# Den Europæiske Unions C 184E/2008

| | ISSN 1725-2393 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 184E |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 51. årgang22. juli 2008 |

ISSN 1725-2393

Den Europæiske Unions

Tidende

C 184E

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

51. årgang22. juli 2008

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | III   Forberedende retsakter |
| | RÅDET |
| 2008/C 184E/01 | Fælles holdning (EF) nr. 15/2008 vedtaget af Rådet den 6. juni 2008 i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2002/59/EF om oprettelse af et trafikovervågnings og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet (
  1
  ) | 1 |
| 2008/C 184E/02 | Fælles holdning (EF) nr. 16/2008 vedtaget af Rådet den 6. juni 2008 i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (omarbejdning) (
  1
  ) | 11 |
| 2008/C 184E/03 | Fælles holdning (EF) nr. 17/2008 vedtaget af Rådet den 6. juni 2008 i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om de grundlæggende principper for undersøgelser af ulykker i søtransportsektoren og om ændring af direktiv 1999/35/EF og 2002/59/EF (
  1
  ) | 23 |

Informationsnummer

Indhold

Side

III   Forberedende retsakter

RÅDET

2008/C 184E/01

Fælles holdning (EF) nr. 15/2008 vedtaget af Rådet den 6. juni 2008 i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2002/59/EF om oprettelse af et trafikovervågnings og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet (
  1
  )

1

1

2008/C 184E/02

Fælles holdning (EF) nr. 16/2008 vedtaget af Rådet den 6. juni 2008 i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (omarbejdning) (
  1
  )

1

11

2008/C 184E/03

Fælles holdning (EF) nr. 17/2008 vedtaget af Rådet den 6. juni 2008 i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om de grundlæggende principper for undersøgelser af ulykker i søtransportsektoren og om ændring af direktiv 1999/35/EF og 2002/59/EF (
  1
  )

1

23

| | |
| --- | --- |
| | (1)   EØS-relevant tekst |

---

(1)   EØS-relevant tekst

1

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

III Forberedende retsakter

RÅDET

| 22.7.2008 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | CE 184/1 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2008

DA

Den Europæiske Unions Tidende

CE 184/1

---

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 15/2008

vedtaget af Rådet den 6. juni 2008

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/.../EF af ... om ændring af direktiv 2002/59/EF om oprettelse af et trafikovervågnings og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet

(EØS-relevant tekst)

(2008/C 184 E/01)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Med vedtagelsen af direktiv 2002/59/EF (4) fik Den Europæiske Union flere midler til at forebygge trusler mod sikkerheden for menneskeliv på søen og beskyttelsen af havmiljøet. |
| --- | --- |

(1)

Med vedtagelsen af direktiv 2002/59/EF (4) fik Den Europæiske Union flere midler til at forebygge trusler mod sikkerheden for menneskeliv på søen og beskyttelsen af havmiljøet.

| (2) | Dette direktiv vedrører ændring af direktiv 2002/59/EF, og de fleste af direktivets forpligtelser gælder derfor ikke for medlemsstater uden kyster og kysthavne. Derfor er de eneste forpligtelser, der gælder for Østrig, Den Tjekkiske Republik, Ungarn, Luxembourg og Slovakiet, de forpligtelser, der påhviler skibe, som fører disse medlemsstaters flag, uden at det berører medlemsstaternes samarbejdsforpligtelse med henblik på at sikre kontinuitet mellem maritime og andre trafikreguleringstjenester, navnlig flodinformationstjenester. |
| --- | --- |

(2)

Dette direktiv vedrører ændring af direktiv 2002/59/EF, og de fleste af direktivets forpligtelser gælder derfor ikke for medlemsstater uden kyster og kysthavne. Derfor er de eneste forpligtelser, der gælder for Østrig, Den Tjekkiske Republik, Ungarn, Luxembourg og Slovakiet, de forpligtelser, der påhviler skibe, som fører disse medlemsstaters flag, uden at det berører medlemsstaternes samarbejdsforpligtelse med henblik på at sikre kontinuitet mellem maritime og andre trafikreguleringstjenester, navnlig flodinformationstjenester.

| (3) | I henhold til dette direktiv bør medlemsstater, der er kyststater, kunne udveksle de oplysninger, de kommer i besiddelse af under overvågning af søtrafikken i det område, hvor de har kompetence. Fællesskabets maritime informationsudvekslingssystem »SafeSeaNet« (i det følgende benævnt »SafeSeaNet«), som Kommissionen har udviklet i samarbejde med medlemsstaterne, omfatter dels et net til udveksling af data, dels standarder for de vigtigste oplysninger om skibe og laster (forudgående anmeldelser og indberetninger). Med dette system er det således muligt at finde frem til nøjagtige og aktuelle oplysninger ved kilden om, hvilke skibe der befinder sig i de europæiske farvande, om deres bevægelser og om deres farlige eller forurenende laster, samt om ulykker til søs og at sende oplysningerne til andre myndigheder. |
| --- | --- |

(3)

I henhold til dette direktiv bør medlemsstater, der er kyststater, kunne udveksle de oplysninger, de kommer i besiddelse af under overvågning af søtrafikken i det område, hvor de har kompetence. Fællesskabets maritime informationsudvekslingssystem »SafeSeaNet« (i det følgende benævnt »SafeSeaNet«), som Kommissionen har udviklet i samarbejde med medlemsstaterne, omfatter dels et net til udveksling af data, dels standarder for de vigtigste oplysninger om skibe og laster (forudgående anmeldelser og indberetninger). Med dette system er det således muligt at finde frem til nøjagtige og aktuelle oplysninger ved kilden om, hvilke skibe der befinder sig i de europæiske farvande, om deres bevægelser og om deres farlige eller forurenende laster, samt om ulykker til søs og at sende oplysningerne til andre myndigheder.

| (4) | For at sikre, at de således indsamlede oplysninger udnyttes operationelt, er det vigtigt, at den infrastruktur, der er nødvendig for at modtage og udveksle de i dette direktiv omhandlede oplysninger, og som de nationale myndigheder har tilvejebragt, integreres i SafeSeaNet. |
| --- | --- |

(4)

For at sikre, at de således indsamlede oplysninger udnyttes operationelt, er det vigtigt, at den infrastruktur, der er nødvendig for at modtage og udveksle de i dette direktiv omhandlede oplysninger, og som de nationale myndigheder har tilvejebragt, integreres i SafeSeaNet.

| (5) | Blandt de oplysninger, der fremsendes og udveksles i medfør af direktiv 2002/59/EF, er oplysninger om de nøjagtige egenskaber ved farligt eller forurenende gods, der transporteres til søs, særlig vigtige. Derfor er det i betragtning af den senere tids søulykker nødvendigt at give kystmyndighederne lettere adgang til oplysninger om egenskaberne ved kulbrinter, der transporteres ad søvejen, idet sådanne oplysninger er en afgørende faktor for valget af de bedst egnede bekæmpelsesmetoder, og i nødstilfælde angivet med en direkte forbindelse til operatørerne, der har det bedste kendskab til det transporterede gods. |
| --- | --- |

(5)

Blandt de oplysninger, der fremsendes og udveksles i medfør af direktiv 2002/59/EF, er oplysninger om de nøjagtige egenskaber ved farligt eller forurenende gods, der transporteres til søs, særlig vigtige. Derfor er det i betragtning af den senere tids søulykker nødvendigt at give kystmyndighederne lettere adgang til oplysninger om egenskaberne ved kulbrinter, der transporteres ad søvejen, idet sådanne oplysninger er en afgørende faktor for valget af de bedst egnede bekæmpelsesmetoder, og i nødstilfælde angivet med en direkte forbindelse til operatørerne, der har det bedste kendskab til det transporterede gods.

| (6) | Det udstyr til automatisk identifikation af skibe (AIS: Automatic Identification System), der omhandles i den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1. november 1974, kan ikke blot forbedre mulighederne for at overvåge disse skibe, men navnlig at øge deres sikkerhed i tæt trafik. AIS er derfor blevet indarbejdet i den dispositive del af direktiv 2002/59/EF. På grund af det store antal fiskerfartøjer, der er impliceret i kollisioner, hvor det er tydeligt, at handelsskibene ikke har opdaget dem, eller at de ikke har opdaget handelsskibene omkring sig, har det stor betydning, at denne foranstaltning udvides til at omfatte fiskerfartøjer på over 15 meter. Inden for rammerne af Den Europæiske Fiskerifond kan der ydes tilskud til installation af sikkerhedsudstyr såsom AIS om bord på fiskerfartøjer. |
| --- | --- |

(6)

Det udstyr til automatisk identifikation af skibe (AIS: Automatic Identification System), der omhandles i den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1. november 1974, kan ikke blot forbedre mulighederne for at overvåge disse skibe, men navnlig at øge deres sikkerhed i tæt trafik. AIS er derfor blevet indarbejdet i den dispositive del af direktiv 2002/59/EF. På grund af det store antal fiskerfartøjer, der er impliceret i kollisioner, hvor det er tydeligt, at handelsskibene ikke har opdaget dem, eller at de ikke har opdaget handelsskibene omkring sig, har det stor betydning, at denne foranstaltning udvides til at omfatte fiskerfartøjer på over 15 meter. Inden for rammerne af Den Europæiske Fiskerifond kan der ydes tilskud til installation af sikkerhedsudstyr såsom AIS om bord på fiskerfartøjer.

| (7) | Når der kræves installation af AIS, bør denne forpligtelse også omfatte krav om at holde af AIS-systemet i drift konstant, undtagen når internationale regler og standarder bestemmer, at navigationsoplysninger skal beskyttes. |
| --- | --- |

(7)

Når der kræves installation af AIS, bør denne forpligtelse også omfatte krav om at holde af AIS-systemet i drift konstant, undtagen når internationale regler og standarder bestemmer, at navigationsoplysninger skal beskyttes.

| (8) | Det bør undersøges, hvilket samspil der kan opnås mellem AIS og de systemer for positionsbestemmelse og kommunikation, der benyttes i forbindelse med den fælles fiskeripolitik, f.eks. det satellitbaserede fartøjsovervågningssystem. Med henblik herpå bør Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne undersøge mulighederne for at integrere AIS i de positionsbestemmelses- og kommunikationssystemer, der benyttes i den fælles fiskeripolitik, og fastlægge detaljerede regler herfor. Undersøgelsen af mulighederne for at integrere de to systemer bør tage hensyn til de behov og krav, der stilles af hensyn til kontrollen med fiskeriflåderne, særligt for så vidt angår de transmitterede datas sikkerhed og fortrolighed. |
| --- | --- |

(8)

Det bør undersøges, hvilket samspil der kan opnås mellem AIS og de systemer for positionsbestemmelse og kommunikation, der benyttes i forbindelse med den fælles fiskeripolitik, f.eks. det satellitbaserede fartøjsovervågningssystem. Med henblik herpå bør Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne undersøge mulighederne for at integrere AIS i de positionsbestemmelses- og kommunikationssystemer, der benyttes i den fælles fiskeripolitik, og fastlægge detaljerede regler herfor. Undersøgelsen af mulighederne for at integrere de to systemer bør tage hensyn til de behov og krav, der stilles af hensyn til kontrollen med fiskeriflåderne, særligt for så vidt angår de transmitterede datas sikkerhed og fortrolighed.

| (9) | I henhold til direktiv 2002/59/EF skal medlemsstaterne træffe særlige foranstaltninger over for skibe, der kan frembyde fare på grund af deres adfærd eller tilstand. Det er derfor ønskværdigt på listen at medtage skibe, der ikke har tilstrækkelig forsikringsdækning eller finansiel sikkerhed, samt skibe, som lodser eller havnemyndigheder har indberettet på grund af åbenbare uregelmæssigheder, der kan indebære fare for søfartssikkerheden eller miljøet. |
| --- | --- |

(9)

I henhold til direktiv 2002/59/EF skal medlemsstaterne træffe særlige foranstaltninger over for skibe, der kan frembyde fare på grund af deres adfærd eller tilstand. Det er derfor ønskværdigt på listen at medtage skibe, der ikke har tilstrækkelig forsikringsdækning eller finansiel sikkerhed, samt skibe, som lodser eller havnemyndigheder har indberettet på grund af åbenbare uregelmæssigheder, der kan indebære fare for søfartssikkerheden eller miljøet.

| (10) | I overensstemmelse med direktiv 2002/59/EF forekommer det nødvendigt i forbindelse med farer på grund af usædvanligt ugunstige vejrforhold at tage hensyn til den fare, islæg udgør for søfarten. Når en kompetent myndighed, som en medlemsstat har udpeget, på grundlag af isvarsler fra en kvalificeret meteorologisk informationstjeneste vurderer, at sejladsforholdene indebærer alvorlig fare for menneskeliv eller for forurening, bør den derfor underrette skibsførerne på skibe, der befinder sig inden for myndighedens kompetenceområde eller ønsker at anløbe eller forlade havne i området. I denne forbindelse bør den kompetente myndighed kunne træffe alle fornødne foranstaltninger for at sikre menneskeliv på søen og beskytte miljøet. |
| --- | --- |

(10)

I overensstemmelse med direktiv 2002/59/EF forekommer det nødvendigt i forbindelse med farer på grund af usædvanligt ugunstige vejrforhold at tage hensyn til den fare, islæg udgør for søfarten. Når en kompetent myndighed, som en medlemsstat har udpeget, på grundlag af isvarsler fra en kvalificeret meteorologisk informationstjeneste vurderer, at sejladsforholdene indebærer alvorlig fare for menneskeliv eller for forurening, bør den derfor underrette skibsførerne på skibe, der befinder sig inden for myndighedens kompetenceområde eller ønsker at anløbe eller forlade havne i området. I denne forbindelse bør den kompetente myndighed kunne træffe alle fornødne foranstaltninger for at sikre menneskeliv på søen og beskytte miljøet.

| (11) | I henhold til direktiv 2002/59/EF skal medlemsstaterne for at mindske følgerne af søulykker navnlig udarbejde planer, der gør det muligt at modtage nødstedte skibe i deres havne eller andre afskærmede områder på de bedst mulige vilkår, hvis situationen kræver det. Dette direktiv bør imidlertid ændres under hensyn til »Guidelines on places of refuge for ships in need of assistance« (retningslinjer for nødområder for skibe med behov for assistance), vedlagt som bilag til resolution A.949(23) den 13. december 2003 af Den Internationale Søfartsorganisation (i det følgende benævnt IMO-resolution A.949(23)), og som er vedtaget efter direktiv 2002/59/EF, og som i stedet for nødstedte skibe vedrører skibe med behov for hjælp, når der ikke er fare for menneskeliv. |
| --- | --- |

(11)

I henhold til direktiv 2002/59/EF skal medlemsstaterne for at mindske følgerne af søulykker navnlig udarbejde planer, der gør det muligt at modtage nødstedte skibe i deres havne eller andre afskærmede områder på de bedst mulige vilkår, hvis situationen kræver det. Dette direktiv bør imidlertid ændres under hensyn til »Guidelines on places of refuge for ships in need of assistance« (retningslinjer for nødområder for skibe med behov for assistance), vedlagt som bilag til resolution A.949(23) den 13. december 2003 af Den Internationale Søfartsorganisation (i det følgende benævnt IMO-resolution A.949(23)), og som er vedtaget efter direktiv 2002/59/EF, og som i stedet for nødstedte skibe vedrører skibe med behov for hjælp, når der ikke er fare for menneskeliv.

| (12) | På grundlag af IMO-resolution A.949(23), og i lyset af det arbejde, som Kommissionen, Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (i det følgende benævnt »agenturet«) og medlemsstaterne har udført i fællesskab, er det nødvendigt at fastlægge det væsentligste indhold af, hvad planerne for modtagelse af skibe med behov for hjælp bør indeholde for at sikre en harmoniseret og effektiv iværksættelse af disse planer og tydeliggøre rækkevidden af medlemsstaternes pligter. |
| --- | --- |

(12)

På grundlag af IMO-resolution A.949(23), og i lyset af det arbejde, som Kommissionen, Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (i det følgende benævnt »agenturet«) og medlemsstaterne har udført i fællesskab, er det nødvendigt at fastlægge det væsentligste indhold af, hvad planerne for modtagelse af skibe med behov for hjælp bør indeholde for at sikre en harmoniseret og effektiv iværksættelse af disse planer og tydeliggøre rækkevidden af medlemsstaternes pligter.

| (13) | IMO-resolution A.949(23) skal danne grundlag for alle planer udarbejdet af medlemsstaterne med henblik på en effektiv reaktion på trusler fra skibe med behov for hjælp. Når der foretages en vurdering af de risici, der er forbundet med sådanne trusler, kan medlemsstaterne under hensyn til de særlige omstændigheder, der gør sig gældende, inddrage andre faktorer i deres overvejelser, f.eks. brug af havvand til fremstilling af drikkevand samt frembringelse af elektricitet. |
| --- | --- |

(13)

IMO-resolution A.949(23) skal danne grundlag for alle planer udarbejdet af medlemsstaterne med henblik på en effektiv reaktion på trusler fra skibe med behov for hjælp. Når der foretages en vurdering af de risici, der er forbundet med sådanne trusler, kan medlemsstaterne under hensyn til de særlige omstændigheder, der gør sig gældende, inddrage andre faktorer i deres overvejelser, f.eks. brug af havvand til fremstilling af drikkevand samt frembringelse af elektricitet.

| (14) | Når et skib har behov for hjælp, kan det være nødvendigt at træffe en beslutning angående modtagelse af det pågældende skib i et nødområde. Med dette formål bør den berørte myndighed forhåndsvurdere situationen ud fra oplysningerne i den gældende plan for modtagelse af skibe i nødområder. |
| --- | --- |

(14)

Når et skib har behov for hjælp, kan det være nødvendigt at træffe en beslutning angående modtagelse af det pågældende skib i et nødområde. Med dette formål bør den berørte myndighed forhåndsvurdere situationen ud fra oplysningerne i den gældende plan for modtagelse af skibe i nødområder.

| (15) | Planerne for modtagelse af skibe med behov for hjælp, bør indeholde en præcis beskrivelse af beslutningsgangen i forbindelse med en alarm og med behandlingen af de pågældende situationer. Der bør være en klar beskrivelse af de berørte myndigheder og deres beføjelser samt af midlerne til at kommunikere mellem de berørte parter. De gældende procedurer bør sikre, at der træffes passende afgørelse hurtigt på grundlag af sagkundskab og passende information, der er til rådighed for den kompetente myndighed. |
| --- | --- |

(15)

Planerne for modtagelse af skibe med behov for hjælp, bør indeholde en præcis beskrivelse af beslutningsgangen i forbindelse med en alarm og med behandlingen af de pågældende situationer. Der bør være en klar beskrivelse af de berørte myndigheder og deres beføjelser samt af midlerne til at kommunikere mellem de berørte parter. De gældende procedurer bør sikre, at der træffes passende afgørelse hurtigt på grundlag af sagkundskab og passende information, der er til rådighed for den kompetente myndighed.

| (16) | Derudover bør medlemsstaterne som led i udarbejdelsen af planerne indsamle oplysninger om potentielle nødområder på kysten, så den kompetente myndighed, når der indtræffer en ulykke eller hændelse på søen, hurtigt og klart kan udpege de områder, der egner sig bedst til at modtage skibe med behov for hjælp. Disse relevante oplysninger bør navnlig omfatte en beskrivelse af visse forhold i de anførte områder og om, hvilket udstyr og hvilke anlæg der findes på stedet, som kan hjælpe med at modtage skibe med behov for hjælp, eller bekæmpe følgerne af en ulykke eller forurening. |
| --- | --- |

(16)

Derudover bør medlemsstaterne som led i udarbejdelsen af planerne indsamle oplysninger om potentielle nødområder på kysten, så den kompetente myndighed, når der indtræffer en ulykke eller hændelse på søen, hurtigt og klart kan udpege de områder, der egner sig bedst til at modtage skibe med behov for hjælp. Disse relevante oplysninger bør navnlig omfatte en beskrivelse af visse forhold i de anførte områder og om, hvilket udstyr og hvilke anlæg der findes på stedet, som kan hjælpe med at modtage skibe med behov for hjælp, eller bekæmpe følgerne af en ulykke eller forurening.

| (17) | Det er vigtigt, at der på passende måde offentliggøres en fortegnelse over de myndigheder, der har ansvar for at beslutte, om et skib skal modtages i et nødområde, og over myndigheder med ansvar for at modtage og behandle alarmkald. Det kan også være nyttigt for deltagere i søredningsaktioner, herunder for bjærgnings- og bugseringsselskaber, og for myndighederne i nabolande, der kan blive berørt af en nødsituation på søen, at have adgang til relevante oplysninger. |
| --- | --- |

(17)

Det er vigtigt, at der på passende måde offentliggøres en fortegnelse over de myndigheder, der har ansvar for at beslutte, om et skib skal modtages i et nødområde, og over myndigheder med ansvar for at modtage og behandle alarmkald. Det kan også være nyttigt for deltagere i søredningsaktioner, herunder for bjærgnings- og bugseringsselskaber, og for myndighederne i nabolande, der kan blive berørt af en nødsituation på søen, at have adgang til relevante oplysninger.

| (18) | Foranstaltningerne til overvågning af søtrafikken og tilrettelæggelse af skibsruter har særligt til formål at gøre det muligt for medlemsstaterne at få et reelt kendskab til de skibe, der besejler farvande under deres jurisdiktion, og dermed blive bedre i stand til om nødvendigt at træffe mere effektive foranstaltninger til at imødegå de potentielle risici. I denne forbindelse vil bedre informationsudveksling kunne højne kvaliteten og lette behandlingen af de indsamlede oplysninger. |
| --- | --- |

(18)

Foranstaltningerne til overvågning af søtrafikken og tilrettelæggelse af skibsruter har særligt til formål at gøre det muligt for medlemsstaterne at få et reelt kendskab til de skibe, der besejler farvande under deres jurisdiktion, og dermed blive bedre i stand til om nødvendigt at træffe mere effektive foranstaltninger til at imødegå de potentielle risici. I denne forbindelse vil bedre informationsudveksling kunne højne kvaliteten og lette behandlingen af de indsamlede oplysninger.

| (19) | I overensstemmelse med direktiv 2002/59/EF har medlemsstaterne og Kommissionen gjort store fremskridt med at harmonisere den elektroniske dataudveksling, især om transport af farligt og forurenende gods. SafeSeaNet, som har været under udvikling siden 2002, bør nu etableres som referencenet på fællesskabsplan. |
| --- | --- |

(19)

I overensstemmelse med direktiv 2002/59/EF har medlemsstaterne og Kommissionen gjort store fremskridt med at harmonisere den elektroniske dataudveksling, især om transport af farligt og forurenende gods. SafeSeaNet, som har været under udvikling siden 2002, bør nu etableres som referencenet på fællesskabsplan.

| (20) | Den teknologiske udvikling, ikke mindst inden for anvendelse af rumteknologi til f.eks. radiobøjebaseret skibsovervågning, billeddannelsessystemer og GNSS (»Global Navigation Satellite System« (det globale satellitnavigationssystem)), gør det muligt i dag at overvåge søtrafikken længere til havs og dermed opnå en bedre dækning af de europæiske farvande, herunder ved hjælp af LRIT (»Long Range Identification and Tracking« (systemer til langtrækkende identifikation og sporing af skibe)). Hvis sådanne redskaber skal integreres fuldstændigt i trafikovervågnings- og trafikinformationssystemet for skibsfarten som oprettet ved direktiv 2002/59/EF, må dette arbejde gøres til genstand for fuldt samarbejde inden for Fællesskabet. |
| --- | --- |

(20)

Den teknologiske udvikling, ikke mindst inden for anvendelse af rumteknologi til f.eks. radiobøjebaseret skibsovervågning, billeddannelsessystemer og GNSS (»Global Navigation Satellite System« (det globale satellitnavigationssystem)), gør det muligt i dag at overvåge søtrafikken længere til havs og dermed opnå en bedre dækning af de europæiske farvande, herunder ved hjælp af LRIT (»Long Range Identification and Tracking« (systemer til langtrækkende identifikation og sporing af skibe)). Hvis sådanne redskaber skal integreres fuldstændigt i trafikovervågnings- og trafikinformationssystemet for skibsfarten som oprettet ved direktiv 2002/59/EF, må dette arbejde gøres til genstand for fuldt samarbejde inden for Fællesskabet.

| (21) | For at sikre en optimal brug, der er harmoniseret på fællesskabsplan, af de oplysninger, der indsamles i henhold til direktiv 2002/59/EF om sikkerhed til søs, bør Kommissionen om nødvendigt kunne behandle og bruge disse oplysninger og formidle dem til de myndigheder, medlemsstaterne har udpeget. |
| --- | --- |

(21)

For at sikre en optimal brug, der er harmoniseret på fællesskabsplan, af de oplysninger, der indsamles i henhold til direktiv 2002/59/EF om sikkerhed til søs, bør Kommissionen om nødvendigt kunne behandle og bruge disse oplysninger og formidle dem til de myndigheder, medlemsstaterne har udpeget.

| (22) | Her har systemet »Equasis« vist, hvor vigtigt det er at fremme en søfartssikkerhedskultur, navnlig blandt søtransportoperatørerne. Kommissionen bør kunne bidrage til formidlingen, bl.a. gennem dette system, af alle oplysninger i forbindelse med sikkerheds til søs. |
| --- | --- |

(22)

Her har systemet »Equasis« vist, hvor vigtigt det er at fremme en søfartssikkerhedskultur, navnlig blandt søtransportoperatørerne. Kommissionen bør kunne bidrage til formidlingen, bl.a. gennem dette system, af alle oplysninger i forbindelse med sikkerheds til søs.

| (23) | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS) (5) centraliserer arbejdsopgaverne i de udvalg, der er nedsat i henhold til fællesskabslovgivningen om sikkerhed til søs, om forebyggelse af forurening fra skibe og om leve- og arbejdsforhold om bord. Det nuværende udvalg bør derfor afløses af USS. |
| --- | --- |

(23)

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS) (5) centraliserer arbejdsopgaverne i de udvalg, der er nedsat i henhold til fællesskabslovgivningen om sikkerhed til søs, om forebyggelse af forurening fra skibe og om leve- og arbejdsforhold om bord. Det nuværende udvalg bør derfor afløses af USS.

| (24) | Der bør tillige tages hensyn til ændringerne i de relevante internationale instrumenter. |
| --- | --- |

(24)

Der bør tillige tages hensyn til ændringerne i de relevante internationale instrumenter.

| (25) | De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (6). |
| --- | --- |

(25)

De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (6).

| (26) | Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelse til at ændre direktiv 2002/59/EF med henblik på at anvende efterfølgende ændringer på internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner knyttet hertil. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i direktiv 2002/59/EF, herunder ved at supplere det med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF. |
| --- | --- |

(26)

Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelse til at ændre direktiv 2002/59/EF med henblik på at anvende efterfølgende ændringer på internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner knyttet hertil. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i direktiv 2002/59/EF, herunder ved at supplere det med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

| (27) | I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed (7) skal agenturet yde Kommissionen og medlemsstaterne den fornødne bistand med gennemførelsen af direktiv 2002/59/EF. |
| --- | --- |

(27)

I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed (7) skal agenturet yde Kommissionen og medlemsstaterne den fornødne bistand med gennemførelsen af direktiv 2002/59/EF.

| (28) | I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (8) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne. |
| --- | --- |

(28)

I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (8) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.

| (29) | Direktiv 2002/59/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed — |
| --- | --- |

(29)

Direktiv 2002/59/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Ændringer

I direktiv 2002/59/EF foretages følgende ændringer:

| 1) | Artikel 2, stk. 2, indledningen, affattes således:
  »Medmindre andet bestemmes, finder dette direktiv ikke anvendelse på:« |
| --- | --- |

1)

Artikel 2, stk. 2, indledningen, affattes således:

»Medmindre andet bestemmes, finder dette direktiv ikke anvendelse på:«

| 2) | I artikel 3 foretages følgende ændringer:






  a) | Litra a) ændres således:






  i) | Indledningen affattes således:
  »»relevante internationale instrumenter«: følgende instrumenter som senest ændret:« |
| --- | --- | --- | --- |

2)

I artikel 3 foretages følgende ændringer:

a)

Litra a) ændres således:

i)

Indledningen affattes således:

»»relevante internationale instrumenter«: følgende instrumenter som senest ændret:«

| ii) | Følgende led tilføjes:






  »— | »IMO-resolution A.917 (22)«: Den Internationale Søfartsorganisations resolution 917(22) med titlen »Guidelines for the onboard use of AIS« som ændret ved IMO-resolution A.956(23) |
| --- | --- | --- |

ii)

Følgende led tilføjes:

»—

»IMO-resolution A.917 (22)«: Den Internationale Søfartsorganisations resolution 917(22) med titlen »Guidelines for the onboard use of AIS« som ændret ved IMO-resolution A.956(23)

| — | »IMO-resolution A.949 (23)«: Den Internationale Søfartsorganisations resolution 949(23) med titlen »Guidelines on Places of Refuge for Ships in Need of Assistance« |
| --- | --- |

—

»IMO-resolution A.949 (23)«: Den Internationale Søfartsorganisations resolution 949(23) med titlen »Guidelines on Places of Refuge for Ships in Need of Assistance«

| — | »IMO-resolution A.950 (23)«: Den Internationale Søfartsorganisations resolution 950(23) med titlen »Maritime Assistance Services (MAS)«.« |
| --- | --- |

—

»IMO-resolution A.950 (23)«: Den Internationale Søfartsorganisations resolution 950(23) med titlen »Maritime Assistance Services (MAS)«.«

| b) | Litra k) affattes således:






  »k) | »kompetent myndighed«: en myndighed eller organisation, som af medlemsstaten er udpeget til at udføre opgaver i henhold til dette direktiv« |
| --- | --- | --- |

b)

Litra k) affattes således:

»k)

»kompetent myndighed«: en myndighed eller organisation, som af medlemsstaten er udpeget til at udføre opgaver i henhold til dette direktiv«

| c) | Følgende litraer indsættes:






  »s) | »SafeSeaNet«: Fællesskabets maritime informationsudvekslingssystem, som Kommissionen har udviklet i samarbejde med medlemsstaterne til gennemførelse af fællesskabslovgivningen |
| --- | --- | --- |

c)

Følgende litraer indsættes:

»s)

»SafeSeaNet«: Fællesskabets maritime informationsudvekslingssystem, som Kommissionen har udviklet i samarbejde med medlemsstaterne til gennemførelse af fællesskabslovgivningen

| t) | »rutefart«: en række sejladser mellem de samme to eller flere havne, enten i henhold til en offentliggjort fartplan eller med en sådan regelmæssighed eller hyppighed, at de fremtræder som en systematisk række sejladser |
| --- | --- |

t)

»rutefart«: en række sejladser mellem de samme to eller flere havne, enten i henhold til en offentliggjort fartplan eller med en sådan regelmæssighed eller hyppighed, at de fremtræder som en systematisk række sejladser

| u) | »fiskerfartøj«: ethvert fartøj udstyret til kommerciel udnyttelse af levende akvatiske ressourcer |
| --- | --- |

u)

»fiskerfartøj«: ethvert fartøj udstyret til kommerciel udnyttelse af levende akvatiske ressourcer

| v) | »skib med behov for hjælp«: et skib, der befinder sig i en situation, som kan medføre forlis eller fare for miljøet eller søfarten, dog ikke en situation, som kræver redning af personer om bord.« |
| --- | --- |

v)

»skib med behov for hjælp«: et skib, der befinder sig i en situation, som kan medføre forlis eller fare for miljøet eller søfarten, dog ikke en situation, som kræver redning af personer om bord.«

| 3) | Følgende indsættes som artikel 6a:
  »Artikel 6a
  Fiskerfartøjers brug af automatiske identifikationssystemer (AIS)
  Fiskerfartøjer med en længde overalt på over 15 meter, der fører en medlemsstats flag og er registreret i Fællesskabet, eller som opererer i internationalt farvand eller i en medlemsstats territorialfarvande, eller som lander deres fangst i en medlemsstats havn, skal efter tidsplanen i bilag II, afsnit I, punkt 3, udstyres med et automatisk identifikationssystem (AIS) (klasse A), der opfylder IMO's krav til ydeevne.
  I fiskerfartøjer, der er udstyret med AIS, skal systemet holdes i drift konstant. Under ekstraordinære omstændigheder kan AIS afbrydes, såfremt skibsføreren skønner det nødvendigt af hensyn til fartøjets sikkerhed.« |
| --- | --- |

3)

Følgende indsættes som artikel 6a:

»Artikel 6a

Fiskerfartøjers brug af automatiske identifikationssystemer (AIS)

Fiskerfartøjer med en længde overalt på over 15 meter, der fører en medlemsstats flag og er registreret i Fællesskabet, eller som opererer i internationalt farvand eller i en medlemsstats territorialfarvande, eller som lander deres fangst i en medlemsstats havn, skal efter tidsplanen i bilag II, afsnit I, punkt 3, udstyres med et automatisk identifikationssystem (AIS) (klasse A), der opfylder IMO's krav til ydeevne.

I fiskerfartøjer, der er udstyret med AIS, skal systemet holdes i drift konstant. Under ekstraordinære omstændigheder kan AIS afbrydes, såfremt skibsføreren skønner det nødvendigt af hensyn til fartøjets sikkerhed.«

| 4) | Artikel 12 affattes således:
  »Artikel 12
  Afskiberens forpligtelser
  Uanset deres størrelse må skibe ikke i en havn i en medlemsstat tilbyde at transportere eller laste farligt eller forurenende gods, medmindre der er afgivet en erklæring til skibsføreren eller operatøren med følgende oplysninger:






  a) | de oplysninger, som er nævnt i bilag I, punkt 2 |
| --- | --- | --- |

4)

Artikel 12 affattes således:

»Artikel 12

Afskiberens forpligtelser

Uanset deres størrelse må skibe ikke i en havn i en medlemsstat tilbyde at transportere eller laste farligt eller forurenende gods, medmindre der er afgivet en erklæring til skibsføreren eller operatøren med følgende oplysninger:

a)

de oplysninger, som er nævnt i bilag I, punkt 2

| b) | for de i bilag I til MARPOL-konventionen omhandlede stoffer, sikkerhedsdatabladet med oplysning om produkternes fysisk-kemiske kendetegn, herunder deres viskositet udtrykt i cSt ved 50 °C og deres densitet ved 15 °C |
| --- | --- |

b)

for de i bilag I til MARPOL-konventionen omhandlede stoffer, sikkerhedsdatabladet med oplysning om produkternes fysisk-kemiske kendetegn, herunder deres viskositet udtrykt i cSt ved 50 °C og deres densitet ved 15 °C

| c) | numre til nødopkald af afskiberen eller en anden person eller et andet organ, der ligger inde med oplysninger om produkternes fysisk-kemiske kendetegn og om, hvilke foranstaltninger der skal træffes i en nødsituation. |
| --- | --- |

c)

numre til nødopkald af afskiberen eller en anden person eller et andet organ, der ligger inde med oplysninger om produkternes fysisk-kemiske kendetegn og om, hvilke foranstaltninger der skal træffes i en nødsituation.

Det er afskiberens ansvar at afgive denne erklæring til skibsføreren eller til operatøren og sikre, at den last, der ønskes transporteret, er identisk med den, der er omfattet af erklæringen i overensstemmelse med første stykke.«

| 5) | I artikel 16, stk. 1, indsættes følgende litraer:






  »d) | skibe, der ikke har anmeldt eller ikke er i besiddelse af et forsikringscertifikat eller af finansiel sikkerhed i henhold til eventuel fællesskabslovgivning og eventuelle internationale regler |
| --- | --- | --- |

5)

I artikel 16, stk. 1, indsættes følgende litraer:

»d)

skibe, der ikke har anmeldt eller ikke er i besiddelse af et forsikringscertifikat eller af finansiel sikkerhed i henhold til eventuel fællesskabslovgivning og eventuelle internationale regler

| e) | skibe, som lodser eller havnemyndigheder har indberettet på grund af åbenbare uregelmæssigheder, der kan indebære fare for søfartssikkerheden eller miljøet« |
| --- | --- |

e)

skibe, som lodser eller havnemyndigheder har indberettet på grund af åbenbare uregelmæssigheder, der kan indebære fare for søfartssikkerheden eller miljøet«

| 6) | Følgende artikel indsættes:
  »Artikel 18a
  Foranstaltninger i tilfælde af farlige isforhold
  1.   Hvis de kompetente myndigheder finder, at der på grund af isforholdene er alvorlig risiko for menneskeliv til søs eller for beskyttelsen af deres eller andre staters hav- eller kystområder:






  a) | giver de føreren af de skibe, der befinder sig i deres myndighedsområde, eller som ønsker at anløbe eller forlade en af deres havne, de fornødne oplysninger om isforholdene, anbefalede sejlruter og isbryderassistance i deres myndighedsområde |
| --- | --- | --- |

6)

Følgende artikel indsættes:

»Artikel 18a

Foranstaltninger i tilfælde af farlige isforhold

1.   Hvis de kompetente myndigheder finder, at der på grund af isforholdene er alvorlig risiko for menneskeliv til søs eller for beskyttelsen af deres eller andre staters hav- eller kystområder:

a)

giver de føreren af de skibe, der befinder sig i deres myndighedsområde, eller som ønsker at anløbe eller forlade en af deres havne, de fornødne oplysninger om isforholdene, anbefalede sejlruter og isbryderassistance i deres myndighedsområde

| b) | kan de, uden at det berører hverken pligten til at bistå skibe med behov for hjælp eller andre forpligtelser ifølge relevante internationale regler, forlange, at et skib, der befinder sig i det pågældende område, og som ønsker at anløbe eller forlade en havn eller en terminal eller at forlade et opankringsområde, opfylder de krav til modstandsdygtighed og kraft, som issituationen i området tilsiger. |
| --- | --- |

b)

kan de, uden at det berører hverken pligten til at bistå skibe med behov for hjælp eller andre forpligtelser ifølge relevante internationale regler, forlange, at et skib, der befinder sig i det pågældende område, og som ønsker at anløbe eller forlade en havn eller en terminal eller at forlade et opankringsområde, opfylder de krav til modstandsdygtighed og kraft, som issituationen i området tilsiger.

2.   Foranstaltningerne i henhold til stk. 1 skal så vidt angår oplysningerne om isforholdene bygge på isvarsler og vejrudsigter fra en kvalificeret meteorologisk informationstjeneste, der er anerkendt af medlemsstaten.«

| 7) | I artikel 19, stk. 2, tilføjes følgende afsnit:
  »Med henblik herpå sender de på forlangende de oplysninger, der er omhandlet i artikel 12, til de kompetente nationale myndigheder.« |
| --- | --- |

7)

I artikel 19, stk. 2, tilføjes følgende afsnit:

»Med henblik herpå sender de på forlangende de oplysninger, der er omhandlet i artikel 12, til de kompetente nationale myndigheder.«

| 8) | Artikel 20 affattes således:
  »Artikel 20
  Modtagelse af skibe med behov for hjælp i nødområder
  1.   Før et skib med behov for hjælp modtages i eller nægtes adgang til et nødområde, foretager en kompetent myndighed en forudgående vurdering af situationen på grundlag af den i artikel 20a omhandlede plan og træffer en beslutning.
  2.   De myndigheder, der er omhandlet i stk. 1, mødes regelmæssigt for at udveksle sagkundskab og forbedre de foranstaltninger, der træffes i medfør af denne artikel. De kan mødes når som helst, på baggrund af særlige omstændigheder.« |
| --- | --- |

8)

Artikel 20 affattes således:

»Artikel 20

Modtagelse af skibe med behov for hjælp i nødområder

1.   Før et skib med behov for hjælp modtages i eller nægtes adgang til et nødområde, foretager en kompetent myndighed en forudgående vurdering af situationen på grundlag af den i artikel 20a omhandlede plan og træffer en beslutning.

2.   De myndigheder, der er omhandlet i stk. 1, mødes regelmæssigt for at udveksle sagkundskab og forbedre de foranstaltninger, der træffes i medfør af denne artikel. De kan mødes når som helst, på baggrund af særlige omstændigheder.«

| 9) | Følgende artikel indsættes:
  »Artikel 20a
  Planer for modtagelse af skibe med behov for hjælp
  1.   Medlemsstaterne udarbejder planer for imødegåelse af de farer, der udgår fra skibe med behov for hjælp i farvande under deres jurisdiktion.
  2.   De i stk. 1 omhandlede planer udarbejdes efter høring af de berørte parter på grundlag af IMO-resolution A.949(23) og A.950(23) og skal mindst indeholde:






  a) | oplysninger om, hvilken myndighed eller hvilke myndigheder der har ansvaret for at tage imod og behandle alarmkaldene |
| --- | --- | --- |

9)

Følgende artikel indsættes:

»Artikel 20a

Planer for modtagelse af skibe med behov for hjælp

1.   Medlemsstaterne udarbejder planer for imødegåelse af de farer, der udgår fra skibe med behov for hjælp i farvande under deres jurisdiktion.

2.   De i stk. 1 omhandlede planer udarbejdes efter høring af de berørte parter på grundlag af IMO-resolution A.949(23) og A.950(23) og skal mindst indeholde:

a)

oplysninger om, hvilken myndighed eller hvilke myndigheder der har ansvaret for at tage imod og behandle alarmkaldene

| b) | oplysning om, hvilken kompetent myndighed der har ansvaret for at vurdere situationen, modtage et skib med behov for hjælp i det udpegede nødområde eller nægte skibet adgang hertil |
| --- | --- |

b)

oplysning om, hvilken kompetent myndighed der har ansvaret for at vurdere situationen, modtage et skib med behov for hjælp i det udpegede nødområde eller nægte skibet adgang hertil

| c) | oplysninger om medlemsstaternes kystlinje, som vil være nyttige ved vurderingen af et skib med behov for hjælp i et nødområde, herunder en beskrivelse af de miljømæssige, økonomiske og samfundsmæssige faktorer og naturforholdene |
| --- | --- |

c)

oplysninger om medlemsstaternes kystlinje, som vil være nyttige ved vurderingen af et skib med behov for hjælp i et nødområde, herunder en beskrivelse af de miljømæssige, økonomiske og samfundsmæssige faktorer og naturforholdene

| d) | oplysninger om procedurerne for vurdering med henblik på at modtage et skib med behov for hjælp i eller nægte det adgang til et nødområde |
| --- | --- |

d)

oplysninger om procedurerne for vurdering med henblik på at modtage et skib med behov for hjælp i eller nægte det adgang til et nødområde

| e) | oplysninger om egnede midler og faciliteter til bistand, redning og forureningsbekæmpelse |
| --- | --- |

e)

oplysninger om egnede midler og faciliteter til bistand, redning og forureningsbekæmpelse

| f) | oplysninger om internationale samordnings- og beslutningsprocedurer |
| --- | --- |

f)

oplysninger om internationale samordnings- og beslutningsprocedurer

| g) | oplysning om de procedurer vedrørende finansiel garanti og erstatningsansvar, som gælder for skibe, der modtages i et nødområde. |
| --- | --- |

g)

oplysning om de procedurer vedrørende finansiel garanti og erstatningsansvar, som gælder for skibe, der modtages i et nødområde.

3.   Medlemsstaterne offentliggør navnet på den i artikel 20, stk. 1, omhandlede kompetente myndighed og på de myndigheder, der er udpeget til at modtage og behandle alarmkald.

Medlemsstaterne sender på forlangende relevante oplysninger om planerne til de tilgrænsende medlemsstater.

Ved gennemførelsen af de procedurer, der er omhandlet i planerne for modtagelse af skibe med behov for hjælp, sørger medlemsstaterne for, at alle relevante oplysninger stilles til rådighed for de parter, der er involveret i operationerne.

Hvis medlemsstaterne anmoder herom, er modtagerne af de i afsnit to og tre omhandlede oplysninger underlagt tavshedspligt.

4.   Medlemsstaterne underretter senest den ... (9) Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet i medfør af denne artikel.«

| 10) | Følgende artikel indsættes:
  »Artikel 22a
  SafeSeaNet
  1.   Medlemsstaterne opretter maritime informationssystemer på nationalt eller lokalt plan til behandling af de i dette direktiv omhandlede oplysninger.
  2.   De systemer, der oprettes i medfør af stk. 1, skal muliggøre operationel udnyttelse af de indsamlede oplysninger og skal navnlig opfylde kravene i artikel 14.
  3.   For at sikre effektiv udveksling af de i dette direktiv omhandlede oplysninger sørger medlemsstaterne for, at de nationale eller lokale systemer, der er oprettet til at indsamle, behandle og opbevare disse oplysninger, kan sammenkobles med SafeSeaNet. Kommissionen sørger for, at SafeSeaNet er operationelt døgnet rundt.« |
| --- | --- |

10)

Følgende artikel indsættes:

»Artikel 22a

SafeSeaNet

1.   Medlemsstaterne opretter maritime informationssystemer på nationalt eller lokalt plan til behandling af de i dette direktiv omhandlede oplysninger.

2.   De systemer, der oprettes i medfør af stk. 1, skal muliggøre operationel udnyttelse af de indsamlede oplysninger og skal navnlig opfylde kravene i artikel 14.

3.   For at sikre effektiv udveksling af de i dette direktiv omhandlede oplysninger sørger medlemsstaterne for, at de nationale eller lokale systemer, der er oprettet til at indsamle, behandle og opbevare disse oplysninger, kan sammenkobles med SafeSeaNet. Kommissionen sørger for, at SafeSeaNet er operationelt døgnet rundt.«

| 11) | Artikel 23 ændres således:






  a) | Litra c) affattes således:






  »c) | udvidelse af dækningsområdet for trafikovervågnings- og trafikinformationssystemet for skibsfarten i Fællesskabet og/eller ajourføring af det med henblik på bedre identifikation og overvågning af skibe under hensyntagen til informations- og kommunikationsteknologiens udvikling. Med dette formål samarbejder medlemsstaterne og Kommissionen i relevant omfang om at oprette obligatoriske indberetningssystemer, obligatoriske skibstrafiktjenester og hensigtsmæssige skibsrutesystemer, med henblik på at forelægge dem for IMO til godkendelse. De samarbejder også i de relevante regionale eller internationale organer om at udvikle langtrækkende identifikations- og sporingssystemer til overvågning af skibstrafikken« |
| --- | --- | --- | --- |

11)

Artikel 23 ændres således:

a)

Litra c) affattes således:

»c)

udvidelse af dækningsområdet for trafikovervågnings- og trafikinformationssystemet for skibsfarten i Fællesskabet og/eller ajourføring af det med henblik på bedre identifikation og overvågning af skibe under hensyntagen til informations- og kommunikationsteknologiens udvikling. Med dette formål samarbejder medlemsstaterne og Kommissionen i relevant omfang om at oprette obligatoriske indberetningssystemer, obligatoriske skibstrafiktjenester og hensigtsmæssige skibsrutesystemer, med henblik på at forelægge dem for IMO til godkendelse. De samarbejder også i de relevante regionale eller internationale organer om at udvikle langtrækkende identifikations- og sporingssystemer til overvågning af skibstrafikken«

| b) | Følgende litra indsættes:






  »e) | sammenkobling og interoperabilitet mellem nationale systemer til forvaltning af de oplysninger, der er omhandlet i bilaget, samt udvikling og ajourføring af SafeSeaNet« |
| --- | --- | --- |

b)

Følgende litra indsættes:

»e)

sammenkobling og interoperabilitet mellem nationale systemer til forvaltning af de oplysninger, der er omhandlet i bilaget, samt udvikling og ajourføring af SafeSeaNet«

| 12) | Følgende artikel indsættes:
  »Artikel 23a
  Behandling og forvaltning af oplysninger om sikkerhed til søs
  1.   Kommissionen sikrer i relevant omfang behandling og brug af oplysninger, der indsamles i medfør af dette direktiv, og formidler dem til de myndigheder, medlemsstaterne har udpeget.
  2.   Kommissionen bidrager i nødvendigt omfang til udviklingen og driften af systemer til indsamling og formidling af data om sikkerhed til søs, navnlig gennem Equasis-systemet eller andre tilsvarende offentlige systemer.« |
| --- | --- |

12)

Følgende artikel indsættes:

»Artikel 23a

Behandling og forvaltning af oplysninger om sikkerhed til søs

1.   Kommissionen sikrer i relevant omfang behandling og brug af oplysninger, der indsamles i medfør af dette direktiv, og formidler dem til de myndigheder, medlemsstaterne har udpeget.

2.   Kommissionen bidrager i nødvendigt omfang til udviklingen og driften af systemer til indsamling og formidling af data om sikkerhed til søs, navnlig gennem Equasis-systemet eller andre tilsvarende offentlige systemer.«

| 13) | Artikel 28 affattes således:
  »Artikel 28
  Udvalgsprocedure
  1.   Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der blev nedsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 (10).
  2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4 og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8. |
| --- | --- |

13)

Artikel 28 affattes således:

»Artikel 28

Udvalgsprocedure

1.   Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der blev nedsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 (10).

2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4 og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

| 14) | I bilag II, afsnit I, indsættes følgende punkt:
  »3.   Fiskerfartøjer
  Fiskerfartøjer med en længde overalt på over 15 meter skal opfylde udstyrskravet i artikel 6a efter følgende tidsplan:






  — | fiskerfartøjer med en længde overalt på eller over 24 meter, men under 45 meter: senest den ... (11) |
| --- | --- | --- |

14)

I bilag II, afsnit I, indsættes følgende punkt:

»3.   Fiskerfartøjer

Fiskerfartøjer med en længde overalt på over 15 meter skal opfylde udstyrskravet i artikel 6a efter følgende tidsplan:

—

fiskerfartøjer med en længde overalt på eller over 24 meter, men under 45 meter: senest den ... (11)

| — | fiskerfartøjer med en længde overalt på eller over 18 meter, men under 24 meter: senest den ... (12) |
| --- | --- |

—

fiskerfartøjer med en længde overalt på eller over 18 meter, men under 24 meter: senest den ... (12)

| — | fiskerfartøjer med en længde overalt på over 15 meter, men under 18 meter: senest den ... (13). |
| --- | --- |

—

fiskerfartøjer med en længde overalt på over 15 meter, men under 18 meter: senest den ... (13).

Nybyggede fiskerfartøjer med en længde overalt på over 15 meter skal opfylde udstyrskravet i artikel 6a senest ... (9).«

Artikel 2

Gennemførelse

1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den ... (9). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 3

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 4

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i ....

På Europa-Parlamentets vegne

...

Formand

På Rådets vegne

...

Formand

---

(1)  EUT C 318 af 23.12.2006, s. 195.

1

(2)  EUT C 229 af 22.9.2006, s. 38.

2

(3)  Europa-Parlamentets udtalelse af 25. april 2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af den 6. juni 2008 og Europa-Parlamentets holdning af ... (endnu ikke offentliggjort i EUT).

3

(4)  EFT L 208 af 5.8.2002, s. 10.

4

(5)  EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 93/2007 (EUT L 22 af 31.1.2007, s. 12).

5

(6)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. Ændret ved afgørelse 2006/512/EF (EUT L 200 af 22.7.2006, s. 11).

6

(7)  EFT L 208 af 5.8.2002, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1891/2006 (EUT L 394 af 30.12.2006, s. 1).

7

(8)  EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

8

(9)  18 måneder efter dette direktivs ikrafttræden.

9

(10)  EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 93/2007 (EUT L 22 af 31.1.2007, s. 12).«.

10

(11)  Tre år efter dette direktivs ikrafttræden.

11

(12)  Fire år efter dette direktivs ikrafttræden.

12

(13)  Fem år efter dette direktivs ikrafttræden.

13

---

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

I november 2005 vedtog Kommissionen forslaget (1) til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2002/59/EF om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet. Dette forslag blev forelagt Rådet den 13. januar 2006.

Europa-Parlamentet vedtog sin førstebehandlingsudtalelse den 25. april 2007.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog sin udtalelse den 13. september 2006 (2).

Regionsudvalget afgav udtalelse den 15. juni 2006 (3).

Som led i den fælles beslutningsprocedure (EF-traktatens artikel 215) nåede Rådet den 7. juni 2007 til politisk enighed om udkastet til direktiv. Rådet vedtog sin fælles holdning den 6. juni 2008 efter den juridiske og sproglige gennemgang.

II.   FORMÅL

Hovedformålet med det foreslåede direktiv er at ændre direktiv 2002/59/EF med henblik på at indføje supplerende foranstaltninger for at øge sikkerheden for søfarten og beskytte miljøet bedre samt harmonisere gennemførelsen af »nødområderne«.

Forslaget omfatter navnlig udvikling af Fællesskabets maritime informationsudvekslingssystem, SafeSeaNet, medlemsstaternes udpegelse af en uafhængig myndighed for modtagelse af nødstedte skibe, forholdsregler i forbindelse med isforekomster samt skibe, der ikke er dækket af en forsikring. Desuden foreslås det, at brug af automatiske identifikationssystemer (AIS) gøres obligatorisk for fiskerfartøjer på over 15 meter, og at der sker en skærpelse af afskiberens oplysningspligt.

III.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Generelle bemærkninger

Den fælles holdning vedrørende ovennævnte forslag, som Rådet er nået til enighed om, er en ajourføring af det gældende direktiv, der skal bidrage til øget sikkerhed til søs. Selv om Rådet er enigt med Kommissionen om formålet med direktivet, foretog det visse tilpasninger med det formål at øge sikkerheden for fiskerfartøjer med en overaltlængde på over 15 meter: det indebærer, at disse fartøjer udstyres med et automatisk identifikationssystem (AIS), at der fastsættes regler for, hvornår skibe med behov for hjælp kan modtages i eller nægtes adgang til nødområder, samt at overvågningen af skibene forbedres ved hjælp af informationsudvekslingssystemet SafeSeaNet.

Det skal bemærkes, at den fælles holdning også omfatter en række ændringer ud over ændringerne i Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse, idet visse bestemmelser i Kommissionens forslag er blevet suppleret med nye elementer eller helt omformuleret.

Desuden er der foretaget visse redaktionelle ændringer udelukkende med sigte på at gøre teksten klarere eller sikre den generelle sammenhæng i direktivet.

To væsentlige spørgsmål, installation af automatiske identifikationssystemer (AIS) i fiskerfartøjer og modtagelse af skibe i nødområder, blev anset for at være af afgørende betydning under drøftelserne i de relevante organer i Rådet.

Specifikke spørgsmål

A.   Brug af automatiske identifikationssystemer (AIS)

Brugen af automatiske identifikationssystemer (AIS, klasse A) i fiskerfartøjer med en overaltlængde på over 15 meter, som er en af de væsentligste bestanddele i det ændrede direktiv, blev accepteret af Rådet. Rådet finder imidlertid, at det klart skal fremgå, hvilke fartøjer denne forpligtelse gælder for. Rådets fælles holdning ændrer derfor Kommissionens forslag og fastsætter nøjagtigt, hvornår denne obligatoriske bestemmelse finder anvendelse.

Desuden accepterede Rådet Europa-Parlamentets ændring 17, og der henvises derfor i direktivet til IMO-resolution A.917(22) (Guidelines for the onboard use of AIS).

Endvidere gennemgik Rådet den tidsplan for gennemførelsen (bilag II(I)), der var foreslået af Kommissionen, for at sikre, at tidsfristerne kan gennemføres i praksis af de berørte parter. Efter Rådets opfattelse skal det fremgå, at fiskerfartøjer udstyret med AIS skal holde systemet i drift konstant bortset fra i visse særlige tilfælde.

B.   Modtagelse af skibe i nødområder

Rådet er af den opfattelse, at for så vidt angår modtagelse af skibe i nødområder bør medlemsstaterne anvende IMO's retningslinjer for nødområder for skibe med behov for hjælp (IMO-resolution A.949(23)), hvoraf det fremgår, at medlemsstaten har ret til at indvillige i eller afslå at modtage et skib i et nødområde. Med Rådets ændring af Kommissionens forslag gøres det klart, at før et skib med behov for hjælp modtages i eller nægtes adgang til et nødområde, skal der foretages en forudgående vurdering af situationen på grundlag af planen for modtagelsen og træffes en beslutning af den kompetente myndighed. Rådet finder det nødvendigt at sikre, at planerne for modtagelsen udarbejdes på basis af IMO's resolution A.949(23) (Guidelines on places of refuge for ships in need of assistance) og A.950(23) (Maritime Assistance Services).

Desuden mener Rådet i modsætning til Kommissionen, at planerne for modtagelse af skibe med behov for hjælp bør omfatte oplysninger om medlemsstaternes kystlinje, som vil være nyttige ved vurderingen af et skib med behov for hjælp i et nødområde. I forbindelse med fremsendelse af sådanne planer til tilgrænsende medlemsstater gav Rådet medlemsstaterne mulighed for at stille krav om, at oplysningerne behandles fortroligt.

Et andet spørgsmål, der blev taget op i drøftelserne i Rådets organer i forbindelse med modtagelse i nødområder, var »den kompetente myndigheds« rolle. Rådet tilføjede en yderligere definition af »kompetent myndighed«, der tilsigter en bedre forståelse af dette begreb, og som indeholder en beskrivelse af den kompetente myndigheds rolle. Rådets sigte hermed er at give medlemsstaterne tilstrækkelig fleksibilitet til selv at tilrettelægge deres kompetente myndighed, bl.a. under hensyntagen til deres interne administrative og organisatoriske strukturer.

Andre spørgsmål

Ud over de to ovennævnte hovedspørgsmål ændrede Rådet også Kommissionens forslag navnlig med hensyn til foranstaltninger i forbindelse med isforekomster. Med hensyn til dette spørgsmål er det blevet præciseret, at de kompetente myndigheder træffer deres foranstaltninger, uden at det berører hverken pligten til at bistå nødstedte skibe eller relevante internationale regler.

Med hensyn til den foreslåede bestemmelse vedrørende finansiel sikkerhed, der giver medlemsstaterne mulighed for at forlange, at skibets operatør forelægger en forsikringsattest eller et certifikat for finansiel sikkerhed, finder Rådet det ikke hensigtsmæssigt at henvise til et andet kommissionsforslag, der er til behandling som led i den fælles beslutningsprocedure (forslag om rederes privatretlige ansvar og finansielle sikkerhed).

Med hensyn til det ændrede direktivs ikrafttræden blev den frist, medlemsstaterne har til at iværksætte de nationale gennemførelsesbestemmelser til dette udkast til direktiv, forlænget fra 12 til 18 måneder.

Hvad angår SafeSeaNet indeholder Rådets fælles holdning en bestemmelse, baseret på Europa-Parlamentets ændring 65, ifølge hvilken Kommissionen sørger for, at SafeSeaNet er operationelt døgnet rundt.

IV.   EUROPA-PARLAMENTETS ÆNDRINGER

Nogle af Europa-Parlamentets førstebehandlingsændringer, der forbedrer eller præciserer teksten til det foreslåede direktiv, er indarbejdet i den fælles holdning.

Rådet accepterede fuldt ud Europa-Parlamentets ændring 17 og 65 (jf. dok. 8724/07) og nåede til enighed om at omformulere ændring 22 og 23, så artikel 6a, stk. 2, affattes således: »I fiskerfartøjer, der er udstyret med AIS, skal systemet holdes i drift konstant. Under ekstraordinære omstændigheder kan AIS afbrydes, såfremt skibsføreren skønner det nødvendigt af hensyn til fartøjets sikkerhed«.

Det er imidlertid ikke alle Europa-Parlamentets øvrige ændringer, der er afspejlet i den fælles holdning. Af forskellige grunde har Rådet ikke kunnet acceptere dem. For eksempel kunne ændring 10, 11, 15, 18, 35 og 45 ikke accepteres af Rådet, da de tilsigter en udvidelse af direktivets anvendelsesområde. Ændring 5, 31, 32, 33 og 34, der vedrører den kompetente myndighed, kan ikke accepteres af Rådet, fordi de er for specifikke og detaljerede. De ville føre til ufleksible ordninger og ville ikke give mulighed for at tage hensyn til særlige forhold i de enkelte medlemsstater. Med hensyn til fiskerfartøjers brug af AIS støtter Rådet den længde, der er foreslået af Kommissionen, bl.a. under hensyntagen til de yderligere ændringer i forbindelse hermed, der indgår i den fælles holdning. Rådet kunne derfor ikke støtte ændring 24, 50 og 51. Rådet fandt ikke ændring 8, 9, 38, 39, 40 og 41 hensigtsmæssige, da de henviser til et andet forslag i den tredje pakke vedrørende sikkerhed til søs, der stadig er til behandling som led i den fælles beslutningsprocedure. Med hensyn til udveksling af fortrolige oplysninger (ændring 7, 37, 44, 47 og 64) er Rådet af den opfattelse, at disse ændringer kan give anledning til visse problemer i forbindelse med fortroligheden af de pågældende oplysninger. Endelig finder Rådet for så vidt angår ændring 50, 52, 53 og 54, hvori det præciseres, hvornår de forskellige fiskerfartøjer er omfattet af bestemmelserne i direktivet, at den tidsplan for gennemførelsen, der indgår i den fælles holdning, vil være mere hensigtsmæssig for de berørte parter.

Rådet mener også, at det vil være mere hensigtsmæssigt at lade visse ændringer indgå i betragtningerne, f.eks. ændring 42 og 43.

V.   KONKLUSION

Det er Rådets opfattelse, at den fælles holdning sætter medlemsstaterne i stand til at træffe forebyggende og hensigtsmæssige foranstaltninger samt reagere korrekt på farlige situationer.

Rådet ser frem til en konstruktiv debat med Europa-Parlamentet med henblik på en hurtig vedtagelse af direktivet.

---

(1)  Dok. 5171/06 — KOM(2005) 589 endelig.

(2)  EUT C 318 af 23.12.2006.

(3)  EUT C 229 af 22.9.2006.

---

| 22.7.2008 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | CE 184/11 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2008

DA

Den Europæiske Unions Tidende

CE 184/11

---

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 16/2008

vedtaget af Rådet den 6. juni 2008

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/.../EF af ... om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (omarbejdning)

(EØS-relevant tekst)

(2008/C 184 E/02)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (4) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder. Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af klarhedshensyn omarbejdes. |
| --- | --- |

(1)

Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (4) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder. Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af klarhedshensyn omarbejdes.

| (2) | I betragtning af karakteren af bestemmelserne i direktiv 94/57/EF forekommer det hensigtsmæssigt at omarbejde dets bestemmelser til to forskellige fællesskabsretlige instrumenter, nemlig et direktiv og en forordning. |
| --- | --- |

(2)

I betragtning af karakteren af bestemmelserne i direktiv 94/57/EF forekommer det hensigtsmæssigt at omarbejde dets bestemmelser til to forskellige fællesskabsretlige instrumenter, nemlig et direktiv og en forordning.

| (3) | I sin resolution af 8. juni 1993 om en fælles politik for sikkerhed til søs opstillede Rådet som mål at udtage alle skibe, som ikke overholder standarderne, fra Fællesskabets farvande, og lagde særlig vægt på en fællesskabsindsats med henblik på at sikre effektiv og ensartet anvendelse af internationale regler ved at udarbejde fælles standarder for klassifikationsselskaber. |
| --- | --- |

(3)

I sin resolution af 8. juni 1993 om en fælles politik for sikkerhed til søs opstillede Rådet som mål at udtage alle skibe, som ikke overholder standarderne, fra Fællesskabets farvande, og lagde særlig vægt på en fællesskabsindsats med henblik på at sikre effektiv og ensartet anvendelse af internationale regler ved at udarbejde fælles standarder for klassifikationsselskaber.

| (4) | Sikkerhed og forebyggelse af forurening til søs kan fremmes effektivt ved streng anvendelse af internationale konventioner, koder og resolutioner, samtidig med at den frie udveksling af tjenesteydelser fremmes. |
| --- | --- |

(4)

Sikkerhed og forebyggelse af forurening til søs kan fremmes effektivt ved streng anvendelse af internationale konventioner, koder og resolutioner, samtidig med at den frie udveksling af tjenesteydelser fremmes.

| (5) | Flag- og havnestaterne har ansvar for tilsynet med, at skibene er i overensstemmelse med de ensartede internationale standarder for sikkerhed og forureningsforebyggelse til søs. |
| --- | --- |

(5)

Flag- og havnestaterne har ansvar for tilsynet med, at skibene er i overensstemmelse med de ensartede internationale standarder for sikkerhed og forureningsforebyggelse til søs.

| (6) | Medlemsstaterne er ansvarlige for udstedelse af internationale certifikater vedrørende sikkerhed og forebyggelse af forurening i henhold til konventioner såsom den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1. november 1974 (Solas 74), den internationale konvention om lastelinjer af 5. april 1966 og den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe af 2. november 1973 (Marpol) samt for gennemførelsen af disse konventioner. |
| --- | --- |

(6)

Medlemsstaterne er ansvarlige for udstedelse af internationale certifikater vedrørende sikkerhed og forebyggelse af forurening i henhold til konventioner såsom den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1. november 1974 (Solas 74), den internationale konvention om lastelinjer af 5. april 1966 og den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe af 2. november 1973 (Marpol) samt for gennemførelsen af disse konventioner.

| (7) | I henhold til disse konventioner kan alle medlemsstater i forskelligt omfang bemyndige anerkendte organisationer til at foretage certificering af en sådan overensstemmelse, ligesom de kan overdrage udstedelsen af de relevante certifikater vedrørende sikkerhed og forebyggelse af forurening til disse. |
| --- | --- |

(7)

I henhold til disse konventioner kan alle medlemsstater i forskelligt omfang bemyndige anerkendte organisationer til at foretage certificering af en sådan overensstemmelse, ligesom de kan overdrage udstedelsen af de relevante certifikater vedrørende sikkerhed og forebyggelse af forurening til disse.

| (8) | På verdensplan er der et større antal af disse klassifikationsselskaber, der ikke sikrer en fyldestgørende gennemførelse af reglerne eller en tilstrækkelig pålidelighed, når de handler på de nationale myndigheders vegne, fordi de ikke har de nødvendige strukturer og erfaringer, som man kan have tillid til, og som sætter dem i stand til at udføre deres opgaver på et højt professionelt niveau. |
| --- | --- |

(8)

På verdensplan er der et større antal af disse klassifikationsselskaber, der ikke sikrer en fyldestgørende gennemførelse af reglerne eller en tilstrækkelig pålidelighed, når de handler på de nationale myndigheders vegne, fordi de ikke har de nødvendige strukturer og erfaringer, som man kan have tillid til, og som sætter dem i stand til at udføre deres opgaver på et højt professionelt niveau.

| (9) | I overensstemmelse med Solas 74, kapitel II-1, del A-1, regel 3-1, er medlemsstaterne ansvarlige for at sikre, at skibe, der fører deres flag, er konstrueret, bygget og vedligeholdt i overensstemmelse med de strukturelle, mekaniske og elektriske krav, der er fastsat af klassifikationsselskaber, der er anerkendte af myndigheder. Disse selskaber udarbejder og gennemfører derfor regler om konstruktion, bygning, vedligeholdelse og inspektion af skibe, og de er ansvarlige for at udføre inspektion af skibe på flagstaternes vegne og certificere, at skibene opfylder de internationale konventioners krav vedrørende udstedelse af de relevante certifikater. For at sætte dem i stand til at udføre denne opgave på en tilfredsstillende måde må de have fuld uafhængighed, højt specialiseret teknisk kompetence og streng kvalitetsstyring. |
| --- | --- |

(9)

I overensstemmelse med Solas 74, kapitel II-1, del A-1, regel 3-1, er medlemsstaterne ansvarlige for at sikre, at skibe, der fører deres flag, er konstrueret, bygget og vedligeholdt i overensstemmelse med de strukturelle, mekaniske og elektriske krav, der er fastsat af klassifikationsselskaber, der er anerkendte af myndigheder. Disse selskaber udarbejder og gennemfører derfor regler om konstruktion, bygning, vedligeholdelse og inspektion af skibe, og de er ansvarlige for at udføre inspektion af skibe på flagstaternes vegne og certificere, at skibene opfylder de internationale konventioners krav vedrørende udstedelse af de relevante certifikater. For at sætte dem i stand til at udføre denne opgave på en tilfredsstillende måde må de have fuld uafhængighed, højt specialiseret teknisk kompetence og streng kvalitetsstyring.

| (10) | Organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, bør kunne tilbyde deres ydelser overalt i Fællesskabet og konkurrere med hinanden, men de bør samtidig tilvejebringe et ensartet sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau. De nødvendige faglige standarder for deres virksomhed bør derfor fastlægges og anvendes på en ensartet måde i hele Fællesskabet. |
| --- | --- |

(10)

Organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, bør kunne tilbyde deres ydelser overalt i Fællesskabet og konkurrere med hinanden, men de bør samtidig tilvejebringe et ensartet sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau. De nødvendige faglige standarder for deres virksomhed bør derfor fastlægges og anvendes på en ensartet måde i hele Fællesskabet.

| (11) | Udstedelsen af radiosikkerhedscertifikatet for lastskibe kan overdrages til private organer, som har tilstrækkelig sagkundskab og kvalificeret personale. |
| --- | --- |

(11)

Udstedelsen af radiosikkerhedscertifikatet for lastskibe kan overdrages til private organer, som har tilstrækkelig sagkundskab og kvalificeret personale.

| (12) | En medlemsstat kan på objektivt og gennemskueligt grundlag begrænse antallet af de anerkendte organisationer, den bemyndiger, så det svarer til dens behov, under forudsætning af at Kommissionen udøver kontrol efter en udvalgsprocedure. |
| --- | --- |

(12)

En medlemsstat kan på objektivt og gennemskueligt grundlag begrænse antallet af de anerkendte organisationer, den bemyndiger, så det svarer til dens behov, under forudsætning af at Kommissionen udøver kontrol efter en udvalgsprocedure.

| (13) | Da dette direktiv bør sikre fri udveksling af tjenesteydelser i Fællesskabet, bør Fællesskabet have beføjelse til at forhandle med de tredjelande, hvor nogle af de anerkendte organisationer har hjemsted, for at sikreligebehandling for anerkendte organisationer, der har hjemsted i Fællesskabet. |
| --- | --- |

(13)

Da dette direktiv bør sikre fri udveksling af tjenesteydelser i Fællesskabet, bør Fællesskabet have beføjelse til at forhandle med de tredjelande, hvor nogle af de anerkendte organisationer har hjemsted, for at sikreligebehandling for anerkendte organisationer, der har hjemsted i Fællesskabet.

| (14) | Det er nødvendigt, at de nationale myndigheder inddrages tæt i skibssyn og udstedelse af de relevante certifikater, så der sikres fuld overensstemmelse med de internationale sikkerhedsregler, selv i de tilfælde, hvor medlemsstaterne har overdraget det til anerkendte organisationer uden for deres administration at udføre visse myndighedsopgaver. Der bør derfor etableres et tæt samarbejdsforhold mellem myndighederne og de anerkendte organisationer, de bemyndiger, hvilket kan kræve, at de anerkendte organisationer har en lokal repræsentant i den medlemsstat, på hvis vegne de udfører deres opgaver. |
| --- | --- |

(14)

Det er nødvendigt, at de nationale myndigheder inddrages tæt i skibssyn og udstedelse af de relevante certifikater, så der sikres fuld overensstemmelse med de internationale sikkerhedsregler, selv i de tilfælde, hvor medlemsstaterne har overdraget det til anerkendte organisationer uden for deres administration at udføre visse myndighedsopgaver. Der bør derfor etableres et tæt samarbejdsforhold mellem myndighederne og de anerkendte organisationer, de bemyndiger, hvilket kan kræve, at de anerkendte organisationer har en lokal repræsentant i den medlemsstat, på hvis vegne de udfører deres opgaver.

| (15) | Forskellige regler om erstatningsansvar for de anerkendte organisationer, der arbejder på medlemsstaternes vegne, vil hæmme en korrekt gennemførelse af dette direktiv. For at bidrage til løsningen af dette problem er det hensigtsmæssigt på fællesskabsplan at tilvejebringe en vis harmonisering af ansvaret for en eventuel søulykke forvoldt af en anerkendt organisation som fastslået ved en retsafgørelse, herunder også under anvendelse af voldgiftsprocedurer. |
| --- | --- |

(15)

Forskellige regler om erstatningsansvar for de anerkendte organisationer, der arbejder på medlemsstaternes vegne, vil hæmme en korrekt gennemførelse af dette direktiv. For at bidrage til løsningen af dette problem er det hensigtsmæssigt på fællesskabsplan at tilvejebringe en vis harmonisering af ansvaret for en eventuel søulykke forvoldt af en anerkendt organisation som fastslået ved en retsafgørelse, herunder også under anvendelse af voldgiftsprocedurer.

| (16) | De nødvendige foranstaltninger til gennemførelsen af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (5). |
| --- | --- |

(16)

De nødvendige foranstaltninger til gennemførelsen af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (5).

| (17) | Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at ændre dette direktiv for at indarbejde senere ændringer til de internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner i relation hertil. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, herunder ved at supplere det med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF. |
| --- | --- |

(17)

Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at ændre dette direktiv for at indarbejde senere ændringer til de internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner i relation hertil. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, herunder ved at supplere det med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

| (18) | Medlemsstaterne bør dog fortsat have muligheden for selv at kunne suspendere eller tilbagekalde deres bemyndigelse af en anerkendt organisation, idet de underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om deres beslutning og med angivelse af behørig begrundelse herfor. |
| --- | --- |

(18)

Medlemsstaterne bør dog fortsat have muligheden for selv at kunne suspendere eller tilbagekalde deres bemyndigelse af en anerkendt organisation, idet de underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om deres beslutning og med angivelse af behørig begrundelse herfor.

| (19) | Hver medlemsstat bør med regelmæssige mellemrum vurdere effektiviteten hos de anerkendte organisationer, der arbejder på dens vegne, og forsyne Kommissionen og alle de øvrige medlemsstater med præcise oplysninger herom. |
| --- | --- |

(19)

Hver medlemsstat bør med regelmæssige mellemrum vurdere effektiviteten hos de anerkendte organisationer, der arbejder på dens vegne, og forsyne Kommissionen og alle de øvrige medlemsstater med præcise oplysninger herom.

| (20) | Medlemsstaterne skal i deres egenskab af havnemyndigheder fremme sikkerhed og forureningsforebyggelse i Fællesskabets farvande gennem prioriteret inspektion af skibe med certifikater fra organisationer, der ikke opfylder de fælles krav, hvorved det sikres, at skibe, der fører tredjelandes flag, ikke behandles gunstigere. |
| --- | --- |

(20)

Medlemsstaterne skal i deres egenskab af havnemyndigheder fremme sikkerhed og forureningsforebyggelse i Fællesskabets farvande gennem prioriteret inspektion af skibe med certifikater fra organisationer, der ikke opfylder de fælles krav, hvorved det sikres, at skibe, der fører tredjelandes flag, ikke behandles gunstigere.

| (21) | På nuværende tidspunkt findes der ingen ensartede internationale standarder, som alle skibe skal opfylde enten i bygningsfasen eller i hele deres levetid, for så vidt angår skrog, maskineri samt elinstallationer og styresystemer. Sådanne standarder kan fastlægges i overensstemmelse med anerkendte organisationers regler eller med ækvivalente standarder, som de nationale myndigheder skal vedtage efter proceduren i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (6). |
| --- | --- |

(21)

På nuværende tidspunkt findes der ingen ensartede internationale standarder, som alle skibe skal opfylde enten i bygningsfasen eller i hele deres levetid, for så vidt angår skrog, maskineri samt elinstallationer og styresystemer. Sådanne standarder kan fastlægges i overensstemmelse med anerkendte organisationers regler eller med ækvivalente standarder, som de nationale myndigheder skal vedtage efter proceduren i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (6).

| (22) | Målet for dette direktiv, nemlig at fastlægge foranstaltninger, der skal følges af medlemsstaterne i deres forbindelser med de organisationer, der varetager inspektion, syn og certificering af skibe i Fællesskabet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, og kan derfor på grund af handlingens omfang bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. |
| --- | --- |

(22)

Målet for dette direktiv, nemlig at fastlægge foranstaltninger, der skal følges af medlemsstaterne i deres forbindelser med de organisationer, der varetager inspektion, syn og certificering af skibe i Fællesskabet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, og kan derfor på grund af handlingens omfang bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

| (23) | Forpligtelsen til at gennemføre dette direktiv i national lovgivning bør begrænses til de bestemmelser, der udgør en væsentlig ændring i forhold til direktiv 94/57/EF. Forpligtelsen til at gennemføre de uændrede bestemmelser følger af nævnte direktiv. |
| --- | --- |

(23)

Forpligtelsen til at gennemføre dette direktiv i national lovgivning bør begrænses til de bestemmelser, der udgør en væsentlig ændring i forhold til direktiv 94/57/EF. Forpligtelsen til at gennemføre de uændrede bestemmelser følger af nævnte direktiv.

| (24) | Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne. |
| --- | --- |

(24)

Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne.

| (25) | I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (7) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelse mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne. |
| --- | --- |

(25)

I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (7) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelse mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.

| (26) | De foranstaltninger, der skal følges af organisationen, der udfører inspektion og syn af skibe, er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../... af ... om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe (8) — |
| --- | --- |

(26)

De foranstaltninger, der skal følges af organisationen, der udfører inspektion og syn af skibe, er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../... af ... om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe (8) —

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Dette direktiv fastlægger visse foranstaltninger, der skal følges af medlemsstaterne i deres forbindelser med de organisationer, der varetager inspektion, syn og certificering af skibe med henblik på at efterkomme de internationale konventioner om sikkerheden til søs og om forebyggelse af havforurening, samtidig med at den frie udveksling af tjenesteydelser fremmes. Dette omfatter udformning og gennemførelse af sikkerhedskrav til skrog, maskineri samt el-installationer og styresystemer for skibe, der falder ind under de internationale konventioners anvendelsesområde.

Artikel 2

I dette direktiv forstås ved:

| a) | »skib«: | et skib, der falder ind under de internationale konventioners anvendelsesområde |
| --- | --- | --- |
| b) | »skib, der fører en medlemsstats flag«: | et skib, der er registreret i en medlemsstat og fører dennes flag i overensstemmelse med dens lovgivning. Skibe, der ikke svarer til denne definition, sidestilles med skibe, der fører et tredjelands flag |
| c) | »inspektion og syn«: | inspektion og syn, som er obligatoriske i henhold til de internationale konventioner |
| d) | »internationale konventioner«: | den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1. november 1974 (Solas 74), bortset fra kapitel XI-2 i bilaget dertil, den internationale konvention om lastelinjer af 5. april 1966 og den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe af 2. november 1973 (Marpol), tillige med protokoller hertil og ændringer heraf, samt de dertil hørende koder af bindende karakter i alle medlemsstater, i den gældende affattelse |
| e) | »organisation«: | en juridisk enhed, dens datterselskaber og alle andre enheder under dens kontrol, som i fællesskab eller hver for sig udfører opgaver, der hører under anvendelsesområdet for dette direktiv |
| f) | »kontrol«: | i litra e), rettigheder, kontrakter eller andre midler, retlige eller faktiske, der enten hver for sig eller i forening giver en juridisk enhed mulighed for at udøve en afgørende indflydelse eller sætter en sådan enhed i stand til at udføre opgaver, der hører under anvendelsesområdet for dette direktiv |
| g) | »anerkendt organisation«: | en organisation, der er anerkendt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. .../... |
| h) | »bemyndigelse«: | handling, hvorved en medlemsstat giver bemyndigelse eller overdrager beføjelser til en anerkendt organisation |
| i) | »myndighedscertifikat«: | et certifikat, der er udstedt af en flagstat eller på dennes vegne i overensstemmelse med de internationale konventioner |
| j) | »regler og procedurer«: | en anerkendt organisations krav til konstruktion, bygning, udrustning, vedligeholdelse og syn af skibe |
| k) | »klassecertifikat«: | et af en anerkendt organisation udstedt dokument, hvorved det certificeres, at et skib er egnet til en bestemt anvendelse eller drift i overensstemmelse med de regler og procedurer, som den anerkendte organisation har fastlagt |
| l) | »radiosikkerhedscertifikat for lastskibe«: | et certifikat, der er indført ved 1988 protokollen om ændring af Solas, som er vedtaget af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) |

a)

»skib«:

et skib, der falder ind under de internationale konventioners anvendelsesområde

b)

»skib, der fører en medlemsstats flag«:

et skib, der er registreret i en medlemsstat og fører dennes flag i overensstemmelse med dens lovgivning. Skibe, der ikke svarer til denne definition, sidestilles med skibe, der fører et tredjelands flag

c)

»inspektion og syn«:

inspektion og syn, som er obligatoriske i henhold til de internationale konventioner

d)

»internationale konventioner«:

den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen af 1. november 1974 (Solas 74), bortset fra kapitel XI-2 i bilaget dertil, den internationale konvention om lastelinjer af 5. april 1966 og den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe af 2. november 1973 (Marpol), tillige med protokoller hertil og ændringer heraf, samt de dertil hørende koder af bindende karakter i alle medlemsstater, i den gældende affattelse

e)

»organisation«:

en juridisk enhed, dens datterselskaber og alle andre enheder under dens kontrol, som i fællesskab eller hver for sig udfører opgaver, der hører under anvendelsesområdet for dette direktiv

f)

»kontrol«:

i litra e), rettigheder, kontrakter eller andre midler, retlige eller faktiske, der enten hver for sig eller i forening giver en juridisk enhed mulighed for at udøve en afgørende indflydelse eller sætter en sådan enhed i stand til at udføre opgaver, der hører under anvendelsesområdet for dette direktiv

g)

»anerkendt organisation«:

en organisation, der er anerkendt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. .../...

h)

»bemyndigelse«:

handling, hvorved en medlemsstat giver bemyndigelse eller overdrager beføjelser til en anerkendt organisation

i)

»myndighedscertifikat«:

et certifikat, der er udstedt af en flagstat eller på dennes vegne i overensstemmelse med de internationale konventioner

j)

»regler og procedurer«:

en anerkendt organisations krav til konstruktion, bygning, udrustning, vedligeholdelse og syn af skibe

k)

»klassecertifikat«:

et af en anerkendt organisation udstedt dokument, hvorved det certificeres, at et skib er egnet til en bestemt anvendelse eller drift i overensstemmelse med de regler og procedurer, som den anerkendte organisation har fastlagt

l)

»radiosikkerhedscertifikat for lastskibe«:

et certifikat, der er indført ved 1988 protokollen om ændring af Solas, som er vedtaget af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO)

Artikel 3

1.   Medlemsstaterne skal til opfyldelse af deres ansvar og forpligtelser i henhold til de internationale konventioner drage omsorg for, at deres myndigheder er i stand til effektivt at håndhæve disse konventioners bestemmelser, især med hensyn til inspektion og syn af skibe og udstedelse af myndighedscertifikater og undtagelsescertifikater i overensstemmelse med de internationale konventioner. Medlemsstaterne handler i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i bilaget samt bilaget til IMO-resolution A.847 (20) om retningslinjer for flagstaternes gennemførelse af IMO-instrumenter.

2.   Hvis en medlemsstat efter stk. 1 med hensyn til skibe, der sejler under dens flag, beslutter

| i) | at bemyndige organisationer til helt eller delvis at udføre inspektion og syn vedrørende myndighedscertifikater, herunder inspektion og syn med henblik på at vurdere overensstemmelsen med de regler, der henvises til i artikel 11, stk. 2, og eventuelt til at udstede eller forny de dertil knyttede certifikater, eller |
| --- | --- |

i)

at bemyndige organisationer til helt eller delvis at udføre inspektion og syn vedrørende myndighedscertifikater, herunder inspektion og syn med henblik på at vurdere overensstemmelsen med de regler, der henvises til i artikel 11, stk. 2, og eventuelt til at udstede eller forny de dertil knyttede certifikater, eller

| ii) | at overlade det til organisationer helt eller delvis at udføre de under nummer i) nævnte inspektioner og syn |
| --- | --- |

ii)

at overlade det til organisationer helt eller delvis at udføre de under nummer i) nævnte inspektioner og syn

må den kun overdrage disse opgaver til anerkendte organisationer.

De kompetente myndigheder godkender i alle sådanne tilfælde den første udstedelse af undtagelsescertifikat.

For radiosikkerhedscertifikatet for lastskibe kan disse opgaver dog overdrages til et privat organ, som en myndighed har anerkendt, og som har tilstrækkelig sagkundskab og kvalificeret personale til på myndighedens vegne at udføre nærmere bestemte opgaver vedrørende vurdering af sikkerheden inden for radiokommunikation.

3.   Denne artikel vedrører ikke certificering af specifikke dele af skibsudrustningen.

Artikel 4

1.   Ved anvendelsen af artikel 3, stk. 2, må en medlemsstat i princippet ikke afslå at bemyndige en af de anerkendte organisationer til at udføre sådanne opgaver, jf. dog denne artikels stk. 2, samt artikel 5 og 9. Medlemsstaten kan dog begrænse antallet af organisationer, der bemyndiges, så det svarer til dens behov, forudsat at det sker på et gennemskueligt og objektivt grundlag.

Kommissionen vedtager efter anmodning fra en medlemsstat passende foranstaltninger efter forskriftsproceduren i artikel 6, stk. 2.

2.   Inden en medlemsstat accepterer, at en anerkendt organisation med hjemsted i et tredjeland udfører de i artikel 3 nævnte opgaver eller dele heraf, kan den forlange, at det pågældende tredjeland på basis af gensidighed giver anerkendte organisationer, der har hjemsted inden for Fællesskabet, tilsvarende behandling.

Fællesskabet kan desuden forlange, at et tredjeland, hvori en anerkendt organisation har hjemsted, på basis af gensidighed giver anerkendte organisationer, som har hjemsted i Fællesskabet, tilsvarende behandling.

Artikel 5

1.   Medlemsstater, som træffer en beslutning som beskrevet i artikel 3, stk. 2, etablerer et samarbejdsforhold mellem deres egne myndigheder og de organisationer, der handler på deres vegne.

2.   Samarbejdsforholdet reguleres i en formel, skriftlig og ikke-diskriminerende aftale eller en tilsvarende retligt bindende ordning, hvori det fastlægges, hvilke særlige opgaver og funktioner organisationerne skal varetage, og som mindst skal omfatte:

| a) | bestemmelserne i tillæg II til IMO-resolution A.739(18) om retningslinjer for autorisation af organisationer, der handler på myndighedernes vegne, under hensyntagen til bilaget, tillæggene og vedføjede dokumenter til IMO MSC/cirkulære 710 og MEPC/cirkulære 307 om model til aftale om autorisation af anerkendte organisationer, der handler på myndighedernes vegne |
| --- | --- |

a)

bestemmelserne i tillæg II til IMO-resolution A.739(18) om retningslinjer for autorisation af organisationer, der handler på myndighedernes vegne, under hensyntagen til bilaget, tillæggene og vedføjede dokumenter til IMO MSC/cirkulære 710 og MEPC/cirkulære 307 om model til aftale om autorisation af anerkendte organisationer, der handler på myndighedernes vegne

| b) | følgende bestemmelser vedrørende erstatningsansvar:






  i) | hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for tab, herunder tingsskade, personskade eller dødsfald i forbindelse med en søulykke samt pålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres for retten, at dette skyldes en forsætlig handling eller undladelse eller grov uagtsomhed fra den anerkendte organisations side eller fra dens organer, ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på den anerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til at kræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i det omfang nævnte tab, skade, personskade eller dødsfald ifølge retsafgørelsen er forårsaget af den anerkendte organisation |
| --- | --- | --- |

b)

følgende bestemmelser vedrørende erstatningsansvar:

i)

hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for tab, herunder tingsskade, personskade eller dødsfald i forbindelse med en søulykke samt pålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres for retten, at dette skyldes en forsætlig handling eller undladelse eller grov uagtsomhed fra den anerkendte organisations side eller fra dens organer, ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på den anerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til at kræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i det omfang nævnte tab, skade, personskade eller dødsfald ifølge retsafgørelsen er forårsaget af den anerkendte organisation

| ii) | hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for personskade eller dødsfald i forbindelse med en søulykke samt pålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres for retten, at dette skyldes en uagtsom eller uforsvarlig handling eller undladelse fra den anerkendte organisations side eller fra dens ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på den anerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til at kræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i det omfang, nævnte personskade eller dødsfald ifølge retsafgørelsen er forårsaget af den anerkendte organisation; medlemsstaterne kan begrænse det beløb, som den anerkendte organisation maksimalt skal betale, idet det maksimale beløb dog skal være på mindst 4 mio. EUR |
| --- | --- |

ii)

hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for personskade eller dødsfald i forbindelse med en søulykke samt pålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres for retten, at dette skyldes en uagtsom eller uforsvarlig handling eller undladelse fra den anerkendte organisations side eller fra dens ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på den anerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til at kræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i det omfang, nævnte personskade eller dødsfald ifølge retsafgørelsen er forårsaget af den anerkendte organisation; medlemsstaterne kan begrænse det beløb, som den anerkendte organisation maksimalt skal betale, idet det maksimale beløb dog skal være på mindst 4 mio. EUR

| iii) | hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for tab, herunder tingsskade, i forbindelse med en søulykke samt pålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres for retten, at dette skyldes en uagtsom eller uforsvarlig handling eller undladelse fra den anerkendte organisations side eller fra dens ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på den anerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til at kræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i det omfang, tabet eller skaden ifølge retsafgørelsen er forårsaget af den anerkendte organisation; medlemsstaterne kan begrænse det beløb, som den anerkendte organisation maksimalt skal betale, idet det maksimale beløb dog skal være på mindst 2 mio. EUR |
| --- | --- |

iii)

hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for tab, herunder tingsskade, i forbindelse med en søulykke samt pålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres for retten, at dette skyldes en uagtsom eller uforsvarlig handling eller undladelse fra den anerkendte organisations side eller fra dens ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på den anerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til at kræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i det omfang, tabet eller skaden ifølge retsafgørelsen er forårsaget af den anerkendte organisation; medlemsstaterne kan begrænse det beløb, som den anerkendte organisation maksimalt skal betale, idet det maksimale beløb dog skal være på mindst 2 mio. EUR

| c) | bestemmelser om, at myndighederne eller et eksternt uvildigt organ, som er udpeget af myndighederne, regelmæssigt skal kontrollere det arbejde, organisationerne udfører på myndighedernes vegne, som omhandlet i artikel 9, stk. 1 |
| --- | --- |

c)

bestemmelser om, at myndighederne eller et eksternt uvildigt organ, som er udpeget af myndighederne, regelmæssigt skal kontrollere det arbejde, organisationerne udfører på myndighedernes vegne, som omhandlet i artikel 9, stk. 1

| d) | muligheden for at foretage stikprøveinspektion og detaljeret inspektion af skibe |
| --- | --- |

d)

muligheden for at foretage stikprøveinspektion og detaljeret inspektion af skibe

| e) | bestemmelser om, at organisationerne indberetter væsentlige oplysninger om flåden i deres klasse, ændringer, suspensioner og tilbagetrækning fra klassen. |
| --- | --- |

e)

bestemmelser om, at organisationerne indberetter væsentlige oplysninger om flåden i deres klasse, ændringer, suspensioner og tilbagetrækning fra klassen.

3.   I aftalen eller den tilsvarende retligt bindende ordning kan det kræves, at den anerkendte organisation har en lokal afdeling på den medlemsstats område, på hvis vegne den udfører de i artikel 3 omhandlede opgaver. Det vil være tilstrækkeligt, at den lokale afdeling har retlig status som juridisk person i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning, og at den er underlagt den pågældende medlemsstats retsinstanser.

4.   Hver medlemsstat meddeler Kommissionen præcise oplysninger om det samarbejdsforhold, der er etableret i henhold til denne artikel. Kommissionen underretter herefter de øvrige medlemsstater derom.

Artikel 6

1.   Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 2099/2002 (9).

2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.

3.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Artikel 7

1.   Dette direktiv kan, hvis dets anvendelsesområde ikke udvides, ændres med henblik på:

| a) | at indarbejde senere, ikrafttrådte ændringer til de internationale konventioner, protokoller, koder samt resolutioner i relation hertil som omhandlet i artikel 2, litra d), artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 2, |
| --- | --- |

a)

at indarbejde senere, ikrafttrådte ændringer til de internationale konventioner, protokoller, koder samt resolutioner i relation hertil som omhandlet i artikel 2, litra d), artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 2,

| b) | at ændre de beløb, der er nævnt i artikel 5, stk. 2, litra b), nr. ii) og iii). |
| --- | --- |

b)

at ændre de beløb, der er nævnt i artikel 5, stk. 2, litra b), nr. ii) og iii).

Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 6, stk. 3.

2.   Når der vedtages nye instrumenter eller protokoller til de internationale konventioner, der er omhandlet i artikel 2, litra d), fastlægger Rådet på forslag af Kommissionen og under hensyntagen til medlemsstaternes parlamentariske procedurer og de relevante procedurer inden for IMO, de nærmere regler for ratificering af disse nye instrumenter eller protokoller, idet det påser, at reglerne anvendes ensartet og samtidig i medlemsstaterne.

Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 2, litra d), og artikel 5, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 2099/2002.

Artikel 8

Uanset minimumskravene i bilag I til forordning (EF) nr. .../... kan en medlemsstat beslutte at suspendere eller tilbagekalde en bemyndigelse, hvis den skønner, at en anerkendt organisation ikke længere kan være bemyndiget til at udføre de i artikel 3 beskrevne opgaver på medlemsstatens vegne. I et sådant tilfælde underretter medlemsstaten straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater om sin afgørelse og angiver behørig begrundelse herfor.

Artikel 9

1.   Hver medlemsstat skal sikre sig, at anerkendte organisationer, der i henhold til artikel 3, stk. 2, handler på dens vegne, rent faktisk udfører de i nævnte artikel omhandlede opgaver til dens kompetente myndigheders tilfredshed.

2.   Hver medlemsstat udfører den i stk. 1 omhandlede opgave mindst hvert andet år og tilstiller de øvrige medlemsstater og Kommissionen en beretning om resultatet af denne kontrol senest den 31. marts i året efter de år, hvor kontrollen har fundet sted.

Artikel 10

Når medlemsstaterne udøver deres inspektionsrettigheder og -forpligtelser som havnestater, foretager de en indberetning til Kommissionen og andre medlemsstater og orienterer den pågældende flagstat, hvis det konstateres, at et skib, som ikke opfylder de relevante krav i de internationale konventioner, har fået udstedt et gyldigt myndighedscertifikat af anerkendte organisationer, der handler på en flagstats vegne, eller hvis et skib, der fører et gyldigt klassecertifikat, udviser mangler vedrørende forhold, der er omfattet af certifikatet. Der foretages i henhold til denne artikel kun indberetning i tilfælde, hvor et skib udgør en alvorlig fare for sikkerheden og miljøet, eller hvor de anerkendte organisationer påviseligt har udvist uagtsom adfærd i særlig grad. Den pågældende anerkendte organisation underrettes om sagen, når den første inspektion finder sted, således at den straks kan træffe hensigtsmæssige opfølgningsforanstaltninger.

Artikel 11

1.   Hver medlemsstat drager omsorg for, at et skib, der fører medlemsstatens flag, er konstrueret, bygget og udstyret samt vedligeholdes i overensstemmelse med de regler og procedurer vedrørende krav til skrog, maskineri samt elinstallationer og styresystemer, der stilles af en anerkendt organisation.

2.   En medlemsstat kan beslutte at anvende regler, som den anser for ækvivalente med en anerkendt organisations regler og procedurer, men kun på betingelse af, at den straks giver meddelelse herom til Kommissionen i overensstemmelse med proceduren i direktiv 98/34/EF, og til de øvrige medlemsstater, og at hverken Kommissionen eller andre medlemsstater gør indsigelser imod reglerne, og det ikke efter forskriftsproceduren i artikel 6, stk. 2, i dette direktiv konstateres, at disse regler ikke er ækvivalente.

3.   Medlemsstaterne samarbejder med de anerkendte organisationer, som de bemyndiger, om udarbejdelse af disse organisationers regler og procedurer. De rådfører sig med de anerkendte organisationer med henblik på at nå frem til en ensartet fortolkning af de internationale konventioner.

Artikel 12

Kommissionen informerer hvert andet år Europa-Parlamentet og Rådet om udviklingen i gennemførelsen af dette direktiv i medlemsstaterne.

Artikel 13

1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest ... (10). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De skal også indeholde oplysning om, at henvisninger i gældende love og administrative bestemmelser til de direktiver, der ophæves ved nærværende direktiv, gælder som henvisninger til nærværende direktiv. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 14

Direktiv 94/57/EF som ændret ved de direktiver, der er nævnt i bilag I, del A, ophæves med virkning fra ... (11) uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne.

Henvisninger til de ophævede direktiver skal forstås som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.

Artikel 15

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 16

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

...

Formand

På Rådets vegne

...

Formand

---

(1)  EUT C 318 af 23.12.2006, s. 195.

1

(2)  EUT C 229 af 22.9.2006, s. 38.

2

(3)  Europa-Parlamentets udtalelse af 25. april 2007 (EUT C 74 E af 20.3.2008, s. 632), Rådets fælles holdning af den 6. juni 2008 og Europa-Parlamentets holdning af ... (endnu ikke offentliggjort i EUT).

3

(4)  EFT L 319 af 12.12.1994, s. 20. Senest ændret ved direktiv 2002/84/EF (EFT L 324 af 29.11.2002, s. 53).

4

(5)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. Ændret ved afgørelse 2006/512/EF (EUT L 200 af 22.7.2006, s. 11).

5

(6)  EFT L 204 af 21.7.1998, s. 37. Senest ændret ved Rådets direktiv 2006/96/EF (EUT L 363 af 20.12.2006, s. 81).

6

(7)  EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

7

(8)  EUT L ...

8

(9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS) (EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1). Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 93/2007 (EUT L 22 af 31.1.2007, s. 12).

9

(10)  24 måneder efter dette direktivs ikrafttræden.

10

(11)  Datoen for dette direktivs ikrafttræden.

11

---

BILAG I

Del A

Ophævede direktiver med efterfølgende ændringer

(jf. artikel 14)

| Rådets direktiv 94/57/EF | EFT L 319 af 12.12.1994, s. 20 |
| --- | --- |
| Kommissionens direktiv 97/58/EF | EFT L 274 af 7.10.1997, s. 8 |
| Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/105/EF | EFT L 19 af 22.1.2002, s. 9 |
| Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/84/EF | EFT L 324 af 29.11.2002, s. 53 |

Rådets direktiv 94/57/EF

EFT L 319 af 12.12.1994, s. 20

Kommissionens direktiv 97/58/EF

EFT L 274 af 7.10.1997, s. 8

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/105/EF

EFT L 19 af 22.1.2002, s. 9

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/84/EF

EFT L 324 af 29.11.2002, s. 53

Del B

Frister for gennemførelse i national ret

(jf. artikel 14)

| Direktiv | Frist for gennemførelse |
| --- | --- |
| 94/57/EF | 31. december 1995 |
| 97/58/EF | 30. september 1998 |
| 2001/105/EF | 22. juli 2003 |
| 2002/84/EF | 23. november 2003 |

Direktiv

Frist for gennemførelse

94/57/EF

31. december 1995

97/58/EF

30. september 1998

2001/105/EF

22. juli 2003

2002/84/EF

23. november 2003

---

BILAG II

SAMMENLIGNINGSTABEL

| Direktiv 94/57/EC | Dette direktiv | Forordning (EF) Nr. .../... |
| --- | --- | --- |
| Artikel 1 | Artikel 1 | Artikel 1 |
| Artikel 2, litra a) | Artikel 2, litra a) | Artikel 2, litra a) |
| Artikel 2, litra b) | Artikel 2, litra b) | — |
| Artikel 2, litra c) | Artikel 2, litra c) | — |
| Artikel 2, litra d) | Artikel 2, litra d) | Artikel 2, litra b) |
| Artikel 2, litra e) | Artikel 2, litra e) | Artikel 2, litra c) |
| — | Artikel 2, litra f) | Artikel 2, litra d) |
| Artikel 2, litra f) | Artikel 2, litra g) | Artikel 2, litra e) |
| Artikel 2, litra g) | Artikel 2, litra h) | Artikel 2, litra f) |
| Artikel 2, litra h) | Artikel 2, litra i) | Artikel 2, litra g) |
| Artikel 2, litra i) | Artikel 2, litra k) | Artikel 2, litra i) |
| — | Artikel 2, litra j) | Artikel 2, litra h) |
| Artikel 2, litra j) | Artikel 2, litra l) | — |
| Artikel 2, litra k) | — | Artikel 2, litra j) |
| Artikel 3 | Artikel 3 | — |
| Artikel 4, stk. 1, første punktum | — | Artikel 3, stk. 1 |
| Artikel 4, stk. 1, andet punktum | — | Artikel 3, stk. 2 |
| Artikel 4, stk. 1, tredje punktum | — | — |
| Artikel 4, stk. 1, fjerde punktum | — | Artikel 4, stk. 1 |
| — | — | Artikel 3, stk. 3 |
| — | — | Artikel 4, stk. 2, 3 og 4 |
| — | — | Artikel 5 |
| — | — | Artikel 6 |
| — | — | Artikel 7 |
| Artikel 5, stk. 1 | Artikel 4, stk. 1 | — |
| Artikel 5, stk. 3 | Artikel 4, stk. 2 | — |
| Artikel 6, stk. 1-4 | Artikel 5, stk. 1-4 | — |
| Artikel 6, stk. 5 | — | — |
| Artikel 7 | Artikel 6 | Artikel 12 |
| Artikel 8, stk. 1, første led | Artikel 7, stk. 1, første afsnit, litra a) | — |
| Artikel 8, stk. 1, andet led | — | Artikel 13, stk. 1 |
| Artikel 8, stk. 1, tredje led | Artikel 7, stk. 1, første afsnit, litra b) | — |
| — | Artikel 7, stk. 1, andet afsnit | Artikel 13, stk. 1, andet afsnit |
| Artikel 8, stk. 2 | Artikel 7, stk. 2 | — |
| Artikel 8, stk. 2, andet afsnit | — | Artikel 13, stk. 2 |
| Artikel 9, stk. 1 | — | — |
| Artikel 9, stk. 2 | — | — |
| Artikel 10, stk. 1, indledning | Artikel 8 | — |
| Artikel 10, stk. 1, litra a), b) og c), stk. 2, 3 og 4 | — | — |
| Artikel 11, stk. 1 og 2 | Artikel 9, stk. 1 og 2 | — |
| Artikel 11, stk. 3 og 4 | — | Artikel 8, stk. 1 og 2 |
| Artikel 12 | Artikel 10 | — |
| Artikel 13 | — | — |
| Artikel 14 | Artikel 11, stk. 1 og 2 | — |
| — | Artikel 11, stk. 3 | — |
| — | Artikel 12 | — |
| — | — | Artikel 9 |
| Artikel 15, stk. 1 | — | — |
| — | — | Artikel 10, stk. 1 og 2 |
| Artikel 15, stk. 2 | — | Artikel 10, stk. 3 |
| Artikel 15, stk. 3 | — | Artikel 10, stk. 4 |
| Artikel 15, stk. 4 | — | Artikel 10, stk. 5 |
| Artikel 15, stk. 5 | — | Artikel 10, stk. 6, første, andet, tredje og femte afsnit |
| — | — | Artikel 10, stk. 6, fjerde afsnit |
| Artikel 16 | Artikel 13 | — |
| Artikel 17 | Artikel 16 | — |
| — | Artikel 14 | — |
| — | Artikel 15 | — |
| — | — | Artikel 11 |
| — | — | Artikel 14 |
| — | — | Artikel 15 |
| — | — | Artikel 16 |
| — | — | Artikel 17 |
| — | — | Artikel 18 |
| — | — | Artikel 19 |
| Bilag | — | Bilag I |
| — | Bilag I | — |
| — | Bilag II | Bilag II |

Direktiv 94/57/EC

Dette direktiv

Forordning (EF) Nr. .../...

Artikel 1

Artikel 1

Artikel 1

Artikel 2, litra a)

Artikel 2, litra a)

Artikel 2, litra a)

Artikel 2, litra b)

Artikel 2, litra b)

—

Artikel 2, litra c)

Artikel 2, litra c)

—

Artikel 2, litra d)

Artikel 2, litra d)

Artikel 2, litra b)

Artikel 2, litra e)

Artikel 2, litra e)

Artikel 2, litra c)

—

Artikel 2, litra f)

Artikel 2, litra d)

Artikel 2, litra f)

Artikel 2, litra g)

Artikel 2, litra e)

Artikel 2, litra g)

Artikel 2, litra h)

Artikel 2, litra f)

Artikel 2, litra h)

Artikel 2, litra i)

Artikel 2, litra g)

Artikel 2, litra i)

Artikel 2, litra k)

Artikel 2, litra i)

—

Artikel 2, litra j)

Artikel 2, litra h)

Artikel 2, litra j)

Artikel 2, litra l)

—

Artikel 2, litra k)

—

Artikel 2, litra j)

Artikel 3

Artikel 3

—

Artikel 4, stk. 1, første punktum

—

Artikel 3, stk. 1

Artikel 4, stk. 1, andet punktum

—

Artikel 3, stk. 2

Artikel 4, stk. 1, tredje punktum

—

—

Artikel 4, stk. 1, fjerde punktum

—

Artikel 4, stk. 1

—

—

Artikel 3, stk. 3

—

—

Artikel 4, stk. 2, 3 og 4

—

—

Artikel 5

—

—

Artikel 6

—

—

Artikel 7

Artikel 5, stk. 1

Artikel 4, stk. 1

—

Artikel 5, stk. 3

Artikel 4, stk. 2

—

Artikel 6, stk. 1-4

Artikel 5, stk. 1-4

—

Artikel 6, stk. 5

—

—

Artikel 7

Artikel 6

Artikel 12

Artikel 8, stk. 1, første led

Artikel 7, stk. 1, første afsnit, litra a)

—

Artikel 8, stk. 1, andet led

—

Artikel 13, stk. 1

Artikel 8, stk. 1, tredje led

Artikel 7, stk. 1, første afsnit, litra b)

—

—

Artikel 7, stk. 1, andet afsnit

Artikel 13, stk. 1, andet afsnit

Artikel 8, stk. 2

Artikel 7, stk. 2

—

Artikel 8, stk. 2, andet afsnit

—

Artikel 13, stk. 2

Artikel 9, stk. 1

—

—

Artikel 9, stk. 2

—

—

Artikel 10, stk. 1, indledning

Artikel 8

—

Artikel 10, stk. 1, litra a), b) og c), stk. 2, 3 og 4

—

—

Artikel 11, stk. 1 og 2

Artikel 9, stk. 1 og 2

—

Artikel 11, stk. 3 og 4

—

Artikel 8, stk. 1 og 2

Artikel 12

Artikel 10

—

Artikel 13

—

—

Artikel 14

Artikel 11, stk. 1 og 2

—

—

Artikel 11, stk. 3

—

—

Artikel 12

—

—

—

Artikel 9

Artikel 15, stk. 1

—

—

—

—

Artikel 10, stk. 1 og 2

Artikel 15, stk. 2

—

Artikel 10, stk. 3

Artikel 15, stk. 3

—

Artikel 10, stk. 4

Artikel 15, stk. 4

—

Artikel 10, stk. 5

Artikel 15, stk. 5

—

Artikel 10, stk. 6, første, andet, tredje og femte afsnit

—

—

Artikel 10, stk. 6, fjerde afsnit

Artikel 16

Artikel 13

—

Artikel 17

Artikel 16

—

—

Artikel 14

—

—

Artikel 15

—

—

—

Artikel 11

—

—

Artikel 14

—

—

Artikel 15

—

—

Artikel 16

—

—

Artikel 17

—

—

Artikel 18

—

—

Artikel 19

Bilag

—

Bilag I

—

Bilag I

—

—

Bilag II

Bilag II

---

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

Som led i den fælles beslutningsprocedure (artikel 251 i TEF) nåede Rådet den 30. november 2007 til politisk enighed om to særskilte retsakter, der bygger på Kommissionens forslag herom (1): et udkast til direktiv om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (omarbejdning) og en forordning om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe (omarbejdning). Dette dokument vedrører den del af Kommissionens forslag, der består af det omarbejdede direktiv (2).

Efter den juridiske og sproglige gennemgang vedtog Rådet sin fælles holdning den 6. juni 2008.

I den fælles holdning har Rådet taget hensyn til udtalelsen fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (3) og udtalelsen fra Regionsudvalget (4). Et stort antal af Europa-Parlamentets ændringer, der blev vedtaget ved førstebehandlingen den 25. april 2007 (5), er indarbejdet eller afspejlet i den dertil svarende tekst enten i direktivet eller i forordningen i henhold til Rådets holdning.

Formålet med forslaget er at omarbejde de successive ændringer af direktiv 94/57/EF, der fastsætter fælles regler og standarder for organisationer, der inspicerer skibe og udsteder skibscertifikater, de såkaldte »anerkendte organisationer«. Endvidere er visse bestemmelser i det eksisterende direktiv ændret med henblik på forenkling eller harmonisering eller for at styrke de gældende regler, f.eks. ved at styrke kontrollen med de anerkendte organisationer og reformere ordningen for sanktioner over for dem, der ikke opfylder minimumskriterierne for anerkendelse.

II.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

a)   Retsaktens form

Det væsentligste spørgsmål, der blev rejst under drøftelserne i Rådets organer, var formen af den retsakt, som Kommissionen har foreslået. Flere bestemmelser i det foreslåede direktiv skal forstås således, at de skaber forpligtelser direkte eller overdrager Kommissionen beføjelser til at pålægge privatpersoner, i dette tilfælde de anerkendte organisationer, sådanne forpligtelser. Dette blev bekræftet af Rådets Juridiske Tjeneste i dens udtalelse af 8. oktober 2007 (dok. 13616/07), der anbefalede, at retsakten blev vedtaget i form af en forordning, eller alternativt, at bestemmelserne blev omredigeret, eller at retsakten blev opsplittet i et direktiv og en forordning.

Rådet vedtog som led i sin politiske enighed at opsplitte teksten i to særskilte retsakter, et direktiv og en forordning. Direktivet indeholder de bestemmelser, der er rettet til medlemsstaterne vedrørende deres forbindelser med de anerkendte organisationer, hvorimod forordningen indeholder alle bestemmelser vedrørende anerkendelse på fællesskabsniveau, dvs. Kommissionens udstedelse eller tilbagekaldelse af anerkendelsen, de forpligtelser og kriterier, der skal opfyldes af organisationerne, for at de kan opnå Fællesskabets anerkendelse, samt mulige sanktioner over for anerkendte organisationer, der ikke opfylder disse forpligtelser og kriterier.

b)   De væsentligste spørgsmål i forbindelse med direktivet

Rådet kunne nå til enighed om næsten alle væsentlige elementer i Kommissionens forslag vedrørende medlemsstaternes forbindelser med organisationer, der har fået overdraget ansvaret for inspektion, syn og certificering af skibe. Bestemmelserne indeholder kun få ændringer i sammenligning med de tilsvarende bestemmelser i det eksisterende direktiv 94/57/EF.

Rådets ændringer af teksten var enten nødvendige af redaktionelle eller terminologiske grunde eller vedrører følgende spørgsmål:

| | For det første mener Rådet i overensstemmelse med det eksisterende fællesskabssystem, hvor medlemsstater kan uddelegere deres beføjelser til at inspicere skibe og udstede certifikater i henhold til de relevante internationale konventioner til anerkendte organisationer, at, hvis en medlemsstat ikke længere ønsker at give en specifik anerkendt organisation autorisation til at handle på sine vegne, skal den pågældende medlemsstat suspendere eller tilbagekalde autorisationen. Teksten til den fælles holdning nævner ikke nogen procedure bortset fra forpligtelsen til øjeblikkelig at underrette Kommissionen og andre medlemsstater om suspensionen eller tilbagekaldelsen og angive en behørig begrundelse for denne foranstaltning. |
| --- | --- |

For det første mener Rådet i overensstemmelse med det eksisterende fællesskabssystem, hvor medlemsstater kan uddelegere deres beføjelser til at inspicere skibe og udstede certifikater i henhold til de relevante internationale konventioner til anerkendte organisationer, at, hvis en medlemsstat ikke længere ønsker at give en specifik anerkendt organisation autorisation til at handle på sine vegne, skal den pågældende medlemsstat suspendere eller tilbagekalde autorisationen. Teksten til den fælles holdning nævner ikke nogen procedure bortset fra forpligtelsen til øjeblikkelig at underrette Kommissionen og andre medlemsstater om suspensionen eller tilbagekaldelsen og angive en behørig begrundelse for denne foranstaltning.

| | For det andet indfører Rådet i overensstemmelse med den ændrede komitologiafgørelse (6) i sin fælles holdning forskriftsproceduren med kontrol med henblik på tilpasning af direktivet til ændringer af de internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner. |
| --- | --- |

For det andet indfører Rådet i overensstemmelse med den ændrede komitologiafgørelse (6) i sin fælles holdning forskriftsproceduren med kontrol med henblik på tilpasning af direktivet til ændringer af de internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner.

| | For det tredje finder Rådet det hensigtsmæssigt at specificere tidsrammen for Kommissionens meddelelse om medlemsstaternes gennemførelse af direktivet og foreslår, at dette sker hvert andet år. |
| --- | --- |

For det tredje finder Rådet det hensigtsmæssigt at specificere tidsrammen for Kommissionens meddelelse om medlemsstaternes gennemførelse af direktivet og foreslår, at dette sker hvert andet år.

III.   ÆNDRINGER

Rådet har taget hensyn til de synspunkter, Europa-Parlamentet gav udtryk for ved førstebehandlingen af forslaget. Følgende elementer i Europa-Parlamentets udtalelse er afspejlet i Rådets fælles holdning, nogle af dem delvis eller principielt: ændring 3, 7, 9, 11, 13, 20, 29, 30, 31, 34, 35, 36, 37 og 51.

Rådet kunne af terminologiske grunde ikke acceptere en række ændringer (4, 5, 8, 27 og 48). Ændring 30 og 31 er efter Rådets opfattelse delvis uacceptable, fordi de i betragtelig grad ville ændre de eksisterende regler for harmonisering af anerkendte organisationers økonomiske ansvar som følge af en hændelse. Rådet kan ikke acceptere ændring 46 og 47, fordi de er for normative og ikke er i overensstemmelse med Rådets tilgang til uddelegering af de beføjelser, der er tildelt medlemsstaterne. Endelig er ændringerne 1, 21, 28, 33 og 49 ikke helt klare eller forekommer overflødige.

IV.   KONKLUSION

Rådet mener, at dets fælles holdning er en hensigtsmæssig måde, hvorpå der ved hjælp af dette direktiv kan fastlægges foranstaltninger, som medlemsstaterne skal følge i deres forbindelser med organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, hvorimod alle bestemmelser vedrørende anerkendelse på fællesskabsniveau af disse organisationer er fastlagt i den parallelle forordning.

Teksten til den fælles holdning afspejler et stort antal af Europa-Parlamentets ændringer. Rådet ser frem til at indlede en konstruktiv debat med Europa-Parlamentet med henblik på at nå til enighed hurtigst muligt.

---

(1)  Kommissionen forelagde den 30. januar 2006 sit forslag til et omarbejdet direktiv om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (dok. 5912/06 MAR 11 ENV 50 CODEC 95).

(2)  Rådets fælles holdning vedrørende forordningsforslaget foreligger i dok. 5726/08 og begrundelsen i dok. 5726/08 ADD 1.

(3)  CESE 1177/2006 af 13.9.2006 (EUT C 318 af 23.12.2006, s. 195-201).

(4)  CdR 43/2006 af 15.6.2006 (EUT C 229 af 22.9.2006, s. 38).

(5)  Dok. 8724/07 CODEC 389 MAR 28 ENV 206 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(6)  Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen, som ændret ved Rådets afgørelse 2006/512/EF af 17. juli 2006 (EUT L 200 af 22.7.2006, s. 11).

---

| 22.7.2008 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | CE 184/23 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2008

DA

Den Europæiske Unions Tidende

CE 184/23

---

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 17/2008

vedtaget af Rådet den 6. juni 2008

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/.../EF af ... om de grundlæggende principper for undersøgelser af ulykker i søtransportsektoren og om ændring af direktiv 1999/35/EF og 2002/59/EF

(EØS-relevant tekst)

(2008/C 184 E/03)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Der bør opretholdes et højt generelt sikkerhedsniveau inden for søtransporten i Europa og træffes enhver foranstaltning for at nedbringe antallet af ulykker eller hændelser til søs. |
| --- | --- |

(1)

Der bør opretholdes et højt generelt sikkerhedsniveau inden for søtransporten i Europa og træffes enhver foranstaltning for at nedbringe antallet af ulykker eller hændelser til søs.

| (2) | En hurtig gennemførelse af tekniske undersøgelser af ulykker til søs forbedrer sikkerheden til søs, da det bidrager til at forebygge sådanne ulykker med deraf følgende tab af menneskeliv, tab af skibe og forurening af havmiljøet. |
| --- | --- |

(2)

En hurtig gennemførelse af tekniske undersøgelser af ulykker til søs forbedrer sikkerheden til søs, da det bidrager til at forebygge sådanne ulykker med deraf følgende tab af menneskeliv, tab af skibe og forurening af havmiljøet.

| (3) | Europa-Parlamentet opfordrede i sin beslutning af 21. april 2004 om øget sikkerhed til søs (4) Kommissionen til hurtigt at forelægge et forslag til direktiv om undersøgelser af skibsulykker. |
| --- | --- |

(3)

Europa-Parlamentet opfordrede i sin beslutning af 21. april 2004 om øget sikkerhed til søs (4) Kommissionen til hurtigt at forelægge et forslag til direktiv om undersøgelser af skibsulykker.

| (4) | I artikel 2 i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 (i det følgende benævnt »UNCLOS«) bestemmes det, at kyststater har ret til at undersøge årsagen til enhver form for ulykke til søs, der opstår i deres territorialfarvande, og som kan indebære en risiko for liv eller miljø, involvere kyststatens eftersøgnings- og redningsmyndigheder eller på anden måde berøre kyststaten. |
| --- | --- |

(4)

I artikel 2 i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 (i det følgende benævnt »UNCLOS«) bestemmes det, at kyststater har ret til at undersøge årsagen til enhver form for ulykke til søs, der opstår i deres territorialfarvande, og som kan indebære en risiko for liv eller miljø, involvere kyststatens eftersøgnings- og redningsmyndigheder eller på anden måde berøre kyststaten.

| (5) | I artikel 94 i UNCLOS fastsættes det, at flagstater skal foranledige, at der af eller under ledelse af en eller flere behørigt kvalificerede personer foretages en undersøgelse af visse ulykker eller hændelser på det åbne hav. |
| --- | --- |

(5)

I artikel 94 i UNCLOS fastsættes det, at flagstater skal foranledige, at der af eller under ledelse af en eller flere behørigt kvalificerede personer foretages en undersøgelse af visse ulykker eller hændelser på det åbne hav.

| (6) | I regel I/21 i den internationale konvention af 1. november 1974 om sikkerhed for menneskeliv på søen (i det følgende benævnt »Solas 74«), den internationale konvention af 5. april 1966 om lastelinjer og den internationale konvention af 2. november 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe fastsættes det, at det påhviler flagstaterne at foretage undersøgelser af ulykker og indberette de relevante undersøgelsesresultater til Den Internationale Søfartsorganisation (IMO). |
| --- | --- |

(6)

I regel I/21 i den internationale konvention af 1. november 1974 om sikkerhed for menneskeliv på søen (i det følgende benævnt »Solas 74«), den internationale konvention af 5. april 1966 om lastelinjer og den internationale konvention af 2. november 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe fastsættes det, at det påhviler flagstaterne at foretage undersøgelser af ulykker og indberette de relevante undersøgelsesresultater til Den Internationale Søfartsorganisation (IMO).

| (7) | I koden for gennemførelse af obligatoriske IMO-instrumenter, som er vedlagt som bilag til IMO-forsamlingens resolution A.973(24) af 1. december 2005, understreges det, at flagstaterne er forpligtede til at sikre, at maritime sikkerhedsundersøgelser foretages af behørigt kvalificerede undersøgelsesmedarbejdere med kompetence inden for ulykker og hændelser til søs. I denne kode fastsættes det endvidere, at flagstaterne skal være forberedte til at stille kvalificerede undersøgelsesmedarbejdere til rådighed til dette formål, uanset hvor ulykken eller hændelsen finder sted. |
| --- | --- |

(7)

I koden for gennemførelse af obligatoriske IMO-instrumenter, som er vedlagt som bilag til IMO-forsamlingens resolution A.973(24) af 1. december 2005, understreges det, at flagstaterne er forpligtede til at sikre, at maritime sikkerhedsundersøgelser foretages af behørigt kvalificerede undersøgelsesmedarbejdere med kompetence inden for ulykker og hændelser til søs. I denne kode fastsættes det endvidere, at flagstaterne skal være forberedte til at stille kvalificerede undersøgelsesmedarbejdere til rådighed til dette formål, uanset hvor ulykken eller hændelsen finder sted.

| (8) | Der bør tages hensyn til koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs, der i november 1997 vedlagt som bilag til IMO-forsamlingens resolution A.849 den 27. november 1997 (i det følgende benævnt »IMO-koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs«), og som indeholder bestemmelser om en fælles tilgang for sikkerhedsundersøgelser af ulykker og hændelser til søs og samarbejde mellem staterne om at fastslå, hvilke faktorer der har medvirket til ulykker og hændelser til søs. Der bør ligeledes tages hensyn til IMO-forsamlingens resolutioner A.861(20) af 27. november 1997 og resolution MSC.163(78) fra IMO's Komité for Sikkerhed på Søen af 17. maj 2004, hvori der gives en definition af »voyage data recorders« (udstyr til registrering af rejsedata). |
| --- | --- |

(8)

Der bør tages hensyn til koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs, der i november 1997 vedlagt som bilag til IMO-forsamlingens resolution A.849 den 27. november 1997 (i det følgende benævnt »IMO-koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs«), og som indeholder bestemmelser om en fælles tilgang for sikkerhedsundersøgelser af ulykker og hændelser til søs og samarbejde mellem staterne om at fastslå, hvilke faktorer der har medvirket til ulykker og hændelser til søs. Der bør ligeledes tages hensyn til IMO-forsamlingens resolutioner A.861(20) af 27. november 1997 og resolution MSC.163(78) fra IMO's Komité for Sikkerhed på Søen af 17. maj 2004, hvori der gives en definition af »voyage data recorders« (udstyr til registrering af rejsedata).

| (9) | Medlemsstaterne bør i deres sikkerhedsundersøgelser af ulykker og hændelser til søs tage hensyn til »Guidelines on fair treatment of seafarers in the event of a maritime accident« (retningslinjer for fair behandling af søfarende i forbindelse med en skibsulykke), som er vedlagt som bilag til IMO-forsamlingen og Den Internationale Arbejderorganisations Styrelsesråd den 1. december 2005 ved resolution A.987(24) samt eventuelle andre anbefalinger eller instrumenter vedrørende den menneskelige faktor, som er vedtaget af relevante internationale organisationer, for så vidt de kan finde anvendelse på tekniske sikkerhedsundersøgelser. |
| --- | --- |

(9)

Medlemsstaterne bør i deres sikkerhedsundersøgelser af ulykker og hændelser til søs tage hensyn til »Guidelines on fair treatment of seafarers in the event of a maritime accident« (retningslinjer for fair behandling af søfarende i forbindelse med en skibsulykke), som er vedlagt som bilag til IMO-forsamlingen og Den Internationale Arbejderorganisations Styrelsesråd den 1. december 2005 ved resolution A.987(24) samt eventuelle andre anbefalinger eller instrumenter vedrørende den menneskelige faktor, som er vedtaget af relevante internationale organisationer, for så vidt de kan finde anvendelse på tekniske sikkerhedsundersøgelser.

| (10) | I Rådets direktiv 1999/35/EF af 29. april 1999 om en ordning med obligatoriske syn med henblik på sikker drift af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer (5) bestemmes det, at medlemsstaterne inden for rammerne af deres respektive nationale retssystemer fastlægger retsregler, som giver dem selv og alle andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen mulighed for at deltage i eller samarbejde om eller, hvor IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs åbner mulighed herfor, at foretage enhver undersøgelse af ulykker eller uheld til søs, som involverer ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer. |
| --- | --- |

(10)

I Rådets direktiv 1999/35/EF af 29. april 1999 om en ordning med obligatoriske syn med henblik på sikker drift af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer (5) bestemmes det, at medlemsstaterne inden for rammerne af deres respektive nationale retssystemer fastlægger retsregler, som giver dem selv og alle andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen mulighed for at deltage i eller samarbejde om eller, hvor IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs åbner mulighed herfor, at foretage enhver undersøgelse af ulykker eller uheld til søs, som involverer ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer.

| (11) | I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF af 27. juni 2002 om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet (6) bestemmes det, at medlemsstaterne skal overholde bestemmelserne i IMO-koden for undersøgelse af ulykker eller hændelser til søs og sikre, at resultaterne af ulykkesundersøgelser offentliggøres hurtigst muligt efter dens færdiggørelse. |
| --- | --- |

(11)

I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF af 27. juni 2002 om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet (6) bestemmes det, at medlemsstaterne skal overholde bestemmelserne i IMO-koden for undersøgelse af ulykker eller hændelser til søs og sikre, at resultaterne af ulykkesundersøgelser offentliggøres hurtigst muligt efter dens færdiggørelse.

| (12) | Det er overordentlig vigtigt for en effektiv konstatering af omstændigheder og årsager ved ulykker og hændelser, der involverer søgående fartøjer eller andre fartøjer i havn eller andre begrænsede havområder, at der foretages en upartisk sikkerhedsundersøgelse af de pågældende ulykker eller hændelser. En sådan undersøgelse bør derfor foretages af kvalificerede undersøgelsesmedarbejdere under kontrol af en uafhængig instans eller enhed for at undgå interessekonflikter. |
| --- | --- |

(12)

Det er overordentlig vigtigt for en effektiv konstatering af omstændigheder og årsager ved ulykker og hændelser, der involverer søgående fartøjer eller andre fartøjer i havn eller andre begrænsede havområder, at der foretages en upartisk sikkerhedsundersøgelse af de pågældende ulykker eller hændelser. En sådan undersøgelse bør derfor foretages af kvalificerede undersøgelsesmedarbejdere under kontrol af en uafhængig instans eller enhed for at undgå interessekonflikter.

| (13) | Medlemsstaterne bør i overensstemmelse med deres lovgivning vedrørende beføjelserne for de myndigheder, der har ansvaret for den retlige undersøgelse, og i givet fald i samarbejde med disse myndigheder, sikre de ansvarlige for den tekniske undersøgelse de bedst mulige betingelser for at udføre deres arbejde. |
| --- | --- |

(13)

Medlemsstaterne bør i overensstemmelse med deres lovgivning vedrørende beføjelserne for de myndigheder, der har ansvaret for den retlige undersøgelse, og i givet fald i samarbejde med disse myndigheder, sikre de ansvarlige for den tekniske undersøgelse de bedst mulige betingelser for at udføre deres arbejde.

| (14) | Medlemsstaterne bør sikre, at deres retssystemer gør det muligt for dem selv og for andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen at deltage i, samarbejde om eller foretage undersøgelser af ulykker på grundlag af bestemmelserne i IMO-koden for undersøgelse af ulykker og hændelser til søs. |
| --- | --- |

(14)

Medlemsstaterne bør sikre, at deres retssystemer gør det muligt for dem selv og for andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen at deltage i, samarbejde om eller foretage undersøgelser af ulykker på grundlag af bestemmelserne i IMO-koden for undersøgelse af ulykker og hændelser til søs.

| (15) | En medlemsstat kan efter fælles aftale overdrage opgaven med at lede en sikkerhedsundersøgelse af en ulykke eller hændelse til søs (i det følgende benævnt »sikkerhedsundersøgelse«) eller specifikke dele af en sådan undersøgelse til en anden medlemsstat. |
| --- | --- |

(15)

En medlemsstat kan efter fælles aftale overdrage opgaven med at lede en sikkerhedsundersøgelse af en ulykke eller hændelse til søs (i det følgende benævnt »sikkerhedsundersøgelse«) eller specifikke dele af en sådan undersøgelse til en anden medlemsstat.

| (16) | Medlemsstaterne bør bestræbe sig mest muligt på ikke at beregne sig dækning af omkostninger ved bistand, der ydes efter anmodning inden for rammerne af sikkerhedsundersøgelser, der involverer to eller flere medlemsstater. Hvis der anmodes om bistand fra en medlemsstat, der ikke er involveret i sikkerhedsundersøgelsen, bør medlemsstaterne træffe aftale om godtgørelse af de påløbne omkostninger. |
| --- | --- |

(16)

Medlemsstaterne bør bestræbe sig mest muligt på ikke at beregne sig dækning af omkostninger ved bistand, der ydes efter anmodning inden for rammerne af sikkerhedsundersøgelser, der involverer to eller flere medlemsstater. Hvis der anmodes om bistand fra en medlemsstat, der ikke er involveret i sikkerhedsundersøgelsen, bør medlemsstaterne træffe aftale om godtgørelse af de påløbne omkostninger.

| (17) | I henhold til regel V/20 under Solas 74 skal passagerskibe og andre skibe med en bruttotonnage på 3 000 og derover, der er bygget fra og med den 1. juli 2002, være forsynet med udstyr til registrering af rejsedata (»voyage data recorder« (VDR) — sort boks) med henblik på at lette undersøgelser af ulykker. Da sådant udstyr har stor betydning for udformningen af en politik for forebyggelse af skibsulykker, bør det systematisk være påkrævet på skibe, der er i national eller international fart og anløber havne i Fællesskabet. |
| --- | --- |

(17)

I henhold til regel V/20 under Solas 74 skal passagerskibe og andre skibe med en bruttotonnage på 3 000 og derover, der er bygget fra og med den 1. juli 2002, være forsynet med udstyr til registrering af rejsedata (»voyage data recorder« (VDR) — sort boks) med henblik på at lette undersøgelser af ulykker. Da sådant udstyr har stor betydning for udformningen af en politik for forebyggelse af skibsulykker, bør det systematisk være påkrævet på skibe, der er i national eller international fart og anløber havne i Fællesskabet.

| (18) | De oplysninger, der stilles til rådighed via et system til registrering af rejsedata eller andre elektroniske anordninger, kan dels benyttes efter en ulykke eller hændelse til søs med henblik på at undersøge årsagerne, dels bruges forebyggende i kraft af oplysninger om de omstændigheder, der kan føre til sådanne situationer. Medlemsstaterne bør sikre, at sådanne oplysninger, når de er til rådighed, anvendes hensigtsmæssigt til begge formål. |
| --- | --- |

(18)

De oplysninger, der stilles til rådighed via et system til registrering af rejsedata eller andre elektroniske anordninger, kan dels benyttes efter en ulykke eller hændelse til søs med henblik på at undersøge årsagerne, dels bruges forebyggende i kraft af oplysninger om de omstændigheder, der kan føre til sådanne situationer. Medlemsstaterne bør sikre, at sådanne oplysninger, når de er til rådighed, anvendes hensigtsmæssigt til begge formål.

| (19) | I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 (7) pålægges det Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (i det følgende benævnt »agenturet«) at samarbejde med medlemsstaterne for at udvikle tekniske løsninger og yde teknisk støtte i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsretten. Hvad angår undersøgelse af ulykker, har agenturet specifikt til opgave at lette samarbejdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen i forbindelse med udviklingen af en fælles metode for undersøgelse af ulykker til søs, under behørig hensyntagen til de forskellige retssystemer i medlemsstaterne og i overensstemmelse med vedtagne internationale principper. |
| --- | --- |

(19)

I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 (7) pålægges det Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (i det følgende benævnt »agenturet«) at samarbejde med medlemsstaterne for at udvikle tekniske løsninger og yde teknisk støtte i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsretten. Hvad angår undersøgelse af ulykker, har agenturet specifikt til opgave at lette samarbejdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen i forbindelse med udviklingen af en fælles metode for undersøgelse af ulykker til søs, under behørig hensyntagen til de forskellige retssystemer i medlemsstaterne og i overensstemmelse med vedtagne internationale principper.

| (20) | I henhold til forordning (EF) nr. 1406/2002 skal agenturet lette samarbejdet i forbindelse med støtten til medlemsstaterne i deres opklaring og analysen af eksisterende rapporter om ulykker til søs. |
| --- | --- |

(20)

I henhold til forordning (EF) nr. 1406/2002 skal agenturet lette samarbejdet i forbindelse med støtten til medlemsstaterne i deres opklaring og analysen af eksisterende rapporter om ulykker til søs.

| (21) | Medlemsstaterne bør tage behørigt hensyn til de sikkerhedsanbefalinger, der udarbejdes på baggrund af en sikkerhedsundersøgelse. |
| --- | --- |

(21)

Medlemsstaterne bør tage behørigt hensyn til de sikkerhedsanbefalinger, der udarbejdes på baggrund af en sikkerhedsundersøgelse.

| (22) | Da formålet med en teknisk sikkerhedsundersøgelse er at forebygge ulykker og hændelser til søs, bør resultaterne eller sikkerhedsanbefalingerne under ingen omstændigheder placere skyld eller ansvar. |
| --- | --- |

(22)

Da formålet med en teknisk sikkerhedsundersøgelse er at forebygge ulykker og hændelser til søs, bør resultaterne eller sikkerhedsanbefalingerne under ingen omstændigheder placere skyld eller ansvar.

| (23) | Målet for dette direktiv, nemlig at forbedre sikkerheden til søs i Fællesskabet og dermed mindske risikoen for fremtidige ulykker til søs, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. |
| --- | --- |

(23)

Målet for dette direktiv, nemlig at forbedre sikkerheden til søs i Fællesskabet og dermed mindske risikoen for fremtidige ulykker til søs, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

| (24) | De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af nærværende direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (8). |
| --- | --- |

(24)

De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af nærværende direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (8).

| (25) | Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at ændre dette direktiv med henblik på at anvende efterfølgende ændringer på internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner knyttet hertil samt til at vedtage eller ændre den fælles tilgang vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, herunder ved at supplere det med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF. |
| --- | --- |

(25)

Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at ændre dette direktiv med henblik på at anvende efterfølgende ændringer på internationale konventioner, protokoller, koder og resolutioner knyttet hertil samt til at vedtage eller ændre den fælles tilgang vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, herunder ved at supplere det med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

| (26) | I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (9) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne — |
| --- | --- |

(26)

I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (9) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne —

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

1.   Formålet med dette direktiv er at forbedre sikkerheden til søs og forebyggelsen af forurening fra skibe og mindske risikoen for fremtidige ulykker til søs ved at:

| a) | fremme en hurtig gennemførelse af sikkerhedsundersøgelser og en grundig analyse af ulykker og hændelser til søs for at fastslå årsagerne til dem og |
| --- | --- |

a)

fremme en hurtig gennemførelse af sikkerhedsundersøgelser og en grundig analyse af ulykker og hændelser til søs for at fastslå årsagerne til dem og

| b) | sikre en rettidig og nøjagtig indberetning af sikkerhedsundersøgelser og af forslag til afhjælpende foranstaltninger. |
| --- | --- |

b)

sikre en rettidig og nøjagtig indberetning af sikkerhedsundersøgelser og af forslag til afhjælpende foranstaltninger.

2.   Undersøgelser i henhold til dette direktiv omfatter ikke placeringen af ansvar eller skyld. Medlemsstaterne skal dog sikre, at undersøgelsesinstansen eller -enheden (i det følgende benævnt »undersøgelsesinstans«) ikke undlader at foretage en tilbundsgående rapportering af årsagerne til ulykken eller hændelsen, fordi der kan udledes skyld eller ansvar af undersøgelsesresultaterne.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1.   Dette direktiv finder anvendelse på ulykker og hændelser til søs, som:

| a) | involverer skibe, der sejler under en medlemsstats flag |
| --- | --- |

a)

involverer skibe, der sejler under en medlemsstats flag

| b) | finder sted i medlemsstaternes ydre og indre territorialfarvand som defineret i UNCLOS, eller |
| --- | --- |

b)

finder sted i medlemsstaternes ydre og indre territorialfarvand som defineret i UNCLOS, eller

| c) | har betydning for andre af medlemsstaternes væsentlige interesser. |
| --- | --- |

c)

har betydning for andre af medlemsstaternes væsentlige interesser.

2.   Dette direktiv finder ikke anvendelse på ulykker og hændelser til søs, som kun involverer:

| a) | krigsskibe eller troppetransportskibe eller andre skibe, der tilhører eller anvendes af en medlemsstat udelukkende til statslige, ikke-erhvervsmæssige formål |
| --- | --- |

a)

krigsskibe eller troppetransportskibe eller andre skibe, der tilhører eller anvendes af en medlemsstat udelukkende til statslige, ikke-erhvervsmæssige formål

| b) | skibe, der ikke fremdrives ved mekaniske midler, træskibe af primitiv konstruktion og fritidsfartøjer, der ikke benyttes erhvervsmæssigt, medmindre de er eller bliver bemandet og befordrer mere end tolv passagerer i erhvervsmæssigt øjemed |
| --- | --- |

b)

skibe, der ikke fremdrives ved mekaniske midler, træskibe af primitiv konstruktion og fritidsfartøjer, der ikke benyttes erhvervsmæssigt, medmindre de er eller bliver bemandet og befordrer mere end tolv passagerer i erhvervsmæssigt øjemed

| c) | flod- og kanalfartøjer, som sejler ad indre vandveje |
| --- | --- |

c)

flod- og kanalfartøjer, som sejler ad indre vandveje

| d) | fiskerfartøjer med en længde på under 15 meter |
| --- | --- |

d)

fiskerfartøjer med en længde på under 15 meter

| e) | faste offshore-boreenheder. |
| --- | --- |

e)

faste offshore-boreenheder.

Artikel 3

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

| 1) | »IMO-kode vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs«: koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs, der blev vedtaget af IMO-forsamlingen ved resolution A.849(20) af 27. november 1997 i dens ajourførte udgave. |
| --- | --- |

1)

»IMO-kode vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs«: koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs, der blev vedtaget af IMO-forsamlingen ved resolution A.849(20) af 27. november 1997 i dens ajourførte udgave.

| 2) | Følgende udtryk skal forstås i overensstemmelse med definitionerne i IMO-koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs:






  a) | »ulykke til søs« |
| --- | --- | --- |

2)

Følgende udtryk skal forstås i overensstemmelse med definitionerne i IMO-koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs:

a)

»ulykke til søs«

| b) | »meget alvorlig ulykke« |
| --- | --- |

b)

»meget alvorlig ulykke«

| c) | »hændelse til søs« |
| --- | --- |

c)

»hændelse til søs«

| d) | »sikkerhedsundersøgelse af ulykke eller hændelse til søs« |
| --- | --- |

d)

»sikkerhedsundersøgelse af ulykke eller hændelse til søs«

| e) | »stat med hovedansvaret for undersøgelsen« |
| --- | --- |

e)

»stat med hovedansvaret for undersøgelsen«

| f) | »stat med en væsentlig interesse i sagen«. |
| --- | --- |

f)

»stat med en væsentlig interesse i sagen«.

| 3) | Udtrykkene »ro-ro-færge« og »højhastighedspassagerfartøj« skal forstås i overensstemmelse med definitionerne i artikel 2 i direktiv 1999/35/EF. |
| --- | --- |

3)

Udtrykkene »ro-ro-færge« og »højhastighedspassagerfartøj« skal forstås i overensstemmelse med definitionerne i artikel 2 i direktiv 1999/35/EF.

| 4) | »Udstyr til registrering af rejsedata« (Voyage data recorder (i det følgende benævnt »VDR«) — sort boks) skal forstås i overensstemmelse med definitionen i IMO-forsamlingens resolution A.861 (20) og resolution MSC.163 (78) fra IMO's Komité for Sikkerhed på Søen. |
| --- | --- |

4)

»Udstyr til registrering af rejsedata« (Voyage data recorder (i det følgende benævnt »VDR«) — sort boks) skal forstås i overensstemmelse med definitionen i IMO-forsamlingens resolution A.861 (20) og resolution MSC.163 (78) fra IMO's Komité for Sikkerhed på Søen.

| 5) | Ved »sikkerhedsanbefaling« forstås et forslag, der er fremsat af:






  a) | undersøgelsesinstansen i den stat, der gennemfører eller leder sikkerhedsundersøgelsen, som er udarbejdet på grundlag af oplysninger, der er fremkommet i forbindelse med undersøgelsen, eller, hvor det er relevant |
| --- | --- | --- |

5)

Ved »sikkerhedsanbefaling« forstås et forslag, der er fremsat af:

a)

undersøgelsesinstansen i den stat, der gennemfører eller leder sikkerhedsundersøgelsen, som er udarbejdet på grundlag af oplysninger, der er fremkommet i forbindelse med undersøgelsen, eller, hvor det er relevant

| b) | Kommissionen, der handler på grundlag af en abstrakt dataanalyse. |
| --- | --- |

b)

Kommissionen, der handler på grundlag af en abstrakt dataanalyse.

Artikel 4

Sikkerhedsundersøgelsernes status

1.   Medlemsstaterne definerer i overensstemmelse med deres retssystemer sikkerhedsundersøgelsens retlige status således, at sådanne undersøgelser kan foretages så effektivt og hurtigt som muligt.

Medlemsstaterne sikrer i overensstemmelse med deres lovgivning og i givet fald i samarbejde med de myndigheder, der er ansvarlige for den retlige undersøgelse, at sikkerhedsundersøgelser:

| a) | holdes adskilt fra strafferetlige eller sideløbende undersøgelser, der har til formål at placere ansvar eller skyld og |
| --- | --- |

a)

holdes adskilt fra strafferetlige eller sideløbende undersøgelser, der har til formål at placere ansvar eller skyld og

| b) | ikke i urimelig grad hindres, suspenderes eller forsinkes på grund af sådanne undersøgelser. |
| --- | --- |

b)

ikke i urimelig grad hindres, suspenderes eller forsinkes på grund af sådanne undersøgelser.

2.   De regler, som medlemsstaterne skal fastsætte, skal bl.a., i overensstemmelse med det permanente samarbejde, der er omhandlet i artikel 10, indeholde bestemmelser, som giver mulighed for:

| a) | samarbejde og gensidig bistand i forbindelse med sikkerhedsundersøgelser, som ledes af andre medlemsstater, eller overdragelse til en anden medlemsstat af opgaven med at lede en sådan undersøgelse i henhold til artikel 7, og |
| --- | --- |

a)

samarbejde og gensidig bistand i forbindelse med sikkerhedsundersøgelser, som ledes af andre medlemsstater, eller overdragelse til en anden medlemsstat af opgaven med at lede en sådan undersøgelse i henhold til artikel 7, og

| b) | koordination af de aktiviteter, deres respektive undersøgelsesinstanser udfører, i det omfang det er nødvendigt for at opfylde dette direktivs mål. |
| --- | --- |

b)

koordination af de aktiviteter, deres respektive undersøgelsesinstanser udfører, i det omfang det er nødvendigt for at opfylde dette direktivs mål.

Artikel 5

Undersøgelsesforpligtelse

1.   Hver enkelt medlemsstat sikrer, at den i artikel 8 omhandlede undersøgelsesinstans gennemfører en sikkerhedsundersøgelse efter meget alvorlige ulykker til søs,

| a) | som involverer et skib, der sejler under dens flag, uanset hvor ulykken har fundet sted |
| --- | --- |

a)

som involverer et skib, der sejler under dens flag, uanset hvor ulykken har fundet sted

| b) | som finder sted i medlemsstatens ydre eller indre territorialfarvand som defineret i UNCLOS, uanset hvilket flag det skib eller de skibe, der er involveret i ulykken, sejler under, eller |
| --- | --- |

b)

som finder sted i medlemsstatens ydre eller indre territorialfarvand som defineret i UNCLOS, uanset hvilket flag det skib eller de skibe, der er involveret i ulykken, sejler under, eller

| c) | som har betydning for medlemsstatens væsentlige interesser, uanset hvor ulykken har fundet sted, eller hvilket flag det eller de involverede skibe sejler under. |
| --- | --- |

c)

som har betydning for medlemsstatens væsentlige interesser, uanset hvor ulykken har fundet sted, eller hvilket flag det eller de involverede skibe sejler under.

2.   Derudover træffer undersøgelsesinstansen afgørelse om, hvorvidt der skal foretages en sikkerhedsundersøgelse af eventuelle andre ulykker eller hændelser til søs.

Ved afgørelsen heraf tager undersøgelsesinstansen hensyn til, hvor alvorlig ulykken eller hændelsen er, hvilken type fartøj og/eller last der er involveret, og om sikkerhedsundersøgelsen kan føre til, at ulykker og hændelser kan forebygges i fremtiden.

3.   Omfanget af og de praktiske foranstaltninger i forbindelse med gennemførelsen af sikkerhedsundersøgelser fastlægges af undersøgelsesinstansen i den medlemsstat, der har hovedansvaret for undersøgelsen, i samarbejde med de tilsvarende instanser i de andre stater med en væsentlig interesse i sagen, på den måde, der er bedst egnet til at opfylde direktivets mål og med henblik på at forebygge fremtidige ulykker og hændelser.

4.   Sikkerhedsundersøgelserne skal følge den fælles metodologi for undersøgelse af ulykker og hændelser til søs, der udarbejdes i henhold til artikel 2, litra e), i forordning (EF) nr. 1406/2002. Kommissionen vedtager eller ændrer denne metodologi i forbindelse med dette direktiv.

Denne foranstaltning, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, herunder ved at supplere det, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 18, stk. 3.

Kommissionen og medlemsstaterne udvikler retningslinjer for processer og bedste praksis i forbindelse med sikkerhedsundersøgelser, der skal anvendes ved gennemførelsen af den fælles metodologi. Disse retningslinjer ajourføres periodisk for at tage hensyn til erfaringerne fra gennemførelse af sikkerhedsundersøgelser.

5.   En sikkerhedsundersøgelse skal indledes hurtigst muligt, efter at ulykken eller hændelsen til søs har fundet sted.

Artikel 6

Underretningsforpligtelse

Medlemsstaterne fastsætter i deres retssystemer, at deres undersøgelsesinstans straks skal underrettes af de ansvarlige myndigheder og/eller af de involverede parter om alle ulykker eller hændelser, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 7

Hovedansvar for og deltagelse i sikkerhedsundersøgelser

1.   Medlemsstaterne skal undgå at gennemføre sideløbende sikkerhedsundersøgelser af samme ulykke eller hændelse til søs. De afholder sig fra at træffe foranstaltninger, der uretmæssigt vil kunne hindre, udsætte eller forsinke gennemførelsen af en sikkerhedsundersøgelse i henhold til dette direktiv.

Ved sikkerhedsundersøgelser, der involverer to eller flere medlemsstater, samarbejder de pågældende medlemsstater om hurtigt at nå til enighed om, hvem af dem der skal have hovedansvaret for undersøgelsen. De bestræber sig mest muligt på at blive enige om, hvordan undersøgelsen skal foretages. Inden for rammerne heraf har andre stater med en væsentlig interesse i sagen samme rettigheder og adgang til vidner og dokumentation som den medlemsstat, der foretager sikkerhedsundersøgelsen. De har også ret til at få deres synspunkt taget med i betragtning af den medlemsstat, der har hovedansvaret for undersøgelsen.

2.   Uanset stk. 1 er hver medlemsstat ansvarlig for sikkerhedsundersøgelsen og samordningen med andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen, indtil der foreligger en fælles aftale om, hvem af dem der skal have hovedansvaret for undersøgelsen.

3.   En medlemsstat kan i konkrete tilfælde, uden at dette berører dens forpligtelser i henhold til dette direktiv og til folkeretten, efter fælles aftale overdrage en anden medlemsstat hovedansvaret for en sikkerhedsundersøgelse eller specifikke opgaver i forbindelse med en sådan undersøgelse.

4.   Er en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj involveret i en ulykke eller hændelse til søs, indledes undersøgelsesproceduren af den medlemsstat, i hvis territorialfarvand eller indre farvand, som defineret i UNCLOS, ulykken eller hændelsen finder sted, eller, hvis ulykken eller hændelsen finder sted i andre farvande, af den medlemsstat i hvis territorialfarvand ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet sidst har befundet sig. Den pågældende medlemsstat vil fortsat have ansvaret for sikkerhedsundersøgelsen og for koordinationen mellem andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen, indtil der er opnået enighed om, hvem af dem der skal have hovedansvaret for undersøgelsen.

Artikel 8

Undersøgelsesinstanser

1.   Medlemsstaterne sikrer, at sikkerhedsundersøgelser gennemføres under ansvar af en permanent, upartisk undersøgelsesinstans og af behørigt kvalificerede undersøgelsesmedarbejdere med kompetence inden for ulykker og hændelser til søs.

For at kunne foretage en upartisk sikkerhedsundersøgelse skal undersøgelsesinstansen i sin organisation, retlige struktur og beslutningstagning være uafhængig af andre parter, hvis interesser kunne komme i konflikt med denne opgave.

Indlandsstater, som hverken har skibe eller fartøjer, der sejler under deres flag, fastlægger et uafhængigt kontaktpunkt for samarbejde om undersøgelsen i henhold til artikel 5, stk. 1, litra c).

2.   Undersøgelsesinstansen sikrer, at de enkelte undersøgelsesmedarbejdere har et praktisk kendskab til og erfaringer med de emneområder, der indgår i deres almindelige undersøgelsesopgaver. Undersøgelsesinstansen sikrer desuden, at der om nødvendigt er let adgang til relevant ekspertise.

3.   De opgaver, der er pålagt undersøgelsesinstansen, kan udvides til at omfatte indsamling og analyse af data vedrørende sikkerhed til søs, især til forebyggende formål, for så vidt som disse opgaver ikke påvirker instansens uafhængighed eller indebærer et ansvar for regulering, administration eller standardisering.

4.   Medlemsstaterne, som handler inden for rammerne af deres respektive retssystemer, sørger for, at undersøgelsesmedarbejderne i deres egen undersøgelsesinstans eller i enhver anden undersøgelsesinstans, som de har overdraget sikkerhedsundersøgelsesopgaverne til, i givet fald i samarbejde med de myndigheder, der har ansvaret for den retlige undersøgelse, har ret til:

| a) | uhindret adgang til ethvert relevant område eller ulykkessted, samt til ethvert skib, vrag eller enhver struktur, herunder last, udstyr eller vragrester |
| --- | --- |

a)

uhindret adgang til ethvert relevant område eller ulykkessted, samt til ethvert skib, vrag eller enhver struktur, herunder last, udstyr eller vragrester

| b) | at foretage en øjeblikkelig indsamling af bevismateriale og kontrolleret eftersøgning efter og fjernelse af vragdele, vragrester samt andre bestanddele eller stoffer med henblik på undersøgelse eller analyse |
| --- | --- |

b)

at foretage en øjeblikkelig indsamling af bevismateriale og kontrolleret eftersøgning efter og fjernelse af vragdele, vragrester samt andre bestanddele eller stoffer med henblik på undersøgelse eller analyse

| c) | at iværksætte undersøgelser eller analyser af de under litra b) omhandlede genstande og få uhindret adgang til resultaterne af sådanne undersøgelser eller analyser |
| --- | --- |

c)

at iværksætte undersøgelser eller analyser af de under litra b) omhandlede genstande og få uhindret adgang til resultaterne af sådanne undersøgelser eller analyser

| d) | uhindret adgang til, samt ret til at kopiere og anvende alle relevante oplysninger og registrerede data, herunder data fra VDR-udstyr, i forbindelse med et skib, en rejse, en last, en besætning eller andre personer, genstande, betingelser eller omstændigheder |
| --- | --- |

d)

uhindret adgang til, samt ret til at kopiere og anvende alle relevante oplysninger og registrerede data, herunder data fra VDR-udstyr, i forbindelse med et skib, en rejse, en last, en besætning eller andre personer, genstande, betingelser eller omstændigheder

| e) | uhindret adgang til resultaterne af undersøgelser af eller analyser af udtagninger af prøver fra ofrenes lig |
| --- | --- |

e)

uhindret adgang til resultaterne af undersøgelser af eller analyser af udtagninger af prøver fra ofrenes lig

| f) | at anmode om og opnå uhindret adgang til resultaterne af undersøgelser af eller analyser af udtagning af prøver på personer, der har været involveret i skibsdriften, eller andre relevante personer |
| --- | --- |

f)

at anmode om og opnå uhindret adgang til resultaterne af undersøgelser af eller analyser af udtagning af prøver på personer, der har været involveret i skibsdriften, eller andre relevante personer

| g) | at afhøre vidner uden tilstedeværelse af personer, hvis interesser vil kunne anses for at vanskeliggøre sikkerhedsundersøgelsen |
| --- | --- |

g)

at afhøre vidner uden tilstedeværelse af personer, hvis interesser vil kunne anses for at vanskeliggøre sikkerhedsundersøgelsen

| h) | at indhente synsrapporter og relevante oplysninger fra flagstaten, rederne, klassifikationsselskaber eller andre relevante parter, når sådanne parter eller deres repræsentanter er etableret i medlemsstaten |
| --- | --- |

h)

at indhente synsrapporter og relevante oplysninger fra flagstaten, rederne, klassifikationsselskaber eller andre relevante parter, når sådanne parter eller deres repræsentanter er etableret i medlemsstaten

| i) | at indhente bistand fra de respektive staters relevante myndigheder, herunder flag- og havnestaternes inspektører, kystvagter, skibstrafiktjenester, eftersøgnings- og redningshold, lodser eller andet havne- eller søfartspersonale. |
| --- | --- |

i)

at indhente bistand fra de respektive staters relevante myndigheder, herunder flag- og havnestaternes inspektører, kystvagter, skibstrafiktjenester, eftersøgnings- og redningshold, lodser eller andet havne- eller søfartspersonale.

5.   Undersøgelsesinstansen skal kunne reagere omgående, når den underrettes om en ulykke, og bevilges tilstrækkelige midler til at varetage sine funktioner på uafhængig vis. Dens undersøgelsesmedarbejdere skal have en status, der sikrer dem den nødvendige uafhængighed.

6.   Undersøgelsesinstansen kan kombinere sine opgaver i henhold til dette direktiv med undersøgelser af andre hændelser end ulykker til søs, såfremt en sådan undersøgelse ikke bringer dens uafhængighed i fare.

Artikel 9

Fortrolighed

Medlemsstaterne sikrer inden for rammerne af deres retssystemer, at følgende oplysninger ikke er til rådighed til andre formål end sikkerhedsundersøgelsen, medmindre den kompetente myndighed i den pågældende stat bestemmer, at de interesser, der er forbundet med deres videregivelse vejer tungere end de negative nationale og internationale følger, som et sådant skridt kan have for den pågældende undersøgelse eller eventuelle fremtidige sikkerhedsundersøgelser:

| a) | alle vidneforklaringer eller andre erklæringer, redegørelser og noter, som undersøgelsesinstansen har optaget eller modtaget under sikkerhedsundersøgelsen |
| --- | --- |

a)

alle vidneforklaringer eller andre erklæringer, redegørelser og noter, som undersøgelsesinstansen har optaget eller modtaget under sikkerhedsundersøgelsen

| b) | oplysninger, der afslører identiteten af personer, der har afgivet forklaringer som led i sikkerhedsundersøgelsen |
| --- | --- |

b)

oplysninger, der afslører identiteten af personer, der har afgivet forklaringer som led i sikkerhedsundersøgelsen

| c) | medicinske eller private oplysninger om personer, der har været involveret i ulykken eller hændelsen. |
| --- | --- |

c)

medicinske eller private oplysninger om personer, der har været involveret i ulykken eller hændelsen.

Artikel 10

Permanent samarbejde

1.   Medlemsstaterne etablerer i tæt samarbejde med Kommissionen et permanent samarbejde, der gør det muligt for deres respektive undersøgelsesinstanser at samarbejde indbyrdes i det omfang, det er nødvendigt for at opfylde dette direktivs mål.

2.   Forretningsordenen for det permanente samarbejde og den organisatoriske tilrettelæggelse heraf fastsættes efter forskriftsproceduren i artikel 18, stk. 2.

3.   Inden for rammerne af det permanente samarbejde aftaler undersøgelsesinstanserne i medlemsstaterne bl.a., hvordan samarbejdet bedst kan tilrettelægges med henblik på at:

| a) | sætte undersøgelsesinstanser i stand til at dele anlæg, faciliteter og udstyr til den tekniske undersøgelse af vragdele og skibsudstyr og andre genstande, der er relevante for sikkerhedsundersøgelsen, herunder udtræk og evaluering af oplysninger fra VDR-sort boks og andre elektroniske anordninger |
| --- | --- |

a)

sætte undersøgelsesinstanser i stand til at dele anlæg, faciliteter og udstyr til den tekniske undersøgelse af vragdele og skibsudstyr og andre genstande, der er relevante for sikkerhedsundersøgelsen, herunder udtræk og evaluering af oplysninger fra VDR-sort boks og andre elektroniske anordninger

| b) | yde hinanden den nødvendige tekniske bistand eller ekspertise til specifikke opgaver |
| --- | --- |

b)

yde hinanden den nødvendige tekniske bistand eller ekspertise til specifikke opgaver

| c) | indhente og udveksle oplysninger, der er relevante for analysen af ulykkesdata og for udarbejdelsen af hensigtsmæssige sikkerhedsanbefalinger på fællesskabsplan |
| --- | --- |

c)

indhente og udveksle oplysninger, der er relevante for analysen af ulykkesdata og for udarbejdelsen af hensigtsmæssige sikkerhedsanbefalinger på fællesskabsplan

| d) | udarbejde fælles principper for opfølgningen af sikkerhedsanbefalinger og for tilpasningen af undersøgelsesmetoder til den tekniske og videnskabelige udvikling |
| --- | --- |

d)

udarbejde fælles principper for opfølgningen af sikkerhedsanbefalinger og for tilpasningen af undersøgelsesmetoder til den tekniske og videnskabelige udvikling

| e) | udarbejde regler for fortrolig udveksling under overholdelse af nationale regler af vidneforklaringer og databehandling samt andre oplysninger som omhandlet i artikel 9, også i forhold til tredjelande |
| --- | --- |

e)

udarbejde regler for fortrolig udveksling under overholdelse af nationale regler af vidneforklaringer og databehandling samt andre oplysninger som omhandlet i artikel 9, også i forhold til tredjelande

| f) | tilrettelægge relevante uddannelsesaktiviteter for enkelte undersøgelsesmedarbejdere, hvor dette er hensigtsmæssigt |
| --- | --- |

f)

tilrettelægge relevante uddannelsesaktiviteter for enkelte undersøgelsesmedarbejdere, hvor dette er hensigtsmæssigt

| g) | fremme samarbejdet med tredjelandes undersøgelsesinstanser og samarbejdet med internationale organisationer for undersøgelse af ulykker til søs på de områder, der er omfattet af dette direktiv |
| --- | --- |

g)

fremme samarbejdet med tredjelandes undersøgelsesinstanser og samarbejdet med internationale organisationer for undersøgelse af ulykker til søs på de områder, der er omfattet af dette direktiv

| h) | tilvejebringe relevante oplysninger til de undersøgelsesinstanser, der foretager sikkerhedsundersøgelsen. |
| --- | --- |

h)

tilvejebringe relevante oplysninger til de undersøgelsesinstanser, der foretager sikkerhedsundersøgelsen.

Artikel 11

Omkostninger

1.   Hvis en sikkerhedsundersøgelse involverer to eller flere medlemsstater, ydes der ikke vederlag for arbejdet.

2.   Hvis der anmodes om bistand fra en medlemsstat, der ikke er involveret i sikkerhedsundersøgelsen, træffer medlemsstaterne aftale om godtgørelse af de påløbne omkostninger.

Artikel 12

Samarbejde med tredjelande med en væsentlig interesse i sagen

1.   Medlemsstaterne samarbejder i forbindelse med sikkerhedsundersøgelser i videst muligt omfang med tredjelande, der har en væsentlig interesse i sagen.

2.   Tredjelande med en væsentlig interesse i sagen gives efter fælles aftale tilladelse til at deltage i en sikkerhedsundersøgelse, som ledes af en medlemsstat i henhold til dette direktiv, på et hvilket som helst trin i undersøgelsen.

3.   En medlemsstats samarbejde om en sikkerhedsundersøgelse, der gennemføres af et tredjeland med en væsentlig interesse i sagen, berører ikke kravene om gennemførelse og indberetning af sikkerhedsundersøgelser i henhold til dette direktiv. Hvis et tredjeland, der har en væsentlig interesse i sagen, har hovedansvaret for en sikkerhedsundersøgelse, der involverer en eller flere medlemsstater, kan medlemsstaterne beslutte ikke at foretage en sideløbende sikkerhedsundersøgelse, forudsat at den sikkerhedsundersøgelse, som tredjelandet er hovedansvarlig for, foretages i overensstemmelse med IMO-koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs.

Artikel 13

Sikring af bevismateriale

Medlemsstaterne træffer foranstaltninger for at sikre, at parter, der er berørt af ulykker og hændelser inden for rammerne af dette direktiv, gør deres yderste for at:

| a) | gemme alle oplysninger fra kort, logbøger, elektroniske og magnetiske indspilnings- og videobånd, herunder oplysninger fra VDR-sort boks og andre elektroniske anordninger, for perioden før, under og efter en ulykke |
| --- | --- |

a)

gemme alle oplysninger fra kort, logbøger, elektroniske og magnetiske indspilnings- og videobånd, herunder oplysninger fra VDR-sort boks og andre elektroniske anordninger, for perioden før, under og efter en ulykke

| b) | sikre, at sådanne oplysninger ikke overskrives eller på anden måde ændres |
| --- | --- |

b)

sikre, at sådanne oplysninger ikke overskrives eller på anden måde ændres

| c) | forhindre forstyrrelse fra andet udstyr, som med rimelighed kan anses for at være relevant for sikkerhedsundersøgelsen af ulykken |
| --- | --- |

c)

forhindre forstyrrelse fra andet udstyr, som med rimelighed kan anses for at være relevant for sikkerhedsundersøgelsen af ulykken

| d) | indsamle og sikre alt bevismateriale hurtigst muligt i forbindelse med sikkerhedsundersøgelser. |
| --- | --- |

d)

indsamle og sikre alt bevismateriale hurtigst muligt i forbindelse med sikkerhedsundersøgelser.

Artikel 14

Ulykkesrapporter

1.   Når der i henhold til dette direktiv er gennemført sikkerhedsundersøgelser, offentliggøres en rapport, der udarbejdes i et format, der fastsættes af den kompetente undersøgelsesinstans, og i overensstemmelse med de relevante afsnit i bilag I.

En undersøgelsesinstans kan beslutte, at en sikkerhedsundersøgelse, der ikke omhandler en meget alvorlig ulykke til søs, og hvis resultat ikke indebærer muligheden for at forebygge ulykker og hændelser i fremtiden, afsluttes med, at der offentliggøres en forenklet rapport.

2.   Undersøgelsesinstanserne offentliggør så vidt muligt den i stk. 1 omhandlede rapport inden 12 måneder fra det tidspunkt, hvor ulykken eller hændelsen fandt sted. Såfremt det ikke er muligt at fremlægge den endelige rapport inden for dette tidsrum, offentliggøres en midlertidig rapport inden 12 måneder fra det tidspunkt, hvor ulykken eller hændelsen fandt sted.

3.   Undersøgelsesinstansen i den medlemsstat, der har hovedansvaret for undersøgelsen, fremsender en kopi af den endelige, forenklede eller midlertidige rapport til Kommissionen. Den tager hensyn til Kommissionens eventuelle bemærkninger til den endelige rapport for at forbedre den sproglige kvalitet på den måde, der er bedst egnet med henblik på at opfylde dette direktivs mål.

Artikel 15

Sikkerhedsanbefalinger

1.   Medlemsstaterne sikrer, at adressaterne tager behørigt hensyn til undersøgelsesinstansernes sikkerhedsanbefalinger, og, hvor det er relevant, at de får en passende opfølgning i overensstemmelse med fællesskabsretten og folkeretten.

2.   Om fornødent udarbejder undersøgelsesinstansen eller Kommissionen sikkerhedsanbefalinger på grundlag af en abstrakt dataanalyse.

3.   En sikkerhedsanbefaling må under ingen omstændigheder vedrøre placeringen af skyld eller ansvar i forbindelse med en ulykke.

Artikel 16

Tidligt varslingssystem

Såfremt undersøgelsesinstansen i en medlemsstat på et hvilket som helst trin i sikkerhedsundersøgelsen finder, at der skal træffes hasteforanstaltninger på fællesskabsplan for at forebygge risikoen for nye ulykker, underretter den straks Kommissionen om behovet for en tidlig varsling, jf. dog undersøgelsesinstansens ret til at foretage tidlig varsling.

Om nødvendigt udsender Kommissionen en varslingsmeddelelse til de ansvarlige myndigheder i alle de øvrige medlemsstater, søtransportsektoren og andre relevante parter.

Artikel 17

Europæisk database for ulykker til søs

1.   Data om ulykker og hændelser til søs opbevares og analyseres ved hjælp af en europæisk elektronisk database, der oprettes af Kommissionen, og benævnes Den Europæiske Informationsplatform for Ulykker til Søs (European Marine Casualty Information Platform (EMCIP)).

2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke myndigheder, der er berettigede til at opnå adgang til databasen.

3.   Undersøgelsesinstanserne i medlemsstaterne anmelder ulykker og hændelser til søs til Kommissionen i henhold til modellen i bilag II. De forsyner også Kommissionen med data fra sikkerhedsundersøgelser i overensstemmelse med ordningen for EMCIP-databasen.

4.   Kommissionen og medlemsstaterne udvikler databasen og en metode for anmeldelse af data inden for passende tidsfrister.

Artikel 18

Udvalg

1.   Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 (10).

2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.

3.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Artikel 19

Ændringsbeføjelser

Kommissionen kan ajourføre definitionerne i dette direktiv og henvisningerne til EF-retsakter og IMO-instrumenter for at bringe dem i overensstemmelse med EF- eller IMO-foranstaltninger, der er trådt i kraft, forudsat at direktivets bestemmelser overholdes.

Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, herunder ved at supplere det, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 18, stk. 3.

Kommissionen kan også ændre bilagene efter samme procedure.

Ændringer i IMO-koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs kan udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde i medfør af artikel 5 i forordning (EF) nr. 2099/2002.

Artikel 20

Yderligere foranstaltninger

Direktivet er ikke til hinder for, at en medlemsstat kan træffe yderligere foranstaltninger om søfartssikkerhed, som ikke er omfattet af dette direktiv, forudsat at sådanne foranstaltninger ikke er i strid med dette direktiv eller på nogen måde påvirker opfyldelsen af dets mål i negativ retning.

Artikel 21

Sanktioner

Medlemsstaterne fastsætter regler for, hvilke sanktioner der skal anvendes ved overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, og træffer alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

Artikel 22

Ændringer af eksisterende retsakter

1.   Artikel 12 i direktiv 1999/35/EF udgår.

2.   Artikel 11 i direktiv 2002/59/EF udgår.

Artikel 23

Gennemførelse

1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den ... (11).

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 24

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 25

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

...

Formand

På Rådets vegne

...

Formand

---

(1)  EUT C 318 af 23.12.2006, s. 195.

1

(2)  EUT C 229 af 22.9.2006, s. 38.

2

(3)  Europa-Parlamentets udtalelse af 25. april 2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af den 6. juni 2008 og Europa-Parlamentets holdning af ... (endnu ikke offentliggjort i EUT).

3

(4)  EUT C 104 E af 30.4.2004, s. 730.

4

(5)  EFT L 138 af 1.6.1999, s. 1. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/84/EF (EFT L 324 af 29.11.2002, s. 53).

5

(6)  EFT L 208 af 5.8.2002, s. 10.

6

(7)  EFT L 208 af 5.8.2002, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1891/2006 (EUT L 394 af 30.12.2006, s. 1).

7

(8)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. Ændret ved afgørelse 2006/512/EF (EUT L 200 af 22.7.2006, s. 11).

8

(9)  EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

9

(10)  EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 93/2007 (EUT L 22 af 31.1.2007, s. 12).

10

(11)  24 måneder efter dette direktivs ikrafttræden.

11

---

BILAG I

UNDERSØGELSESRAPPORTENS INDHOLD

Indledning

Her oplyses det, hvad der er sikkerhedsundersøgelsens eneste formål, at en sikkerhedsanbefaling i intet tilfælde kan skabe en formodning om ansvar eller skyld, og at rapporten med hensyn til indhold og stil ikke er udarbejdet med henblik på at blive brugt i retssager.

(Rapporten bør ikke indeholde henvisninger til vidneforklaringer eller kæde personer, som der henvises til i rapporten, sammen med en person, som har afgivet vidneforklaring under sikkerhedsundersøgelsen).

1.   Resumé

Her resumeres de grundlæggende oplysninger om ulykken eller hændelsen til søs: hvad der er sket, hvornår, hvor og hvordan; det oplyses endvidere, om ulykken eller hændelsen har forårsaget dødsfald, tilskadekomne, skader på skibet og dets last, skader hos tredjeparter eller miljøskader.

2.   Faktuelle oplysninger

Denne del skal indeholde en række specifikke afsnit, hvorunder der fremlægges tilstrækkelige oplysninger, som undersøgelsesinstansen anser for at være faktuelle, til at begrunde analysen og lette forståelsen.

Disse afsnit skal navnlig indeholde følgende oplysninger:

| 2.1. | Skibsdata
  Flagstat/registreringssted
  Identifikation
  Væsentligste kendetegn
  Rederi og operatør
  Konstruktionsdata
  Minimumsbemanding
  Autoriseret last |
| --- | --- |

2.1.

Skibsdata

Flagstat/registreringssted

Identifikation

Væsentligste kendetegn

Rederi og operatør

Konstruktionsdata

Minimumsbemanding

Autoriseret last

| 2.2. | Sejladsdata
  Anløbshavne
  Sejladstype
  Oplysninger om lasten
  Bemanding |
| --- | --- |

2.2.

Sejladsdata

Anløbshavne

Sejladstype

Oplysninger om lasten

Bemanding

| 2.3. | Oplysninger om ulykken eller hændelsen
  Ulykkens eller hændelsens type
  Dato og tidspunkt
  Position og sted for ulykken eller hændelsen
  Ydre og indre omstændigheder
  Skibsdrift og rejseafsnit
  Plads om bord
  Oplysninger om menneskelige faktorer
  Konsekvenser (for mennesker, skib, last, miljø, andet) |
| --- | --- |

2.3.

Oplysninger om ulykken eller hændelsen

Ulykkens eller hændelsens type

Dato og tidspunkt

Position og sted for ulykken eller hændelsen

Ydre og indre omstændigheder

Skibsdrift og rejseafsnit

Plads om bord

Oplysninger om menneskelige faktorer

Konsekvenser (for mennesker, skib, last, miljø, andet)

| 2.4. | Assistance fra myndighederne på land og alarmberedskab
  Hvem var involveret
  Anvendte midler
  Reaktionstid
  Trufne foranstaltninger
  Resultater |
| --- | --- |

2.4.

Assistance fra myndighederne på land og alarmberedskab

Hvem var involveret

Anvendte midler

Reaktionstid

Trufne foranstaltninger

Resultater

3.   Redegørelse

I denne del gøres der udførligt rede for ulykken eller hændelsen til søs gennem en kronologisk beskrivelse af hændelsesforløbet op til, under og efter ulykken eller hændelsen med angivelse af de enkelte medvirkende faktorer (dvs. personer, materiel, miljø, udstyr eller eksterne forhold). Den periode, som redegørelsen skal dække, afhænger af tidsaspekterne i forbindelse med de specifikke hændelige begivenheder, der har været direkte medvirkende til ulykken eller hændelsen. Denne del omfatter også eventuelle relevante enkeltheder i den foretagne undersøgelse, herunder resultaterne af sikkerhedsundersøgelser eller afprøvninger.

4.   Analyse

Denne del omfatter en række specifikke afsnit, hvorunder de enkelte hændelser af betydning analyseres, med bemærkninger i relation til resultaterne af eventuelle relevante undersøgelser eller afprøvninger, der er gennemført under sikkerhedsundersøgelsen, og til eventuelle sikkerhedstiltag, som man allerede har gennemført for at forebygge ulykker til søs.

Disse afsnit bør omfatte spørgsmål som f.eks.:

| — | de hændelige begivenheders kontekst og omstændigheder |
| --- | --- |

—

de hændelige begivenheders kontekst og omstændigheder

| — | menneskelige fejl og undladelser, hændelsesforløb, hvori der er indgået farlige materialer, miljøvirkninger, fejl eller svigt i udstyr og eksterne faktorer |
| --- | --- |

—

menneskelige fejl og undladelser, hændelsesforløb, hvori der er indgået farlige materialer, miljøvirkninger, fejl eller svigt i udstyr og eksterne faktorer

| — | medvirkende faktorer, der har relation til personers funktioner, operationer om bord, forvaltning i land eller forskrifter. |
| --- | --- |

—

medvirkende faktorer, der har relation til personers funktioner, operationer om bord, forvaltning i land eller forskrifter.

På baggrund af analysen og bemærkningerne skal der i rapporten drages en række logiske konklusioner med fastlæggelse af alle medvirkende faktorer, herunder risikofaktorer, for hvilke det skønnes, at de eksisterende foranstaltninger med henblik på at forebygge en hændelig begivenhed og/eller mindske konsekvenserne heraf er uhensigtsmæssige eller utilstrækkelige.

5.   Konklusioner

I denne del opsummeres de konstaterede medvirkende faktorer og de manglende eller utilstrækkelige beskyttelsesmidler (materielle, funktionelle, symbolske eller proceduremæssige), i forbindelse med hvilke der bør udvikles sikkerhedstiltag med henblik på at forebygge ulykker til søs.

6.   Sikkerhedsanbefalinger

Denne del skal i de tilfælde, hvor det er relevant, indeholde sikkerhedsanbefalinger, der er udarbejdet på baggrund af analysen og konklusionerne vedrørende specifikke områder som f.eks. lovgivning, udformning, procedurer, inspektion, forvaltning, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, uddannelse, reparation, vedligeholdelse, assistance fra land og alarmberedskab.

Sikkerhedsanbefalingerne er stilet til dem, der bedst kan gennemføre dem, f.eks. skibsredere, operatører, anerkendte organisationer, søfartsmyndigheder, skibstrafiktjenester, redningstjenester, internationale søfartsorganisationer og europæiske institutioner, med henblik på at forebygge ulykker til søs.

Denne del omfatter også eventuelle midlertidige sikkerhedsanbefalinger, som måtte være blevet udarbejdet, eller sikkerhedsforanstaltninger, der måtte være blevet truffet under sikkerhedsundersøgelsen.

7.   Tillæg

Rapporten kan eventuelt suppleres med de oplysninger, der er anført på følgende ikke-udtømmende liste, i papirform eller elektronisk format:

| — | Fotografier, videoer, lydoptagelser, kort, tegninger |
| --- | --- |

—

Fotografier, videoer, lydoptagelser, kort, tegninger

| — | Gældende standarder |
| --- | --- |

—

Gældende standarder

| — | Anvendte tekniske termer og forkortelser |
| --- | --- |

—

Anvendte tekniske termer og forkortelser

| — | Særlige sikkerhedsundersøgelser |
| --- | --- |

—

Særlige sikkerhedsundersøgelser

| — | Andre oplysninger |
| --- | --- |

—

Andre oplysninger

---

BILAG II

ANMELDELSESDATA FOR ULYKKER ELLER HÆNDELSER TIL SØS

(Del af Den Europæiske Informationsplatform for Ulykker til Søs)

| Bemærk: | De understregede tal angiver, at der skal anføres data for hvert enkelt skib, hvis der er mere end et skib involveret i en ulykke eller hændelse til søs.






  01. | Ansvarlig medlemsstat/kontaktperson |
| --- | --- | --- |
| 02. | Medlemsstatens undersøgelsesinstans |
| 03. | Medlemsstatens rolle |
| 04. | Berørt kyststat |
| 05. | Antal stater med en væsentlig interesse i sagen |
| 06. | Stater med en væsentlig interesse i sagen |
| 07. | Anmeldende instans |
| 08. | Anmeldelsestidspunkt |
| 09. | Anmeldelsesdato |
| 10. | Skibets navn |
| 11. | IMO-nummer/kendingsbogstaver |
| 12. | Skibets flag |
| 13. | Ulykkens eller hændelsens type |
| 14. | Skibstype |
| 15. | Dato for ulykken eller hændelsen |
| 16. | Tidspunkt for ulykken eller hændelsen |
| 17. | Position — breddegrad |
| 18. | Position — længdegrad |
| 19. | Stedet for ulykken eller hændelsen |
| 20. | Afgangshavn |
| 21. | Bestemmelseshavn |
| 22. | Trafiksepareringssystem |
| 23. | Rejseafsnit |
| 24. | Skibsdrift |
| 25. | Plads om bord |
| 26. | Omkomne:






  — | Besætning |

Bemærk:

De understregede tal angiver, at der skal anføres data for hvert enkelt skib, hvis der er mere end et skib involveret i en ulykke eller hændelse til søs.

01.

Ansvarlig medlemsstat/kontaktperson

02.

Medlemsstatens undersøgelsesinstans

03.

Medlemsstatens rolle

04.

Berørt kyststat

05.

Antal stater med en væsentlig interesse i sagen

06.

Stater med en væsentlig interesse i sagen

07.

Anmeldende instans

08.

Anmeldelsestidspunkt

09.

Anmeldelsesdato

10.

Skibets navn

11.

IMO-nummer/kendingsbogstaver

12.

Skibets flag

13.

Ulykkens eller hændelsens type

14.

Skibstype

15.

Dato for ulykken eller hændelsen

16.

Tidspunkt for ulykken eller hændelsen

17.

Position — breddegrad

18.

Position — længdegrad

19.

Stedet for ulykken eller hændelsen

20.

Afgangshavn

21.

Bestemmelseshavn

22.

Trafiksepareringssystem

23.

Rejseafsnit

24.

Skibsdrift

25.

Plads om bord

26.

Omkomne:

—

Besætning

| — | Passagerer |
| --- | --- |

—

Passagerer

| — | Andre |
| --- | --- |

—

Andre

27.

Alvorligt tilskadekomne:

| — | Besætning |
| --- | --- |

—

Besætning

| — | Passagerer |
| --- | --- |

—

Passagerer

| — | Andre |
| --- | --- |

—

Andre

28.

Forurening

29.

Skader på skib

30.

Skader på last

31.

Andre skader

32.

Kort beskrivelse af ulykken eller hændelsen

---

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

Inden for rammerne af den fælles beslutningsprocedure (artikel 251 i TEF) nåede Rådet den 7. juni 2007 til politisk enighed om udkastet til direktiv om de grundlæggende principper for undersøgelser af ulykker i søtransportsektoren og om ændring af direktiv 1999/35/EF og 2002/59/EF (1).Efter jurist-lingvisternes gennemgang vedtog Rådet sin fælles holdning den 6. juni 2008.

Rådet har ved fastlæggelsen af sin holdning taget hensyn til Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse af 25. april 2007 (2) samt til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs (3) og Regionsudvalgets (4) udtalelser. Det har desuden taget hensyn til den konsekvensanalyse, som Kommissionen foretog under behandlingen af direktivforslaget.

Formålet med forslaget er at forbedre sikkerheden ved at udarbejde klare regler på EF-plan for de uafhængige tekniske undersøgelser, der skal gennemføres efter ulykker og hændelser til søs. Formålet med disse tekniske undersøgelser er ikke at placere det civil- eller strafferetlige ansvar, men at fastlægge omstændighederne ved og efterforske årsagerne til ulykker og hændelser til søs for at drage flest mulige erfaringer heraf. Forslaget er udarbejdet i overensstemmelse med reglerne i international søret og definitionerne og anbefalingerne i IMO-koden for undersøgelse af ulykker og hændelser til søs.

II.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Rådet tilslutter sig formålet med og de fleste af hovedelementerne i Kommissionens forslag, som udgør en passende mekanisme til sikring af en relevant udnyttelse af erfaringer fra ulykker og hændelser til søs for at undgå andre ulykker. Den tilgang, som Rådet har fulgt, har dog krævet visse ændringer af teksten, især for at sikre undersøgelsesinstansens uafhængighed og skønsbeføjelser.

Følgende spørgsmål blev under behandlingen af direktivforslaget i Rådets organer anset for at være af største betydning og er afspejlet i Rådets fælles holdning:

Rådet er af den opfattelse, at medlemsstaterne og især deres respektive undersøgelsesinstanser i overensstemmelse med retsaktens art bør bevare en vis fleksibilitet og skønsbeføjelse i forbindelse med gennemførelse af sikkerhedsundersøgelser. I modsætning til det oprindelige forslag, som indeholder bestemmelser om obligatoriske sikkerhedsundersøgelser af meget alvorlige og alvorlige ulykker og hændelser til søs, begrænser den af Rådet vedtagne tekst pligten til sikkerhedsundersøgelser til meget alvorlige ulykker og hændelser til søs og kræver, at undersøgelsesinstansen i alle andre tilfælde af ulykker og hændelser til søs træffer afgørelse om, hvorvidt der skal foretages en sikkerhedsundersøgelse, især under hensyn til, hvor alvorlig ulykken eller hændelsen er, og de erfaringer, der eventuelt kan drages. Desuden er der efter Rådets opfattelse ingen grund til at udtrykkeligt at omtale nødsignaler som en særlig kategori af hændelser, der kræver sikkerhedsundersøgelser.

Desuden og som følge af eksemplet i jernbanesektoren (5) skønner Rådet det hensigtsmæssigt at understrege, at undersøgelsesinstansen i sin organisation, retlige struktur og beslutningstagning skal være uafhængig af andre parter, hvis interesser kunne komme i konflikt med denne opgave, for at kunne foretage upartiske sikkerhedsundersøgelser. Hensigten er, at hver medlemsstat i overensstemmelse med sin egen administrative organisation opretter undersøgelsesinstansen som en offentlig struktur med størst mulig autonomi med hensyn til den interne funktion. Denne struktur kan kædes sammen med en større enhed som f.eks. et ministerium eller en forvaltning, men vil skulle reguleres ved bestemmelser, der garanterer dens uafhængighed, især af andre forvaltningsmyndigheder, som vil kunne være interesseret i ulykker til søs. Af proportionalitetshensyn fastlægger medlemsstater, som hverken har skibe eller fartøjer, der sejler under deres flag, et uafhængigt kontaktpunkt for samarbejde om sikkerundersøgelser, som denne medlemsstat har en betydelig interesse i.

I overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i fællesskabslovgivningen om sikkerhedsundersøgelser i lufttransport- og jernbanesektoren er Rådet enigt med Europa-Parlamentet om, at der skal sondres mellem sikkerhedsundersøgelser og kriminalefterforskning eller andre procedurer, der tager sigt på placering af ansvar eller skyld. Teksten til den fælles holdning fastsætter, at undersøgelser i henhold til dette direktiv ikke har andet formål end at fastslå årsagerne til ulykker. Samtidig og i overensstemmelse med IMO-koden vedrørende undersøgelse af ulykker og hændelser til søs fastsætter den fælles holdning, at undersøgelsesinstansen ikke bør undlade at foretage en tilbundsgående rapportering herom, fordi der kan udledes skyld eller ansvar af undersøgelsesresultaterne. Hvis der ikke er en klar sondring mellem sikkerhedsundersøgelser og kriminalefterforskning og andre administrative undersøgelser i den nationale lovgivning, skal medlemsstaterne ved at definere sikkerhedsundersøgelsers retlige status sikre, at disse kan foretages så effektivt og hurtigt som muligt og ikke i urimelig grad hindres eller suspenderes af andre undersøgelser.

Hvad angår direktivets anvendelsesområde medtager Rådet i sin fælles holdning små fiskerfartøjer med en længde på over 15 meter og ikke kun fartøjer på over 24 meter som i det oprindelige forslag. Hensigten hermed er at sikre overensstemmelse med Rådets fælles holdning til udkastet til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2002/59/EF om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet. Ifølge dette direktivudkast har sådanne fartøjer pligt til at være udstyret med AIS (Automatic Identification System) for at forbedre mulighederne for at overvåge disse skibe og at øge deres sikkerhed i tæt trafik. De bør derfor også være omfattet af direktivet om undersøgelse af ulykker.

I forbindelse med metodologien for undersøgelse af ulykker og hændelser til søs skønner Rådet det hensigtsmæssigt at indføre mere fleksibilitet og samtidig fastlægge grundlaget for vedvarende udveksling af erfaringer. Sammenlignet med det oprindelige forslag har medlemsstaterne mere spillerum med hensyn til gennemførelsen af principperne i den fælles metodologi, der udvikles med bistand fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed og vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol. Samtidig vil Kommissionen og medlemsstaterne på grundlag af erfaringerne med gennemførelsen af sikkerhedsundersøgelser udvikle retningslinjer for de processer og den bedste praksis, der skal anvendes ved gennemførelsen af den fælles metodologi.

III.   ÆNDRINGER

Rådet har i forbindelse med vedtagelsen af sin fælles holdning taget hensyn til de synspunkter, som Europa-Parlamentet gav udtryk for under førstebehandlingen af forslaget. Følgende elementer i EP's udtalelse er afspejlet i den fælles holdning, nogle af dem delvis eller i princippet: ændring 3, 9, 10 11, 22 og 23.

En række andre ændringer var imidlertid ikke acceptable for Rådet. Med hensyn til ændring 2 og 19 mener Rådet, at den fælles metodologi ikke bør vedrøre resultaterne af sikkerhedsundersøgelser, men snarere være koncentreret om proceduremæssige aspekter. Ændring 5 og 8 er efter Rådets opfattelse ikke forenelige med dets tilgang til princippet om sondring mellem kriminalefterforskning og tekniske undersøgelser. Ændring 7 og 20 kunne ikke accepteres, fordi Rådet mener, at det ikke er hensigtsmæssigt at specificere Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerheds (EMSAs) beføjelser i dette direktiv. Ændring 12 og 13 ville begrænse undersøgelsesinstansens arbejdsmetoder eller anses for at være for præskriptive. Ændring 14 og 26 kunne ikke accepteres, fordi Rådet tillægger princippet om undersøgelsesinstansens upartiskhed stor betydning og er af den opfattelse, at det er op til hver enkelt medlemsstat at oprette dette organ i overensstemmelse med sin egen administrative struktur. Ændring 16 er ikke forenelig med behovet for at respektere den nationale lovgivning.

En række andre ændringer (4, 6, 15, 17, 18 og 24) blev forkastet, enten fordi de ikke var helt klare, eller fordi de ikke er i overensstemmelse med Rådets ønske om en koncis tekst.

IV.   KONKLUSION

Rådet mener, at teksten til den fælles holdning er hensigtsmæssig og afbalanceret. Det tilslutter sig Europa-Parlamentets mål om at indføre en ramme, der sikrer hurtige sikkerhedsundersøgelser af ulykker og hændelser til søs. Den fælles holdning omfatter nogle af de af EP's ændringer, der blev vedtaget under førstebehandlingen.

Rådet bekræfter sit tilsagn om at indlede forhandlinger med Europa-Parlamentet om denne tekst for at nå til enighed så hurtigt som muligt.

---

(1)  Kommissionen forelagde sit forslag den 13. februar 2006.

(2)  dok. 8724/07 CODEC 389 MAR 28 ENV 206 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(3)  CESE 1177/2006 af 13.9.2006 (EUT C 318 af 23.12.2006, s. 195-201).

(4)  CdR 43/2006 af 15.6.2006 (EUT C 229 af 22.9.2006, s. 38).

(5)  Artikel 21 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004 om jernbanesikkerhed i EU og om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 2001/14/EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (jernbanesikkerhedsdirektivet) (EUT L 164 af 30.4.2004).

---