicluri de presiune la temperatură ambientală

1 la 5 loturi

3

A se vedea punctul 2.3.6.1.

Încercarea la cicluri de presiune la temperatură ridicată

1

A se vedea punctul 2.3.6.2.

Încercarea la scurgere externă

1

A se vedea punctul 2.3.6.3.

Încercarea de permeabilitate

1

A se vedea punctul 2.3.6.4.

Încercarea la cicluri de presiune GPL

1

A se vedea punctul 2.3.6.5.

Încercarea la fluaj la temperatură ridicată

1

A se vedea punctul 2.3.6.6.

Încercarea la foc

1

A se vedea punctul 2.6.

Încercarea la șoc

1

A se vedea punctul 2.7.

Încercarea la cădere

1

A se vedea punctul 2.8.

Încercarea la cuplul de torsiune pe bosaj

1

A se vedea punctul 2.9.

Încercarea la mediu acid

1

A se vedea punctul 2.10.

Încercarea la radiații ultraviolete

1

A se vedea punctul 2.11.

2.1.   Încercări mecanice

2.1.1.   Cerințe generale

2.1.1.1.   Frecvența încercărilor mecanice

2.1.1.1.1.   Frecvența încercărilor pentru rezervoarele metalice trebuie să fie: de 1 rezervor pentru fiecare lot de producție și pentru încercările de tip (a se vedea tabelul 1).

Epruvetele care nu sunt plate trebuie aplatizate prin presare la rece.

La epruvetele care conțin o sudură, aceasta din urmă trebuie prelucrată pentru a elimina surplusul.

Rezervoarele metalice trebuie supuse încercărilor descrise în tabelul 1.

Epruvetele de la rezervoare cu o singură sudură circulară (două secțiuni) trebuie prelevate din locurile prevăzute în figura 1 din apendicele 2.

Epruvetele de la rezervoare cu suduri longitudinale și circulare (trei sau mai multe secțiuni) trebuie prelevate din locurile prevăzute în figura 2 din apendicele 2.

2.1.1.1.2.   Frecvența încercărilor pentru rezervoarele fabricate în întregime din materiale compozite trebuie să fie:

| (a) | în timpul producției: 1 rezervor din fiecare lot; |
| --- | --- |

(a)

în timpul producției: 1 rezervor din fiecare lot;

| (b) | pentru încercările de tip, a se vedea tabelul 2. |
| --- | --- |

(b)

pentru încercările de tip, a se vedea tabelul 2.

2.1.1.2.   Toate încercările mecanice pentru verificarea proprietăților metalului de bază și a sudurilor carcaselor rezistente la eforturi ale rezervorului trebuie efectuate pe epruvete prelevate din rezervoare finite.

2.1.2.   Tipuri de încercări și evaluarea rezultatelor încercărilor

2.1.2.1.   Fiecare eșantion de rezervor trebuie supus următoarelor încercări:

| 2.1.2.1.1. | Pentru rezervoarele cu suduri longitudinale și circulare (trei secțiuni), pe epruvete prelevate din locurile indicate în figura 1 din apendicele 2 la prezenta anexă:






  (a) | o încercare la tracțiune pe materialul de bază; epruveta trebuie prelevată în sens longitudinal (în cazul în care acest lucru nu este posibil, epruveta poate fi prelevată în sens circular); |
| --- | --- | --- |

2.1.2.1.1.

Pentru rezervoarele cu suduri longitudinale și circulare (trei secțiuni), pe epruvete prelevate din locurile indicate în figura 1 din apendicele 2 la prezenta anexă:

(a)

o încercare la tracțiune pe materialul de bază; epruveta trebuie prelevată în sens longitudinal (în cazul în care acest lucru nu este posibil, epruveta poate fi prelevată în sens circular);

| (b) | o încercare la tracțiune pe materialul de bază al părții inferioare; |
| --- | --- |

(b)

o încercare la tracțiune pe materialul de bază al părții inferioare;

| (c) | o încercare la tracțiune, perpendicular pe sudura longitudinală; |
| --- | --- |

(c)

o încercare la tracțiune, perpendicular pe sudura longitudinală;

| (d) | o încercare la tracțiune, perpendicular pe sudura circulară; |
| --- | --- |

(d)

o încercare la tracțiune, perpendicular pe sudura circulară;

| (e) | o încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața interioară supusă tensiunii; |
| --- | --- |

(e)

o încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața interioară supusă tensiunii;

| (f) | o încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața exterioară supusă tensiunii; |
| --- | --- |

(f)

o încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața exterioară supusă tensiunii;

| (g) | o încercare la îndoire pe sudura circulară, cu suprafața interioară supusă tensiunii; |
| --- | --- |

(g)

o încercare la îndoire pe sudura circulară, cu suprafața interioară supusă tensiunii;

| (h) | o încercare la îndoire pe sudura circulară, cu suprafața exterioară supusă tensiunii; și |
| --- | --- |

(h)

o încercare la îndoire pe sudura circulară, cu suprafața exterioară supusă tensiunii; și

| (i) | o încercare macroscopică a unei secțiuni sudate; |
| --- | --- |

(i)

o încercare macroscopică a unei secțiuni sudate;

(m1, m2) minimum două încercări macroscopice pe secțiuni de bosaj/secțiuni de placă de supapă în cazul supapelor montate lateral menționate la punctul 2.4.2 de mai jos.

| 2.1.2.1.2. | Pentru rezervoarele având doar suduri circulare (două secțiuni), pe epruvete prelevate din locurile indicate în figurile 2a și 2b din apendicele 2 la prezenta anexă:
  Încercările prevăzute la punctul 2.1.2.1.1 de mai sus, exceptând cele de la literele (c), (e) și (f), care nu se aplică. Epruveta pentru încercarea la tracțiune pe materialul de bază trebuie prelevată din (a) sau (b) în conformitate cu punctul 2.1.2.1.1 de mai sus. |
| --- | --- |

2.1.2.1.2.

Pentru rezervoarele având doar suduri circulare (două secțiuni), pe epruvete prelevate din locurile indicate în figurile 2a și 2b din apendicele 2 la prezenta anexă:

Încercările prevăzute la punctul 2.1.2.1.1 de mai sus, exceptând cele de la literele (c), (e) și (f), care nu se aplică. Epruveta pentru încercarea la tracțiune pe materialul de bază trebuie prelevată din (a) sau (b) în conformitate cu punctul 2.1.2.1.1 de mai sus.

| 2.1.2.1.3. | Epruvetele care nu sunt suficient de plane trebuie aplatizate prin presare la rece. |
| --- | --- |

2.1.2.1.3.

Epruvetele care nu sunt suficient de plane trebuie aplatizate prin presare la rece.

| 2.1.2.1.4. | La toate epruvetele care conțin o sudură, aceasta din urmă trebuie prelucrată pentru a elimina surplusul. |
| --- | --- |

2.1.2.1.4.

La toate epruvetele care conțin o sudură, aceasta din urmă trebuie prelucrată pentru a elimina surplusul.

2.1.2.2.   Încercarea la tracțiune

2.1.2.2.1.   Încercarea la tracțiune pe metalul de bază

2.1.2.2.1.1.   Încercarea la tracțiune trebuie efectuată în conformitate cu standardele Euronorm EN 876, EN 895 și EN 10002-1.

2.1.2.2.1.2.   Valorile determinate pentru limita de curgere, rezistența la tracțiune și alungirea la rupere trebuie să respecte caracteristicile metalului în conformitate cu cerințele de la punctul 1.3 din prezenta anexă.

2.1.2.2.2.   Încercarea la tracțiune pe suduri

2.1.2.2.2.1.   Această încercare la o tracțiune orientată perpendicular pe sudură trebuie efectuată pe o epruvetă cu secțiunea transversală redusă de 25 mm lățime pe o lungime care se extinde cu până la 15 mm peste marginile sudurii, după cum este indicat în figura 2 din apendicele 3 la prezenta anexă.

Dincolo de această parte centrală, lățimea epruvetei trebuie să crească în mod progresiv.

2.1.2.2.2.2.   Valoarea rezistenței la tracțiune astfel obținută trebuie să respecte limitele minime prevăzute în standardul EN 10120.

2.1.2.3.   Încercarea la îndoire

2.1.2.3.1.   Încercarea la îndoire trebuie efectuată în conformitate cu standardele ISO 7438:2005 și ISO 7799:1985 și cu standardul ISO 5173:2009 + Amd 1:2011 pentru părți sudate. Încercările la îndoire trebuie efectuate pe suprafața interioară în tensiune și pe suprafața exterioară în tensiune.

2.1.2.3.2.   Nu trebuie să apară fisuri în epruvetă atunci când aceasta este îndoită în jurul unei mandrine atâta vreme cât distanța dintre marginile interioare este cel mult egală cu diametrul mandrinei +3a (a se vedea figura 1 din apendicele 3 la prezenta anexă).

2.1.2.3.3.   Raportul (n) dintre diametrul mandrinei și grosimea epruvetei nu trebuie să depășească valorile din următorul tabel:

| Rezistență reală la tracțiune Rt în (N/mm2) | Valoare (n) |
| --- | --- |
| Până la 440 inclusiv | 2 |
| Peste 440 și cel mult 520 | 3 |
| Peste 520 | 4 |

Rezistență reală la tracțiune Rt în (N/mm2)

Valoare (n)

Până la 440 inclusiv

2

Peste 440 și cel mult 520

3

Peste 520

4

2.1.2.4.   Repetarea încercărilor la tracțiune și la îndoire

2.1.2.4.1.   Este permisă repetarea încercării la tracțiune și la îndoire. O a doua încercare trebuie efectuată pe două epruvete prelevate din același rezervor.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care una dintre încercările repetate sau niciuna dintre acestea nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.2.   Încercarea la rupere sub presiune hidraulică

2.2.1.   Condiții de încercare

Rezervoarele care fac obiectul acestei încercări trebuie să poarte inscripțiile care urmează a fi aplicate pe secțiunea rezervorului supusă presiunii.

2.2.1.1.   Încercarea la rupere sub presiune hidraulică trebuie efectuată cu echipamente care permit creșterea presiunii la o rată constantă, până când rezervorul se rupe, și înregistrarea variației presiunii în timp. Debitul maxim în timpul încercării nu trebuie să depășească, pe minut, 3 % din capacitatea rezervorului.

2.2.2.   Interpretarea încercării

2.2.2.1.   Criteriile reținute pentru interpretarea încercării la rupere sub presiune sunt următoarele:

| 2.2.2.1.1. | dilatarea volumetrică a rezervorului metalic; este egală cu: volumul de apă utilizat între momentul la care presiunea începe să crească și momentul ruperii; |
| --- | --- |

2.2.2.1.1.

dilatarea volumetrică a rezervorului metalic; este egală cu: volumul de apă utilizat între momentul la care presiunea începe să crească și momentul ruperii;

| 2.2.2.1.2. | examinarea rupturii și a formei marginilor acesteia; |
| --- | --- |

2.2.2.1.2.

examinarea rupturii și a formei marginilor acesteia;

| 2.2.2.1.3. | presiunea de rupere. |
| --- | --- |

2.2.2.1.3.

presiunea de rupere.

2.2.3.   Criteriile de acceptare pentru încercare

2.2.3.1.   Presiunea de rupere măsurată (Pr) nu trebuie să fie în niciun caz mai mică de 2,25 × 3 000 = 6 750 kPa.

2.2.3.2.   Variația specifică a volumului rezervorului metalic la momentul ruperii nu trebuie să fie mai mică de:

| | 20 %, în cazul în care lungimea rezervorului metalic este mai mare decât diametrul; |
| --- | --- |

20 %, în cazul în care lungimea rezervorului metalic este mai mare decât diametrul;

| | 17 %, în cazul în care lungimea rezervorului metalic este mai mică sau egală cu diametrul; |
| --- | --- |

17 %, în cazul în care lungimea rezervorului metalic este mai mică sau egală cu diametrul;

| | 8 %, în cazul unui rezervor metalic special, astfel cum este indicat în figurile A, B și C de la pagina 1 din apendicele 5 la prezenta anexă. |
| --- | --- |

8 %, în cazul unui rezervor metalic special, astfel cum este indicat în figurile A, B și C de la pagina 1 din apendicele 5 la prezenta anexă.

2.2.3.3.   Încercarea la rupere nu trebuie să provoace nicio fragmentare a rezervorului.

2.2.3.3.1.   Ruptura principală nu trebuie să prezinte niciun fel de fragilitate, și anume marginile rupturii nu trebuie să fie radiale, ci trebuie să fie înclinate în raport cu un plan diametral și să prezinte o stricțiune pe toată grosimea lor.

2.2.3.3.2.   Pentru rezervoarele metalice, ruptura nu trebuie să evidențieze un defect inerent al metalului. Sudura trebuie să fie cel puțin la fel de rezistentă precum metalul de bază, de preferință chiar mai rezistentă.

Pentru rezervoarele în întregime din material compozit, ruptura nu trebuie să evidențieze defecte ale structurii.

2.2.3.4.   Repetarea încercării la rupere

Este permisă repetarea încercării la rupere. O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, în cadrul aceluiași lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care doar una sau niciuna dintre încercările repetate sau niciuna nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.3.   Încercarea hidraulică

2.3.1.   Rezervoarele reprezentative pentru tipul de rezervor supus omologării (fără accesorii, dar cu ieșirile obturate) trebuie să suporte o presiune hidraulică internă de 3 000 kPa fără scurgeri sau deformări permanente, în conformitate cu următoarele cerințe:

2.3.2.   Presiunea apei din rezervor trebuie să crească la o rată constantă până la atingerea presiunii de încercare de 3 000 kPa.

2.3.3.   Rezervorul trebuie să fie supus presiunii de încercare un timp suficient de lung pentru a se stabili că presiunea nu scade și că rezervorul poate fi considerat etanș.

2.3.4.   După încercare, rezervorul nu trebuie să prezinte semne de deformare permanentă.

2.3.5.   Orice rezervor încercat care nu îndeplinește cerințele încercării trebuie respins.

2.3.6.   Încercări hidraulice suplimentare care trebuie efectuate pe rezervoarele fabricate în întregime din material compozit

2.3.6.1.   Încercarea la cicluri de presiune la temperatură ambientală

2.3.6.1.1.   Procedura de încercare

Rezervorul finit trebuie supus unui număr maxim de 20 000 de cicluri de presiune, în conformitate cu următoarea procedură:

| (a) | se umple rezervorul supus încercării cu un lichid necoroziv, de exemplu ulei, apă inhibată sau glicol; |
| --- | --- |

(a)

se umple rezervorul supus încercării cu un lichid necoroziv, de exemplu ulei, apă inhibată sau glicol;

| (b) | se supune rezervorul unor variații ciclice de presiune cuprinse între cel mult 300 kPa și cel puțin 3 000 kPa la o frecvență maximă de 10 cicluri pe minut.
  Această încercare trebuie efectuată timp de cel puțin 10 000 de cicluri și continuată până la 20 000 de cicluri, în afara cazului în care apare o scurgere înainte de rupere; |
| --- | --- |

(b)

se supune rezervorul unor variații ciclice de presiune cuprinse între cel mult 300 kPa și cel puțin 3 000 kPa la o frecvență maximă de 10 cicluri pe minut.

Această încercare trebuie efectuată timp de cel puțin 10 000 de cicluri și continuată până la 20 000 de cicluri, în afara cazului în care apare o scurgere înainte de rupere;

| (c) | trebuie transmise detalii cu privire la numărul de cicluri eșuate, la locul și la sursa erorii. |
| --- | --- |

(c)

trebuie transmise detalii cu privire la numărul de cicluri eșuate, la locul și la sursa erorii.

2.3.6.1.2.   Interpretarea încercării

Rezervorul nu trebuie să se rupă sau să aibă scurgeri înainte de a fi supus la 10 000 de cicluri.

După încheierea a 10 000 de cicluri, rezervorul poate prezenta scurgeri înainte de rupere.

2.3.6.1.3.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării la cicluri de presiune la temperatură ambiantă.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, în cadrul aceluiași lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care doar una sau niciuna dintre încercările repetate nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.3.6.2.   Încercarea la cicluri de presiune la temperatură ridicată

2.3.6.2.1.   Procedura de încercare

Rezervoarele finite trebuie supuse unei încercări la cicluri de presiune, fără să prezinte semne evidente de rupere, scurgere sau destrămare a fibrelor, după cum urmează:

| (a) | se umple rezervorul supus încercării cu un lichid necoroziv, de exemplu ulei, apă inhibată sau glicol; |
| --- | --- |

(a)

se umple rezervorul supus încercării cu un lichid necoroziv, de exemplu ulei, apă inhibată sau glicol;

| (b) | se condiționează timp de 48 de ore la 0 kPa, 65 °C și minimum 95 % umiditate relativă; |
| --- | --- |

(b)

se condiționează timp de 48 de ore la 0 kPa, 65 °C și minimum 95 % umiditate relativă;

| (c) | se supune rezervorul unei presiuni hidrostatice timp de 3 600 de cicluri cu o frecvență maximă de 10 cicluri pe minut, presiunea fiind cuprinsă între maximum 300 kPa și minimum 3 000 kPa la 65 °C și 95 % umiditate. |
| --- | --- |

(c)

se supune rezervorul unei presiuni hidrostatice timp de 3 600 de cicluri cu o frecvență maximă de 10 cicluri pe minut, presiunea fiind cuprinsă între maximum 300 kPa și minimum 3 000 kPa la 65 °C și 95 % umiditate.

După încercarea la cicluri de presiune la temperatură ridicată, rezervoarele trebuie supuse încercării la scurgere externă și apoi unei presiuni hidrostatice până la rupere în conformitate cu procedura de încercare la rupere.

2.3.6.2.2.   Interpretarea încercării

Rezervorul trebuie să respecte cerințele încercării la scurgere externă definite la punctul 2.3.6.3 de mai jos.

Rezervorul trebuie să suporte o presiune minimă de rupere egală cu 85 % din presiunea de rupere.

2.3.6.2.3.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării la cicluri de presiune la temperatură ridicată.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, în cadrul aceluiași lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care doar una sau niciuna dintre încercările repetate nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.3.6.3.   Încercarea la scurgere externă

2.3.6.3.1.   Procedura de încercare

În timp ce este supus unei presiuni de 3 000 kPa, rezervorul trebuie scufundat în apă cu săpun pentru a detecta scurgerile (încercarea cu bule de aer).

2.3.6.3.2.   Interpretarea încercării

Rezervorul nu trebuie să prezinte scurgeri.

2.3.6.3.3.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării la scurgere externă.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, în cadrul aceluiași lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată. În cazul în care doar una sau niciuna dintre încercările repetate nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.3.6.4.   Încercarea de permeabilitate

2.3.6.4.1.   Procedura de încercare

Toate încercările trebuie efectuate la 40 °C pe un rezervor umplut cu propan comercial la 80 % din capacitatea sa de apă.

Încercarea trebuie efectuată timp de cel puțin 8 săptămâni până când se constată stabilitatea permeabilității structurii timp de cel puțin 500 de ore.

Ulterior, trebuie măsurată rata pierderii în greutate a rezervorului.

Trebuie înregistrat graficul variației masei în funcție de numărul de zile.

2.3.6.4.2.   Interpretarea încercării

Rata pierderii de masă trebuie să fie mai mică de 0,15 g/oră.

2.3.6.4.3.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării la permeabilitate.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, în cadrul aceluiași lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată. În cazul în care doar una sau niciuna dintre încercările repetate nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.3.6.5.   Încercarea la cicluri de presiune GPL

2.3.6.5.1.   Procedura de încercare

Un rezervor care a înregistrat rezultate satisfăcătoare la încercarea la permeabilitate trebuie supus unei încercări la cicluri de presiune la temperatură ambiantă în conformitate cu cerințele de la punctul 2.3.6.1 din prezenta anexă.

Rezervorul trebuie secționat, iar interfața dintre membrană și bosajul de extremitate trebuie verificat.

2.3.6.5.2.   Interpretarea încercării

Rezervorul trebuie să respecte cerințele încercării la cicluri de presiune la temperatură ambiantă.

Verificarea interfeței dintre membrană și bosajul de extremitate nu trebuie să evidențieze nicio urmă de deteriorare, precum fisurile provocate de oboseală sau descărcările electrostatice.

2.3.6.5.3.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării la cicluri de presiune GPL.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, în cadrul aceluiași lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care una dintre încercările repetate sau niciuna dintre acestea nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.3.6.6.   Încercarea la fluaj la temperatură ridicată

2.3.6.6.1.   Generalități

Această încercare trebuie efectuată doar pe rezervoare în întregime din material compozit cu matrice de rășină având o temperatură de tranziție vitroasă (Tg) mai mică decât temperatura prin proiectare de + 50 °C.

2.3.6.6.2.   Procedura de încercare

Un rezervor finit trebuie încercat după cum urmează:

| (a) | Rezervorul trebuie presurizat la 3 000 kPa și menținut la o temperatură definită în conformitate cu tabelul 3 în funcție de durata încercării:

  Tabelul 3


  Temperatură de încercare în funcție de durata încercării la fluaj la temperatură ridicată







  T (°C) | Timp de expunere (h) |
| --- | --- | --- |
| 100 | 200 |
| 95 | 350 |
| 90 | 600 |
| 85 | 1 000 |
| 80 | 1 800 |
| 75 | 3 200 |
| 70 | 5 900 |
| 65 | 11 000 |
| 60 | 21 000 |

(a)

Rezervorul trebuie presurizat la 3 000 kPa și menținut la o temperatură definită în conformitate cu tabelul 3 în funcție de durata încercării:

Tabelul 3

Temperatură de încercare în funcție de durata încercării la fluaj la temperatură ridicată

T (°C)

Timp de expunere (h)

100

200

95

350

90

600

85

1 000

80

1 800

75

3 200

70

5 900

65

11 000

60

21 000

| (b) | Rezervorul trebuie supus unei încercări la scurgere externă. |
| --- | --- |

(b)

Rezervorul trebuie supus unei încercări la scurgere externă.

2.3.6.6.3.   Interpretarea încercării

Creșterea maximă a volumului permisă este de 5 %. Rezervorul trebuie să respecte cerințele încercării la scurgere externă definite la punctul 2.4.3 din prezenta anexă și ale încercării la rupere definite la punctul 2.2 din prezenta anexă.

2.3.6.6.4.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării la fluaj la temperatură ridicată.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, în cadrul aceluiași lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care doar una sau niciuna dintre încercările repetate nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.4.   Examinare nedistructivă

2.4.1.   Examinare radiografică

2.4.1.1.   Sudurile trebuie radiografiate în conformitate cu specificația ISO R 1106, utilizând clasificarea B.

2.4.1.2.   În cazul în care se utilizează un indicator de tipul cu fir, cel mai mic diametru vizibil al firului nu poate depăși 0,10 mm.

În cazul în care se utilizează un indicator de tipul cu graden și găuri, diametrul celei mai mici găuri vizibile nu poate depăși 0,25 mm.

2.4.1.3.   Evaluarea radiografiilor sudurilor trebuie să se bazeze pe filmele originale, respectându-se practica recomandată la punctul 6 din standardul ISO 2504.

2.4.1.4.   Următoarele defecte sunt inacceptabile:

fisuri, suduri neadecvate sau penetrare neadecvată a sudurii.

2.4.1.4.1.   Pentru o grosime a peretelui rezervorului ≥ 4 mm, următoarele incluziuni sunt considerate acceptabile:

| | orice incluziune de gaz măsurând cel mult a/4 mm; |
| --- | --- |

orice incluziune de gaz măsurând cel mult a/4 mm;

| | orice incluziune de gaz măsurând mai mult de a/4 mm, dar cel mult a/3 mm, aflată la mai mult de 25 mm distanță de orice altă incluziune de gaz care măsoară mai mult de a/4 mm, dar nu mai mult de a/3 mm; |
| --- | --- |

orice incluziune de gaz măsurând mai mult de a/4 mm, dar cel mult a/3 mm, aflată la mai mult de 25 mm distanță de orice altă incluziune de gaz care măsoară mai mult de a/4 mm, dar nu mai mult de a/3 mm;

| | orice incluziune alungită sau orice grup de incluziuni rotunjite aflate în linie, atunci când lungimea reprezentată (pe o lungime de sudură de 12a) nu este mai mare de 6 mm; |
| --- | --- |

orice incluziune alungită sau orice grup de incluziuni rotunjite aflate în linie, atunci când lungimea reprezentată (pe o lungime de sudură de 12a) nu este mai mare de 6 mm;

| | incluziunile de gaz de pe orice lungime de sudură de 100 mm, atunci când suprafața lor totală nu depășește 2a mm2. |
| --- | --- |

incluziunile de gaz de pe orice lungime de sudură de 100 mm, atunci când suprafața lor totală nu depășește 2a mm2.

2.4.1.4.2.   Pentru o grosime a peretelui rezervorului < 4 mm, următoarele incluziuni sunt considerate acceptabile:

| | orice incluziune de gaz măsurând cel mult a/2 mm; |
| --- | --- |

orice incluziune de gaz măsurând cel mult a/2 mm;

| | orice incluziune de gaz măsurând mai mult de a/2 mm, dar cel mult a/1,5 mm, aflată la mai mult de 25 mm distanță de orice altă incluziune de gaz care măsoară mai mult de a/2 mm, dar nu mai mult de a/1,5 mm; |
| --- | --- |

orice incluziune de gaz măsurând mai mult de a/2 mm, dar cel mult a/1,5 mm, aflată la mai mult de 25 mm distanță de orice altă incluziune de gaz care măsoară mai mult de a/2 mm, dar nu mai mult de a/1,5 mm;

| | orice incluziune alungită sau orice grup de incluziuni rotunjite aflate în linie, atunci când lungimea reprezentată (pe o lungime de sudură de 12a) nu este mai mare de 6 mm; |
| --- | --- |

orice incluziune alungită sau orice grup de incluziuni rotunjite aflate în linie, atunci când lungimea reprezentată (pe o lungime de sudură de 12a) nu este mai mare de 6 mm;

| | incluziunile de gaz de pe orice lungime de sudură de 100 mm, atunci când suprafața lor totală nu depășește 2a mm2. |
| --- | --- |

incluziunile de gaz de pe orice lungime de sudură de 100 mm, atunci când suprafața lor totală nu depășește 2a mm2.

2.4.2.   Examinarea macroscopică

Examinarea macroscopică a unei secțiuni transversale complete a sudurii trebuie să prezinte o fuziune completă pe suprafața tratată cu orice acid de macropreparare și nu trebuie să evidențieze niciun defect de asamblare, nicio incluziune importantă sau alte defecte.

În caz de incertitudine, este necesar să se efectueze o examinare microscopică a zonei suspecte.

2.5.   Examinarea aspectului exterior al sudurii pentru rezervoarele metalice

2.5.1.   Această examinare se efectuează atunci când sudura este terminată.

Suprafața sudată care urmează să fie examinată trebuie să fie bine luminată; nu trebuie să prezinte grăsimi, praf, reziduuri de zgură sau vreun strat de protecție.

2.5.2.   Tranziția de la metalul sudat la metalul de bază trebuie să fie netedă și să nu prezinte decapări. Pe suprafața sudată și pe suprafața adiacentă peretelui nu trebuie să existe fisuri, crestături sau porozități. Suprafața sudată trebuie să fie regulată și plană. În cazul utilizării unei suduri cap la cap, grosimea excedentară nu trebuie să depășească 1/4 din lățimea sudurii.

2.6.   Încercarea la foc

2.6.1.   Generalități

Încercarea la foc are scopul să demonstreze că sistemul de protecție împotriva incendiilor, cu care rezervorul este dotat prin proiectare, va împiedica explozia rezervorului atunci când acesta este încercat în condițiile de foc prevăzute. Producătorul trebuie să descrie comportarea ansamblului sistemului de protecție împotriva incendiilor, inclusiv revenirea automată la presiunea atmosferică, prevăzută prin proiectare. Cerințele prezentei încercări sunt considerate îndeplinite pentru orice rezervor care are următoarele caracteristici comune cu rezervorul de bază:

| (a) | același titular al omologării de tip; |
| --- | --- |

(a)

același titular al omologării de tip;

| (b) | aceeași formă (cilindrică, formă specială); |
| --- | --- |

(b)

aceeași formă (cilindrică, formă specială);

| (c) | același material; |
| --- | --- |

(c)

același material;

| (d) | aceeași grosime a peretelui sau o grosime mai mare; |
| --- | --- |

(d)

aceeași grosime a peretelui sau o grosime mai mare;

| (e) | același diametru sau un diametru mai mic (rezervor cilindric); |
| --- | --- |

(e)

același diametru sau un diametru mai mic (rezervor cilindric);

| (f) | aceeași înălțime sau o înălțime mai mică (formă specială de rezervor); |
| --- | --- |

(f)

aceeași înălțime sau o înălțime mai mică (formă specială de rezervor);

| (g) | aceeași suprafață externă sau mai mică; |
| --- | --- |

(g)

aceeași suprafață externă sau mai mică;

| (h) | aceeași configurație a accesoriilor montate pe rezervor (2). |
| --- | --- |

(h)

aceeași configurație a accesoriilor montate pe rezervor (2).

2.6.2.   Structura rezervoarelor

| (a) | Rezervorul trebuie amplasat în poziția prevăzută prin proiectare de către producător, cu partea inferioară a rezervorului la aproximativ 100 mm deasupra sursei de foc. |
| --- | --- |

(a)

Rezervorul trebuie amplasat în poziția prevăzută prin proiectare de către producător, cu partea inferioară a rezervorului la aproximativ 100 mm deasupra sursei de foc.

| (b) | Trebuie utilizat un ecran pentru a evita contactul direct între flacără și siguranța fuzibilă (dispozitiv de limitare a presiunii), în cazul în care rezervorul este prevăzut cu o asemenea siguranță. Ecranul nu trebuie să intre în contact direct cu siguranța fuzibilă (dispozitiv de limitare a presiunii). |
| --- | --- |

(b)

Trebuie utilizat un ecran pentru a evita contactul direct între flacără și siguranța fuzibilă (dispozitiv de limitare a presiunii), în cazul în care rezervorul este prevăzut cu o asemenea siguranță. Ecranul nu trebuie să intre în contact direct cu siguranța fuzibilă (dispozitiv de limitare a presiunii).

| (c) | Orice eroare pe durata încercării unei supape, garnituri sau conducte care nu face parte din sistemul de protecție dorit pentru model conduce la invalidarea rezultatului. |
| --- | --- |

(c)

Orice eroare pe durata încercării unei supape, garnituri sau conducte care nu face parte din sistemul de protecție dorit pentru model conduce la invalidarea rezultatului.

| (d) | Rezervoare cu o lungime mai mică de 1,65 m. Centrul rezervorului trebuie poziționat deasupra centrului sursei de foc. |
| --- | --- |

(d)

Rezervoare cu o lungime mai mică de 1,65 m. Centrul rezervorului trebuie poziționat deasupra centrului sursei de foc.

| (e) | Rezervoare cu o lungime mai mare sau egală cu 1,65 m. În cazul în care rezervorul este echipat cu un dispozitiv de limitare a presiunii pe o parte laterală, aplicarea sursei de foc trebuie să înceapă din partea opusă a rezervorului. În cazul în care rezervorul este echipat cu dispozitive de limitare a presiunii pe ambele părți laterale sau în mai multe locuri pe lungimea rezervorului, centrul sursei de foc trebuie fixat la mijlocul distanței dintre dispozitivele de limitare a presiunii care sunt despărțite de cea mai mare distanță orizontală. |
| --- | --- |

(e)

Rezervoare cu o lungime mai mare sau egală cu 1,65 m. În cazul în care rezervorul este echipat cu un dispozitiv de limitare a presiunii pe o parte laterală, aplicarea sursei de foc trebuie să înceapă din partea opusă a rezervorului. În cazul în care rezervorul este echipat cu dispozitive de limitare a presiunii pe ambele părți laterale sau în mai multe locuri pe lungimea rezervorului, centrul sursei de foc trebuie fixat la mijlocul distanței dintre dispozitivele de limitare a presiunii care sunt despărțite de cea mai mare distanță orizontală.

2.6.3.   Sursa focului

O sursă de foc uniform având lungimea de 1,65 m trebuie să proiecteze flăcări directe pe suprafața rezervorului pe întreg diametrul acestuia.

Orice combustibil poate fi utilizat pentru sursa de foc, cu condiția să furnizeze o căldură uniformă suficientă pentru menținerea temperaturilor de încercare specificate până când rezervorul este aerisit. Modul de dispunere a focului trebuie înregistrat suficient de detaliat astfel încât să poată fi reprodus debitul de căldură aplicat rezervorului. Orice defecțiune sau neregularitate a sursei de foc în timpul încercării anulează rezultatul.

2.6.4.   Măsurarea temperaturii și a presiunii

În timpul încercării la flacără, trebuie măsurați următorii parametri:

| (a) | temperatura flăcării imediat sub rezervor, de-a lungul părții inferioare a rezervorului, în cel puțin două locuri, situate la cel mult 0,75 m unul față de altul; |
| --- | --- |

(a)

temperatura flăcării imediat sub rezervor, de-a lungul părții inferioare a rezervorului, în cel puțin două locuri, situate la cel mult 0,75 m unul față de altul;

| (b) | temperatura peretelui în partea inferioară a rezervorului; |
| --- | --- |

(b)

temperatura peretelui în partea inferioară a rezervorului;

| (c) | temperatura peretelui la cel mult 25 mm de dispozitivul de limitare a presiunii; |
| --- | --- |

(c)

temperatura peretelui la cel mult 25 mm de dispozitivul de limitare a presiunii;

| (d) | temperatura peretelui în partea superioară a rezervorului, în centrul sursei de foc; |
| --- | --- |

(d)

temperatura peretelui în partea superioară a rezervorului, în centrul sursei de foc;

| (e) | presiunea din interiorul rezervorului. |
| --- | --- |

(e)

presiunea din interiorul rezervorului.

Scutul metalic este folosit pentru a preveni contactul direct al flăcării cu termocuplurile. Ca o soluție alternativă, termocuplurile se pot introduce în blocuri de metal cu suprafața mai mică de 25 mm2. În timpul încercării, temperaturile termocuplelor și presiunea rezervorului trebuie înregistrate la intervale de 2 secunde sau mai des.

2.6.5.   Cerințe generale pentru încercare

| (a) | rezervorul trebuie umplut la 80 % din capacitate (în volum) cu GPL (combustibil comercial) și încercat în poziție orizontală la presiunea de lucru; |
| --- | --- |

(a)

rezervorul trebuie umplut la 80 % din capacitate (în volum) cu GPL (combustibil comercial) și încercat în poziție orizontală la presiunea de lucru;

| (b) | imediat după aprindere, focul trebuie să proiecteze flăcări pe suprafața rezervorului, de-a lungul celor 1,65 m ai sursei de foc; |
| --- | --- |

(b)

imediat după aprindere, focul trebuie să proiecteze flăcări pe suprafața rezervorului, de-a lungul celor 1,65 m ai sursei de foc;

| (c) | după 5 minute de la aprindere, cel puțin o termocuplă trebuie să indice o temperatură a flăcării, imediat sub rezervor, de cel puțin 590 °C. Această temperatură trebuie menținută pe restul duratei încercării, și anume până când nu mai există suprapresiune în rezervor; |
| --- | --- |

(c)

după 5 minute de la aprindere, cel puțin o termocuplă trebuie să indice o temperatură a flăcării, imediat sub rezervor, de cel puțin 590 °C. Această temperatură trebuie menținută pe restul duratei încercării, și anume până când nu mai există suprapresiune în rezervor;

| (d) | severitatea condițiilor de încercare nu trebuie să fie atenuată de condițiile atmosferice (de exemplu, ploaie, vânt moderat/puternic etc.). |
| --- | --- |

(d)

severitatea condițiilor de încercare nu trebuie să fie atenuată de condițiile atmosferice (de exemplu, ploaie, vânt moderat/puternic etc.).

2.6.6.   Rezultatele încercării

| (a) | O explozie a rezervorului anulează rezultatul încercării. |
| --- | --- |

(a)

O explozie a rezervorului anulează rezultatul încercării.

| (b) | O presiune mai mare de 3 700 kPa, adică 136 % din presiunea de etalonare a supapei de siguranță (2 700 kPa), în timpul încercării anulează rezultatul acesteia.
  O presiune cuprinsă între 3 000 și 3 700 kPa anulează rezultatul încercării numai în cazul apariției unei deformări plastice vizibile. |
| --- | --- |

(b)

O presiune mai mare de 3 700 kPa, adică 136 % din presiunea de etalonare a supapei de siguranță (2 700 kPa), în timpul încercării anulează rezultatul acesteia.

O presiune cuprinsă între 3 000 și 3 700 kPa anulează rezultatul încercării numai în cazul apariției unei deformări plastice vizibile.

| (c) | În cazul în care comportarea sistemului de protecție nu respectă specificația producătorului și conduce la o atenuare a condițiilor de încercare, rezultatul este anulat. |
| --- | --- |

(c)

În cazul în care comportarea sistemului de protecție nu respectă specificația producătorului și conduce la o atenuare a condițiilor de încercare, rezultatul este anulat.

| (d) | Pentru un rezervor compozit, este acceptată o scurgere de GPL prin suprafață în cazul unei scurgeri controlate. O scurgere de GPL gazos după 2 minute de la începutul încercării sau o capacitate de evacuare mai mare de 30 litri pe minut anulează rezultatul încercării. |
| --- | --- |

(d)

Pentru un rezervor compozit, este acceptată o scurgere de GPL prin suprafață în cazul unei scurgeri controlate. O scurgere de GPL gazos după 2 minute de la începutul încercării sau o capacitate de evacuare mai mare de 30 litri pe minut anulează rezultatul încercării.

| (e) | Rezultatele trebuie prezentate într-o sinteză a încercării și trebuie să includă cel puțin următoarele date pentru fiecare rezervor:






  (i) | descrierea configurației rezervorului; |
| --- | --- | --- |

(e)

Rezultatele trebuie prezentate într-o sinteză a încercării și trebuie să includă cel puțin următoarele date pentru fiecare rezervor:

(i)

descrierea configurației rezervorului;

| (ii) | fotografia montării rezervorului și a dispozitivului de limitare a presiunii; |
| --- | --- |

(ii)

fotografia montării rezervorului și a dispozitivului de limitare a presiunii;

| (iii) | metoda aplicată, inclusiv intervalul de timp dintre măsurători; |
| --- | --- |

(iii)

metoda aplicată, inclusiv intervalul de timp dintre măsurători;

| (iv) | timpul scurs între aprinderea focului și începerea evacuării GPL și presiunea efectivă; |
| --- | --- |

(iv)

timpul scurs între aprinderea focului și începerea evacuării GPL și presiunea efectivă;

| (v) | timpul necesar pentru revenirea la presiunea atmosferică; |
| --- | --- |

(v)

timpul necesar pentru revenirea la presiunea atmosferică;

| (vi) | diagrame de presiune și de temperatură. |
| --- | --- |

(vi)

diagrame de presiune și de temperatură.

2.7.   Încercarea la șoc

2.7.1.   Generalități

La alegerea producătorului, toate încercările la șoc pot fi efectuate pe un singur rezervor sau fiecare încercare poate fi efectuată pe un rezervor diferit.

2.7.2.   Procedura de încercare

Pentru această încercare, mediul lichid trebuie să fie un amestec de apă și glicol sau un alt lichid cu un punct de îngheț scăzut care nu modifică proprietățile materialului rezervorului.

Un rezervor umplut cu mediul lichid până la o greutate egală cu cea a unui rezervor umplut la 80 % din capacitate cu GPL, cu o masă de referință de 0,568 kg/l, este proiectat paralel cu axa longitudinală (axa x din figura 1) a vehiculului în care este prevăzut a fi montat, la o viteză V = 50 km/h, într-o pană din material dur, fixată orizontal și perpendicular pe direcția mișcării rezervorului.

Pana trebuie instalată astfel încât centrul de gravitație (c.g.) al rezervorului să lovească centrul penei.

Pana trebuie să aibă un unghi α de 90°, iar punctul de impact trebuie rotunjit cu o rază maximă de 2,5 mm.

Lungimea L a penei trebuie să fie cel puțin egală cu lățimea rezervorului în raport cu mișcarea sa din timpul încercării. Înălțimea H a penei trebuie să fie de cel puțin 600 mm.

Figura 1

Descrierea procedurii de încercare la șoc

| Notă: | c.g.= centrul de gravitație |
| --- | --- |

Notă:

r = 2,5 mm

c.g.

c.g.

În cazul în care un rezervor poate fi instalat în mai multe poziții pe vehicul, trebuie încercată fiecare poziție.

După această încercare, rezervorul trebuie supus unei încercări la scurgere externă, astfel cum este prevăzută la punctul 2.3.6.3 din prezenta anexă.

2.7.3.   Interpretarea încercării

Rezervorul trebuie să respecte cerințele încercării la scurgere externă, astfel cum este definită la punctul 2.3.6.3 din prezenta anexă.

2.7.4.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării la șoc.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, din același lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care una dintre încercările repetate sau niciuna dintre acestea nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.8.   Încercarea la cădere

2.8.1.   Procedura de încercare

Un rezervor finit trebuie supus unei încercări la cădere la temperatura ambiantă fără presurizare internă și fără supape montate. Suprafața pe care cad rezervoarele trebuie să fie o suprafață din beton dreaptă și orizontală.

Înălțimea de cădere (Hd) trebuie să fie de 2 m (măsurată în punctul cel mai jos al rezervorului).

Același rezervor gol trebuie lăsat să cadă:

| (a) | în poziție orizontală; |
| --- | --- |

(a)

în poziție orizontală;

| (b) | în poziție verticală, pe fiecare capăt; |
| --- | --- |

(b)

în poziție verticală, pe fiecare capăt;

| (c) | într-un unghi de 45°. |
| --- | --- |

(c)

într-un unghi de 45°.

După încercarea la cădere, rezervoarele trebuie supuse unei încercări la cicluri de presiune la temperatura ambiantă, în conformitate cu cerințele de la punctul 2.3.6.1 din prezenta anexă.

2.8.2.   Interpretarea încercării

Rezervoarele trebuie să respecte cerințele încercării la cicluri de presiune la temperatura ambiantă în conformitate cu dispozițiile de la punctul 2.3.6.1 din prezenta anexă.

2.8.3.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării de cădere.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, din același lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care una dintre încercările repetate sau niciuna dintre acestea nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.9.   Încercarea la cuplul de torsiune pe bosaj

2.9.1.   Procedura de încercare

Trebuie împiedicată rotația corpului rezervorului în timp ce se aplică un cuplu de torsiune egal cu de 2 ori cuplul de torsiune al supapei sau al instalației dispozitivului de limitare a presiunii indicat de producător, prima dată în direcția de înfiletare, apoi în direcția inversă și apoi din nou in direcția de înfiletare.

Ulterior, rezervorul trebuie supus unei încercări la scurgere externă în conformitate cu cerințele de la punctul 2.3.6.3 din prezenta anexă.

2.9.2.   Interpretarea încercării

Rezervorul trebuie să respecte cerințele încercării la scurgere externă definite la punctul 2.3.6.3 din prezenta anexă.

2.9.3.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării la cuplu pe bosaj.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, în cadrul aceluiași lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care doar una sau niciuna dintre încercările repetate nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.10.   Încercarea la mediu acid

2.10.1.   Procedura de încercare

Un rezervor finit trebuie expus timp de 100 de ore la o soluție de acid sulfuric 30 % (acid de baterie cu greutate specifică de 1,219), în timp ce este presurizat la 3 000 kPa. În timpul încercării, un procent minim de 20 % din suprafața totală a rezervorului trebuie acoperită cu soluția de acid sulfuric.

Apoi, rezervorul trebuie supus unei încercări la rupere definită la punctul 2.2 din prezenta anexă.

2.10.2.   Interpretarea încercării

Presiunea de rupere măsurată trebuie să fie de cel puțin 85 % din presiunea de rupere a rezervorului.

2.10.3.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării în mediu acid.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, în cadrul aceluiași lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care doar una sau niciuna dintre încercările repetate nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

2.11.   Încercare la radiații ultraviolete (UV)

2.11.1.   Procedura de încercare

Atunci când rezervorul este expus direct luminii solare (chiar și prin sticlă), radiațiile UV pot degrada materialele polimere. Prin urmare, producătorul trebuie să demonstreze capacitatea materialului stratului exterior de a rezista la radiații ultraviolete de-a lungul duratei sale de viață de 20 de ani.

| (a) | în cazul în care stratul exterior are o funcție mecanică (de suport), rezervorul trebuie supus încercării la rupere în conformitate cu cerințele de la punctul 2.2 din prezenta anexă, după o expunere reprezentativă la radiații ultraviolete; |
| --- | --- |

(a)

în cazul în care stratul exterior are o funcție mecanică (de suport), rezervorul trebuie supus încercării la rupere în conformitate cu cerințele de la punctul 2.2 din prezenta anexă, după o expunere reprezentativă la radiații ultraviolete;

| (b) | în cazul în care stratul exterior are o funcție de protecție, producătorul trebuie să demonstreze că învelișul rămâne intact timp de 20 de ani, pentru a proteja straturile interioare ale structurii împotriva radiațiilor ultraviolete reprezentative. |
| --- | --- |

(b)

în cazul în care stratul exterior are o funcție de protecție, producătorul trebuie să demonstreze că învelișul rămâne intact timp de 20 de ani, pentru a proteja straturile interioare ale structurii împotriva radiațiilor ultraviolete reprezentative.

2.11.2.   Interpretarea încercării

În cazul în care stratul exterior are o funcție mecanică, rezervorul trebuie să respecte cerințele încercării la rupere definite la punctul 2.2 din prezenta anexă.

2.11.3.   Repetarea încercării

Este permisă repetarea încercării la radiații ultraviolete.

O a doua încercare trebuie efectuată pe două rezervoare care au fost produse imediat după primul rezervor, în cadrul aceluiași lot.

În cazul în care rezultatele acestor încercări sunt satisfăcătoare, prima încercare este ignorată.

În cazul în care una dintre încercările repetate sau niciuna dintre acestea nu îndeplinește cerințele, lotul este respins.

---

(1)  Aceste epruvete pot fi prelevate din același rezervor.

(2)  Sunt permise accesorii suplimentare, modificări și prelungiri ale accesoriilor montate pe rezervor fără repetarea încercării, în cazul în care acestea sunt notificate autorității de omologare de tip care a omologat rezervorul și în cazul în care se consideră că este puțin probabil ca ele să producă efecte negative apreciabile. Autoritatea de omologare de tip poate solicita serviciului tehnic competent un raport suplimentar de încercare. Rezervorul și configurațiile accesoriilor sale vor fi indicate în apendicele 1 la anexa 2B.

Apendicele 1

Figura 1

Principalele tipuri de suduri cap la cap longitudinale

(b) Sudură cap la cap în I pe o parte fără spaţiu între piese

(a) Sudură cap la cap în I pe ambele părţi fără spaţiu între piese

Suport detaşabil (de obicei din cupru)

(c) Sudură cap la cap în I pe o parte cu spaţiu între piese

Figura 2

Suduri cap la cap circulare

sudură de suport

Notă: Sudura în unghi poate fi efectuată ca o „sudură în lanţ”

X, a se evita crestătura aici

sudură de muchie

sudură în unghi

Figura 3

Exemple de plăcuțe cu bolțuri sudate

Figura 4

Exemple de inele sudate cu flanșă

Inel

Flanşă

Inel

Flanşă

B

A

Apendicele 2

Figura 1

Rezervoare cu suduri longitudinale și circulare, amplasarea epruvetelor

g

d

h

sudură

sudură

a b

m1 m2

e c f

sudură

| (a) | Încercare la tracțiune pe materialul de bază |
| --- | --- |
| (b) | Încercare la tracțiune pe materialul de bază al părții inferioare |
| (c) | Încercare la tracțiune pe o sudură longitudinală |
| (d) | Încercare la tracțiune pe o sudură circulară |
| (e) | Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața interioară supusă tensiunii |
| (f) | Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața exterioară supusă tensiunii |
| (g) | Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața interioară supusă tensiunii |
| (h) | Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața exterioară supusă tensiunii |
| (m1, m2) | Macrosecțiuni prin suduri de bosaj de supape/suduri de plăci de supape (bloc de supape montat lateral) |

(a)

Încercare la tracțiune pe materialul de bază

(b)

Încercare la tracțiune pe materialul de bază al părții inferioare

(c)

Încercare la tracțiune pe o sudură longitudinală

(d)

Încercare la tracțiune pe o sudură circulară

(e)

Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața interioară supusă tensiunii

(f)

Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața exterioară supusă tensiunii

(g)

Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața interioară supusă tensiunii

(h)

Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața exterioară supusă tensiunii

(m1, m2)

Macrosecțiuni prin suduri de bosaj de supape/suduri de plăci de supape (bloc de supape montat lateral)

Figura 2a

Rezervoare doar cu suduri circulare, cu bloc de supape montat lateral; amplasarea epruvetelor

h d g

m1 m2

sudură

a sau b

| (a) sau (b) | Încercare la tracțiune pe materialul de bază |
| --- | --- |
| (d) | Încercare la tracțiune pe o sudură circulară |
| (g) | Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața interioară supusă tensiunii |
| (h) | Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața exterioară supusă tensiunii |
| (m1, m2) | Macrosecțiuni prin suduri de bosaj de supape/suduri de plăci de supape (bloc de supape montat lateral) |

(a) sau (b)

Încercare la tracțiune pe materialul de bază

(d)

Încercare la tracțiune pe o sudură circulară

(g)

Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața interioară supusă tensiunii

(h)

Încercare la îndoire pe sudura longitudinală, cu suprafața exterioară supusă tensiunii

(m1, m2)

Macrosecțiuni prin suduri de bosaj de supape/suduri de plăci de supape (bloc de supape montat lateral)

Figura 2b

Rezervoare doar cu suduri circulare și cu bosaje/plăci de supapă montate la capăt

| (m1, m2) | Macrosecțiuni prin suduri de bosaj/suduri de plăci de supapă |
| --- | --- |

(m1, m2)

Macrosecțiuni prin suduri de bosaj/suduri de plăci de supapă

(A se raporta la figura 2a pentru alte amplasări ale epruvetelor.)

Apendicele 3

Figura 1

Ilustrarea încercării la îndoire

D1

D1 + 3a aprox.

a

Figura 2

Epruvetă pentru încercarea de tracțiune perpendiculară pe sudură

Apendicele 4

capete eliptice

capete torisferice

| Notă: | pentru capete torisferice |
| --- | --- |

Notă:

Formula

Relația dintre raportul H/D și coeficientul de configurație C

Valorile coeficientului de configurație C pentru raportul H/D cuprins între 0,20 și 0,25

Relația dintre raportul H/D și coeficientul de configurație C

Valorile coeficientului de configurație C pentru raportul H/D cuprins între 0,25 și 0,50

| H/D | C | | H/D | C |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 0,25 | 1,000 | 0,38 | 0,612 |
| 0,26 | 0,931 | 0,39 | 0,604 |
| 0,27 | 0,885 | 0,40 | 0,596 |
| 0,28 | 0,845 | 0,41 | 0,588 |
| 0,29 | 0,809 | 0,42 | 0,581 |
| 0,30 | 0,775 | 0,43 | 0,576 |
| 0,31 | 0,743 | 0,44 | 0,572 |
| 0,32 | 0,714 | 0,45 | 0,570 |
| 0,33 | 0,687 | 0,46 | 0,568 |
| 0,34 | 0,667 | 0,47 | 0,566 |
| 0,35 | 0,649 | 0,48 | 0,565 |
| 0,36 | 0,633 | 0,49 | 0,564 |
| 0,37 | 0,621 | 0,50 | 0,564 |

H/D

C

H/D

C

0,25

1,000

0,38

0,612

0,26

0,931

0,39

0,604

0,27

0,885

0,40

0,596

0,28

0,845

0,41

0,588

0,29

0,809

0,42

0,581

0,30

0,775

0,43

0,576

0,31

0,743

0,44

0,572

0,32

0,714

0,45

0,570

0,33

0,687

0,46

0,568

0,34

0,667

0,47

0,566

0,35

0,649

0,48

0,565

0,36

0,633

0,49

0,564

0,37

0,621

0,50

0,564

Notă: Valorile intermediare se pot obține prin interpolare lineară.

Apendicele 5

EXEMPLE DE REZERVOARE SPECIALE

| | Rezervor eliptic |
| --- | --- |
| Rezervor toroidal |
| | Rezervor duo |
| | Rezervor dublu |

Image 30

Rezervor eliptic

Rezervor toroidal

Image 31

Rezervor duo

Image 32

Rezervor dublu

Apendicele 6

METODE DE ÎNCERCARE A MATERIALELOR

1.   Rezistență chimică

Materialele utilizate pentru rezervoarele fabricate în întregime din material compozit trebuie încercate în conformitate cu standardul ISO 175 timp de 72 de ore la temperatura camerei.

Este permisă, de asemenea, verificarea rezistenței chimice prin utilizarea datelor din literatura de specialitate.

Trebuie verificată compatibilitatea cu următoarele medii:

| (a) | lichidul de frână; |
| --- | --- |

(a)

lichidul de frână;

| (b) | lichidul de parbriz; |
| --- | --- |

(b)

lichidul de parbriz;

| (c) | lichidul de răcire; |
| --- | --- |

(c)

lichidul de răcire;

| (d) | benzina fără plumb; |
| --- | --- |

(d)

benzina fără plumb;

| (e) | soluția de apă deionizată, clorură de sodiu (2,5 % în procente de masă ± 0,1 %), clorură de calciu (2,5 % în procente de masă ± 0,1 %) și acid sulfuric în cantitate suficientă pentru a obține o soluție cu pH de 4,0 ± 0,2. |
| --- | --- |

(e)

soluția de apă deionizată, clorură de sodiu (2,5 % în procente de masă ± 0,1 %), clorură de calciu (2,5 % în procente de masă ± 0,1 %) și acid sulfuric în cantitate suficientă pentru a obține o soluție cu pH de 4,0 ± 0,2.

Criteriile de acceptare a rezultatelor încercării:

| (a) | Alungire:
  Alungirea unui material termoplastic, după efectuarea încercării, trebuie să fie egală cu cel puțin 85 % din alungirea inițială. Alungirea unui elastomer, după încercare, trebuie să fie cel puțin mai mare de 100 %. |
| --- | --- |

(a)

Alungire:

Alungirea unui material termoplastic, după efectuarea încercării, trebuie să fie egală cu cel puțin 85 % din alungirea inițială. Alungirea unui elastomer, după încercare, trebuie să fie cel puțin mai mare de 100 %.

| (b) | Pentru componente structurale (de exemplu, fibre):
  Rezistența reziduală pentru o componentă structurală după încercare trebuie să fie egală cu cel puțin 80 % din rezistența la tracțiune inițială. |
| --- | --- |

(b)

Pentru componente structurale (de exemplu, fibre):

Rezistența reziduală pentru o componentă structurală după încercare trebuie să fie egală cu cel puțin 80 % din rezistența la tracțiune inițială.

| (c) | Pentru componente nestructurale (de exemplu, învelișul de protecție):
  Nu sunt permise fisuri vizibile. |
| --- | --- |

(c)

Pentru componente nestructurale (de exemplu, învelișul de protecție):

Nu sunt permise fisuri vizibile.

2.   Structură compozită

(a)   Fibre integrate într-o matrice

| Caracteristici de tracțiune: | ASTM 3039 | Materiale compozite din fibră-rășină |
| --- | --- | --- |
| ASTM D2343 | Sticlă, aramidă (caracteristici de tracțiune ale firelor) |
| ASTM D4018.81 | Carbon (caracteristici de tracțiune ale filamentelor continue) cu o mențiune specială pentru matrice |
| Caracteristici de forfecare: | ASTM D2344 | (Rezistența la forfecare interlaminară a compozitelor cu fibre paralele prin metoda fasciculului scurt) |

Caracteristici de tracțiune:

ASTM 3039

Materiale compozite din fibră-rășină

ASTM D2343

Sticlă, aramidă (caracteristici de tracțiune ale firelor)

ASTM D4018.81

Carbon (caracteristici de tracțiune ale filamentelor continue) cu o mențiune specială pentru matrice

Caracteristici de forfecare:

ASTM D2344

(Rezistența la forfecare interlaminară a compozitelor cu fibre paralele prin metoda fasciculului scurt)

(b)   Fibre uscate izotrope

| Caracteristici de tracțiune: | ASTM D4018.81 | Carbon (cu filament continuu), alte fibre. |
| --- | --- | --- |

Caracteristici de tracțiune:

ASTM D4018.81

Carbon (cu filament continuu), alte fibre.

3.   Înveliș de protecție

Radiațiile ultraviolete degradează materialul polimer atunci când acesta este expus direct luminii solare. În funcție de instalație, producătorul trebuie să dovedească faptul că învelișul asigură protecția necesară pe întreaga durată de viață.

4.   Componente termoplastice

Temperatura de înmuiere Vicat a unei componente termoplastice trebuie să fie mai mare de 70 °C. În cazul componentelor structurale, temperatura de înmuiere Vicat trebuie să fie de cel puțin 75 °C.

5.   Componente termorigide

Temperatura de înmuiere Vicat a unei componente termorigide trebuie să fie mai mare de 70 °C.

6.   Componente elastomere

Temperatura de tranziție vitroasă (Tg) a unei componente elastomere trebuie să fie mai mică de – 40 °C. Temperatura de tranziție vitroasă trebuie verificată în conformitate cu standardul ISO 6721 „Materiale plastice – Determinarea proprietăților mecanice dinamice”. Punctul de tranziție Tg este determinat pe baza diagramei modulului de conservare în funcție de temperatură, prin determinarea temperaturii în punctul de intersecție al celor două tangente care reprezintă pantele diagramei înainte și după pierderea substanțială de rigiditate.

---

ANEXA 11

DISPOZIȚII PRIVIND OMOLOGAREA DISPOZITIVELOR DE INJECȚIE A GAZULUI SAU A DISPOZITIVELOR DE AMESTECARE A GAZULUI SAU A INJECTOARELOR ȘI A RAMPEI DE ALIMENTARE

1.   Dispozitiv de injecție a gazului sau injector

1.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.10 din prezentul regulament.

1.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2): clasa 1 sau clasa 0.

1.3.   Presiunea de clasificare:

| clasa 0 | : | presiunea de lucru declarată; |
| --- | --- | --- |
| clasa 1 | : | 3 000 kPa. |

clasa 0

:

presiunea de lucru declarată;

clasa 1

:

3 000 kPa.

1.4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

1.5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.2.1, Dispoziții privind clasa de izolare. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2.1, Dispoziții privind clasa de izolare.

| | Punctul 6.15.3.1, Dispoziții pentru cazul în care alimentarea este oprită. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții pentru cazul în care alimentarea este oprită.

| | Punctul 6.15.4.1, Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea). |
| --- | --- |

Punctul 6.15.4.1, Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea).

1.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

2.   Dispozitivul de injecție a gazului sau dispozitivul de amestecare a gazului

2.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.10 din prezentul regulament.

2.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2):

| | clasa 2: pentru partea cu o presiune regulată maximă de 450 kPa în timpul funcționării; |
| --- | --- |

clasa 2: pentru partea cu o presiune regulată maximă de 450 kPa în timpul funcționării;

| | clasa 2A: pentru partea cu o presiune regulată maximă de 120 kPa în timpul funcționării. |
| --- | --- |

clasa 2A: pentru partea cu o presiune regulată maximă de 120 kPa în timpul funcționării.

2.3.   Presiunea de clasificare:

| componente din clasa 2 | : | 450 kPa; |
| --- | --- | --- |
| componente din clasa 2A | : | 120 kPa. |

componente din clasa 2

:

450 kPa;

componente din clasa 2A

:

120 kPa.

2.4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C, atunci când pompa de combustibil este montată în exteriorul rezervorului.

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

2.5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.2.1, Dispoziții privind clasa de izolare. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2.1, Dispoziții privind clasa de izolare.

| | Punctul 6.15.3.1, Dispoziții pentru cazul în care alimentarea este oprită. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții pentru cazul în care alimentarea este oprită.

| | Punctul 6.15.4.1, Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea). |
| --- | --- |

Punctul 6.15.4.1, Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea).

2.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

3.   Rampă de alimentare

3.1.   Definiție: a se vedea punctul 2.18 din prezentul regulament.

3.2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2):

Rampele de alimentare pot face parte din clasele 0, 1, 2 sau 2A.

3.3.   Presiune de clasificare:

| componente din clasa 0 | : | presiune de lucru declarată; |
| --- | --- | --- |
| componente din clasa 1 | : | 3 000 kPa; |
| componente din clasa 2 | : | 450 kPa; |
| componente din clasa 2A | : | 120 kPa. |

componente din clasa 0

:

presiune de lucru declarată;

componente din clasa 1

:

3 000 kPa;

componente din clasa 2

:

450 kPa;

componente din clasa 2A

:

120 kPa.

3.4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

3.5.   Norme generale de proiectare: (neutilizat)

3.6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| 3.6.1. | Pentru rampe de alimentare din clasele 0 și 1:






  Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

3.6.1.

Pentru rampe de alimentare din clasele 0 și 1:

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

| 3.6.2. | Pentru rampe de alimentare din clasa 2 și/sau 2A:






  Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |

3.6.2.

Pentru rampe de alimentare din clasa 2 și/sau 2A:

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

---

(*1)  Doar pentru părți nemetalice.

(*2)  Doar pentru părți metalice.

---

ANEXA 12

DISPOZIȚII PRIVIND OMOLOGAREA UNITĂȚII DE DOZARE A GAZULUI ATUNCI CÂND ACEASTA NU ESTE COMBINATĂ CU DISPOZITIVUL (DISPOZITIVELE) DE INJECȚIE A GAZULUI

1.   Definiție: a se vedea punctul 2.11 din prezentul regulament.

2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2):

| | clasa 2: pentru partea cu o presiune regulată maximă de 450 kPa în timpul funcționării; |
| --- | --- |

clasa 2: pentru partea cu o presiune regulată maximă de 450 kPa în timpul funcționării;

| | clasa 2A: pentru partea cu o presiune regulată maximă de 120 kPa în timpul funcționării. |
| --- | --- |

clasa 2A: pentru partea cu o presiune regulată maximă de 120 kPa în timpul funcționării.

3.   Presiunea de clasificare:

| componente din clasa 2 | : | 450 kPa; |
| --- | --- | --- |
| componente din clasa 2A | : | 120 kPa. |

componente din clasa 2

:

450 kPa;

componente din clasa 2A

:

120 kPa.

4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.3.1, Dispoziții privind supapele cu comandă electrică.

| | Punctul 6.15.4, Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea). |
| --- | --- |

Punctul 6.15.4, Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea).

| | Punctul 6.15.5, Derivație de limitare a presiunii în caz de suprapresiune. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.5, Derivație de limitare a presiunii în caz de suprapresiune.

6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 15 |
| --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 15 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 15 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 15 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 15

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 15

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 15

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 15

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Observații:

Elementele unității de dozare a gazului (clasa 2 sau 2A) trebuie să fie etanșe, cu orificiul (orificiile) elementului respectiv obturat (obturate).

Pentru încercarea la suprapresiune, toate orificiile, inclusiv cele ale compartimentului lichidului de răcire, trebuie să fie obturate.

---

(*1)  Doar pentru părți nemetalice.

(*2)  Doar pentru părți metalice.

---

ANEXA 13

DISPOZIȚII CU PRIVIRE LA OMOLOGAREA SENZORULUI DE PRESIUNE ȘI/SAU TEMPERATURĂ

1.   Definiție:

| | Senzor de presiune: a se vedea punctul 2.13 din prezentul regulament. |
| --- | --- |

Senzor de presiune: a se vedea punctul 2.13 din prezentul regulament.

| | Senzor de temperatură: a se vedea punctul 2.13 din prezentul regulament. |
| --- | --- |

Senzor de temperatură: a se vedea punctul 2.13 din prezentul regulament.

2.   Clasificarea componentei (în conformitate cu figura 1 de la punctul 2):

Senzorii de presiune și temperatură pot face parte din clasa 0, 1, 2 sau 2A.

3.   Presiunea de clasificare:

| componente din clasa 0 | : | presiunea de lucru declarată; |
| --- | --- | --- |
| componente din clasa 1 | : | 3 000 kPa; |
| componente din clasa 2 | : | 450 kPa; |
| componente din clasa 2A | : | 120 kPa. |

componente din clasa 0

:

presiunea de lucru declarată;

componente din clasa 1

:

3 000 kPa;

componente din clasa 2

:

450 kPa;

componente din clasa 2A

:

120 kPa.

4.   Temperaturi prin proiectare:

de la – 20 °C până la 120 °C

Pentru temperaturi care depășesc valorile menționate anterior, se aplică anumite condiții speciale de încercare.

5.   Norme generale de proiectare:

| | Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.2, Dispoziții privind izolarea electrică.

| | Punctul 6.15.4.1, Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea). |
| --- | --- |

Punctul 6.15.4.1, Mediu de transfer de căldură (cerințe privind compatibilitatea și presiunea).

| | Punctul 6.15.6.2, Evitarea scurgerilor de gaz. |
| --- | --- |

Punctul 6.15.6.2, Evitarea scurgerilor de gaz.

6.   Proceduri de încercare aplicabile:

| 6.1. | Pentru elemente din clasele 0 și 1:






  Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 4 |
| --- | --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 5 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 6 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 7 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa 15 (*2) |
| Rezistență la căldură uscată | Punctul 13 din anexa 15 (*1) |
| Îmbătrânire la ozon | Punctul 14 din anexa 15 (*1) |
| Fluaj | Punctul 15 din anexa 15 (*1) |
| Ciclu termic | Punctul 16 din anexa 15 (*1) |

6.1.

Pentru elemente din clasele 0 și 1:

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 4

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 5

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 6

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 7

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa 15 (*2)

Rezistență la căldură uscată

Punctul 13 din anexa 15 (*1)

Îmbătrânire la ozon

Punctul 14 din anexa 15 (*1)

Fluaj

Punctul 15 din anexa 15 (*1)

Ciclu termic

Punctul 16 din anexa 15 (*1)

| 6.2. | Pentru elemente din clasa 2 sau 2A:






  Încercare la suprapresiune | Punctul 4 din anexa 4 |
| --- | --- | --- |
| Scurgeri externe | Punctul 5 din anexa 5 |
| Temperatură ridicată | Punctul 6 din anexa 6 |
| Temperatură scăzută | Punctul 7 din anexa 7 |
| Compatibilitate cu GPL | Punctul 11 din anexa 15 (*1) |
| Rezistență la coroziune | Punctul 12 din anexa (*2) |

6.2.

Pentru elemente din clasa 2 sau 2A:

Încercare la suprapresiune

Punctul 4 din anexa 4

Scurgeri externe

Punctul 5 din anexa 5

Temperatură ridicată

Punctul 6 din anexa 6

Temperatură scăzută

Punctul 7 din anexa 7

Compatibilitate cu GPL

Punctul 11 din anexa 15 (*1)

Rezistență la coroziune

Punctul 12 din anexa (*2)

---

(*1)  Doar pentru părți nemetalice.

(*2)  Doar pentru părți metalice.

---

ANEXA 14

DISPOZIȚII CU PRIVIRE LA OMOLOGAREA UNITĂȚII ELECTRONICE DE CONTROL

1.   Unitatea electronică de control poate fi orice dispozitiv care controlează cererea de GPL a motorului și stabilește închiderea supapei (supapelor) de serviciu telecomandate, a supapelor de închidere și a pompei de alimentare a sistemului GPL în cazul spargerii unei conducte de alimentare cu combustibil și/sau în cazul calării motorului.

2.   Intervalul de timp până la închiderea supapelor de închidere de serviciu după calarea motorului nu trebuie să fie mai mare de 5 secunde.

2.1.   În pofida dispozițiilor de la punctele 1 și 2 de mai sus, supapa (supapele) de serviciu telecomandată (telecomandate) și supapele de închidere pot să rămână într-o poziție deschisă în cursul fazelor stop comandate.

3.   Unitatea electronică de control trebuie să respecte cerințele relevante privind compatibilitatea electromagnetică (CEM) în conformitate cu Regulamentul nr. 10, seria 02 de modificări sau cu dispozițiile echivalente.

4.   Defecțiunile instalației electrice a vehiculului nu trebuie să conducă la deschiderea necontrolată a niciunei supape.

5.   Circuitul de ieșire al unității electronice de control trebuie să fie dezactivat atunci când alimentarea electrică este oprită sau suspendată.

---

ANEXA 15

PROCEDURI DE ÎNCERCARE

1.   Clasificare

1.1.   Componentele GPL destinate utilizării în vehicule se clasifică în funcție de presiunea maximă de funcționare și de funcția acestora, în conformitate cu capitolul 2 din prezentul regulament.

1.2.   Clasificarea componentelor determină alegerea încercărilor care trebuie efectuate pentru omologarea componentelor sau a părților de componente.

2.   Proceduri de încercare aplicabile

În tabelul 1 sunt prezentate procedurile de încercare aplicabile în funcție de clasificare.

Tabelul 1

| Încercare | Clasa 0 | Clasa 1 | Clasa 2(A) | Clasa 3 | Punct |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Suprapresiune | x | x | x | x | 4 |
| Scurgeri externe | x | x | x | x | 5 |
| Temperatură ridicată | x | x | x | x | 6 |
| Temperatură scăzută | x | x | x | x | 7 |
| Scurgeri la scaun | x | x | | x | 8 |
| Încercări la anduranță/încercări de funcționare | x | x | | x | 9 |
| Încercare de funcționare | x | | | x | 10 |
| Compatibilitate cu GPL | x | x | x | x | 11 |
| Rezistență la coroziune | x | x | x | x | 12 |
| Rezistență la căldură uscată | x | x | | x | 13 |
| Îmbătrânire la ozon | x | x | | x | 14 |
| Fluaj | x | x | | x | 15 |
| Ciclu termic | x | x | | x | 16 |
| Compatibilitate cu lichidul de transfer de căldură | x | | x | | 17 |

Încercare

Clasa 0

Clasa 1

Clasa 2(A)

Clasa 3

Punct

Suprapresiune

x

x

x

x

4

Scurgeri externe

x

x

x

x

5

Temperatură ridicată

x

x

x

x

6

Temperatură scăzută

x

x

x

x

7

Scurgeri la scaun

x

x

x

8

Încercări la anduranță/încercări de funcționare

x

x

x

9

Încercare de funcționare

x

x

10

Compatibilitate cu GPL

x

x

x

x

11

Rezistență la coroziune

x

x

x

x

12

Rezistență la căldură uscată

x

x

x

13

Îmbătrânire la ozon

x

x

x

14

Fluaj

x

x

x

15

Ciclu termic

x

x

x

16

Compatibilitate cu lichidul de transfer de căldură

x

x

17

3.   Cerințe generale

3.1.   Încercările la scurgeri trebuie efectuate utilizând gaze presurizate precum aerul sau azotul.

3.2.   Apa sau un alt fluid pot fi utilizate în vederea obținerii presiunii necesare pentru încercarea la rezistență hidrostatică.

3.3.   Toate valorile de încercare trebuie să indice tipul de mediu de încercare utilizat, după caz.

3.4.   Durata unei încercări pentru încercările de durabilitate hidrostatică și pentru încercările la scurgeri nu trebuie să fie mai mică de 1 minut.

3.5.   Toate încercările trebuie efectuate la o temperatură a camerei de 20 °C ± 5 °C, cu excepția cazului în care se prevede altfel.

4.   Încercare la suprapresiune în condiții hidraulice

O componentă care conține GPL trebuie să reziste fără urme vizibile de ruptură sau deformare permanentă la o presiune hidraulică de încercare în conformitate cu tabelul 1 (de 2,25 ori presiunea maximă de clasificare) timp de cel puțin 1 minut, ieșirea părții de înaltă presiune fiind conectată.

Eșantioanele, supuse în prealabil încercării la durabilitate de la punctul 9 din prezenta anexă, trebuie conectate la o sursă de presiune hidrostatică. Pe conducta de alimentare cu presiune hidrostatică trebuie instalate o supapă de închidere comandată și un manometru având un domeniu al presiunilor cuprins între cel puțin presiunea de încercare înmulțită cu 1,5 și cel mult presiunea de încercare înmulțită cu 2.

Tabelul 2 prezintă presiunea de clasificare și presiunile care trebuie utilizate la încercarea la suprapresiune în funcție de clasificare:

Tabelul 2

| Clasificarea componentei | Presiunea de funcționare [kPa] | Presiunea hidraulică de încercare pentru încercarea la suprapresiune [kPa] |
| --- | --- | --- |
| Clasa 0 | presiunea de lucru | 2,25 înmulțit cu presiunea de lucru |
| Clasa 1 | 3 000 | 6 750 |
| Clasa 3 | 3 000 sau presiunea de lucru | 6 750 sau 2,25 înmulțit cu presiunea de lucru |
| Clasa 2A | 120 | 270 |
| Clasa 2 | 450 | 1 015 |

Clasificarea componentei

Presiunea de funcționare [kPa]

Presiunea hidraulică de încercare pentru încercarea la suprapresiune [kPa]

Clasa 0

presiunea de lucru

2,25 înmulțit cu presiunea de lucru

Clasa 1

3 000

6 750

Clasa 3

3 000 sau presiunea de lucru

6 750 sau 2,25 înmulțit cu presiunea de lucru

Clasa 2A

120

270

Clasa 2

450

1 015

5.   Încercare la scurgere externă

5.1.   O componentă nu trebuie să aibă scurgeri pe la garniturile tijei sau ale corpului sau pe la alte îmbinări și nu trebuie să prezinte urme de porozitate din turnare atunci când este supusă încercării în conformitate cu punctul 5.3 la orice presiune aerostatică cuprinsă între 0 și presiunea indicată în tabelul 3. Se consideră că instrucțiunile de mai sus sunt respectate atunci când sunt îndeplinite dispozițiile de la punctul 5.4.

5.2.   Încercarea trebuie efectuată în următoarele condiții:

| (a) | la temperatura camerei; |
| --- | --- |

(a)

la temperatura camerei;

| (b) | la temperatura minimă de funcționare; |
| --- | --- |

(b)

la temperatura minimă de funcționare;

| (c) | la temperatura maximă de funcționare. |
| --- | --- |

(c)

la temperatura maximă de funcționare.

Temperaturile maximă și minimă de funcționare sunt precizate în anexe.

5.3.   În timpul acestei încercări, echipamentul supus încercării este conectat la o sursă de presiune aerostatică (de 1,5 ori mai mare decât presiunea maximă și, în cazul unei componente din clasa 3, de 2,25 ori mai mare decât presiunea maximă de clasificare). Pe conducta de alimentare sub presiune trebuie instalate o supapă de închidere comandată și un manometru cu un domeniu al presiunilor cuprins între cel puțin presiunea de încercare înmulțită cu 1,5 și cel mult presiunea de încercare înmulțită cu 2. Manometrul trebuie montat între supapa de închidere comandată și eșantionul încercat. Pe durata în care se află sub presiunea de încercare, pentru a detecta scurgerile, echipamentul ar trebui scufundat în apă sau ar trebui să se recurgă la orice altă metodă de încercare echivalentă (măsurarea debitului sau căderea de presiune).

Tabelul 3

Presiunile de clasificare și de încercare la scurgere în funcție de clasificare

| Clasificarea componentei | Presiunea de clasificare
  [kPa] | Presiunea de încercare pentru încercarea la scurgere
  [kPa] |
| --- | --- | --- |
| Clasa 0 | presiunea de lucru | 1,5 înmulțit cu presiunea de lucru |
| Clasa 1 | 3 000 | 4 500 |
| Clasa 2A | 120 | 180 |
| Clasa 2 | 450 | 675 |
| Clasa 3 | 3 000 | 6 750 |

Clasificarea componentei

Presiunea de clasificare

[kPa]

Presiunea de încercare pentru încercarea la scurgere

[kPa]

Clasa 0

presiunea de lucru

1,5 înmulțit cu presiunea de lucru

Clasa 1

3 000

4 500

Clasa 2A

120

180

Clasa 2

450

675

Clasa 3

3 000

6 750

5.4.   Scurgerea externă trebuie să fie mai mică decât cea prevăzută în cerințele din anexe sau, în cazul în care nu este menționată nicio cerință, scurgerea externă trebuie să fie mai mică de 15 cm3/oră, cu ieșirea conectată, atunci când componenta este supusă unei presiuni a gazului egală cu presiunea de încercare la scurgere.

6.   Încercare la temperatură ridicată

O componentă care conține GPL nu trebuie să prezinte o scurgere cu un debit mai mare de 15 cm3/oră, cu ieșirea conectată, atunci când este supusă unei presiuni a gazului la temperatura maximă de funcționare, astfel cum este indicat în anexe, egală cu presiunea de încercare la scurgere (tabelul 3 de la punctul 5.3 de mai sus). Componenta trebuie supusă încercării timp de cel puțin 8 ore la această temperatură.

7.   Încercare la temperatură scăzută

O componentă care conține GPL nu trebuie să aibă o scurgere mai mare de 15 cm3/oră, cu ieșirea conectată, atunci când este supusă unei presiuni a gazului, la temperatura minimă de funcționare (– 20 °C), egală cu presiunea de încercare la scurgere (tabelul 3 de la punctul 5.3 de mai sus). Componenta trebuie supusă încercării cel puțin 8 ore la această temperatură.

8.   Încercare la scurgere la scaun

8.1.   Următoarele încercări privind scurgerea la scaun trebuie efectuate pe eșantioane de supapă de serviciu sau de unitate de umplere care au fost supuse anterior încercării la scurgere externă prevăzute la punctul 5 de mai sus.

8.1.1.   Încercările la scurgere la scaun trebuie efectuate cu intrarea supapei eșantion conectată la o sursă de presiune aerostatică, cu supapa în poziție închisă și cu ieșirea deschisă. Pe conducta de alimentare sub presiune trebuie instalate o supapă de închidere comandată și un manometru cu un domeniu al presiunilor cuprins între cel puțin presiunea de încercare înmulțită cu 1,5 și cel mult presiunea de încercare înmulțită cu 2. Manometrul trebuie montat între supapa de închidere comandată și eșantionul supus încercării. Pe durata în care unitatea este sub presiunea de încercare, aceasta trebuie observată pentru a detecta eventualele scurgeri, ieșirea deschisă fiind scufundată în apă, cu excepția cazului în care se precizează altfel.

8.1.2.   Conformitatea cu punctele 8.2-8.8 trebuie determinată conectând un tub flexibil de lungime specificată la ieșirea supapei. Capătul rămas în aer al acestui tub trebuie introdus într-un cilindru inversat gradat, calibrat în centimetri cubi. Cilindrul inversat trebuie închis printr-un închizător hidraulic. Instalația trebuie reglată astfel încât:

| (a) | capătul tubului de ieșire să fie aproximativ la 13 mm deasupra nivelului apei din cilindrul inversat gradat; și |
| --- | --- |

(a)

capătul tubului de ieșire să fie aproximativ la 13 mm deasupra nivelului apei din cilindrul inversat gradat; și

| (b) | apa din cilindrul gradat să aibă același nivel cu cea din afara cilindrului. După efectuarea acestor reglaje, trebuie înregistrat nivelul apei din cilindrul gradat. Cu supapa în poziția închis considerată a fi obținută ca rezultat al funcționării normale, pe la intrarea supapei se introduce aer sau azot la presiunea de încercare specificată, timp de cel puțin 2 minute. În acest interval se efectuează reglaje ale poziției verticale a cilindrului gradat, dacă este necesar, pentru a menține același nivel al apei înăuntrul și în afara cilindrului. |
| --- | --- |

(b)

apa din cilindrul gradat să aibă același nivel cu cea din afara cilindrului. După efectuarea acestor reglaje, trebuie înregistrat nivelul apei din cilindrul gradat. Cu supapa în poziția închis considerată a fi obținută ca rezultat al funcționării normale, pe la intrarea supapei se introduce aer sau azot la presiunea de încercare specificată, timp de cel puțin 2 minute. În acest interval se efectuează reglaje ale poziției verticale a cilindrului gradat, dacă este necesar, pentru a menține același nivel al apei înăuntrul și în afara cilindrului.

La sfârșitul perioadei de încercare și atunci când nivelul apei în exteriorul și în interiorul cilindrului gradat este același, nivelul apei din cilindru se înregistrează din nou. Pe baza variației de volum din cilindrul gradat, debitul de scurgere trebuie calculat cu următoarea formulă:

Formula

unde:

| V1 | = | debitul de scurgere, în centimetri cubi de aer sau azot pe oră; |
| --- | --- | --- |
| Vt | = | creșterea de volum din cilindrul gradat în timpul încercării; |
| t | = | timpul încercării, în minute; |
| P | = | presiunea barometrică în timpul încercării, în kPa; |
| T | = | temperatura ambientală în timpul încercării, în K. |

V1

=

debitul de scurgere, în centimetri cubi de aer sau azot pe oră;

Vt

=

creșterea de volum din cilindrul gradat în timpul încercării;

t

=

timpul încercării, în minute;

P

=

presiunea barometrică în timpul încercării, în kPa;

T

=

temperatura ambientală în timpul încercării, în K.

8.1.3.   Pe lângă metoda menționată mai sus, scurgerile mai pot fi măsurate utilizând un debitmetru instalat pe partea de intrare a supapei care face obiectul încercării. Debitmetrul trebuie să poată indica precis, pentru fluidul de încercare utilizat, debitele maxime de scurgere permise.

8.2.   Scaunul unei supape de închidere, atunci când este în poziția închis, nu trebuie să prezinte scurgeri la nicio presiune aerostatică cuprinsă între 0 și 3 000 kPa sau între 0 kPa și presiunea de lucru în conformitate cu presiunea de clasificare a supapei.

8.3.   O supapă antiretur prevăzută cu un scaun din material elastic, atunci când este în poziția închis, nu trebuie să prezinte scurgeri în cazul în care este supusă la orice presiune aerostatică cuprinsă între 50 și 3 000 kPa.

8.4.   O supapă antiretur prevăzută cu un scaun de tip metal/metal, atunci când este în poziția închis, nu trebuie să prezinte scurgeri cu un debit mai mare de 0,50 dm3/oră în cazul în care este supusă unei presiuni de intrare cel mult egală cu valoarea presiunii de încercare în conformitate cu tabelul 3 de la punctul 5.3 de mai sus.

8.5.   Scaunul supapei antiretur superioare utilizate în ansamblul unității de umplere, atunci când este în poziția închis, nu trebuie să prezinte scurgeri la nicio presiune aerostatică cu valoarea cuprinsă între 50 și 3 000 kPa.

8.6.   Scaunul unei cuple de serviciu, atunci când este în poziția închis, nu trebuie să prezinte scurgeri la nicio presiune aerostatică cu valoarea cuprinsă între 0 și 3 000 kPa.

8.7.   Supapa de siguranță de pe conductele de gaz nu trebuie să prezinte scurgeri interne la nicio presiune mai mică sau egală cu 3 000 kPa sau cu presiunea de lucru, în conformitate cu presiunea de clasificare a supapei.

8.8.   Supapa de siguranță (supapa de evacuare) nu trebuie să prezinte scurgeri interne la nicio presiune mai mică sau egală cu 2 600 kPa.

9.   Încercare de anduranță

9.1.   O unitate de umplere sau o supapă de serviciu trebuie să poată respecta cerințele încercării la scurgere aplicabile prevăzute la punctele 5 și 8 de mai sus, după ce a fost supusă unei serii de cicluri de deschidere și închidere astfel cum este precizat în anexele la prezentul regulament.

9.2.   O supapă de închidere trebuie supusă încercării cu ieșirea supapei conectată. Corpul supapei trebuie umplut cu n-hexan, iar intrarea valvei trebuie supusă unei presiuni egale cu 3 000 kPa sau cu presiunea de lucru în conformitate cu presiunea de clasificare a supapei.

9.3.   Trebuie efectuată o încercare la anduranță cu o frecvență de maximum 10 cicluri pe minut. În cazul unei supape de închidere, cuplul de torsiune pentru închidere trebuie adaptat la dimensiunea roții manuale de acționare a supapei, a cheii sau a oricărui alt mijloc utilizat pentru acționarea supapei.

9.4.   Imediat după încercarea la anduranță, trebuie efectuate încercările adecvate la scurgerea externă și la scurgerea la scaun descrise la încercarea la scurgere externă de la punctul 5 de mai sus, respectiv la încercarea la scurgere la scaun de la punctul 8.

9.5.   Anduranța supapei de limitare la 80 %

9.5.1.   Supapa de limitare la 80 % trebuie să poată suporta 6 000 de cicluri complete de umplere până la gradul maxim de umplere.

9.6.   Încercarea de anduranță pentru regulatorul de presiune și vaporizator

Regulatorul trebuie să poată suporta 50 000 de cicluri fără a se defecta atunci când este supus încercării în conformitate cu următoarea procedură:

| (a) | Regulatorul se supune la 95 % din numărul total de cicluri, la temperatura camerei și la presiunea de serviciu. Fiecare ciclu constă într-o etapă de funcționare până la stabilizarea presiunii de ieșire, după care debitul de gaz este întrerupt de către o supapă din aval după cel mult 1 s, până la stabilizarea presiunii de închidere din aval. Prin presiune de ieșire stabilizată se înțelege presiunea prescrisă ± 15 % timp de minimum 5 s. |
| --- | --- |

(a)

Regulatorul se supune la 95 % din numărul total de cicluri, la temperatura camerei și la presiunea de serviciu. Fiecare ciclu constă într-o etapă de funcționare până la stabilizarea presiunii de ieșire, după care debitul de gaz este întrerupt de către o supapă din aval după cel mult 1 s, până la stabilizarea presiunii de închidere din aval. Prin presiune de ieșire stabilizată se înțelege presiunea prescrisă ± 15 % timp de minimum 5 s.

| (b) | Se reproduce ciclic presiunea la intrarea regulatorului de un număr de ori egal cu 1 % din numărul total de cicluri la temperatura camerei, de la 100 % până la 50 % din presiunea de clasificare. Durata fiecărui ciclu nu trebuie să fie mai mică de 10 s. |
| --- | --- |

(b)

Se reproduce ciclic presiunea la intrarea regulatorului de un număr de ori egal cu 1 % din numărul total de cicluri la temperatura camerei, de la 100 % până la 50 % din presiunea de clasificare. Durata fiecărui ciclu nu trebuie să fie mai mică de 10 s.

| (c) | Se repetă procedura ciclurilor de la litera (a) la temperatura de 120 °C, la presiunea de clasificare, de un număr de ori egal cu 1 % din numărul total de cicluri. |
| --- | --- |

(c)

Se repetă procedura ciclurilor de la litera (a) la temperatura de 120 °C, la presiunea de clasificare, de un număr de ori egal cu 1 % din numărul total de cicluri.

| (d) | Se repetă procedura ciclurilor de la litera (b) la temperatura de 120 °C, la presiunea de clasificare, de un număr de ori egal cu 1 % din numărul total de cicluri. |
| --- | --- |

(d)

Se repetă procedura ciclurilor de la litera (b) la temperatura de 120 °C, la presiunea de clasificare, de un număr de ori egal cu 1 % din numărul total de cicluri.

| (e) | Se repetă procedura ciclurilor de la litera (a) la temperatura de – 20 °C și la o presiune egală cu 50 % din presiunea de clasificare, de un număr de ori egal cu 1 % din numărul total de cicluri. |
| --- | --- |

(e)

Se repetă procedura ciclurilor de la litera (a) la temperatura de – 20 °C și la o presiune egală cu 50 % din presiunea de clasificare, de un număr de ori egal cu 1 % din numărul total de cicluri.

| (f) | Se repetă procedura ciclurilor de la litera (b) la temperatura de – 20 °C și la o presiune egală cu 50 % din presiunea de clasificare, de un număr de ori egal cu 1 % din numărul total de cicluri. |
| --- | --- |

(f)

Se repetă procedura ciclurilor de la litera (b) la temperatura de – 20 °C și la o presiune egală cu 50 % din presiunea de clasificare, de un număr de ori egal cu 1 % din numărul total de cicluri.

| (g) | După terminarea tuturor încercărilor specificate la literele (a), (b), (c), (d), (e) și (f), regulatorul trebuie să fie etanș astfel cum este descris la încercarea la scurgeri externe de la punctul 5 de mai sus, la o temperatură de – 20 °C, la temperatura camerei și la o temperatură de + 120 °C. |
| --- | --- |

(g)

După terminarea tuturor încercărilor specificate la literele (a), (b), (c), (d), (e) și (f), regulatorul trebuie să fie etanș astfel cum este descris la încercarea la scurgeri externe de la punctul 5 de mai sus, la o temperatură de – 20 °C, la temperatura camerei și la o temperatură de + 120 °C.

10.   Încercări de funcționare

10.1.   Încercare de funcționare a supapei de siguranță (de pe conductele de gaz)

10.1.1.   În cazul supapelor de siguranță, trebuie utilizate trei eșantioane corespunzătoare fiecărei mărimi, model și reglaj pentru încercările privind presiunea de început de deschidere și presiunea de închidere. Același set de trei supape trebuie utilizat pentru încercările de debit, pentru alte observații precizate la punctele următoare.

Trebuie efectuate cel puțin două observații succesive pentru începutul de deschidere și pentru închidere pe fiecare dintre cele trei supape de încercare în conformitate cu încercările nr. 1 și nr. 3 de la punctele 10.1.2 și 10.1.4 de mai jos.

10.1.2.   Presiuni de început de deschidere și de închidere ale supapelor de siguranță – încercarea nr. 1

10.1.2.1.   Înainte de a fi supuse încercării de debit, presiunea de început de deschidere a fiecăruia dintre cele trei eșantioane ale unei supape de siguranță de mărime, model și reglare specifice trebuie să fie egală cu ± 3 % din valoarea medie a presiunilor, dar presiunea de început de deschidere a oricăreia dintre cele trei supape nu trebuie să fie mai mică de 95 % și mai mare de 105 % din presiunea de reglare înscrisă pe supapă.

10.1.2.2.   Presiunea de închidere a unei supape de siguranță înainte de a fi supusă unei încercări de debit nu trebuie să fie mai mică de 50 % din presiunea de început de deschidere observată inițial.

10.1.2.3.   O supapă de siguranță trebuie conectată la o sursă de aer sau la o altă sursă aerostatică care poate fi menținută la o presiune efectivă cu cel puțin 500 kPa mai mare decât presiunea de reglare menționată pe marcaj a supapei supuse încercării. Pe conducta de alimentare sub presiune trebuie instalate o supapă de închidere comandată și un manometru având un interval de presiuni cuprins între cel puțin presiunea de încercare înmulțită cu 1,5 și cel mult presiunea de încercare înmulțită cu 2. Manometrul trebuie montat pe conductă între supapa încercată și supapa de închidere comandată. Presiunile de început de deschidere și de închidere trebuie determinate prin intermediul unui închizător hidraulic cu o profunzime de maximum 100 mm.

10.1.2.4.   După înregistrarea presiunii de început de deschidere a supapei, presiunea trebuie mărită suficient de mult peste valoarea presiunii de început de deschidere pentru a asigura acționarea clapetei supapei. Apoi, supapa de închidere trebuie închisă etanș, iar închizătorul hidraulic și manometrul trebuie observate îndeaproape. Presiunea la care dispar bulele de aer de la închizătorul hidraulic trebuie înregistrată ca fiind presiunea de închidere a supapei.

10.1.3.   Debitul supapelor de siguranță – încercarea nr. 2

10.1.3.1.   Debitul fiecăruia dintre cele trei eșantioane de supape de siguranță cu mărime, formă și reglare specifice trebuie să fie de cel mult 10 % din capacitatea maximă observată.

10.1.3.2.   În timpul încercărilor de debit pentru fiecare supapă, nu trebuie să se constate vibrații sau alte condiții anormale de funcționare.

10.1.3.3.   Presiunea de închidere a fiecărei supape nu trebuie să fie mai mică de 65 % din presiunea de început de deschidere înregistrată inițial.

10.1.3.4.   O încercare de debit la o supapă de siguranță trebuie efectuată la o presiune de măsurare a debitului egală cu 120 % din presiunea maximă de reglare.

10.1.3.5.   O încercare de debit la o supapă de siguranță trebuie efectuată prin utilizarea unui debitmetru cu diafragmă de tip flanșă conceput și etalonat corespunzător, conectat la o sursă de aer având debitul și presiunea corespunzătoare. Pot fi utilizate un debitmetru cu alte caracteristici decât cele descrise mai sus și un alt fluid aerostatic decât aerul, cu condiția ca rezultatele finale să fie aceleași.

10.1.3.6.   Debitmetrul trebuie instalat cu conducte suficient de lungi atât în amonte, cât și în aval de diafragmă și folosind orice alte dispozitive, inclusiv palete de egalizare, cu scopul de a evita orice perturbare la nivelul plăcii diafragmei pentru rapoartele diafragmă/diametre ale conductelor care trebuie utilizate.

Flanșele între care este montată și fixată placa diafragmei trebuie echipate cu linii de derivație de presiune legate la un manometru. Acest instrument indică diferența de presiune prin placa diafragmei, iar valoarea citită este utilizată la calcularea debitului. Un manometru etalonat trebuie utilizat în porțiunea conductei debitmetrului aflată în aval de placa diafragmei. Acest manometru indică presiunea debitului, iar valoarea citită este folosită, de asemenea, la calcularea debitului.

10.1.3.7.   Un instrument de indicare a temperaturii trebuie conectat la conducta debitmetrului situată în aval de placa diafragmei pentru a indica temperatura aerului care se deplasează către supapa de siguranță. Valoarea citită la acest instrument trebuie integrată la calculul de corectare a temperaturii fluxului de aer la o temperatură de referință de 15 °C. Un barometru trebuie să fie disponibil pentru a indica presiunea atmosferică din momentul încercării.

Valoarea indicată de barometru trebuie adăugată presiunii indicate de manometrul fluxului de aer. Această presiune absolută este, de asemenea, integrată în calculul debitului. Presiunea aerului din debitmetru trebuie reglată printr-o supapă corespunzătoare montată pe conducta de alimentare cu aer în amonte de debitmetru. Supapa de siguranță supusă încercării trebuie conectată la ieșirea debitmetrului.

10.1.3.8.   După efectuarea tuturor pregătirilor pentru încercările de debit, supapa de pe linia de alimentare cu aer trebuie deschisă încet, iar presiunea de alimentare a supapei supuse încercării trebuie mărită până la presiunea adecvată de măsurare a debitului. În timpul acestui interval, presiunea la care supapa se deschide brusc trebuie înregistrată ca presiune de deschidere.

10.1.3.9.   Presiunea de măsurare a debitului predeterminată trebuie menținută o scurtă perioadă de timp până când valorile afișate de instrumente se stabilizează. Valorile indicate de manometrul pentru presiunea hidrodinamică, de manometrul pentru presiunea diferențială și de indicatorul de temperatură a aerului circulant trebuie înregistrate simultan. Apoi, presiunea trebuie redusă până când nu mai există nicio scurgere din supapă.

Presiunea la care are loc acest eveniment trebuie înregistrată ca presiune de închidere a supapei.

10.1.3.10.   Pe baza datelor înregistrate și a coeficientului de diafragmă cunoscut al debitmetrului, trebuie calculat debitul de aer al supapei de siguranță supusă încercării, cu următoarea formulă:

Formula

unde:

| Q | = | capacitatea supapei de siguranță în m3/min de aer la presiunea absolută de 100 kPa și la o temperatură de t15 °C; |
| --- | --- | --- |
| Fb | = | coeficientul de bază de diafragmă al debitmetrului la presiunea absolută de 100 kPa și la o temperatură de 15 °C; |
| Ft | = | coeficientul de temperatură al aerului circulant utilizat pentru aducerea temperaturii înregistrate la temperatura de referință de 15 °C; |
| h | = | diferența de presiune de-a lungul diafragmei debitmetrului, în kPa; |
| p | = | presiunea absolută a aerului circulant la supapa de siguranță, în kPa (presiunea manometrică înregistrată plus presiunea barometrică înregistrată); |
| 60 | = | numitorul de transformare a ecuației din m3/oră în m3/min. |

Q

=

capacitatea supapei de siguranță în m3/min de aer la presiunea absolută de 100 kPa și la o temperatură de t15 °C;

Fb

=

coeficientul de bază de diafragmă al debitmetrului la presiunea absolută de 100 kPa și la o temperatură de 15 °C;

Ft

=

coeficientul de temperatură al aerului circulant utilizat pentru aducerea temperaturii înregistrate la temperatura de referință de 15 °C;

h

=

diferența de presiune de-a lungul diafragmei debitmetrului, în kPa;

p

=

presiunea absolută a aerului circulant la supapa de siguranță, în kPa (presiunea manometrică înregistrată plus presiunea barometrică înregistrată);

60

=

numitorul de transformare a ecuației din m3/oră în m3/min.

10.1.3.11.   Debitul mediu al celor trei supape de siguranță rotunjit la cele mai apropiate cinci unități trebuie considerat ca fiind debitul supapei având mărimea, modelul și reglarea specifice corespunzătoare.

10.1.4.   Reverificarea presiunilor de început de deschidere și de închidere ale supapelor de siguranță – încercarea nr. 3

10.1.4.1.   După efectuarea încercărilor de debit, presiunea de început de deschidere a unei supape de siguranță nu trebuie să fie mai mică de 85 %, iar presiunea de închidere nu trebuie să fie mai mică de 80 % din presiunile de început de deschidere și, respectiv, de închidere inițiale înregistrate la încercarea nr. 1 de la punctul 10.1.2 de mai sus.

10.1.4.2.   Încercările trebuie efectuate la aproximativ o oră după încercarea de debit, iar procedura de încercare trebuie să fie aceeași cu cea descrisă la încercarea nr. 1 de la punctul 10.1.2 de mai sus.

10.2.   Încercarea de funcționare a limitatorului de debit

10.2.1.   Un limitator de debit trebuie să funcționeze la un debit de cel mult 10 % și de cel puțin 20 % din debitul de închidere nominal prevăzut de producător și trebuie să se închidă automat la o diferență de presiune între capetele limitatorului de maximum 100 kPa în timpul încercărilor de funcționare descrise mai jos.

10.2.2.   Trei epruvete pentru fiecare dimensiune și model de supapă trebuie supuse încercărilor respective. Un limitator destinat a fi utilizat doar pentru lichide trebuie încercat cu apă, iar în celelalte cazuri încercările trebuie efectuate atât cu aer, cât și cu apă. Sub rezerva dispozițiilor de la punctul 10.2.3, trebuie efectuate încercări separate pentru fiecare epruvetă instalată, respectiv, în pozițiile verticală, orizontală și inversată. Încercările cu aer trebuie efectuate fără conducte sau alte elemente restrictive conectate la ieșirea eșantioanelor încercate.

10.2.3.   Un dispozitiv limitator de debit prevăzut a fi instalat într-o singură poziție poate fi supus încercării doar în poziția respectivă.

10.2.4.   Încercarea cu aer trebuie efectuată prin utilizarea unui debitmetru cu diafragmă de tip flanșă conceput și etalonat corespunzător, conectat la o sursă de aer având debitul și presiunea corespunzătoare.

10.2.5.   Eșantionul supus încercării trebuie conectat la ieșirea debitmetrului. Un manometru sau un indicator de presiune etalonat, gradat în trepte de maximum 3 kPa, trebuie instalat în amonte de eșantionul încercat pentru a indica presiunea de închidere.

10.2.6.   Încercarea trebuie efectuată prin creșterea lentă a debitului de aer prin debitmetru până când limitatorul se închide. La momentul închiderii, trebuie înregistrate diferența de presiune prin diafragma debitmetrului și presiunea de închidere indicată de manometru. Apoi, trebuie calculat debitul la închidere.

10.2.7.   Pot fi utilizate alte tipuri de debitmetre și un alt gaz decât aerul.

10.2.8.   Încercarea cu apă trebuie efectuată folosind un debitmetru cu lichid (sau echivalent) instalat într-un sistem de conducte având o presiune suficientă pentru a asigura debitul necesar. Sistemul trebuie să includă un piezometru de intrare sau o conductă cu cel puțin un ordin de mărime mai groasă decât limitatorul supus încercării, precum și o supapă de reglare a debitului conectată între debitmetru și piezometru. Un furtun sau o supapă de siguranță hidrostatică sau ambele pot fi utilizate pentru a reduce efectul șocului de presiune care apare la momentul închiderii limitatorului de debit.

10.2.9.   Eșantionul încercat trebuie conectat la ieșirea piezometrului. Un manometru sau un manometru etalonat de tip cu întârziere, care permite măsurarea presiunii în intervalul 0-1 440 kPa, trebuie conectat la o derivație de presiune în amonte de eșantionul încercat pentru a indica presiunea de închidere. Racordarea trebuie efectuată folosind o bucată de furtun de cauciuc între manometru și derivația de presiune, în timp ce o supapă trebuie instalată la intrarea manometrului pentru a permite purjarea aerului din sistem.

10.2.10.   Înainte de efectuarea încercării, limitatorul de debit trebuie deschis lent, iar supapa de purjare de la manometru trebuie să fie în poziția deschis pentru a elimina aerul din sistem. Supapa de purjare trebuie apoi închisă, iar încercarea trebuie efectuată prin creșterea lentă a debitului până când limitatorul de debit se închide. În timpul încercării, manometrul trebuie poziționat la același nivel cu eșantionul încercat. La momentul închiderii, trebuie înregistrate debitul și presiunea de închidere. Atunci când limitatorul de debit este în poziție închisă, trebuie înregistrat debitul scurgerii sau debitul derivației.

10.2.11.   Un limitator de debit utilizat la o unitate de umplere trebuie să se închidă automat la o diferență de presiune de maximum 138 kPa atunci când este supus încercării descrise mai jos.

10.2.12.   Câte trei eșantioane pentru fiecare mărime de limitator trebuie supuse încercărilor respective. Încercările trebuie efectuate cu aer; trebuie efectuate încercări separate pe fiecare eșantion montat vertical și orizontal. Încercările trebuie efectuate în conformitate cu dispozițiile de la punctele 10.2.4-10.2.7 de mai sus, folosind un furtun pentru racordarea unității de umplere la eșantionul încercat, în timp ce supapa antiretur superioară este menținută în poziția deschis.

10.3.   Încercare la diverse debite de umplere

10.3.1.   Încercarea de bună funcționare a limitatorului gradului de umplere a rezervorului trebuie efectuată prin utilizarea unor debite de umplere de 20, 50 și 80 l/min sau a unui debit maxim la o presiune în amonte absolută de 700 kPa.

10.4.   Încercare la anduranță pentru limitatorul de umplere

Dispozitivul care limitează gradul de umplere a rezervorului trebuie să poată suporta 6 000 de cicluri de umplere complete la nivelul maxim de umplere.

10.4.1.   Domeniu de aplicare

Se aplică oricărui dispozitiv care limitează gradul de umplere a rezervorului și care funcționează cu plutitor, după ce a fost supus încercărilor menite să verifice că:

| | acesta limitează gradul de umplere a rezervorului la maximum 80 % din capacitatea sa; |
| --- | --- |

acesta limitează gradul de umplere a rezervorului la maximum 80 % din capacitatea sa;

| | nu permite – în poziția închis – umplerea rezervorului la un debit mai mare de 0,5 litri/minut; |
| --- | --- |

nu permite – în poziția închis – umplerea rezervorului la un debit mai mare de 0,5 litri/minut;

| | trebuie supus uneia dintre procedurile de încercare stabilite la punctul 10.5.5 sau 10.5.6 de mai jos pentru a se garanta că dispozitivul este construit să suporte eforturile vibratorii dinamice prevăzute și pentru a asigura că vibrațiile din timpul funcționării nu determină degradări ale performanțelor sau disfuncționalități. |
| --- | --- |

trebuie supus uneia dintre procedurile de încercare stabilite la punctul 10.5.5 sau 10.5.6 de mai jos pentru a se garanta că dispozitivul este construit să suporte eforturile vibratorii dinamice prevăzute și pentru a asigura că vibrațiile din timpul funcționării nu determină degradări ale performanțelor sau disfuncționalități.

10.5.   Procedură de încercare la vibrații

10.5.1.   Echipamente și tehnici de montare

Dispozitivul de încercare trebuie fixat la echipamentul de vibrații prin accesoriile obișnuite de montare, fie direct la generatorul de vibrații sau la masa de transmitere, fie prin intermediul unui accesoriu rigid care poate transmite condițiile de vibrație specificate. Echipamentul utilizat pentru măsurarea și/sau înregistrarea nivelului de accelerație sau de amplitudine și a frecvenței trebuie să aibă o precizie de cel puțin 10 % din valoarea măsurată.

10.5.2.   Alegerea procedurii

La alegerea autorității de omologare de tip, încercările trebuie efectuate fie în conformitate cu procedura A descrisă la punctul 10.5.5, fie în conformitate cu procedura B descrisă la punctul 10.5.6 de mai jos.

10.5.3.   Generalități

Încercările următoare trebuie efectuate pe fiecare dintre cele trei axe ortogonale ale piesei care face obiectul încercării.

10.5.4.   Procedura A

10.5.4.1.   Detectarea rezonanțelor

Frecvențele de rezonanță ale limitatorului de umplere trebuie determinate prin schimbarea lentă a frecvenței vibrației aplicate în gama specificată, la niveluri reduse pentru încercare, dar cu o amplitudine suficientă pentru a determina excitarea dispozitivului. Detectarea rezonanțelor sinusoidale poate fi efectuată prin utilizarea nivelului de încercare și a duratei ciclului precizate pentru încercarea la cicluri, cu condiția ca durata de detectare a rezonanțelor să fie inclusă în durata prevăzută a încercării la cicluri menționate la punctul 10.5.4.3 de mai jos.

10.5.4.2.   Încercare de permanență la frecvența de rezonanță

Dispozitivul de încercare trebuie supus vibrațiilor timp de 30 de minute pe fiecare axă la cele mai puternice frecvențe de rezonanță stabilite la punctul 10.5.5.1 de mai jos. Nivelul de încercare trebuie să fie de 1,5 g (14,7 m/sec2). În cazul în care se descoperă mai mult de patru frecvențe de rezonanță semnificative pentru oricare dintre axe, trebuie alese pentru această încercare cele mai eficace patru frecvențe de rezonanță. În cazul în care apare o modificare a frecvenței de rezonanță în timpul încercării, trebuie înregistrat momentul apariției acesteia și trebuie reglată imediat frecvența pentru a menține condițiile de rezonanță maximă. Trebuie înregistrată frecvența de rezonanță finală. Durata totală a încercării de permanență a frecvenței de rezonanță trebuie să fie inclusă în durata încercării la cicluri precizată la punctul 10.5.4.3 de mai jos.

10.5.4.3.   Încercare la ciclu sinusoidal

Dispozitivul de încercare trebuie supus unei vibrații sinusoidale timp de trei ore pe fiecare dintre axele sale ortogonale, în următoarele condiții:

| | un nivel de accelerație de 1,5 g (14,7 m/sec2); |
| --- | --- |

un nivel de accelerație de 1,5 g (14,7 m/sec2);

| | o gamă de frecvențe de 5-200 Hz; |
| --- | --- |

o gamă de frecvențe de 5-200 Hz;

| | o durată de baleiaj de 12 minute. |
| --- | --- |

o durată de baleiaj de 12 minute.

Frecvența vibrației aplicate trebuie baleiată în mod logaritmic în gama specificată.

Durata de baleiaj specificată este cea a unui baleiaj ascendent plus cea a unui baleiaj descendent.

10.5.5.   Procedura B

10.5.5.1.   Încercarea trebuie efectuată pe un banc cu vibrații sinusoidale, la o accelerație constantă de 1,5 g și la frecvențe cuprinse între 5 și 200 Hz. Încercarea trebuie să dureze 5 ore pentru fiecare dintre axele prevăzute la punctul 10.5.4 de mai sus. Banda de frecvență de 5-200 Hz trebuie acoperită în fiecare dintre cele două sensuri în 15 minute.

10.5.5.2.   În mod alternativ, în cazul în care încercarea nu se efectuează prin utilizarea unui banc cu accelerație constantă, banda de frecvență de 5-200 Hz trebuie subdivizată în 11 benzi de o semioctavă, fiecare dintre acestea fiind baleiată la o amplitudine constantă, astfel încât accelerația teoretică să fie cuprinsă între 1 și 2 g (g = 9,8 m/sec2).

Amplitudinile vibrațiilor pentru fiecare bandă sunt următoarele:

| Amplitudinea în mm
  (valoare de vârf) | Frecvența în Hz
  (pentru accelerație = 1g) | Frecvența în Hz
  (pentru accelerație = 2g) |
| --- | --- | --- |
| 10 | 5 | 7 |
| 5 | 7 | 10 |
| 2,50 | 10 | 14 |
| 1,25 | 14 | 20 |
| 0,60 | 20 | 29 |
| 0,30 | 29 | 41 |
| 0,15 | 41 | 57 |
| 0,08 | 57 | 79 |
| 0,04 | 79 | 111 |
| 0,02 | 111 | 157 |
| 0,01 | 157 | 222 |

Amplitudinea în mm

(valoare de vârf)

Frecvența în Hz

(pentru accelerație = 1g)

Frecvența în Hz

(pentru accelerație = 2g)

10

5

7

5

7

10

2,50

10

14

1,25

14

20

0,60

20

29

0,30

29

41

0,15

41

57

0,08

57

79

0,04

79

111

0,02

111

157

0,01

157

222

Fiecare bandă trebuie baleiată în ambele sensuri în 2 minute, adică în 30 minute în total pentru fiecare bandă.

10.5.6.   Specificații

După ce a fost supus uneia dintre procedurile de încercare la vibrații descrise anterior, dispozitivul nu trebuie să prezinte defecțiuni mecanice și se consideră că acesta îndeplinește cerințele încercării la vibrații doar în cazul în care valorile parametrilor săi caracteristici, și anume:

| | gradul de umplere în poziție închisă; |
| --- | --- |

gradul de umplere în poziție închisă;

| | debitul de umplere permis în poziție închisă, |
| --- | --- |

debitul de umplere permis în poziție închisă,

| | nu depășesc limitele prevăzute și nu depășesc cu mai mult de 10 % valorile dinaintea procedurii de încercare la vibrații. |
| --- | --- |

nu depășesc limitele prevăzute și nu depășesc cu mai mult de 10 % valorile dinaintea procedurii de încercare la vibrații.

11.   Încercări de compatibilitate cu GPL pentru materialele sintetice

11.1.   O parte sintetică aflată în contact cu GPL nu trebuie să prezinte variații de volum excesive sau pierderi de greutate substanțiale.

Rezistența la n-pentan trebuie stabilită în conformitate cu ISO 1817, în următoarele condiții:

| (a) | medie: n-pentan; |
| --- | --- |

(a)

medie: n-pentan;

| (b) | temperatură: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817); |
| --- | --- |

(b)

temperatură: 23 °C (toleranță în conformitate cu ISO 1817);

| (c) | perioadă de scufundare: 72 de ore. |
| --- | --- |

(c)

perioadă de scufundare: 72 de ore.

11.2.   Cerințe:

| | variația maximă a volumului: 20 %; |
| --- | --- |

variația maximă a volumului: 20 %;

| | după păstrarea la aer la o temperatură de 40 °C timp de 48 de ore, masa nu trebuie să scadă cu mai mult de 5 % față de valoarea inițială. |
| --- | --- |

după păstrarea la aer la o temperatură de 40 °C timp de 48 de ore, masa nu trebuie să scadă cu mai mult de 5 % față de valoarea inițială.

12.   Rezistență la coroziune

12.1.   O componentă metalică ce conține GPL trebuie să reziste la încercările la scurgere prevăzute la punctele 4, 5, 6 și 7, după ce a fost supusă timp de 144 de ore la încercarea în ceață salină în conformitate cu standardul ISO 9227, cu toate racordurile obturate.

Sau o încercare opțională:

12.1.1.   O componentă metalică ce conține GPL trebuie să reziste la încercările la scurgere prevăzute la punctele 4, 5, 6 și 7, după ce a fost supusă unei încercări în ceață salină în conformitate cu standardul IEC 68-2-52 Kb: Încercare în ceață salină (Salt Spray Fog Test).

Procedură de încercare:

| | Înainte de efectuarea încercării, componenta trebuie curățată în conformitate cu instrucțiunile producătorului. Toate racordurile trebuie obturate. Componenta nu trebuie să funcționeze în timpul încercării. |
| --- | --- |

Înainte de efectuarea încercării, componenta trebuie curățată în conformitate cu instrucțiunile producătorului. Toate racordurile trebuie obturate. Componenta nu trebuie să funcționeze în timpul încercării.

| | Ulterior, pe componentă trebuie pulverizată timp de 2 ore o soluție salină conținând 5 % NaCl (procente de masă) cu un grad de contaminare mai mic de 0,3 % și 95 % apă distilată sau demineralizată, la o temperatură de 20 °C. După pulverizare, componenta trebuie păstrată la o temperatură de 40 °C și la o umiditate relativă de 90-95 % timp de 168 de ore. Această secvență trebuie repetată de 4 ori. |
| --- | --- |

Ulterior, pe componentă trebuie pulverizată timp de 2 ore o soluție salină conținând 5 % NaCl (procente de masă) cu un grad de contaminare mai mic de 0,3 % și 95 % apă distilată sau demineralizată, la o temperatură de 20 °C. După pulverizare, componenta trebuie păstrată la o temperatură de 40 °C și la o umiditate relativă de 90-95 % timp de 168 de ore. Această secvență trebuie repetată de 4 ori.

| | După încercare, componenta trebuie curățată și uscată timp de 1 oră la 55 °C. Apoi, componenta trebuie condiționată la condițiile de referință timp de 4 ore, înainte de a fi supusă unor încercări ulterioare. |
| --- | --- |

După încercare, componenta trebuie curățată și uscată timp de 1 oră la 55 °C. Apoi, componenta trebuie condiționată la condițiile de referință timp de 4 ore, înainte de a fi supusă unor încercări ulterioare.

12.2.   O componentă din cupru sau din alamă care conține GPL trebuie să reziste la încercările la scurgere prevăzute la punctele 4, 5, 6 și 7, după ce a fost imersată în amoniac timp de 24 de ore în conformitate cu standardul ISO 6957, având toate racordurile obturate.

13.   Rezistență la căldură uscată

Încercarea trebuie efectuată în conformitate cu standardul ISO 188. Epruveta trebuie expusă la aer la o temperatură egală cu maximul temperaturii de funcționare timp de 168 de ore.

Variația permisă a rezistenței la tracțiune nu trebuie să depășească +25 %.

Schimbarea acceptabilă a alungirii finale nu trebuie să depășească următoarele valori:

| | 10 % creștere maximă; |
| --- | --- |

10 % creștere maximă;

| | 30 % scădere maximă. |
| --- | --- |

30 % scădere maximă.

14.   Îmbătrânire la ozon

14.1.   Încercarea trebuie să fie în conformitate cu standardul ISO 1431/1.

Epruveta, care trebuie supusă unei alungiri de 20 %, se expune timp de 72 de ore la aer la o temperatură de 40 °C și la o concentrație de ozon de 50 de părți la o sută de milioane.

14.2.   Nu se admite nicio fisurare a epruvetei.

15.   Fluaj

O componentă nemetalică ce conține GPL lichid trebuie să reziste la încercările la scurgere prevăzute la punctele 5, 6 și 7, după ce a fost supusă unei presiuni hidraulice egale cu presiunea maximă de funcționare înmulțită cu 2,25 și unei temperaturi de 120 °C timp de cel puțin 96 de ore. Ca mediu de încercare poate fi utilizată apa sau orice alt fluid hidraulic adecvat.

16.   Încercare la cicluri de temperatură

O componentă nemetalică ce conține GPL lichid trebuie să reziste la încercările la scurgere prevăzute la punctele 5, 6 și 7 după ce a fost supusă timp de 96 de ore unui ciclu termic constând în modificarea temperaturii de la temperatura minimă de funcționare la temperatura maximă de funcționare, în timp ce presiunea rămâne egală cu presiunea maximă de funcționare, durata ciclului fiind de 120 de minute.

17.   Compatibilitatea componentelor nemetalice cu fluidele de transfer de căldură

17.1.   Eșantioanele trebuie scufundate în mediul de transfer de căldură timp de 168 de ore la 90 °C; apoi trebuie uscate timp de 48 de ore la o temperatură de 40 °C. Mediul de transfer de căldură utilizat pentru încercare trebuie să fie compus din 50 % apă și 50 % etilen-glicol.

17.2.   Încercarea este considerată satisfăcătoare în cazul în care variația volumului este mai mică de 20 %, variația masei este mai mică de 5 %, variația rezistenței la tracțiune este mai mică de – 25 %, iar variația alungirii la rupere este cuprinsă între – 30 % și + 10 %.

---

ANEXA 16

DISPOZIȚII PRIVIND MARCA DE IDENTIFICARE GPL PENTRU VEHICULELE DIN CATEGORIILE M2 ȘI M3

GPL

Semnul constă într-o etichetă autocolantă care trebuie să fie rezistentă la intemperii.

Culoarea și dimensiunile etichetei autocolante trebuie să îndeplinească următoarele cerințe:

Culori:

| Fundal | : | verde |
| --- | --- | --- |
| Margini | : | alb sau alb reflectorizant |
| Caractere | : | alb sau alb reflectorizant |

Fundal

:

verde

Margini

:

alb sau alb reflectorizant

Caractere

:

alb sau alb reflectorizant

Dimensiuni:

| Grosimea bordurii | : | 4 - 6 mm |
| --- | --- | --- |
| Înălțimea caracterelor | : | ≥ 25 mm |
| Grosimea caracterelor | : | ≥ 4 mm |
| Lățimea etichetei autocolante | : | 110 - 150 mm |
| Înălțimea etichetei autocolante | : | 80 - 110 mm |

Grosimea bordurii

:

4 - 6 mm

Înălțimea caracterelor

:

≥ 25 mm

Grosimea caracterelor

:

≥ 4 mm

Lățimea etichetei autocolante

:

110 - 150 mm

Înălțimea etichetei autocolante

:

80 - 110 mm

Inscripția „GPL” trebuie să fie centrată pe mijlocul etichetei autocolante.

---

ANEXA 17

DISPOZIȚII PRIVIND MARCA DE IDENTIFICARE PENTRU CUPLA DE SERVICIU

DOAR ÎN SITUAŢII DE SERVICIU

Semnul constă într-o etichetă autocolantă care trebuie să fie rezistentă la intemperii.

Culoarea și dimensiunile etichetei autocolante trebuie să îndeplinească următoarele cerințe:

Culori:

| Fundal | : | roșu |
| --- | --- | --- |
| Caractere | : | alb sau alb reflectorizant |

Fundal

:

roșu

Caractere

:

alb sau alb reflectorizant

Dimensiuni:

| Înălțimea caracterelor | : | ≥ 5 mm |
| --- | --- | --- |
| Grosimea caracterelor | : | ≥ 1 mm |
| Lățimea etichetei autocolante | : | 70 - 90 mm |
| Înălțimea etichetei autocolante | : | 20 - 30 mm |

Înălțimea caracterelor

:

≥ 5 mm

Grosimea caracterelor

:

≥ 1 mm

Lățimea etichetei autocolante

:

70 - 90 mm

Înălțimea etichetei autocolante

:

20 - 30 mm

Textul „DOAR ÎN SITUAȚII DE SERVICIU” trebuie să fie centrat pe mijlocul etichetei autocolante.

---