# Europeiska unionens C 184E/2008

| | ISSN 1725-2504 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 184E |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 51 årgången22 juli 2008 |

ISSN 1725-2504

Europeiska unionens

officiella tidning

C 184E

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

51 årgången22 juli 2008

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | III   Förberedande rättsakter |
| | RÅDET |
| 2008/C 184E/01 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 15/2008 av den 6 juni 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2002/59/EG om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (
  1
  ) | 1 |
| 2008/C 184E/02 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 16/2008 av den 6 juni 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (omarbetning) (
  1
  ) | 11 |
| 2008/C 184E/03 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 17/2008 av den 6 juni 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötransportsektorn och om ändring av direktiven 1999/35/EG och 2002/59/EG (
  1
  ) | 23 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

III   Förberedande rättsakter

RÅDET

2008/C 184E/01

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 15/2008 av den 6 juni 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2002/59/EG om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (
  1
  )

1

1

2008/C 184E/02

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 16/2008 av den 6 juni 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (omarbetning) (
  1
  )

1

11

2008/C 184E/03

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 17/2008 av den 6 juni 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötransportsektorn och om ändring av direktiven 1999/35/EG och 2002/59/EG (
  1
  )

1

23

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES |

---

(1)   Text av betydelse för EES

1

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

III Förberedande rättsakter

RÅDET

| 22.7.2008 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 184/1 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2008

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 184/1

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 15/2008

antagen av rådet den 6 juni 2008

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/.../EG av den ... om ändring av direktiv 2002/59/EG om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen

(Text av betydelse för EES)

(2008/C 184 E/01)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och

av följande skäl:

| (1) | Genom antagandet av direktiv 2002/59/EG (4), förstärkte Europeiska unionen sin kapacitet för att förebygga situationer som kan innebära hot mot säkerheten för människoliv till sjöss och mot skyddet av havsmiljön. |
| --- | --- |

(1)

Genom antagandet av direktiv 2002/59/EG (4), förstärkte Europeiska unionen sin kapacitet för att förebygga situationer som kan innebära hot mot säkerheten för människoliv till sjöss och mot skyddet av havsmiljön.

| (2) | Eftersom detta direktiv gäller ändring av direktiv 2002/59/EG, kommer de flesta skyldigheterna i detta inte att vara tillämpliga i medlemsstater som saknar havsstränder och havshamnar. De enda skyldigheter som kommer att gälla för Österrike, Tjeckien, Ungern, Luxemburg eller Slovakien är följaktligen de skyldigheter som gäller fartyg som för dessa medlemsstaters flagg, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldighet att samarbeta för att säkerställa kopplingen mellan trafikstyrning för sjöfarten och trafikstyrning för andra trafiksätt, särskilt flodinformationstjänster. |
| --- | --- |

(2)

Eftersom detta direktiv gäller ändring av direktiv 2002/59/EG, kommer de flesta skyldigheterna i detta inte att vara tillämpliga i medlemsstater som saknar havsstränder och havshamnar. De enda skyldigheter som kommer att gälla för Österrike, Tjeckien, Ungern, Luxemburg eller Slovakien är följaktligen de skyldigheter som gäller fartyg som för dessa medlemsstaters flagg, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldighet att samarbeta för att säkerställa kopplingen mellan trafikstyrning för sjöfarten och trafikstyrning för andra trafiksätt, särskilt flodinformationstjänster.

| (3) | Enligt detta direktiv bör medlemsstater som är kuststater kunna utbyta den information som de får i samband med övervakningen av sjötrafiken i sina behörighetsområden. Gemenskapens system för informationsutbyte, SafeSeaNet (nedan kallat ”SafeSeaNet”), som har utvecklats av kommissionen med medlemsstaternas samtycke, omfattar dels ett nät för datautbyte, dels en standardisering av de viktigaste uppgifterna om fartygen och deras last (förhandsanmälan och rapportering). Genom systemet kan man på detta sätt ta fram exakta och aktuella uppgifter från källan om fartyg i europeiska vatten, deras förflyttning, farlig eller förorenande last samt händelser till havs och skicka dem till alla myndigheter som berörs. |
| --- | --- |

(3)

Enligt detta direktiv bör medlemsstater som är kuststater kunna utbyta den information som de får i samband med övervakningen av sjötrafiken i sina behörighetsområden. Gemenskapens system för informationsutbyte, SafeSeaNet (nedan kallat ”SafeSeaNet”), som har utvecklats av kommissionen med medlemsstaternas samtycke, omfattar dels ett nät för datautbyte, dels en standardisering av de viktigaste uppgifterna om fartygen och deras last (förhandsanmälan och rapportering). Genom systemet kan man på detta sätt ta fram exakta och aktuella uppgifter från källan om fartyg i europeiska vatten, deras förflyttning, farlig eller förorenande last samt händelser till havs och skicka dem till alla myndigheter som berörs.

| (4) | För att den insamlade informationen ska kunna användas är det därför väsentligt att den infrastruktur som krävs för att samla in och utväxla uppgifter enligt detta direktiv och som medlemsstaternas myndigheter har byggt upp integreras i SafeSeaNet. |
| --- | --- |

(4)

För att den insamlade informationen ska kunna användas är det därför väsentligt att den infrastruktur som krävs för att samla in och utväxla uppgifter enligt detta direktiv och som medlemsstaternas myndigheter har byggt upp integreras i SafeSeaNet.

| (5) | Av de uppgifter som anmäls och utbyts i enlighet med direktiv 2002/59/EG är de som beskriver farligt eller förorenande gods som transporteras till sjöss särskilt viktiga. Med hänsyn till detta och med tanke på de olyckor till havs som nyligen har inträffat, bör kustmyndigheterna lättare få tillgång till uppgifter om vilken sorts kolväten som transporteras till sjöss, vilket är av avgörande betydelse för att kunna välja den lämpligaste tekniken för att bekämpa skador. I akuta lägen bör kustmyndigheterna kunna ta direkt kontakt med de operatörer som har de bästa kunskaperna om de transporterade produkterna. |
| --- | --- |

(5)

Av de uppgifter som anmäls och utbyts i enlighet med direktiv 2002/59/EG är de som beskriver farligt eller förorenande gods som transporteras till sjöss särskilt viktiga. Med hänsyn till detta och med tanke på de olyckor till havs som nyligen har inträffat, bör kustmyndigheterna lättare få tillgång till uppgifter om vilken sorts kolväten som transporteras till sjöss, vilket är av avgörande betydelse för att kunna välja den lämpligaste tekniken för att bekämpa skador. I akuta lägen bör kustmyndigheterna kunna ta direkt kontakt med de operatörer som har de bästa kunskaperna om de transporterade produkterna.

| (6) | De automatiska identifieringssystem (AIS – Automatic Identification System) som avses i internationella konventionen av den 1 november 1974 om säkerheten för människoliv till sjöss gör det möjligt att förbättra möjligheterna att övervaka dessa fartyg, men gör dem framför allt också säkrare i närsituationer. AIS ingår följaktligen i bestämmelserna i direktiv 2002/59/EG. Med beaktande av de många sammanstötningar med fiskefartyg som uppenbarligen inte har uppmärksammats av handelsfartyg, eller som inte har uppmärksammat handelsfartyg i närheten, är det i hög grad önskvärt att den bestämmelsen utsträcks till fiskefartyg med en total längd överstigande 15 meter. Ekonomiskt stöd kan tillhandahållas inom ramen för Europeiska fiskerifonden för att installera säkerhetsutrustning, till exempel AIS, ombord på fiskefartyg. |
| --- | --- |

(6)

De automatiska identifieringssystem (AIS – Automatic Identification System) som avses i internationella konventionen av den 1 november 1974 om säkerheten för människoliv till sjöss gör det möjligt att förbättra möjligheterna att övervaka dessa fartyg, men gör dem framför allt också säkrare i närsituationer. AIS ingår följaktligen i bestämmelserna i direktiv 2002/59/EG. Med beaktande av de många sammanstötningar med fiskefartyg som uppenbarligen inte har uppmärksammats av handelsfartyg, eller som inte har uppmärksammat handelsfartyg i närheten, är det i hög grad önskvärt att den bestämmelsen utsträcks till fiskefartyg med en total längd överstigande 15 meter. Ekonomiskt stöd kan tillhandahållas inom ramen för Europeiska fiskerifonden för att installera säkerhetsutrustning, till exempel AIS, ombord på fiskefartyg.

| (7) | Skyldigheten att installera AIS bör även anses innebära att AIS hålls i drift vid varje tidpunkt utom i de fall det i internationella regler eller normer föreskrivs om skydd av navigationsuppgifter. |
| --- | --- |

(7)

Skyldigheten att installera AIS bör även anses innebära att AIS hålls i drift vid varje tidpunkt utom i de fall det i internationella regler eller normer föreskrivs om skydd av navigationsuppgifter.

| (8) | Det bör undersökas om AIS kan samverka med de system för positionering och kommunikation som används inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, som t.ex. det satellitbaserade övervakningssystemet för fartyg. Kommissionen bör därför i samarbete med medlemsstaterna undersöka genomförbarheten och fastställa närmare regler för en integrering av AIS med de system för positionering och kommunikation som används inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Vid undersökningen av huruvida det är möjligt att integrera dessa system bör hänsyn tas till de behov och krav som finns när det gäller kontroll av fiskeflottorna, särskilt när det gäller säkerheten och sekretessen för de överförda uppgifterna. |
| --- | --- |

(8)

Det bör undersökas om AIS kan samverka med de system för positionering och kommunikation som används inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, som t.ex. det satellitbaserade övervakningssystemet för fartyg. Kommissionen bör därför i samarbete med medlemsstaterna undersöka genomförbarheten och fastställa närmare regler för en integrering av AIS med de system för positionering och kommunikation som används inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Vid undersökningen av huruvida det är möjligt att integrera dessa system bör hänsyn tas till de behov och krav som finns när det gäller kontroll av fiskeflottorna, särskilt när det gäller säkerheten och sekretessen för de överförda uppgifterna.

| (9) | Enligt direktiv 2002/59/EG ska medlemsstaterna vidta särskilda åtgärder för fartyg som utgör en potentiell risk på grund av sitt uppträdande eller sitt skick. Till förteckningen över sådana fartyg vore det därför önskvärt att lägga fartyg som inte kan uppvisa tillfredsställande försäkringsskydd eller finansiella säkerheter liksom de som av lotsar eller hamnmyndigheter har rapporterats uppvisa uppenbara avvikelser som kan äventyra sjösäkerheten eller utgöra en miljörisk. |
| --- | --- |

(9)

Enligt direktiv 2002/59/EG ska medlemsstaterna vidta särskilda åtgärder för fartyg som utgör en potentiell risk på grund av sitt uppträdande eller sitt skick. Till förteckningen över sådana fartyg vore det därför önskvärt att lägga fartyg som inte kan uppvisa tillfredsställande försäkringsskydd eller finansiella säkerheter liksom de som av lotsar eller hamnmyndigheter har rapporterats uppvisa uppenbara avvikelser som kan äventyra sjösäkerheten eller utgöra en miljörisk.

| (10) | I enlighet med direktiv 2002/59/EG, tycks det vara nödvändigt, om risker som uppstår till följd av ytterst ogynnsamma väderförhållanden, att ta hänsyn till den potentiella fara för sjöfarten som isbildning innebär. Om medlemsstatens behöriga myndighet, på grundval av prognoser om is från en behörig meteorologisk informationstjänst, bedömer att förhållandena utgör en allvarlig risk för säkerheten för människoliv eller innebär allvarliga föroreningsrisker, bör myndigheten meddela befälhavarna på de fartyg som befinner sig i deras behörighetsområden eller avser att anlöpa eller lämna hamnar i området i fråga. Den berörda myndigheten bör kunna vidta alla lämpliga åtgärder för att garantera säkerheten för människoliv till sjöss och skydda miljön. |
| --- | --- |

(10)

I enlighet med direktiv 2002/59/EG, tycks det vara nödvändigt, om risker som uppstår till följd av ytterst ogynnsamma väderförhållanden, att ta hänsyn till den potentiella fara för sjöfarten som isbildning innebär. Om medlemsstatens behöriga myndighet, på grundval av prognoser om is från en behörig meteorologisk informationstjänst, bedömer att förhållandena utgör en allvarlig risk för säkerheten för människoliv eller innebär allvarliga föroreningsrisker, bör myndigheten meddela befälhavarna på de fartyg som befinner sig i deras behörighetsområden eller avser att anlöpa eller lämna hamnar i området i fråga. Den berörda myndigheten bör kunna vidta alla lämpliga åtgärder för att garantera säkerheten för människoliv till sjöss och skydda miljön.

| (11) | I direktiv 2002/59/EG föreskrivs att medlemsstaterna ska utarbeta planer för att, om situationen så kräver, ta emot fartyg i nöd i sina hamnar eller på annan skyddad plats på bästa möjliga sätt för att begränsa följderna av olyckor till sjöss. Med beaktande av Guidelines on places of refuge for ships in need of assistance, som utgör en bilaga till Internationella sjöfartsorganisationernas resolution A.949(23) av den 13 december 2003 (nedan kallad ”IMO:s resolution A.949(23)”) vilka antogs efter direktiv 2002/59/EG och avser fartyg i behov av assistans när säkerheten för människoliv inte berörs, snarare än för fartyg i nöd, bör dock det direktivet ändras på motsvarande sätt. |
| --- | --- |

(11)

I direktiv 2002/59/EG föreskrivs att medlemsstaterna ska utarbeta planer för att, om situationen så kräver, ta emot fartyg i nöd i sina hamnar eller på annan skyddad plats på bästa möjliga sätt för att begränsa följderna av olyckor till sjöss. Med beaktande av Guidelines on places of refuge for ships in need of assistance, som utgör en bilaga till Internationella sjöfartsorganisationernas resolution A.949(23) av den 13 december 2003 (nedan kallad ”IMO:s resolution A.949(23)”) vilka antogs efter direktiv 2002/59/EG och avser fartyg i behov av assistans när säkerheten för människoliv inte berörs, snarare än för fartyg i nöd, bör dock det direktivet ändras på motsvarande sätt.

| (12) | Det är nödvändigt att på grundval av IMO:s resolution A.949(23) och med hänsyn till det arbete som utförts gemensamt av kommissionen, Europeiska sjösäkerhetsbyrån (nedan kallad ”byrån”) och medlemsstaterna, fastställa det grundläggande innehållet i planerna för mottagande av fartyg som behöver assistans så att genomförandet av denna åtgärd blir harmoniserat och verkningsfullt, och omfattningen av medlemsstaternas skyldigheter tydliggörs. |
| --- | --- |

(12)

Det är nödvändigt att på grundval av IMO:s resolution A.949(23) och med hänsyn till det arbete som utförts gemensamt av kommissionen, Europeiska sjösäkerhetsbyrån (nedan kallad ”byrån”) och medlemsstaterna, fastställa det grundläggande innehållet i planerna för mottagande av fartyg som behöver assistans så att genomförandet av denna åtgärd blir harmoniserat och verkningsfullt, och omfattningen av medlemsstaternas skyldigheter tydliggörs.

| (13) | IMO:s resolution A.949(23) ska utgöra grunden för planer som medlemsstaterna utarbetar för att verkningsfullt möta de hot som fartyg i behov av assistans innebär. Medlemsstaterna får dock när de bedömer de risker som är förknippade med sådana hot med hänsyn till sina särskilda förhållanden beakta andra faktorer, till exempel användningen av havsvatten för framställning av dricksvatten och för elproduktion. |
| --- | --- |

(13)

IMO:s resolution A.949(23) ska utgöra grunden för planer som medlemsstaterna utarbetar för att verkningsfullt möta de hot som fartyg i behov av assistans innebär. Medlemsstaterna får dock när de bedömer de risker som är förknippade med sådana hot med hänsyn till sina särskilda förhållanden beakta andra faktorer, till exempel användningen av havsvatten för framställning av dricksvatten och för elproduktion.

| (14) | När ett fartyg behöver assistans kan det vara nödvändigt att fatta beslut om att ta emot fartyget på en skyddad plats. I så fall bör den berörda myndigheten i förväg göra en lägesbedömning på grundval av informationen i den berörda planen om mottagande av fartyg på skyddade platser. |
| --- | --- |

(14)

När ett fartyg behöver assistans kan det vara nödvändigt att fatta beslut om att ta emot fartyget på en skyddad plats. I så fall bör den berörda myndigheten i förväg göra en lägesbedömning på grundval av informationen i den berörda planen om mottagande av fartyg på skyddade platser.

| (15) | Planer för mottagande av fartyg i behov av assistans bör innehålla en exakt beskrivning av beslutsgången vid larm och agerande i dessa situationer. De berörda myndigheterna och deras befogenheter bör vara tydligt beskrivna, liksom medlen för kommunikation mellan de berörda parterna. Tillämpliga förfaranden bör säkerställa att lämpliga beslut kan fattas snabbt på grundval av sakkunskap och adekvat information som den behöriga myndigheten har tillgång till. |
| --- | --- |

(15)

Planer för mottagande av fartyg i behov av assistans bör innehålla en exakt beskrivning av beslutsgången vid larm och agerande i dessa situationer. De berörda myndigheterna och deras befogenheter bör vara tydligt beskrivna, liksom medlen för kommunikation mellan de berörda parterna. Tillämpliga förfaranden bör säkerställa att lämpliga beslut kan fattas snabbt på grundval av sakkunskap och adekvat information som den behöriga myndigheten har tillgång till.

| (16) | Medlemsstaterna bör vid utarbetandet av planerna samla in information om möjliga skyddade platser längs kusten så att den behöriga myndigheten, vid en olycka eller ett tillbud till sjöss, enkelt och snabbt kan fastställa vilket område som är mest lämpat att ta emot fartyget i behov av assistans. I informationen bör ingå en beskrivning av vissa särdrag hos platserna och om utrustning och anläggningar som finns tillgängliga för att underlätta mottagande av fartyg i behov av assistans eller ta itu med följderna av en olycka eller förorening. |
| --- | --- |

(16)

Medlemsstaterna bör vid utarbetandet av planerna samla in information om möjliga skyddade platser längs kusten så att den behöriga myndigheten, vid en olycka eller ett tillbud till sjöss, enkelt och snabbt kan fastställa vilket område som är mest lämpat att ta emot fartyget i behov av assistans. I informationen bör ingå en beskrivning av vissa särdrag hos platserna och om utrustning och anläggningar som finns tillgängliga för att underlätta mottagande av fartyg i behov av assistans eller ta itu med följderna av en olycka eller förorening.

| (17) | Det är viktigt att förteckningen över behöriga myndigheter med ansvar att fatta beslut om att ta emot fartyg på en skyddad plats och förteckningen över myndigheter med ansvar att ta emot och hantera larm offentliggörs på lämpligt sätt. Det kan även vara lämpligt att relevant information finns tillgänglig för dem som deltar i sjöräddningsinsatser, inklusive räddnings- och bogseringsföretag och myndigheterna i de grannmedlemsstater som kan komma att påverkas av en nödsituation till sjöss. |
| --- | --- |

(17)

Det är viktigt att förteckningen över behöriga myndigheter med ansvar att fatta beslut om att ta emot fartyg på en skyddad plats och förteckningen över myndigheter med ansvar att ta emot och hantera larm offentliggörs på lämpligt sätt. Det kan även vara lämpligt att relevant information finns tillgänglig för dem som deltar i sjöräddningsinsatser, inklusive räddnings- och bogseringsföretag och myndigheterna i de grannmedlemsstater som kan komma att påverkas av en nödsituation till sjöss.

| (18) | Det särskilda syftet med bestämmelserna om sjötrafikövervakning och sjötrafikreglerande åtgärder är att göra det möjligt för medlemsstaterna att få tillförlitlig information om de fartyg som uppehåller sig i vatten under deras jurisdiktion och på så sätt göra det möjligt för dem att mer effektivt förebygga eventuella risker om det är nödvändigt. Informationsutbyte om de insamlade uppgifterna förbättrar kvaliteten på dessa uppgifter och underlättar behandlingen. |
| --- | --- |

(18)

Det särskilda syftet med bestämmelserna om sjötrafikövervakning och sjötrafikreglerande åtgärder är att göra det möjligt för medlemsstaterna att få tillförlitlig information om de fartyg som uppehåller sig i vatten under deras jurisdiktion och på så sätt göra det möjligt för dem att mer effektivt förebygga eventuella risker om det är nödvändigt. Informationsutbyte om de insamlade uppgifterna förbättrar kvaliteten på dessa uppgifter och underlättar behandlingen.

| (19) | I enlighet med direktiv 2002/59/EG har medlemsstaterna och kommissionen väsentligt förbättrat harmoniseringen av det elektroniska informationsutbytet, särskilt när det gäller transport av farligt eller förorenande gods. SafeSeaNet som började utvecklas 2002, bör nu bli referensnätverk på gemenskapsnivå. |
| --- | --- |

(19)

I enlighet med direktiv 2002/59/EG har medlemsstaterna och kommissionen väsentligt förbättrat harmoniseringen av det elektroniska informationsutbytet, särskilt när det gäller transport av farligt eller förorenande gods. SafeSeaNet som började utvecklas 2002, bör nu bli referensnätverk på gemenskapsnivå.

| (20) | Framstegen när det gäller ny teknik, särskilt när det gäller rymdtillämpningar, till exempel övervakning av fartyg genom fyrar, bildsystem eller Global Navigation Satellite System (GNSS) gör att det nu är möjligt att övervaka sjötrafiken längre ut till havs och därigenom få bättre täckning av europeiska farvatten, bland annat genom Long Range Identification and Tracking systems (LRIT). För att dessa hjälpmedel ska bli en integrerad del av övervaknings- och informationssystemet för sjötrafik som inrättades genom direktiv 2002/59/EG måste arbetet ske inom ramen för ett fullt utbyggt EU-samarbete. |
| --- | --- |

(20)

Framstegen när det gäller ny teknik, särskilt när det gäller rymdtillämpningar, till exempel övervakning av fartyg genom fyrar, bildsystem eller Global Navigation Satellite System (GNSS) gör att det nu är möjligt att övervaka sjötrafiken längre ut till havs och därigenom få bättre täckning av europeiska farvatten, bland annat genom Long Range Identification and Tracking systems (LRIT). För att dessa hjälpmedel ska bli en integrerad del av övervaknings- och informationssystemet för sjötrafik som inrättades genom direktiv 2002/59/EG måste arbetet ske inom ramen för ett fullt utbyggt EU-samarbete.

| (21) | För att den information som samlas in enligt direktiv 2002/59/EG om sjösäkerhet ska kunna utnyttjas på ett optimalt och harmoniserat sätt inom gemenskapen bör kommissionen vid behov kunna behandla och använda denna information och sprida den till de myndigheter som medlemsstaterna utsett. |
| --- | --- |

(21)

För att den information som samlas in enligt direktiv 2002/59/EG om sjösäkerhet ska kunna utnyttjas på ett optimalt och harmoniserat sätt inom gemenskapen bör kommissionen vid behov kunna behandla och använda denna information och sprida den till de myndigheter som medlemsstaterna utsett.

| (22) | I detta sammanhang har utvecklingen av databasen Equasis visat hur viktigt det är att främja en ”sjösäkerhetskultur”, särskilt bland fartygsoperatörer. Kommissionen bör kunna bidra till att sprida sjösäkerhetsinformation, särskilt med hjälp av detta system. |
| --- | --- |

(22)

I detta sammanhang har utvecklingen av databasen Equasis visat hur viktigt det är att främja en ”sjösäkerhetskultur”, särskilt bland fartygsoperatörer. Kommissionen bör kunna bidra till att sprida sjösäkerhetsinformation, särskilt med hjälp av detta system.

| (23) | Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 av den 5 november 2002 om inrättande av en kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) (5) centraliseras arbetsuppgifterna för de kommittéer som inrättats i den del av gemenskapslagstiftningen som avser sjösäkerhet, förhindrande av förorening orsakad av fartyg och skydd av levnadsvillkor och arbetsförhållanden ombord. Den befintliga kommittén bör därför ersättas av COSS. |
| --- | --- |

(23)

Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 av den 5 november 2002 om inrättande av en kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) (5) centraliseras arbetsuppgifterna för de kommittéer som inrättats i den del av gemenskapslagstiftningen som avser sjösäkerhet, förhindrande av förorening orsakad av fartyg och skydd av levnadsvillkor och arbetsförhållanden ombord. Den befintliga kommittén bör därför ersättas av COSS.

| (24) | Hänsyn bör även tas till ändringar i nämnda internationella instrument. |
| --- | --- |

(24)

Hänsyn bör även tas till ändringar i nämnda internationella instrument.

| (25) | De åtgärder som krävs för att genomföra direktivet bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter. (6) |
| --- | --- |

(25)

De åtgärder som krävs för att genomföra direktivet bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter. (6)

| (26) | Kommissionen bör särskilt ges behörighet att ändra direktiv 2002/59/EG i syfte att införliva senare antagna ändringar av internationella konventioner och tillhörande protokoll, koder och resolutioner. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av det direktivet, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG. |
| --- | --- |

(26)

Kommissionen bör särskilt ges behörighet att ändra direktiv 2002/59/EG i syfte att införliva senare antagna ändringar av internationella konventioner och tillhörande protokoll, koder och resolutioner. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av det direktivet, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG.

| (27) | I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 av den 27 juni 2002 om inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå (7) ska byrån lämna kommissionen och medlemsstaterna erforderligt bistånd vid genomförandet av direktiv 2002/59/EG. |
| --- | --- |

(27)

I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 av den 27 juni 2002 om inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå (7) ska byrån lämna kommissionen och medlemsstaterna erforderligt bistånd vid genomförandet av direktiv 2002/59/EG.

| (28) | I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (8) uppmanas medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan direktivet och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller. |
| --- | --- |

(28)

I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (8) uppmanas medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan direktivet och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

| (29) | Direktiv 2002/59/EG bör därför ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(29)

Direktiv 2002/59/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

Artikel 1

Ändringar

Direktiv 2002/59/EG ska ändras på följande sätt:

| 1. | I artikel 2.2 ska inledningen ersättas med följande:
  ”Om inget annat anges ska detta direktiv inte tillämpas på:”. |
| --- | --- |

1.

I artikel 2.2 ska inledningen ersättas med följande:

”Om inget annat anges ska detta direktiv inte tillämpas på:”.

| 2. | Artikel 3 ska ändras på följande sätt:






  a) | Led a ska ändras på följande sätt:






  i) | Inledningsfrasen ska ersättas med följande:
  ”’relevanta internationella instrument’: följande instrument (i uppdaterad version)”. |
| --- | --- | --- | --- |

2.

Artikel 3 ska ändras på följande sätt:

a)

Led a ska ändras på följande sätt:

i)

Inledningsfrasen ska ersättas med följande:

”’relevanta internationella instrument’: följande instrument (i uppdaterad version)”.

| ii) | Följande strecksatser ska läggas till:






  ”— | IMO:s resolution A.917(22): Internationella sjöfartsorganisationens resolution 917(22): med titeln Guidelines for the onboard use of AIS, ändrad genom IMO:s resolution A.956(23), |
| --- | --- | --- |

ii)

Följande strecksatser ska läggas till:

”—

IMO:s resolution A.917(22): Internationella sjöfartsorganisationens resolution 917(22): med titeln Guidelines for the onboard use of AIS, ändrad genom IMO:s resolution A.956(23),

| — | IMO:s resolution A.949(23): Internationella sjöfartsorganisationens resolution 949(23): med titeln Guidelines on places of refuge for ships in need of assistance, |
| --- | --- |

—

IMO:s resolution A.949(23): Internationella sjöfartsorganisationens resolution 949(23): med titeln Guidelines on places of refuge for ships in need of assistance,

| — | IMO:s resolution A.950(23): Internationella sjöfartsorganisationens resolution 950(23): med titeln Maritime assistance services (MAS).”. |
| --- | --- |

—

IMO:s resolution A.950(23): Internationella sjöfartsorganisationens resolution 950(23): med titeln Maritime assistance services (MAS).”.

| b) | Led k ska ersättas med följande:






  ”k) | behöriga myndigheter: de myndigheter och organisationer som medlemsstaterna utsett för att utföra uppgifter enligt detta direktiv,”. |
| --- | --- | --- |

b)

Led k ska ersättas med följande:

”k)

behöriga myndigheter: de myndigheter och organisationer som medlemsstaterna utsett för att utföra uppgifter enligt detta direktiv,”.

| c) | Följande led ska läggas till:






  ”s) | SafeSeaNet: gemenskapens system för informationsutbyte inom sjöfarten, utvecklat av kommissionen i samarbete med medlemsstaterna för genomförandet av gemenskapslagstiftning, |
| --- | --- | --- |

c)

Följande led ska läggas till:

”s)

SafeSeaNet: gemenskapens system för informationsutbyte inom sjöfarten, utvecklat av kommissionen i samarbete med medlemsstaterna för genomförandet av gemenskapslagstiftning,

| t) | regelbunden trafik: en rad överfarter mellan samma två eller flera hamnar, som antingen följer en offentliggjord tidtabell eller som förekommer så regelbundet eller ofta att de utgör en igenkännlig systematisk serie, |
| --- | --- |

t)

regelbunden trafik: en rad överfarter mellan samma två eller flera hamnar, som antingen följer en offentliggjord tidtabell eller som förekommer så regelbundet eller ofta att de utgör en igenkännlig systematisk serie,

| u) | fiskefartyg: alla fartyg som är utrustade för kommersiellt utnyttjande av levande akvatiska resurser, |
| --- | --- |

u)

fiskefartyg: alla fartyg som är utrustade för kommersiellt utnyttjande av levande akvatiska resurser,

| v) | fartyg i behov av assistans: ett fartyg i en situation, bortsett från en situation som nödvändiggör räddning av personer ombord, som kan medföra förlust av fartyget eller fara för miljön eller sjöfarten.”. |
| --- | --- |

v)

fartyg i behov av assistans: ett fartyg i en situation, bortsett från en situation som nödvändiggör räddning av personer ombord, som kan medföra förlust av fartyget eller fara för miljön eller sjöfarten.”.

| 3. | Följande artikel ska införas:
  ”Artikel 6a

  Fiskefartygs användning av automatiska identifieringssystem (AIS)
  Fiskefartyg med en total längd över 15 meter som för en medlemsstats flagg och är registrerat i gemenskapen, eller är verksamt på en medlemsstats inre vatten eller territorialhav, eller landar sina fångster i en medlemsstats hamn ska, i enlighet med den tidsplan som anges i bilaga II.I.3, vara utrustat med ett AIS (klass A) som uppfyller de prestandanormer som tagits fram av IMO.
  Fiskefartyg utrustade med AIS ska ständigt hålla systemet i drift. Under exceptionella förhållanden får AIS slås av om befälhavaren anser att detta är nödvändigt för fartygets skydd eller säkerhet.”. |
| --- | --- |

3.

Följande artikel ska införas:

”Artikel 6a

Fiskefartygs användning av automatiska identifieringssystem (AIS)

Fiskefartyg med en total längd över 15 meter som för en medlemsstats flagg och är registrerat i gemenskapen, eller är verksamt på en medlemsstats inre vatten eller territorialhav, eller landar sina fångster i en medlemsstats hamn ska, i enlighet med den tidsplan som anges i bilaga II.I.3, vara utrustat med ett AIS (klass A) som uppfyller de prestandanormer som tagits fram av IMO.

Fiskefartyg utrustade med AIS ska ständigt hålla systemet i drift. Under exceptionella förhållanden får AIS slås av om befälhavaren anser att detta är nödvändigt för fartygets skydd eller säkerhet.”.

| 4. | Artikel 12 ska ersättas med följande:
  ”Artikel 12

  Avlastarens skyldigheter
  Inget farligt eller förorenande gods får lämnas till transport eller lastas ombord på ett fartyg, oavsett dess storlek, i en medlemsstats hamn, om inte en deklaration har överlämnats till befälhavaren eller fartygsoperatören med följande uppgifter:






  a) | De uppgifter som förtecknas i bilaga I.2. |
| --- | --- | --- |

4.

Artikel 12 ska ersättas med följande:

”Artikel 12

Avlastarens skyldigheter

Inget farligt eller förorenande gods får lämnas till transport eller lastas ombord på ett fartyg, oavsett dess storlek, i en medlemsstats hamn, om inte en deklaration har överlämnats till befälhavaren eller fartygsoperatören med följande uppgifter:

a)

De uppgifter som förtecknas i bilaga I.2.

| b) | För de ämnen som avses i bilaga I till Marpol-konventionen, säkerhetsdatabladet med produkternas fysikaliska och kemiska egenskaper, inklusive viskositeten uttryckt i cSt vid 50 °C och densiteten vid 15 °C. |
| --- | --- |

b)

För de ämnen som avses i bilaga I till Marpol-konventionen, säkerhetsdatabladet med produkternas fysikaliska och kemiska egenskaper, inklusive viskositeten uttryckt i cSt vid 50 °C och densiteten vid 15 °C.

| c) | Larmnummer till avlastaren eller annan person eller annat organ med information om produkternas fysikaliska och kemiska egenskaper och om vilka åtgärder som ska vidtas i nödsituationer. |
| --- | --- |

c)

Larmnummer till avlastaren eller annan person eller annat organ med information om produkternas fysikaliska och kemiska egenskaper och om vilka åtgärder som ska vidtas i nödsituationer.

Det åligger avlastaren att överlämna en sådan deklaration till befälhavaren eller fartygsoperatören och att se till att den last som lämnas för transport verkligen överensstämmer med den som har deklarerats i enlighet med första stycket.”.

| 5. | I artikel 16.1 ska följande led läggas till:






  ”d) | Fartyg som inte har anmält, eller som saknar, intyg om försäkring eller finansiell säkerhet enligt gemenskapslagstiftningen och internationella regler. |
| --- | --- | --- |

5.

I artikel 16.1 ska följande led läggas till:

”d)

Fartyg som inte har anmält, eller som saknar, intyg om försäkring eller finansiell säkerhet enligt gemenskapslagstiftningen och internationella regler.

| e) | Fartyg som enligt en rapport från lots eller hamnmyndigheter uppvisar uppenbara avvikelser som kan äventyra sjösäkerheten eller innebära en miljörisk.”. |
| --- | --- |

e)

Fartyg som enligt en rapport från lots eller hamnmyndigheter uppvisar uppenbara avvikelser som kan äventyra sjösäkerheten eller innebära en miljörisk.”.

| 6. | Följande artikel ska införas:
  ”Artikel 18a

  Åtgärder vid farligt isläge
  1.   Om de behöriga myndigheterna bedömer att isläget innebär ett allvarligt hot för människoliv till sjöss eller för skyddet av egna eller andra staters havs- eller kustområden gäller följande:






  a) | Myndigheterna ska ge befälhavarna på de fartyg som befinner sig inom deras behörighetsområde eller som avser att anlöpa eller lämna någon av deras hamnar lämpliga uppgifter om isläget, rekommenderade rutter och isbrytarnas verksamhet inom deras behörighetsområdet. |
| --- | --- | --- |

6.

Följande artikel ska införas:

”Artikel 18a

Åtgärder vid farligt isläge

1.   Om de behöriga myndigheterna bedömer att isläget innebär ett allvarligt hot för människoliv till sjöss eller för skyddet av egna eller andra staters havs- eller kustområden gäller följande:

a)

Myndigheterna ska ge befälhavarna på de fartyg som befinner sig inom deras behörighetsområde eller som avser att anlöpa eller lämna någon av deras hamnar lämpliga uppgifter om isläget, rekommenderade rutter och isbrytarnas verksamhet inom deras behörighetsområdet.

| b) | Myndigheterna får, utan att det påverkar skyldigheten att bistå ett fartyg i behov av assistans och andra skyldigheter enligt relevanta internationella regler, begära att fartyg som befinner sig i det berörda området och som avser att anlöpa eller lämna en hamn eller en terminal eller en ankarplats uppfyller de krav på kapacitet och maskinstyrka som är nödvändiga för isläget i det berörda området. |
| --- | --- |

b)

Myndigheterna får, utan att det påverkar skyldigheten att bistå ett fartyg i behov av assistans och andra skyldigheter enligt relevanta internationella regler, begära att fartyg som befinner sig i det berörda området och som avser att anlöpa eller lämna en hamn eller en terminal eller en ankarplats uppfyller de krav på kapacitet och maskinstyrka som är nödvändiga för isläget i det berörda området.

2.   De åtgärder som vidtas enligt punkt 1 ska när det gäller uppgifter om isläget grundas på is- och väderprognoser från en kvalificerad meteorologisk informationstjänst som är erkänd av medlemsstaten.”.

| 7. | I artikel 19.2 ska följande stycke läggas till:
  ”I detta syfte ska de på begäran översända de uppgifter som avses i artikel 12 till de behöriga nationella myndigheterna.”. |
| --- | --- |

7.

I artikel 19.2 ska följande stycke läggas till:

”I detta syfte ska de på begäran översända de uppgifter som avses i artikel 12 till de behöriga nationella myndigheterna.”.

| 8. | Artikel 20 ska ersättas med följande:
  ”Artikel 20

  Mottagande på skyddade platser av fartyg i behov av assistans
  1.   Ett fartyg i behov av assistans ska godtas på eller avvisas från en skyddad plats först efter det att en lägesbedömning på grundval av den plan som avses i artikel 20a har gjorts och ett beslut har fattats av en behörig myndighet.
  2.   De myndigheter som avses i punkt 1 ska regelbundet sammanträda för att utbyta kunskaper och förbättra de åtgärder som vidtagits i enlighet med denna artikel. De får sammanträda när som helst, på grund av särskilda omständigheter.”. |
| --- | --- |

8.

Artikel 20 ska ersättas med följande:

”Artikel 20

Mottagande på skyddade platser av fartyg i behov av assistans

1.   Ett fartyg i behov av assistans ska godtas på eller avvisas från en skyddad plats först efter det att en lägesbedömning på grundval av den plan som avses i artikel 20a har gjorts och ett beslut har fattats av en behörig myndighet.

2.   De myndigheter som avses i punkt 1 ska regelbundet sammanträda för att utbyta kunskaper och förbättra de åtgärder som vidtagits i enlighet med denna artikel. De får sammanträda när som helst, på grund av särskilda omständigheter.”.

| 9. | Följande artikel ska införas:
  ”Artikel 20a

  Planer för mottagande av fartyg i behov av assistans
  1.   Medlemsstaterna ska utarbeta planer för att bemöta det hot som fartyg i behov av assistans i vatten under deras jurisdiktion utgör.
  2.   De planer som avses i punkt 1 ska utarbetas efter samråd med berörda parter, på grundval av IMO-resolutionerna A.949(23) och A.950(23), och ska minst innehålla följande uppgifter:






  a) | Vilken eller vilka myndigheter som ansvarar för att ta emot och hantera larm. |
| --- | --- | --- |

9.

Följande artikel ska införas:

”Artikel 20a

Planer för mottagande av fartyg i behov av assistans

1.   Medlemsstaterna ska utarbeta planer för att bemöta det hot som fartyg i behov av assistans i vatten under deras jurisdiktion utgör.

2.   De planer som avses i punkt 1 ska utarbetas efter samråd med berörda parter, på grundval av IMO-resolutionerna A.949(23) och A.950(23), och ska minst innehålla följande uppgifter:

a)

Vilken eller vilka myndigheter som ansvarar för att ta emot och hantera larm.

| b) | Den myndighet som är behörig för lägesbedömning och för att fatta beslut om ett fartyg i behov av assistans ska godtas eller avvisas från en utvald skyddad plats. |
| --- | --- |

b)

Den myndighet som är behörig för lägesbedömning och för att fatta beslut om ett fartyg i behov av assistans ska godtas eller avvisas från en utvald skyddad plats.

| c) | Information om kustlinjen i de medlemsstater som kommer att bidra till bedömningen av ett fartyg i behov av assistans på en skyddad plats, inklusive en beskrivning av de miljömässiga, ekonomiska och sociala faktorerna samt naturförhållandena. |
| --- | --- |

c)

Information om kustlinjen i de medlemsstater som kommer att bidra till bedömningen av ett fartyg i behov av assistans på en skyddad plats, inklusive en beskrivning av de miljömässiga, ekonomiska och sociala faktorerna samt naturförhållandena.

| d) | Bedömningsförfaranden för att ett fartyg i behov av assistans ska godtas på eller avvisas från en skyddad plats. |
| --- | --- |

d)

Bedömningsförfaranden för att ett fartyg i behov av assistans ska godtas på eller avvisas från en skyddad plats.

| e) | Resurser och anläggningar som lämpar sig för assistans, räddning och bekämpning av föroreningar. |
| --- | --- |

e)

Resurser och anläggningar som lämpar sig för assistans, räddning och bekämpning av föroreningar.

| f) | Förfaranden för internationell samordning och beslutsfattande. |
| --- | --- |

f)

Förfaranden för internationell samordning och beslutsfattande.

| g) | Förfaranden för finansiella säkerheter och ansvar för fartyg som tas emot på en skyddad plats. |
| --- | --- |

g)

Förfaranden för finansiella säkerheter och ansvar för fartyg som tas emot på en skyddad plats.

3.   Medlemsstaterna ska offentliggöra namnet på den behöriga myndighet som avses i artikel 20.1 och på de myndigheter som utsetts för att ta emot och hantera larm.

Medlemsstaterna ska på begäran översända relevant information om planerna till grannmedlemsstaterna.

Vid genomförandet av de förfaranden som fastställs i planerna för mottagande av fartyg i behov av assistans ska medlemsstaterna se till att de som deltar i åtgärderna får tillgång till all relevant information.

Om medlemsstaterna begär det ska de som mottar information i överensstämmelse med andra och tredje stycket vara bundna av sekretess.

4.   Medlemstaterna ska senast den ... (9) underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits enligt denna artikel.”.

| 10. | Följande artikel ska införas:
  ”Artikel 22a
  Safe Sea Net
  1.   Medlemsstaterna ska införa nationella eller lokala system för hanteringen av den sjöfartsrelaterade information som avses i detta direktiv.
  2.   De kommunikationssystem som upprättas enligt punkt 1 ska medge operativ användning av den insamlade informationen och särskilt uppfylla kraven i artikel 14.
  3.   För att informationsutbytet som anges i detta direktiv ska fungera väl ska medlemsstaterna se till att de nationella eller lokala system som ska samla in, hantera och bevara informationen kan kopplas samman med SafeSeaNet. Kommissionen ska se till att SafeSeaNet är i drift 24 timmar om dygnet.”. |
| --- | --- |

10.

Följande artikel ska införas:

”Artikel 22a

Safe Sea Net

1.   Medlemsstaterna ska införa nationella eller lokala system för hanteringen av den sjöfartsrelaterade information som avses i detta direktiv.

2.   De kommunikationssystem som upprättas enligt punkt 1 ska medge operativ användning av den insamlade informationen och särskilt uppfylla kraven i artikel 14.

3.   För att informationsutbytet som anges i detta direktiv ska fungera väl ska medlemsstaterna se till att de nationella eller lokala system som ska samla in, hantera och bevara informationen kan kopplas samman med SafeSeaNet. Kommissionen ska se till att SafeSeaNet är i drift 24 timmar om dygnet.”.

| 11. | Artikel 23 ska ändras på följande sätt:






  a) | Led c ska ersättas med följande:






  ”c) | Öka täckningen för gemenskapens övervaknings- och informationssystem för sjötrafik och/eller uppdatera det, för att utöka möjligheterna till identifiering och övervakning av fartyg, med beaktande av den informations- och kommunikationstekniska utvecklingen. För att uppnå detta ska medlemsstaterna och kommissionen samarbeta för att, där så erfordras, inrätta obligatoriska rapporteringssystem, obligatoriska sjöfartsinformationstjänster och lämpliga trafiksepareringssystem, med sikte på att lämna in dem till IMO för godkännande. De ska också samarbeta inom ramen för berörda regionala och internationella organ med utveckling av system med lång räckvidd för identifiering och spårning.”. |
| --- | --- | --- | --- |

11.

Artikel 23 ska ändras på följande sätt:

a)

Led c ska ersättas med följande:

”c)

Öka täckningen för gemenskapens övervaknings- och informationssystem för sjötrafik och/eller uppdatera det, för att utöka möjligheterna till identifiering och övervakning av fartyg, med beaktande av den informations- och kommunikationstekniska utvecklingen. För att uppnå detta ska medlemsstaterna och kommissionen samarbeta för att, där så erfordras, inrätta obligatoriska rapporteringssystem, obligatoriska sjöfartsinformationstjänster och lämpliga trafiksepareringssystem, med sikte på att lämna in dem till IMO för godkännande. De ska också samarbeta inom ramen för berörda regionala och internationella organ med utveckling av system med lång räckvidd för identifiering och spårning.”.

| b) | följande led ska läggas till:






  ”e) | Se till att de nationella system som används för hantering av den information som anges i bilaga I är sammankopplingsbara och driftskompatibla samt utveckla och uppdatera SafeSeaNet.”. |
| --- | --- | --- |

b)

följande led ska läggas till:

”e)

Se till att de nationella system som används för hantering av den information som anges i bilaga I är sammankopplingsbara och driftskompatibla samt utveckla och uppdatera SafeSeaNet.”.

| 12. | Följande artikel ska införas:
  ”Artikel 23a
  Hantering av sjösäkerhetsinformation
  1.   Kommissionen ska vid behov se till att den information som samlas in enligt detta direktiv behandlas, används och sprids till de myndigheter som utsetts av medlemsstaterna.
  2.   Kommissionen ska i förekommande fall bidra till utveckling och drift av system för insamling och spridning av sjösäkerhetsdata, särskilt genom systemet Equasis eller andra, likvärdiga, offentliga system.”. |
| --- | --- |

12.

Följande artikel ska införas:

”Artikel 23a

Hantering av sjösäkerhetsinformation

1.   Kommissionen ska vid behov se till att den information som samlas in enligt detta direktiv behandlas, används och sprids till de myndigheter som utsetts av medlemsstaterna.

2.   Kommissionen ska i förekommande fall bidra till utveckling och drift av system för insamling och spridning av sjösäkerhetsdata, särskilt genom systemet Equasis eller andra, likvärdiga, offentliga system.”.

| 13. | Artikel 28 ska ersättas med följande:
  ”Artikel 28
  Kommittéförfarande
  1.   Kommissionen ska biträdas av den kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 (10).
  2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1–5a.4 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet. |
| --- | --- |

13.

Artikel 28 ska ersättas med följande:

”Artikel 28

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen ska biträdas av den kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 (10).

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1–5a.4 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

| 14. | I bilaga II.I ska följande punkt läggas till:
  ”3.   Fiskefartyg
  Fiskefartyg med en total längd över 15 meter omfattas av de krav på utrustning som avses i artikel 6a enligt följande tidsplan:






  — | Fiskefartyg med en total längd av minst 24 meter, men under 45 meter, senast den ... (11). |
| --- | --- | --- |

14.

I bilaga II.I ska följande punkt läggas till:

”3.   Fiskefartyg

Fiskefartyg med en total längd över 15 meter omfattas av de krav på utrustning som avses i artikel 6a enligt följande tidsplan:

—

Fiskefartyg med en total längd av minst 24 meter, men under 45 meter, senast den ... (11).

| — | Fiskefartyg med en total längd av minst 18 meter, men under 24 meter, senast den ... (12). |
| --- | --- |

—

Fiskefartyg med en total längd av minst 18 meter, men under 24 meter, senast den ... (12).

| — | Fiskefartyg med en total längd över 15 meter, men under 18 meter, senast den ... (13). |
| --- | --- |

—

Fiskefartyg med en total längd över 15 meter, men under 18 meter, senast den ... (13).

Nybyggda fiskefartyg med en total längd på mer än 15 meter omfattas av de krav på utrustning som avses i artikel 6a från och med den ... (9).”.

Artikel 2

Införlivande

1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den ... (9). De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 3

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tredje dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 4

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i ...

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 318, 23.12.2006, s. 195.

1

(2)  EUT C 229, 22.9.2006, s. 38.

2

(3)  Europaparlamentets yttrande av den 25 april 2007 (ännu ej offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 6 juni 2008 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjort i EUT).

3

(4)  EGT L 208, 5.8.2002, s. 10.

4

(5)  EGT L 324, 29.11.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 93/2007 (EUT L 22, 31.1.2007, s. 12).

5

(6)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. Beslutet senast ändrat genom beslut 2006/512/EG (EUT L 200, 22.7.2006, s. 11).

6

(7)  EGT L 208, 5.8.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1891/2006 (EUT L 394, 30.12.2006, s. 1).

7

(8)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

8

(9)  18 månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

9

(10)  EGT L 324, 29.11.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 93/2007 (EUT L 22, 31.1.2007, s. 12).”.

10

(11)  Tre år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

11

(12)  Fyra år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

12

(13)  Fem år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

13

---

RÅDETS MOTIVERING

I   INLEDNING

I november 2005 antog kommissionen sitt förslag (1) till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2002/59/EG om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen. Förslaget överlämnades till rådet den 13 januari 2006.

Europaparlamentet antog sitt yttrande vid första behandlingen den 25 april 2007.

Ekonomiska och sociala kommittén antog sitt yttrande den 13 september 2006 (2).

Regionkommittén antog sitt yttrande den 15 juni 2006 (3).

Inom ramen för medbeslutandeförfarandet (artikel 251 i EG-fördraget) nådde rådet den 7 juni 2007 en politisk överenskommelse om utkastet till direktiv. Efter juristlingvisternas slutgranskning antog rådet sin gemensamma ståndpunkt den 6 juni 2008.

II   SYFTE

Huvudsyftet med det föreslagna direktivet är att ändra direktiv 2002/59/EG i syfte att införliva kompletterande åtgärder för att öka säkerheten på fartyg och miljöskyddet samt för att harmonisera införandet av ”skyddade platser”.

I förslaget ingår framför allt utvecklingen av gemenskapens system för informationsutbyte av sjösäkerhet, SafeSeaNet, att medlemsstaterna ska utse en oberoende myndighet för att ta emot fartyg i nöd, åtgärder som ska vidtas vid förekomst av is samt behandlingen av oförsäkrade fartyg. Dessutom anges det i förslaget att man obligatoriskt ska använda automatiska identifieringssystem (AIS) för fiskefartyg med en längd över 15 meter samt en skärpning av avlastarens informationsskyldigheter.

III   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

Allmänt

Genom den av rådet godkända gemensamma ståndpunkten om ovan nämnda förslag uppdateras gällande direktiv i syfte att bidra till ökad sjösäkerhet. Trots att rådet instämmer med kommissionen i fråga om syftet med förslaget har rådets uppläggning inbegripit vissa anpassningar för att öka säkerheten för fiskefartyg med en total längd över 15 meter genom att man på dessa ska installera automatiska identifieringssystem (AIS), för att fastställa reglerna för godtagande eller avvisande av ett fartyg i behov av assistans från en skyddad plats samt för att förstärka fartygsövervakningen via systemet för informationsutbyte, SafeSeaNet.

Det bör noteras att den gemensamma ståndpunkten även innefattar några ändringar utöver ändringarna i Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen genom att bestämmelser i kommissionens förslag har kompletterats med nya inslag eller helt och hållet skrivits om.

Dessutom söker man genom flera redaktionella ändringar blott och bart förtydliga texten eller sörja för övergripande enhetlighet i direktivet.

Två större frågor, installation av automatiska identifieringssystem (AIS) på fiskefartyg och mottagandet av fartyg på skyddade platser, har ansetts vara av större betydelse vid diskussionerna inom de berörda rådsorganen.

Särskilda frågor

A.   Användningen av automatiska identifieringssystem (AIS)

Användningen av automatiska identifieringssystem (AIS, klass A) på fiskefartyg med en total längd på över 15 meter, vilket är ett av huvuddragen i det ändrade direktivet, godtogs av rådet. Rådet anser dock att man tydligt måste fastställa för vilka fartyg som denna skyldighet gäller. Därför har man i rådets gemensamma ståndpunkt ändrat kommissionens förslag och fastställer exakt villkoren för denna tvingande bestämmelse.

Vidare godtog rådet Europaparlamentets ändring 17 och följaktligen hänvisas det i direktivet till IMO:s resolution A.917(22) (”Guidelines for onboard use of AIS”).

Dessutom har rådet sett över den av kommissionen föreslagna tidsplanen för genomförande (bilaga II, del I) för att se till att tidsbegränsningarna är praktiskt möjliga för de berörda parterna. Rådet anser att man måste ange att fartyg utrustade med AIS ständigt ska hålla systemet i drift utom i vissa särskilda fall.

B.   Mottagande av fartyg på skyddade platser

Rådet anser i fråga om mottagandet av fartyg på skyddade platser att medlemsstaterna bör tillämpa IMO:s riktlinjer på skyddade platser för fartyg i behov av assistans (IMO:s resolution A.949(23)) där det anges att medlemsstaterna har rätt att bevilja eller vägra ett fartyg tillträde till en skyddad plats. Genom rådets ändring av kommissionens förslag klargörs det att ett fartyg i behov av assistans ska godtas på eller avvisas från en skyddad plats först efter det att en lägesbedömning på grundval av planen för mottagandet och ett beslut fattat av den behöriga myndigheten. Rådet finner att man måste se till att planerna för mottagandet utformas på grundval av IMO:s resolutioner A.949(23) (”IMO Guidelines on places of refuge for ships in need of assistance”) och A.950(23) (”Maritime Assistance Services”).

Vidare anser rådet, i motsats till kommissionen, att planerna för mottagande av fartyg i behov av assistans bör innehålla information om kustlinjen i medlemsstaterna, vilken ska bidra till att bedöma om ett fartyg är i behov av assistans på en skyddad plats. I fråga om meddelandet av dessa planer till angränsande medlemsstater har rådet infört en möjlighet för medlemsstaterna att föreskriva sekretess.

En annan fråga som togs upp i diskussionerna inom rådets organ i samband med mottagandet på skyddade platser var rollen för ”den behöriga myndigheten”. Rådet lade till en tillkommande definition av ”behörig myndighet” för en bättre förståelse av denna term, i vilken man anger den behöriga myndighetens roll. Rådets syfte är att ge medlemsstaterna tillräcklig flexibilitet när det gäller att organisera sina behöriga myndigheter, med vederbörlig hänsyn till deras interna administrativa och organisatoriska strukturer.

Övriga frågor

Utöver de ovan nämnda två huvudfrågorna har rådet ändrat kommissionens förslag ytterligare, i synnerhet i fråga om åtgärder vid förekomst av is. I fråga om detta framhölls det att de behöriga myndigheterna bör agera utan att detta varken inverkar på skyldigheten att bistå eller på relevanta internationella regler.

I fråga om den föreslagna bestämmelsen om finansiell säkerhet, genom vilken det fastställs en möjlighet för medlemsstaterna att av fartygsoperatören begära ett intyg om försäkring eller en finansiell säkerhet, finner rådet det olämpligt att hänvisa till ett annat kommissionsförslag som behandlas inom medbeslutandeförfarandet (förslaget om fartygsägares skadeståndsansvar och finansiella säkerheter).

I fråga om ikraftträdandet av det ändrade direktivet har den period som medlemsstaterna har till förfogande för att sätta i kraft de nationella genomförandeåtgärderna för detta utkast till direktiv förlängts från 12 till 18 månader.

I fråga om SafeSeaNet ingår i rådets gemensamma ståndpunkt en bestämmelse grundad på Europaparlamentets ändring 65, enligt vilken kommissionen ska se till att SafeSeaNet är i drift 24 timmar om dygnet.

IV   EUROPAPARLAMENTETS ÄNDRINGAR

I den gemensamma ståndpunkten införlivas några av Europaparlamentets ändringar vid första behandlingen, vilka förbättrar eller förtydligar texten i förslaget till direktiv.

Rådet godtog till fullo Europaparlamentets ändringar 17 och 65 (enligt dok. 8724/07) och samtyckte till att omarbeta ändringarna 22 och 23 så att artikel 6a andra stycket får följande lydelse: ”Fiskefartyg utrustade med AIS ska ständigt hålla systemet i drift. Under exceptionella förhållanden får AIS slås av om befälhavaren anser att detta är nödvändigt för fartygets skydd eller säkerhet.”.

Samtliga övriga ändringar från Europaparlamentet återspeglas dock inte i den gemensamma ståndpunkten. De kunde av olika skäl inte godtas av rådet. Sålunda kunde rådet inte godta ändringarna 10, 11, 15, 18, 35 och 45 eftersom de syftar till att utvidga tillämpningsområdet för direktivet. Ändringarna 5, 31, 32, 33 och 34, som rör den behöriga myndigheten, kan inte godtas av rådet eftersom de är alltför specifika och detaljerade. De skulle leda till en organisatorisk stelbenthet och gör det inte möjligt att beakta medlemsstaternas särdrag. I fråga om fiskefartygens användning av AIS stöder rådet den fartygslängd som föreslagits av kommissionen och väger in de tillkommande ändringarna i den gemensamma ståndpunkten. Således kunde rådet inte ställa sig bakom ändringarna 24, 50 och 51. Rådet fann ändringarna 8, 9, 38, 39, 40 och 41 olämpliga eftersom det i dem hänvisas till ett annat förslag om det tredje sjösäkerhetspaketet, vilket för närvarande behandlas inom ramen för medbeslutandeförfarandet. I fråga om utbytet av sekretessbelagda uppgifter (ändringarna 7, 37, 44, 47 och 64) anser rådet att dessa skulle kunna vålla vissa problem rörande sekretessen i fråga om den berörda informationen. I fråga om ändringarna 50, 52, 53 och 54, genom vilka det anges när olika fiskefartyg ska omfattas av bestämmelserna i direktivet, anser rådet slutligen att tidsplanen för genomförandet i den gemensamma ståndpunkten borde vara mer passande för de berörda parterna.

Rådet anser också att vissa ändringar kunde vara lämpligare som skäl i ingressen, exempelvis ändringarna 42 och 43.

V   SLUTSATS

Rådet anser att den gemensamma ståndpunkten ger medlemsstaterna möjlighet att vidta adekvata och förebyggande åtgärder samt att reagera på riktigt sätt i farliga situationer.

Rådet ser fram emot konstruktiva diskussioner med Europaparlamentet i syfte att direktivet snabbt ska kunna antas.

---

(1)  Dok. 5171/06 – KOM(2005) 589 slutlig.

(2)  EUT C 318, 23.12.2006.

(3)  EUT C 229, 22.9.2006.

---

| 22.7.2008 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 184/11 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2008

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 184/11

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 16/2008

antagen av rådet den 6 juni 2008

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/.../EG av den ... om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (omarbetning)

(Text av betydelse för EES)

(2008/C 184 E/02)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och

av följande skäl:

| (1) | Rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (4) har flera gånger ändrats väsentligt. I samband med nya ändringar bör direktivet av tydlighetsskäl omarbetas. |
| --- | --- |

(1)

Rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (4) har flera gånger ändrats väsentligt. I samband med nya ändringar bör direktivet av tydlighetsskäl omarbetas.

| (2) | Med hänsyn till arten av bestämmelser i direktiv 94/57/EG förefaller det lämpligt att dessa omarbetas i form av två olika gemenskapsrättsakter, nämligen ett direktiv och en förordning. |
| --- | --- |

(2)

Med hänsyn till arten av bestämmelser i direktiv 94/57/EG förefaller det lämpligt att dessa omarbetas i form av två olika gemenskapsrättsakter, nämligen ett direktiv och en förordning.

| (3) | I sin resolution av den 8 juni 1993 om en gemensam politik för säkerheten till sjöss satte rådet upp målet att få bort alla undermåliga fartyg från gemenskapens vatten, och prioriterade gemenskapsåtgärder för att säkerställa ett effektivt och enhetligt genomförande av internationella regler genom att utarbeta gemensamma standarder för klassificeringssällskap. |
| --- | --- |

(3)

I sin resolution av den 8 juni 1993 om en gemensam politik för säkerheten till sjöss satte rådet upp målet att få bort alla undermåliga fartyg från gemenskapens vatten, och prioriterade gemenskapsåtgärder för att säkerställa ett effektivt och enhetligt genomförande av internationella regler genom att utarbeta gemensamma standarder för klassificeringssällskap.

| (4) | Säkerheten och förhindrandet av föroreningar till sjöss kan effektivt förbättras genom en strikt tillämpning av internationella konventioner, koder och resolutioner samtidigt som friheten att tillhandahålla tjänster främjas. |
| --- | --- |

(4)

Säkerheten och förhindrandet av föroreningar till sjöss kan effektivt förbättras genom en strikt tillämpning av internationella konventioner, koder och resolutioner samtidigt som friheten att tillhandahålla tjänster främjas.

| (5) | Det åligger flaggstaterna och hamnstaterna att kontrollera att fartygen uppfyller de enhetliga internationella standarderna för säkerhet och förhindrande av förorening till sjöss. |
| --- | --- |

(5)

Det åligger flaggstaterna och hamnstaterna att kontrollera att fartygen uppfyller de enhetliga internationella standarderna för säkerhet och förhindrande av förorening till sjöss.

| (6) | Medlemsstaterna är ansvariga för utfärdandet av internationella certifikat rörande säkerhet och förhindrande av förorening som föreskrivs i sådana konventioner som den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss av den 1 november 1974 (Solas 74), den internationella lastlinjekonvention av den 5 april 1966 och den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg av den 2 november 1973 (Marpol), samt för genomförandet av bestämmelserna i dessa konventioner. |
| --- | --- |

(6)

Medlemsstaterna är ansvariga för utfärdandet av internationella certifikat rörande säkerhet och förhindrande av förorening som föreskrivs i sådana konventioner som den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss av den 1 november 1974 (Solas 74), den internationella lastlinjekonvention av den 5 april 1966 och den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg av den 2 november 1973 (Marpol), samt för genomförandet av bestämmelserna i dessa konventioner.

| (7) | I överensstämmelse med sådana konventioner får alla medlemsstater i varierande omfattning bemyndiga erkända organisationer att bestyrka att bestämmelserna i fråga följs och de får delegera utfärdandet av motsvarande certifikat rörande säkerhet och förhindrande av förorening. |
| --- | --- |

(7)

I överensstämmelse med sådana konventioner får alla medlemsstater i varierande omfattning bemyndiga erkända organisationer att bestyrka att bestämmelserna i fråga följs och de får delegera utfärdandet av motsvarande certifikat rörande säkerhet och förhindrande av förorening.

| (8) | Ett stort antal av de nuvarande klassificeringssällskapen världen över kan inte säkerställa vare sig ett korrekt genomförande av reglerna eller tillräcklig tillförlitlighet när de agerar på uppdrag av de nationella administrationerna, eftersom de saknar den tillförlitliga och nödvändiga struktur och erfarenhet som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter på ett verkligt professionellt sätt. |
| --- | --- |

(8)

Ett stort antal av de nuvarande klassificeringssällskapen världen över kan inte säkerställa vare sig ett korrekt genomförande av reglerna eller tillräcklig tillförlitlighet när de agerar på uppdrag av de nationella administrationerna, eftersom de saknar den tillförlitliga och nödvändiga struktur och erfarenhet som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter på ett verkligt professionellt sätt.

| (9) | I enlighet med Solas 74 kapitel II-1 del A-1 regel 3-1 är medlemsstaterna ansvariga för att säkerställa att fartyg som för deras flagg är konstruerade, byggda och underhållna i överensstämmelse med de strukturella, mekaniska och elektriska krav som ett klassificeringssällskap ställer. Dessa sällskap har därför uppgiften att utforma och genomföra regler för konstruktion, byggande, underhåll och inspektion av fartyg och är ansvariga för att inspektera fartyg på flaggstatens vägnar och intyga att dessa fartyg följer de internationella konventionernas bestämmelser för utfärdande av relevanta certifikat. För att de ska kunna utföra denna uppgift måste de vara oavhängiga och ha en högt specialiserad teknisk kompetens och ett krävande kvalitetssystem. |
| --- | --- |

(9)

I enlighet med Solas 74 kapitel II-1 del A-1 regel 3-1 är medlemsstaterna ansvariga för att säkerställa att fartyg som för deras flagg är konstruerade, byggda och underhållna i överensstämmelse med de strukturella, mekaniska och elektriska krav som ett klassificeringssällskap ställer. Dessa sällskap har därför uppgiften att utforma och genomföra regler för konstruktion, byggande, underhåll och inspektion av fartyg och är ansvariga för att inspektera fartyg på flaggstatens vägnar och intyga att dessa fartyg följer de internationella konventionernas bestämmelser för utfärdande av relevanta certifikat. För att de ska kunna utföra denna uppgift måste de vara oavhängiga och ha en högt specialiserad teknisk kompetens och ett krävande kvalitetssystem.

| (10) | Organisationer som inspekterar och besiktigar fartyg bör kunna erbjuda sina tjänster i hela gemenskapen under konkurrens, samtidigt som de olika organisationernas tjänster ger ett likvärdigt säkerhets- och miljöskydd. De nödvändiga branschstandarderna bör alltså vara enhetliga och tillämpas i hela gemenskapen. |
| --- | --- |

(10)

Organisationer som inspekterar och besiktigar fartyg bör kunna erbjuda sina tjänster i hela gemenskapen under konkurrens, samtidigt som de olika organisationernas tjänster ger ett likvärdigt säkerhets- och miljöskydd. De nödvändiga branschstandarderna bör alltså vara enhetliga och tillämpas i hela gemenskapen.

| (11) | Utfärdandet av radiosäkerhetscertifikatet för lastfartyg kan anförtros privata organ som har tillräcklig sakkunskap och kvalificerad personal. |
| --- | --- |

(11)

Utfärdandet av radiosäkerhetscertifikatet för lastfartyg kan anförtros privata organ som har tillräcklig sakkunskap och kvalificerad personal.

| (12) | En medlemsstat får på objektiva och klara grunder begränsa antalet erkända organisationer som den bemyndigar i enlighet med sina behov under kommissionens översyn i enlighet med ett kommittéförfarande. |
| --- | --- |

(12)

En medlemsstat får på objektiva och klara grunder begränsa antalet erkända organisationer som den bemyndigar i enlighet med sina behov under kommissionens översyn i enlighet med ett kommittéförfarande.

| (13) | Detta direktiv bör säkerställa friheten att tillhandahålla tjänster i gemenskapen och gemenskapen bör följaktligen ha rätt att förhandla med de länder utanför unionen där vissa av de erkända organisationerna har sin hemvist för att säkerställa en likvärdig behandling för erkända organisationer som har sin hemvist i gemenskapen. |
| --- | --- |

(13)

Detta direktiv bör säkerställa friheten att tillhandahålla tjänster i gemenskapen och gemenskapen bör följaktligen ha rätt att förhandla med de länder utanför unionen där vissa av de erkända organisationerna har sin hemvist för att säkerställa en likvärdig behandling för erkända organisationer som har sin hemvist i gemenskapen.

| (14) | Det är nödvändigt att de nationella administrationerna är djupt delaktiga i fartygsbesiktningar och i utfärdandet av motsvarande certifikat för att säkerställa att de internationella säkerhetsreglerna följs noggrant även när medlemsstaterna anförtror åt utomstående erkända organisationer att utföra myndighets uppgifter. Det är därför lämpligt att upprätta ett nära samarbete mellan administrationerna och de erkända organisationer som de bemyndigar, vilket kan kräva att de erkända organisationerna har en lokal representant på den medlemsstats område på vilkens vägnar de utför uppgifterna. |
| --- | --- |

(14)

Det är nödvändigt att de nationella administrationerna är djupt delaktiga i fartygsbesiktningar och i utfärdandet av motsvarande certifikat för att säkerställa att de internationella säkerhetsreglerna följs noggrant även när medlemsstaterna anförtror åt utomstående erkända organisationer att utföra myndighets uppgifter. Det är därför lämpligt att upprätta ett nära samarbete mellan administrationerna och de erkända organisationer som de bemyndigar, vilket kan kräva att de erkända organisationerna har en lokal representant på den medlemsstats område på vilkens vägnar de utför uppgifterna.

| (15) | Skillnader i systemen för ersättningsansvar för de erkända organisationer som agerar för medlemsstaternas räkning skulle kunna hindra ett riktigt genomförande av direktivet. För att bidra till lösningen av detta problem är det lämpligt att införa en viss grad av harmonisering på gemenskapsnivå av det ersättningsansvar som uppstår vid en sjöolycka som förorsakas av en erkänd organisation, enligt beslut i domstol – inbegripet tvistlösning genom skiljedomsförfaranden. |
| --- | --- |

(15)

Skillnader i systemen för ersättningsansvar för de erkända organisationer som agerar för medlemsstaternas räkning skulle kunna hindra ett riktigt genomförande av direktivet. För att bidra till lösningen av detta problem är det lämpligt att införa en viss grad av harmonisering på gemenskapsnivå av det ersättningsansvar som uppstår vid en sjöolycka som förorsakas av en erkänd organisation, enligt beslut i domstol – inbegripet tvistlösning genom skiljedomsförfaranden.

| (16) | De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (5). |
| --- | --- |

(16)

De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (5).

| (17) | Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att ändra detta direktiv för att införliva senare ändringar av internationella konventioner, protokoll, koder och resolutioner med anknytning till direktivet. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG. |
| --- | --- |

(17)

Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att ändra detta direktiv för att införliva senare ändringar av internationella konventioner, protokoll, koder och resolutioner med anknytning till direktivet. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG.

| (18) | Medlemsstaterna bör emellertid fortfarande ha möjlighet att upphäva eller återkalla det bemyndigande som de gett en erkänd organisation, varvid de ska underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om sitt beslut, och ange de skäl som ligger till grund för beslutet. |
| --- | --- |

(18)

Medlemsstaterna bör emellertid fortfarande ha möjlighet att upphäva eller återkalla det bemyndigande som de gett en erkänd organisation, varvid de ska underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om sitt beslut, och ange de skäl som ligger till grund för beslutet.

| (19) | Medlemsstaterna bör regelbundet bedöma hur de erkända organisationer som arbetar för dem presterar och de bör tillhandahålla kommissionen och alla andra medlemsstater exakt information om prestationerna. |
| --- | --- |

(19)

Medlemsstaterna bör regelbundet bedöma hur de erkända organisationer som arbetar för dem presterar och de bör tillhandahålla kommissionen och alla andra medlemsstater exakt information om prestationerna.

| (20) | I egenskap av hamnmyndigheter är medlemsstaterna skyldiga att främja säkerheten på och förhindra föroreningen av gemenskapens vatten genom att prioritera inspektion av fartyg med certifikat från organisationer som inte uppfyller gemenskapens kriterier, och därigenom säkerställa att fartyg som seglar under tredjelands flagg inte åtnjuter en förmånligare behandling. |
| --- | --- |

(20)

I egenskap av hamnmyndigheter är medlemsstaterna skyldiga att främja säkerheten på och förhindra föroreningen av gemenskapens vatten genom att prioritera inspektion av fartyg med certifikat från organisationer som inte uppfyller gemenskapens kriterier, och därigenom säkerställa att fartyg som seglar under tredjelands flagg inte åtnjuter en förmånligare behandling.

| (21) | För närvarande finns det inga enhetliga internationella standarder för fartygsskrov, maskineri samt el- och kontrollinstallationer som alla fartyg måste följa antingen på byggnadsstadiet eller under hela deras livstid. Sådana standarder får fastställas i enlighet med erkända organisationers regler eller i enlighet med likvärdiga standarder som ska beslutas av de nationella administrationerna i enlighet med det förfarande som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (6). |
| --- | --- |

(21)

För närvarande finns det inga enhetliga internationella standarder för fartygsskrov, maskineri samt el- och kontrollinstallationer som alla fartyg måste följa antingen på byggnadsstadiet eller under hela deras livstid. Sådana standarder får fastställas i enlighet med erkända organisationers regler eller i enlighet med likvärdiga standarder som ska beslutas av de nationella administrationerna i enlighet med det förfarande som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (6).

| (22) | Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att fastställa åtgärder som medlemsstaterna ska följa i sina förbindelser med de organisationer som inom gemenskapen ombesörjer inspektion, besiktning och certifiering av fartyg, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(22)

Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att fastställa åtgärder som medlemsstaterna ska följa i sina förbindelser med de organisationer som inom gemenskapen ombesörjer inspektion, besiktning och certifiering av fartyg, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (23) | Skyldigheten att införliva detta direktiv med nationell lagstiftning bör endast gälla de bestämmelser som utgör en innehållsmässig ändring i förhållande till direktiv 94/57/EG. Skyldigheten att införliva de oförändrade bestämmelserna följer av det direktivet. |
| --- | --- |

(23)

Skyldigheten att införliva detta direktiv med nationell lagstiftning bör endast gälla de bestämmelser som utgör en innehållsmässig ändring i förhållande till direktiv 94/57/EG. Skyldigheten att införliva de oförändrade bestämmelserna följer av det direktivet.

| (24) | Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter när det gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning av direktivet som anges i bilaga I del B. |
| --- | --- |

(24)

Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter när det gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning av direktivet som anges i bilaga I del B.

| (25) | I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (7) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så vitt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan direktivet och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller. |
| --- | --- |

(25)

I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (7) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så vitt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan direktivet och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

| (26) | Åtgärder som ska följas av organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../... av den ... om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg (8). |
| --- | --- |

(26)

Åtgärder som ska följas av organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../... av den ... om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg (8).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

Artikel 1

I detta direktiv fastställs åtgärder som medlemsstaterna ska följa i sina förbindelser med de organisationer som ombesörjer inspektion, besiktning och certifiering av fartyg, för uppfyllande av de internationella konventionerna om säkerheten till sjöss och förhindrande av havsförorening, samtidigt som friheten att tillhandahålla tjänster främjas. Detta inkluderar utarbetandet och genomförandet av säkerhetskrav för skrov, maskineri samt el- och kontrollinstallationer på fartyg som omfattas av de internationella konventionerna.

Artikel 2

I detta direktiv gäller följande definitioner:

| a) | fartyg: | fartyg som omfattas av de internationella konventionerna. |
| --- | --- | --- |
| b) | fartyg som seglar under en medlemsstats flagg: | fartyg som är registrerade i en medlemsstat och som seglar under dess flagg i enlighet med dess lagstiftning. Fartyg som inte motsvarar denna definition likställs med fartyg som seglar under tredjelands flagg. |
| c) | inspektioner och besiktningar: | inspektioner och besiktningar som är obligatoriska enligt de internationella konventionerna. |
| d) | internationella konventioner: | den internationella konventionen om säkerhet för människoliv till sjöss av den 1 november 1974 (Solas) utom kapitel XI-2 i dess bilaga, den internationella lastlinjekonventionen av den 5 april 1966 och den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg av den 2 november 1973 (Marpol), inklusive protokoll och ändringar till dessa, samt därmed förknippade koder av tvingande karaktär i alla medlemsstater, i uppdaterad version. |
| e) | organisation: | en rättslig enhet, inbegripet dotterbolag och andra organ under dess kontroll, som i samarbete eller enskilt utför uppgifter som omfattas av detta direktiv. |
| f) | kontroll: | vid tillämpningen av e) avses med kontroll rättigheter, avtal eller andra rättsliga eller praktiska medel som enskilt eller i kombination ger möjlighet att utöva ett avgörande inflytande över en juridisk person eller bemyndigar en juridisk person att utföra uppgifter som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde. |
| g) | erkänd organisation: | en organisation som har erkänts i enlighet med förordning (EG) nr .../.... |
| h) | bemyndigande: | ett förfarande genom vilket en medlemsstat ger ett bemyndigande eller delegerar befogenheter till en erkänd organisation. |
| i) | föreskrivet certifikat: | ett certifikat utfärdat av en flaggstat eller på dess vägnar i enlighet med internationella konventioner. |
| j) | regler och förfaranden: | de krav som en erkänd organisation ställer på hur fartygen ska vara konstruerade, byggda, utrustade, underhållna och besiktigade. |
| k) | klasscertifikat: | ett av en erkänd organisation utfärdat dokument som intygar ett fartygs lämplighet för en viss användning eller tjänst i enlighet med de regler och förfaranden som organisationen har fastställt och offentliggjort. |
| l) | radiosäkerhetscertifikat för lastfartyg: | det certifikat som infördes genom 1988 års protokoll om ändring av Solas antaget av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). |

a)

fartyg:

fartyg som omfattas av de internationella konventionerna.

b)

fartyg som seglar under en medlemsstats flagg:

fartyg som är registrerade i en medlemsstat och som seglar under dess flagg i enlighet med dess lagstiftning. Fartyg som inte motsvarar denna definition likställs med fartyg som seglar under tredjelands flagg.

c)

inspektioner och besiktningar:

inspektioner och besiktningar som är obligatoriska enligt de internationella konventionerna.

d)

internationella konventioner:

den internationella konventionen om säkerhet för människoliv till sjöss av den 1 november 1974 (Solas) utom kapitel XI-2 i dess bilaga, den internationella lastlinjekonventionen av den 5 april 1966 och den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg av den 2 november 1973 (Marpol), inklusive protokoll och ändringar till dessa, samt därmed förknippade koder av tvingande karaktär i alla medlemsstater, i uppdaterad version.

e)

organisation:

en rättslig enhet, inbegripet dotterbolag och andra organ under dess kontroll, som i samarbete eller enskilt utför uppgifter som omfattas av detta direktiv.

f)

kontroll:

vid tillämpningen av e) avses med kontroll rättigheter, avtal eller andra rättsliga eller praktiska medel som enskilt eller i kombination ger möjlighet att utöva ett avgörande inflytande över en juridisk person eller bemyndigar en juridisk person att utföra uppgifter som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde.

g)

erkänd organisation:

en organisation som har erkänts i enlighet med förordning (EG) nr .../....

h)

bemyndigande:

ett förfarande genom vilket en medlemsstat ger ett bemyndigande eller delegerar befogenheter till en erkänd organisation.

i)

föreskrivet certifikat:

ett certifikat utfärdat av en flaggstat eller på dess vägnar i enlighet med internationella konventioner.

j)

regler och förfaranden:

de krav som en erkänd organisation ställer på hur fartygen ska vara konstruerade, byggda, utrustade, underhållna och besiktigade.

k)

klasscertifikat:

ett av en erkänd organisation utfärdat dokument som intygar ett fartygs lämplighet för en viss användning eller tjänst i enlighet med de regler och förfaranden som organisationen har fastställt och offentliggjort.

l)

radiosäkerhetscertifikat för lastfartyg:

det certifikat som infördes genom 1988 års protokoll om ändring av Solas antaget av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO).

Artikel 3

1.   När medlemsstaterna tar på sig ansvar och förpliktelser inom ramen för de internationella konventionerna, ska de se till att deras behöriga administrationer kan säkerställa att bestämmelserna i dessa tillämpas på ett effektivt sätt, särskilt avseende inspektion och besiktning av fartyg samt utfärdandet av föreskrivna certifikat och dispenscertifikat i enlighet med de internationella konventionerna. Medlemsstaterna ska agera i enlighet med tillämpliga bestämmelser i bilagan och i bihanget till IMO:s resolution A.847(20) om riktlinjer för att bistå flaggstater vid genomförandet av IMO:s instrument.

2.   När en medlemsstat vid tillämpningen av punkt 1 beslutar att med avseende på fartyg som seglar under dess flagg

| i) | bemyndiga organisationer att helt eller delvis utföra inspektioner och besiktningar avseende föreskrivna certifikat, inklusive sådana som gör det möjligt att bedöma om de regler som avses i artikel 11.2 efterlevs samt, i tillämpliga fall, att utfärda eller förnya därtill hörande certifikat, eller |
| --- | --- |

i)

bemyndiga organisationer att helt eller delvis utföra inspektioner och besiktningar avseende föreskrivna certifikat, inklusive sådana som gör det möjligt att bedöma om de regler som avses i artikel 11.2 efterlevs samt, i tillämpliga fall, att utfärda eller förnya därtill hörande certifikat, eller

| ii) | att helt eller delvis överlåta de inspektioner och besiktningar som avses under i på organisationer, |
| --- | --- |

ii)

att helt eller delvis överlåta de inspektioner och besiktningar som avses under i på organisationer,

ska den anförtro dessa uppgifter endast åt erkända organisationer.

Den behöriga administrationen ska i samtliga fall godkänna det första utfärdandet av dispenscertifikat.

För radiosäkerhetscertifikatet för lastfartyg får emellertid dessa uppgifter anförtros åt ett privat organ som har erkänts av en behörig administration och som har tillräcklig sakkunskap och kvalificerad personal för att på administrationens vägnar utföra särskilda säkerhetsbedömningar rörande radiokommunikation.

3.   Denna artikel avser inte certifiering av marin utrustning på ett fartyg.

Artikel 4

1.   Vid tillämpningen av artikel 3.2 ska medlemsstaterna i princip inte vägra att bemyndiga någon av de erkända organisationerna att åta sig uppgifterna, om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 2 i den här artikeln samt i artiklarna 5 och 9. De får emellertid begränsa det antal organisationer som de bemyndigar i enlighet med sina behov, förutsatt att det finns klara och objektiva skäl till att göra så.

På en medlemsstats begäran ska kommissionen anta lämpliga åtgärder i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 6.2.

2.   För att en medlemsstat ska godta att en erkänd organisation som har sin hemvist i ett tredjeland helt eller delvis utför de uppgifter som anges i artikel 3 får den begära att tredjelandet i fråga beviljar en motsvarande behandling av de erkända organisationer som har sin hemvist i gemenskapen.

Dessutom får gemenskapen begära att ett tredjeland där en erkänd organisation har sin hemvist beviljar en motsvarande behandling av de erkända organisationer som har hemvist inom gemenskapen.

Artikel 5

1.   Medlemsstater som beslutar i enlighet med artikel 3.2 ska upprätta en arbetsförbindelse mellan sin behöriga administration och de organisationer som agerar för deras räkning.

2.   Arbetsförbindelsen ska regleras genom ett formaliserat, skriftligt och icke-diskriminerande avtal eller ett likvärdigt rättsligt arrangemang som fastställer de särskilda uppgifter och funktioner som organisationerna har åtagit sig och som åtminstone omfattar följande:

| a) | Bestämmelserna i bihang II till IMO:s resolution A.739(18) om riktlinjer för bemyndigande av organisationer som agerar för administrationens räkning, med beaktande av bilagan, bihangen och tillägget till IMO:s MSC/cirkulär 710 och MEPC/cirkulär 307 om avtalsmall för bemyndigande av erkända organisationer som agerar för administrationens räkning. |
| --- | --- |

a)

Bestämmelserna i bihang II till IMO:s resolution A.739(18) om riktlinjer för bemyndigande av organisationer som agerar för administrationens räkning, med beaktande av bilagan, bihangen och tillägget till IMO:s MSC/cirkulär 710 och MEPC/cirkulär 307 om avtalsmall för bemyndigande av erkända organisationer som agerar för administrationens räkning.

| b) | Följande bestämmelser om ekonomiskt ansvar:






  i) | Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom, eller skiljedomsförfarande fastställs, att administrationen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för sakförlust eller sakskada, personskada eller dödsfall, och det kan bevisas inför domstolen att förlusten, skadan eller dödsfallet orsakats av en uppsåtlig handling eller underlåtelse eller grov vårdslöshet från den erkända organisationens sida, eller från dess organ, anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska administrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda förlust, skada eller dödsfall vållats av den erkända organisationen. |
| --- | --- | --- |

b)

Följande bestämmelser om ekonomiskt ansvar:

i)

Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom, eller skiljedomsförfarande fastställs, att administrationen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för sakförlust eller sakskada, personskada eller dödsfall, och det kan bevisas inför domstolen att förlusten, skadan eller dödsfallet orsakats av en uppsåtlig handling eller underlåtelse eller grov vårdslöshet från den erkända organisationens sida, eller från dess organ, anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska administrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda förlust, skada eller dödsfall vållats av den erkända organisationen.

| ii) | Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom, eller skiljedomsförfarande fastställs, att administrationen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för personskada eller dödsfall, och det kan bevisas inför domstolen att personskadan eller dödsfallet orsakats av en försumlig eller vårdslös handling eller underlåtelse från den erkända organisationens sida, eller från dess anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska administrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda personskada eller dödsfall vållats av den erkända organisationen. Medlemsstaterna får begränsa det högsta belopp som ska betalas av den erkända organisationen, men detta belopp får inte understiga 4 000 000 EUR. |
| --- | --- |

ii)

Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom, eller skiljedomsförfarande fastställs, att administrationen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för personskada eller dödsfall, och det kan bevisas inför domstolen att personskadan eller dödsfallet orsakats av en försumlig eller vårdslös handling eller underlåtelse från den erkända organisationens sida, eller från dess anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska administrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda personskada eller dödsfall vållats av den erkända organisationen. Medlemsstaterna får begränsa det högsta belopp som ska betalas av den erkända organisationen, men detta belopp får inte understiga 4 000 000 EUR.

| iii) | Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom, eller skiljedomsförfarande fastställs, att administrationen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för sakförlust eller sakskada, och det kan bevisas inför domstolen att förlusten eller skadan orsakats av en försumlig eller vårdslös handling eller underlåtelse från den erkända organisationens sida, eller från dess anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska administrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda förlust eller skada vållats av den erkända organisationen. Medlemsstaterna får begränsa det högsta belopp som ska betalas av den erkända organisationen, men detta belopp får inte understiga 2 000 000 EUR. |
| --- | --- |

iii)

Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom, eller skiljedomsförfarande fastställs, att administrationen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för sakförlust eller sakskada, och det kan bevisas inför domstolen att förlusten eller skadan orsakats av en försumlig eller vårdslös handling eller underlåtelse från den erkända organisationens sida, eller från dess anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska administrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda förlust eller skada vållats av den erkända organisationen. Medlemsstaterna får begränsa det högsta belopp som ska betalas av den erkända organisationen, men detta belopp får inte understiga 2 000 000 EUR.

| c) | Bestämmelser om en regelbundet återkommande granskning som utförs av administrationen eller av ett opartiskt utomstående organ som har utsetts av administrationen och som avser de uppgifter som organisationerna utför för administrationens räkning enligt artikel 9.1. |
| --- | --- |

c)

Bestämmelser om en regelbundet återkommande granskning som utförs av administrationen eller av ett opartiskt utomstående organ som har utsetts av administrationen och som avser de uppgifter som organisationerna utför för administrationens räkning enligt artikel 9.1.

| d) | Möjligheten att genomföra slumpvisa och ingående inspektioner av fartygen. |
| --- | --- |

d)

Möjligheten att genomföra slumpvisa och ingående inspektioner av fartygen.

| e) | Bestämmelser om rapportering av väsentlig information om organisationernas klassade flotta, ändringar av fartygs klass, tillfälliga avstängningar och tillbakadraganden från klass. |
| --- | --- |

e)

Bestämmelser om rapportering av väsentlig information om organisationernas klassade flotta, ändringar av fartygs klass, tillfälliga avstängningar och tillbakadraganden från klass.

3.   I avtalet eller genom det likvärdiga rättsliga arrangemanget kan det krävas att den erkända organisationen har ett lokalt ombud på den medlemsstats territorium för vars räkning den utför de uppgifter som avses i artikel 3. Detta krav kan uppfyllas av ett lokalt ombud som är juridisk person enligt medlemsstatens lagar och som omfattas av de nationella domstolarnas behörighet.

4.   Varje enskild medlemsstat ska förse kommissionen med exakta uppgifter om den arbetsförbindelse som har etablerats i enlighet med denna artikel. Kommissionen ska därefter meddela de andra medlemsstaterna om detta.

Artikel 6

1.   Kommissionen ska biträdas av kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS), inrättad genom förordning (EG) nr 2099/2002 (9).

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG ska vara tre månader.

3.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1–5a.4 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Artikel 7

1.   Detta direktiv får, utan att dess tillämpningsområde utökas, ändras i syfte att

| a) | med avseende på tillämpningen av detta direktiv införliva senare ikraftträdda ändringar av de internationella konventioner och tillhörande protokoll, koder och resolutioner som avses i artiklarna 2 d, 3.1 och 5.2, |
| --- | --- |

a)

med avseende på tillämpningen av detta direktiv införliva senare ikraftträdda ändringar av de internationella konventioner och tillhörande protokoll, koder och resolutioner som avses i artiklarna 2 d, 3.1 och 5.2,

| c) | ändra de belopp som anges i artikel 5.2 b ii och iii. |
| --- | --- |

c)

ändra de belopp som anges i artikel 5.2 b ii och iii.

Dessa åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll som avses i artikel 6.3.

2.   När nya instrument eller protokoll till de internationella konventioner som avses i artikel 2 d antas ska rådet, på förslag av kommissionen samt med hänsyn till medlemsstaternas parlamentariska förfaranden och relevanta förfaranden inom IMO, besluta om närmare arrangemang för ratificering av dessa nya instrument eller protokoll, och samtidigt säkerställa att de tillämpas enhetligt och samtidigt i medlemsstaterna.

Ändringarna av de internationella instrument som avses i artikel 2 d och artikel 5 får undantas från detta direktivs tillämpningsområde i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 2099/2002.

Artikel 8

Trots de minimikriterier som anges i bilaga I till förordning (EG) nr .../... får en medlemsstat, om den anser att en erkänd organisation inte längre kan bemyndigas att för dess räkning utföra de uppgifter som anges i artikel 3, tillfälligt dra in eller återkalla ett bemyndigande. I ett sådant fall ska medlemsstaten utan dröjsmål underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om sitt beslut och ange de skäl som ligger till grund för beslutet.

Artikel 9

1.   Varje medlemsstat ska försäkra sig om att de erkända organisationer som utför uppdrag för dess räkning enligt artikel 3.2 på ett effektivt sätt utför de uppgifter som avses i den artikeln till belåtenhet för dess behöriga administration.

2.   Varje medlemsstat ska utföra den uppgift som avses i punkt 1 åtminstone på tvåårsbasis och ska tillhandahålla de andra medlemsstaterna och kommissionen en rapport om resultaten från denna övervakning senast den 31 mars året efter de år som bedömningen gäller.

Artikel 10

När medlemsstaterna i egenskap av hamnstater utövar sina inspektionsrättigheter och inspektionsförpliktelser och upptäcker att erkända organisationer som agerar för en flaggstats räkning har utfärdat giltiga föreskrivna certifikat till ett fartyg som inte uppfyller de relevanta kraven i de internationella konventionerna eller att ett fartyg med ett giltigt klasscertifikat har någon brist med avseende på de punkter som certifikatet omfattar, ska de rapportera detta till kommissionen och övriga medlemsstater samt underrätta den berörda flaggstaten. Endast fall med fartyg som utgör ett allvarligt hot mot säkerheten och miljön eller som uppvisar tecken på särskild försumlighet hos de erkända organisationerna ska rapporteras i enlighet med denna artikel. Den berörda erkända organisationen ska underrättas om fallet vid tiden för den första inspektionen så att den omedelbart kan vidta lämpliga uppföljningsåtgärder.

Artikel 11

1.   Varje medlemsstat ska säkerställa att fartyg som seglar under dess flagg är konstruerade, byggda, utrustade och underhållna i enlighet med en erkänd organisations regler och för faranden om skrov, maskineri samt el- och kontrollinstallationer.

2.   En medlemsstat kan besluta att använda sådana regler som den anser vara likvärdiga med en erkänd organisations regler och förfaranden endast om den omedelbart anmäler dem till kommissionen i överensstämmelse med förfarandet i direktiv 98/34/EG och till de andra medlemsstaterna, samt förutsatt att ingen annan medlemsstat eller kommissionen har invändningar mot dem och att de befinns vara likvärdiga i enlighet med de föreskrivande förfarande som avses i artikel 6.2 i detta direktiv.

3.   Medlemsstaterna ska samarbeta med de erkända organisationer de har bemyndigat i utformningen av organisationens regler och förfaranden. De ska samråda med de erkända organisationerna för att uppnå en enhetlig tolkning av de internationella konventionerna.

Artikel 12

Kommissionen ska vartannat år informera Europaparlamentet och rådet om hur genomförandet av detta direktiv fortgår i medlemsstaterna.

Artikel 13

1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den ... (10). De ska genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. De ska även innehålla en uppgift om att hänvisningar i befintliga lagar och andra författningar till de direktiv som upphävts genom detta direktiv ska anses som hänvisningar till detta direktiv. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 14

Direktiv 94/57/EG, ändrat genom de direktiv som anges i bilaga I del A, ska upphöra att gälla från och med den ... (11), dock utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller den tidsfrist för införlivande i nationell lagstiftning av dessa direktiv som anges i bilaga I del B.

Hänvisningar till de upphävda direktiven ska anses som hänvisningar till detta direktiv och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga II.

Artikel 15

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 16

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i ...

För Europaparlamentet

...

Ordförande

För rådet

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 318, 23.12.2006, s. 195.

1

(2)  EUT C 229, 22.9.2006, s. 38.

2

(3)  Europaparlamentets yttrande av den 25 april 2007 (EUT C 74 E, 20.3.2008, s. 632), rådets gemensamma ståndpunkt av den 6 juni 2008 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjord i EUT).

3

(4)  EGT L 319, 12.12.1994, s. 20. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53).

4

(5)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. Beslutet ändrat genom beslut 2006/512/EG (EUT L 200, 22.7.2006, s. 11).

5

(6)  EGT L 204, 21.7.1998, s. 37. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv 2006/90/EG (EUT L 363, 20.12.2006, s. 81).

6

(7)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

7

(8)  EUT L ...

8

(9)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 om inrättande av en kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) (EGT L 324, 29.11.2002, s. 1). Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 93/2007 (EUT L 22, 31.1.2007, s. 12).

9

(10)  24 månader efter detta direktivs ikraftträdande.

10

(11)  Datum för detta direktivs ikraftträdande.

11

---

BILAGA I

Del A

Upphävt direktiv med dess ändringar

(enligt artikel 14)

| Rådets direktiv 94/57/EG | EGT L 319, 12.12.1994, s. 20 |
| --- | --- |
| Kommissionens direktiv 97/58/EG | EGT L 274, 7.10.1997, s. 8 |
| Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/105/EG | EGT L 19, 22.1.2002, s. 9 |
| Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/84/EG | EGT L 324, 29.11.2002, s. 53 |

Rådets direktiv 94/57/EG

EGT L 319, 12.12.1994, s. 20

Kommissionens direktiv 97/58/EG

EGT L 274, 7.10.1997, s. 8

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/105/EG

EGT L 19, 22.1.2002, s. 9

Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/84/EG

EGT L 324, 29.11.2002, s. 53

Del B

Tidsfrister för införlivande i nationell rätt

(enligt artikel 14)

| Direktiv | Tidsfrist för införlivande |
| --- | --- |
| 94/57/EG | 31 december 1995 |
| 97/58/EG | 30 september 1998 |
| 2001/105/EG | 22 juli 2003 |
| 2002/84/EG | 23 november 2003 |

Direktiv

Tidsfrist för införlivande

94/57/EG

31 december 1995

97/58/EG

30 september 1998

2001/105/EG

22 juli 2003

2002/84/EG

23 november 2003

---

BILAGA II

JÄMFÖRELSETABELL

| Direktiv 94/57/EC | Det här direktivet | Förordning (EC) nr .../... |
| --- | --- | --- |
| Artikel 1 | Artikel 1 | Artikel 1 |
| Artikel 2.a | Artikel 2.a | Artikel 2.a |
| Artikel 2.b | Artikel 2.b | – |
| Artikel 2.c | Artikel 2.c | – |
| Artikel 2.d | Artikel 2.d | Artikel 2.b |
| Artikel 2.e | Artikel 2.e | Artikel 2.c |
| – | Artikel 2.f | Artikel 2.d |
| Artikel 2.f | Artikel 2.g | Artikel 2.e |
| Artikel 2.g | Artikel 2.h | Artikel 2.f |
| Artikel 2.h | Artikel 2.i | Artikel 2.g |
| Artikel 2.i | Artikel 2.k | Artikel 2.i |
| – | Artikel 2.j | Artikel 2.h |
| Artikel 2.j | Artikel 2.l | – |
| Artikel 2.k | – | Artikel 2.j |
| Artikel 3 | Artikel 3 | – |
| Artikel 4.1 första meningen | – | Artikel 3.1 |
| Artikel 4.1 andra meningen | – | Artikel 3.2 |
| Artikel 4.1 tredje meningen | – | – |
| Artikel 4.1 fjärde meningen | – | Artikel 4.1 |
| – | – | Artikel 3.3 |
| – | – | Artikel 4.2, 3, 4 |
| – | – | Artikel 5 |
| – | – | Artikel 6 |
| – | – | Artikel 7 |
| Artikel 5.1 | Artikel 4.1 | – |
| Artikel 5.3 | Artikel 4.2 | – |
| Artikel 6.1, 2, 3, 4 | Artikel 5.1, 2, 3, 4 | – |
| Artikel 6.5 | – | – |
| Artikel 7 | Artikel 6 | Artikel 12 |
| Artikel 8.1 första strecksatsen | Artikel 7.1 första stycket led a | – |
| Artikel 8.1 andra strecksatsen | – | Artikel 13.1 |
| Artikel 8.1 tredje strecksatsen | Artikel 7.1 första stycket led b | – |
| – | Artikel 7.1 andra stycket | Artikel 13.1 andra stycket |
| Artikel 8.2 | Artikel 7.2 | – |
| Artikel 8.2 andra stycket | – | Artikel 13.2 |
| Artikel 9.1 | – | – |
| Artikel 9.2 | – | – |
| Artikel 10.1 inledningsfrasen | Artikel 8 | – |
| Artikel 10.1 a, b, c, 2, 3, 4 | – | – |
| Artikel 11.1, 2 | Artikel 9.1, 2 | – |
| Artikel 11.3, 4 | – | Artikel 8.1, 2 |
| Artikel 12 | Artikel 10 | – |
| Artikel 13 | – | – |
| Artikel 14 | Artikel 11 | – |
| – | Artikel 11.3 | – |
| – | Artikel 12 | – |
| – | – | Artikel 9 |
| Artikel 15.1 | – | – |
| – | – | Artikel 10.1, 2 |
| Artikel 15.2 | – | Artikel 10.3 |
| Artikel 15.3 | – | Artikel 10.4 |
| Artikel 15.4 | – | Artikel 10.5 |
| Artikel 15.5 | – | Artikel 10.6 första, andra, tredje och femte stycket |
| – | – | Artikel 10.6 fjärde stycket |
| Artikel 16 | Artikel 13 | – |
| Artikel 17 | Artikel 16 | – |
| – | Artikel 14 | – |
| – | Artikel 15 | – |
| – | – | Artikel 11 |
| – | – | Artikel 14 |
| – | – | Artikel 15 |
| – | – | Artikel 16 |
| – | – | Artikel 17 |
| – | – | Artikel 18 |
| – | – | Artikel 19 |
| Bilaga | – | Bilaga I |
| – | Bilaga I | – |
| – | Bilaga II | Bilaga II |

Direktiv 94/57/EC

Det här direktivet

Förordning (EC) nr .../...

Artikel 1

Artikel 1

Artikel 1

Artikel 2.a

Artikel 2.a

Artikel 2.a

Artikel 2.b

Artikel 2.b

–

Artikel 2.c

Artikel 2.c

–

Artikel 2.d

Artikel 2.d

Artikel 2.b

Artikel 2.e

Artikel 2.e

Artikel 2.c

–

Artikel 2.f

Artikel 2.d

Artikel 2.f

Artikel 2.g

Artikel 2.e

Artikel 2.g

Artikel 2.h

Artikel 2.f

Artikel 2.h

Artikel 2.i

Artikel 2.g

Artikel 2.i

Artikel 2.k

Artikel 2.i

–

Artikel 2.j

Artikel 2.h

Artikel 2.j

Artikel 2.l

–

Artikel 2.k

–

Artikel 2.j

Artikel 3

Artikel 3

–

Artikel 4.1 första meningen

–

Artikel 3.1

Artikel 4.1 andra meningen

–

Artikel 3.2

Artikel 4.1 tredje meningen

–

–

Artikel 4.1 fjärde meningen

–

Artikel 4.1

–

–

Artikel 3.3

–

–

Artikel 4.2, 3, 4

–

–

Artikel 5

–

–

Artikel 6

–

–

Artikel 7

Artikel 5.1

Artikel 4.1

–

Artikel 5.3

Artikel 4.2

–

Artikel 6.1, 2, 3, 4

Artikel 5.1, 2, 3, 4

–

Artikel 6.5

–

–

Artikel 7

Artikel 6

Artikel 12

Artikel 8.1 första strecksatsen

Artikel 7.1 första stycket led a

–

Artikel 8.1 andra strecksatsen

–

Artikel 13.1

Artikel 8.1 tredje strecksatsen

Artikel 7.1 första stycket led b

–

–

Artikel 7.1 andra stycket

Artikel 13.1 andra stycket

Artikel 8.2

Artikel 7.2

–

Artikel 8.2 andra stycket

–

Artikel 13.2

Artikel 9.1

–

–

Artikel 9.2

–

–

Artikel 10.1 inledningsfrasen

Artikel 8

–

Artikel 10.1 a, b, c, 2, 3, 4

–

–

Artikel 11.1, 2

Artikel 9.1, 2

–

Artikel 11.3, 4

–

Artikel 8.1, 2

Artikel 12

Artikel 10

–

Artikel 13

–

–

Artikel 14

Artikel 11

–

–

Artikel 11.3

–

–

Artikel 12

–

–

–

Artikel 9

Artikel 15.1

–

–

–

–

Artikel 10.1, 2

Artikel 15.2

–

Artikel 10.3

Artikel 15.3

–

Artikel 10.4

Artikel 15.4

–

Artikel 10.5

Artikel 15.5

–

Artikel 10.6 första, andra, tredje och femte stycket

–

–

Artikel 10.6 fjärde stycket

Artikel 16

Artikel 13

–

Artikel 17

Artikel 16

–

–

Artikel 14

–

–

Artikel 15

–

–

–

Artikel 11

–

–

Artikel 14

–

–

Artikel 15

–

–

Artikel 16

–

–

Artikel 17

–

–

Artikel 18

–

–

Artikel 19

Bilaga

–

Bilaga I

–

Bilaga I

–

–

Bilaga II

Bilaga II

---

RÅDETS MOTIVERING

I   INLEDNING

Inom ramen för medbeslutandeförfarandet (artikel 251 i EG-fördraget) nådde rådet den 30 november 2007 en politisk överenskommelse om två olika rättsakter grundade på kommissionens förslag i ärendet (1): ett utkast till direktiv om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (omarbetning) samt en förordning om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg (omarbetning). Detta dokument berör den del av kommissionens förslag som utgör det omarbetade direktivet (2).

Efter juristlingvisternas slutgranskning antog råden sin gemensamma ståndpunkt den 6 juni 2008.

När rådet tog sin ståndpunkt beaktades yttrandena från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (3) och Regionkommittén (4). Ett stort antal av de ändringar som Europaparlamentet antog vid första behandlingen den 25 april 2007 (5) har i enlighet med rådets ståndpunkt införlivats med eller kommit till uttryck i den aktuella texten, antingen i direktivet eller förordningen.

Förslaget går ut på att genom successiva ändringar omarbeta direktiv 94/57/EG om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner av fartyg och utfärdar fartygscertifikat, de ”erkända organisationerna”. Dessutom ändras vissa bestämmelser i det befintliga direktivet i syfte att förenkla, harmonisera, eller skärpa gällande bestämmelser, exempelvis genom att förstärka kontrollen av de erkända organisationerna och genom att reformera systemet för påföljder mot dem som inte uppfyller minimikraven för erkännande.

II   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

a)   Rättsaktens form

Den viktigaste fråga som togs upp vid diskussionerna i rådets organ var vilken form den rättsakt som kommissionen föreslagit skulle ha. Flera bestämmelser i förslaget till direktiv måste tolkas så att det genom dem antingen direkt åläggs skyldigheter eller att de ger kommissionen behörighet att ålägga enskilda, i detta fall de erkända organisationerna, sådana skyldigheter. Detta bekräftades av rådets juridiska avdelning i dess yttrande av den 8 oktober 2007 (dok. 13616/07), i vilket man rekommenderar att rättsakten antas i form av en förordning eller att man som alternativ omarbetar de aktuella bestämmelserna eller delar upp rättsakten i ett direktiv och en förordning.

I sin politiska överenskommelse enades rådet om att dela upp texten i två separata instrument, ett direktiv och en förordning. I direktivet ingår de bestämmelser som riktar sig till medlemsstaterna angående dessas förhållande till erkända organisationer, medan förordningen innehåller samtliga bestämmelser i samband med erkännandet på gemenskapsnivå, dvs. kommissionens beviljande eller återkallande av erkännandet, de skyldigheter och kriterier som organisationerna måste uppfylla för ett gemenskapserkännande samt eventuella påföljder mot erkända organisationer som inte uppfyller dessa skyldigheter och kriterier.

b)   Huvudfrågor i samband med direktivet

Rådet kunde tillstyrka nästan samtliga huvudinslag i kommissionens förslag angående medlemsstaternas förhållande till de organisationer som getts i uppdrag att ansvara för inspektion, besiktning och certifiering av fartyg. Bestämmelserna härom innehåller endast få ändringar i förhållande till motsvarande bestämmelser i det befintliga direktivet 94/57/EG.

Rådets ändringar i texten var nödvändiga av redaktionella eller terminologiska skäl eller berör följande frågor:

| | För det första anser rådet att i enlighet med det befintliga gemenskapssystem enligt vilket medlemsstaterna kan delegera sina befogenheter enligt tillämpliga internationella konventioner att inspektera fartyg och utfärda certifikat till erkända organisationer, den berörda medlemsstaten har rätt att upphäva eller återkalla bemyndigandet, om den inte längre önskar bemyndiga en viss erkänd organisation att agera på dess vägnar. Utöver skyldigheten att utan dröjsmål informera kommission och övriga medlemsstater om upphävandet eller återkallandet och att ange de skäl som ligger till grund för denna åtgärd anges det i den gemensamma ståndpunkten inte något förfarande för detta. |
| --- | --- |

För det första anser rådet att i enlighet med det befintliga gemenskapssystem enligt vilket medlemsstaterna kan delegera sina befogenheter enligt tillämpliga internationella konventioner att inspektera fartyg och utfärda certifikat till erkända organisationer, den berörda medlemsstaten har rätt att upphäva eller återkalla bemyndigandet, om den inte längre önskar bemyndiga en viss erkänd organisation att agera på dess vägnar. Utöver skyldigheten att utan dröjsmål informera kommission och övriga medlemsstater om upphävandet eller återkallandet och att ange de skäl som ligger till grund för denna åtgärd anges det i den gemensamma ståndpunkten inte något förfarande för detta.

| | För det andra inför rådet i sin gemensamma ståndpunkt, i enlighet med det ändrade beslutet om kommittéförfarande (6), det föreskrivande förfarandet med kontroll för att anpassa direktivet till ändringar av internationella konventioner, protokoll, koder och resolutioner. |
| --- | --- |

För det andra inför rådet i sin gemensamma ståndpunkt, i enlighet med det ändrade beslutet om kommittéförfarande (6), det föreskrivande förfarandet med kontroll för att anpassa direktivet till ändringar av internationella konventioner, protokoll, koder och resolutioner.

| | För det tredje finner rådet det lämpligt att ange en tidsram för informationen från kommissionen om medlemsstaternas genomförandet av direktivet och fastställer att detta ska ske vartannat år. |
| --- | --- |

För det tredje finner rådet det lämpligt att ange en tidsram för informationen från kommissionen om medlemsstaternas genomförandet av direktivet och fastställer att detta ska ske vartannat år.

III   ÄNDRINGAR

Rådet har beaktat de synpunkter som framfördes av Europaparlamentet vid dess första behandling av förslaget. Följande inslag i Europarlamentets yttrande avspeglas i rådets gemensamma ståndpunkt, varav vilka gäller till vissa delar eller principiellt: ändringarna 3, 7, 9, 11, 13, 20, 29, 30, 31, 34, 35, 36, 37 och 51.

Rådet kunde av terminologiska skäl inte godta vissa ändringar (4, 5, 8, 27 och 48). Ändringarna 30 och 31 är enligt rådets åsikt inte godtagbara eftersom de avsevärt skulle ändra befintliga regler för harmonisering av de erkända organisationernas ekonomiska ansvar vid en olycka. Rådet tillstyrker inte ändringarna 46 och 47 eftersom dessa är alltför tvingande och inte överensstämmer med rådets syn på den delegering av befogenheter som tillerkänns medlemsstaterna. Slutligen är ändringarna 1, 21, 28, 33 och 49 inte tillräckligt tydliga eller förefaller överflödiga.

IV   SLUTSATS

Rådet anser att dess gemensamma ståndpunkt utgör det adekvata sättet att genom detta direktiv sörja för de åtgärder som medlemsstaterna ska vidta i fråga om organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg medan samtliga bestämmelser rörande erkännandet av dessa organisationer på gemenskapsnivå fastställs i den parallella förordningen.

I texten till den gemensamma ståndpunkten avspeglas många av Europaparlamentets ändringar. Rådet ser fram emot att inleda konstruktiva diskussioner med Europaparlamentet i syfte att så snart som möjligt nå fram till en överenskommelse.

---

(1)  Kommissionen överlämnade den 30 januari 2006 sitt förslag till omarbetning av de gemensamma reglerna och standarderna för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (dok. 5912/06 MAR 11 ENV 50 CODEC 95).

(2)  Rådets gemensamma ståndpunkt om utkastet till förordning återges i dok. 5726/08 och den därtill hörande motiveringen i dok. 5726/08 ADD 1.

(3)  EESK 1177/2006 av den 13.9.2006 (EUT C 318, 23.12.2006, s. 195–201).

(4)  Regionkommittén 43/2006 av den 15.6.2006 (EUT C 229, 22.9.2006, s. 38).

(5)  Dok. 8724/07 CODEC 389 MAR 28 ENV 206 (ännu inte offentliggjort i EUT).

(6)  Rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter, ändrat genom rådets beslut 2006/512/EG av den 17 juli 2006 (EUT L 200, 22.7.2006, s. 11).

---

| 22.7.2008 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 184/23 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2008

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 184/23

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 17/2008

antagen av rådet den 6 juni 2008

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/.../EG av den ... om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötransportsektorn och om ändring av direktiven 1999/35/EG och 2002/59/EG

(Text av betydelse för EES)

(2008/C 184 E/03)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och

av följande skäl:

| (1) | En hög allmän säkerhetsnivå bör upprätthållas inom sjötransporten i Europa och alla ansträngningar bör göras för att minska antalet sjöolyckor och tillbud till sjöss. |
| --- | --- |

(1)

En hög allmän säkerhetsnivå bör upprätthållas inom sjötransporten i Europa och alla ansträngningar bör göras för att minska antalet sjöolyckor och tillbud till sjöss.

| (2) | En snabb teknisk utredning av sjöolyckor ökar sjösäkerheten genom att bidra till att förhindra en upprepning av sådana olyckor som resulterar i förlust av människoliv och fartyg samt förorening av den marina miljön. |
| --- | --- |

(2)

En snabb teknisk utredning av sjöolyckor ökar sjösäkerheten genom att bidra till att förhindra en upprepning av sådana olyckor som resulterar i förlust av människoliv och fartyg samt förorening av den marina miljön.

| (3) | I sin resolution av den 21 april 2004 om ökad sjösäkerhet (4) uppmanar Europaparlamentet kommissionen att lägga fram ett förslag till direktiv om utredning av fartygsolyckor. |
| --- | --- |

(3)

I sin resolution av den 21 april 2004 om ökad sjösäkerhet (4) uppmanar Europaparlamentet kommissionen att lägga fram ett förslag till direktiv om utredning av fartygsolyckor.

| (4) | Enligt artikel 2 i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 (nedan kallad ”Unclos”) har kuststaterna rätt att utreda orsakerna till alla sjöolyckor som inträffar i deras territorialhav och som kan komma att utgöra fara för liv eller miljön, beröra kuststatens räddningstjänst eller på annat sätt påverka kuststaten. |
| --- | --- |

(4)

Enligt artikel 2 i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 (nedan kallad ”Unclos”) har kuststaterna rätt att utreda orsakerna till alla sjöolyckor som inträffar i deras territorialhav och som kan komma att utgöra fara för liv eller miljön, beröra kuststatens räddningstjänst eller på annat sätt påverka kuststaten.

| (5) | Enligt artikel 94 i Unclos ska flaggstaterna låta en eller flera sakkunniga personer utreda vissa sjöolyckor eller navigeringsincidenter på det fria havet. |
| --- | --- |

(5)

Enligt artikel 94 i Unclos ska flaggstaterna låta en eller flera sakkunniga personer utreda vissa sjöolyckor eller navigeringsincidenter på det fria havet.

| (6) | I regel I/21 i internationella konventionen av den 1 november 1974 om säkerheten för människoliv till sjöss (nedan kallad ”Solas 74”), i internationella lastlinjekonventionen av den 5 april 1966 och i internationella konventionen av den 2 november 1973 rörande förhindrande av havsföroreningar från fartyg fastställs att flaggstaterna ansvarar för att olyckor utreds och att relevanta resultat överlämnas till Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). |
| --- | --- |

(6)

I regel I/21 i internationella konventionen av den 1 november 1974 om säkerheten för människoliv till sjöss (nedan kallad ”Solas 74”), i internationella lastlinjekonventionen av den 5 april 1966 och i internationella konventionen av den 2 november 1973 rörande förhindrande av havsföroreningar från fartyg fastställs att flaggstaterna ansvarar för att olyckor utreds och att relevanta resultat överlämnas till Internationella sjöfartsorganisationen (IMO).

| (7) | I koden för genomförandet av bindande IMO-instrument, som utgör en bilaga till IMO-församlingens resolution A.973(24) av den 1 december 2005 påminns det om att flaggstaterna är skyldiga att se till att sjösäkerhetsutredningar genomförs av sakkunniga utredare med kompetens i frågor som rör sjöolyckor och tillbud till sjöss. Enligt den koden ska flaggstaterna dessutom kunna tillhandahålla sakkunniga utredare för detta ändamål, oberoende av platsen för olyckan eller tillbudet. |
| --- | --- |

(7)

I koden för genomförandet av bindande IMO-instrument, som utgör en bilaga till IMO-församlingens resolution A.973(24) av den 1 december 2005 påminns det om att flaggstaterna är skyldiga att se till att sjösäkerhetsutredningar genomförs av sakkunniga utredare med kompetens i frågor som rör sjöolyckor och tillbud till sjöss. Enligt den koden ska flaggstaterna dessutom kunna tillhandahålla sakkunniga utredare för detta ändamål, oberoende av platsen för olyckan eller tillbudet.

| (8) | Det bör tas hänsyn till den kod för utredning av olyckor och tillbud till sjöss som utgör en bilaga till IMO-församlingens resolution A.849(20) av den 27 december 1997 (nedan kallad ”IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss”) och som föreskriver att en gemensam metod ska användas vid säkerhetsutredningar av sjöolyckor och tillbud till sjöss och att staterna ska samarbeta när de kartlägger de faktorer som bidrog till att olyckan eller tillbudet inträffade. Beaktas bör också IMO-församlingens resolution A.861(20) av den 27 november 1997 och IMO:s sjösäkerhetskommittés resolution MSC.163(78) av den 17 maj 2004, som innehåller en definition av färdskrivare (VDR). |
| --- | --- |

(8)

Det bör tas hänsyn till den kod för utredning av olyckor och tillbud till sjöss som utgör en bilaga till IMO-församlingens resolution A.849(20) av den 27 december 1997 (nedan kallad ”IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss”) och som föreskriver att en gemensam metod ska användas vid säkerhetsutredningar av sjöolyckor och tillbud till sjöss och att staterna ska samarbeta när de kartlägger de faktorer som bidrog till att olyckan eller tillbudet inträffade. Beaktas bör också IMO-församlingens resolution A.861(20) av den 27 november 1997 och IMO:s sjösäkerhetskommittés resolution MSC.163(78) av den 17 maj 2004, som innehåller en definition av färdskrivare (VDR).

| (9) | När medlemsstaterna leder utredningar av olyckor eller tillbud till sjöss bör de beakta riktlinjer för rättvis behandling av sjöfolk vid sjöolyckor, som utgör en bilaga till IMO-församlingen och internationella arbetsorganisationens styrelses resolution A.987(24) av den 1 december 2005 eller andra eventuella rekommendationer eller instrument som rör den mänskliga faktorn och som antagits av relevanta internationella organisationer under förutsättning att de är tillämpliga vid tekniska säkerhetsutredningar. |
| --- | --- |

(9)

När medlemsstaterna leder utredningar av olyckor eller tillbud till sjöss bör de beakta riktlinjer för rättvis behandling av sjöfolk vid sjöolyckor, som utgör en bilaga till IMO-församlingen och internationella arbetsorganisationens styrelses resolution A.987(24) av den 1 december 2005 eller andra eventuella rekommendationer eller instrument som rör den mänskliga faktorn och som antagits av relevanta internationella organisationer under förutsättning att de är tillämpliga vid tekniska säkerhetsutredningar.

| (10) | Enligt rådets direktiv 1999/35/EG av den 29 april 1999 om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik (5) ska medlemsstaterna, inom ramen för sina rättssystem, definiera en rättsstatus som gör det möjligt för dem och varje annan medlemsstat med väsentligt intresse att delta i, samarbeta i eller, där så föreskrivs i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss, leda varje utredning av olyckor eller tillbud till sjöss där ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetspassagerarfartyg är inblandat. |
| --- | --- |

(10)

Enligt rådets direktiv 1999/35/EG av den 29 april 1999 om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik (5) ska medlemsstaterna, inom ramen för sina rättssystem, definiera en rättsstatus som gör det möjligt för dem och varje annan medlemsstat med väsentligt intresse att delta i, samarbeta i eller, där så föreskrivs i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss, leda varje utredning av olyckor eller tillbud till sjöss där ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetspassagerarfartyg är inblandat.

| (11) | Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (6) ska medlemsstaterna följa bestämmelserna i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss och se till att resultaten av utredningen offentliggörs så snart som möjligt efter det att den har avslutats. |
| --- | --- |

(11)

Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (6) ska medlemsstaterna följa bestämmelserna i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss och se till att resultaten av utredningen offentliggörs så snart som möjligt efter det att den har avslutats.

| (12) | Det är av största vikt att en säkerhetsutredning av olyckor och tillbud med inblandning av havsgående fartyg, eller av andra fartyg i hamnar eller i andra begränsade havsområden, genomförs på ett opartiskt sätt för att omständigheterna kring och orsakerna till sådana olyckor eller tillbud effektivt ska kunna fastställas. En sådan utredning bör därför genomföras av sakkunniga utredare under överinseende av ett oberoende organ eller institut så att intressekonflikter undviks. |
| --- | --- |

(12)

Det är av största vikt att en säkerhetsutredning av olyckor och tillbud med inblandning av havsgående fartyg, eller av andra fartyg i hamnar eller i andra begränsade havsområden, genomförs på ett opartiskt sätt för att omständigheterna kring och orsakerna till sådana olyckor eller tillbud effektivt ska kunna fastställas. En sådan utredning bör därför genomföras av sakkunniga utredare under överinseende av ett oberoende organ eller institut så att intressekonflikter undviks.

| (13) | Medlemsstaterna bör, i enlighet med sin lagstiftning beträffande befogenheterna för de myndigheter som ansvarar för den rättsliga undersökningen, och i samarbete med dessa myndigheter, när så är lämpligt, se till att de som ansvarar för den tekniska undersökningen får genomföra sina uppgifter under bästa möjliga förutsättningar. |
| --- | --- |

(13)

Medlemsstaterna bör, i enlighet med sin lagstiftning beträffande befogenheterna för de myndigheter som ansvarar för den rättsliga undersökningen, och i samarbete med dessa myndigheter, när så är lämpligt, se till att de som ansvarar för den tekniska undersökningen får genomföra sina uppgifter under bästa möjliga förutsättningar.

| (14) | Medlemsstaterna bör säkerställa att deras rättssystem gör det möjligt för dem och för varje annan medlemsstat med väsentligt intresse att delta i, samarbeta i eller leda utredningar av sjöolyckor på grundval av bestämmelserna i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss. |
| --- | --- |

(14)

Medlemsstaterna bör säkerställa att deras rättssystem gör det möjligt för dem och för varje annan medlemsstat med väsentligt intresse att delta i, samarbeta i eller leda utredningar av sjöolyckor på grundval av bestämmelserna i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss.

| (15) | En medlemsstat får anförtro uppgiften att leda en säkerhetsutredning av en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss (nedan kallad ”säkerhetsutredning”), eller särskilda uppgifter som rör denna utredning, åt en annan medlemsstat om man gemensamt enats om detta. |
| --- | --- |

(15)

En medlemsstat får anförtro uppgiften att leda en säkerhetsutredning av en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss (nedan kallad ”säkerhetsutredning”), eller särskilda uppgifter som rör denna utredning, åt en annan medlemsstat om man gemensamt enats om detta.

| (16) | Medlemsstaterna bör göra sitt bästa för att inte utkräva betalning för det bistånd som begärts inom ramen för säkerhetsundersökningar där två eller flera medlemsstater är inblandade. Om bistånd begärs av en medlemsstat som inte är inblandad i säkerhetsutredningen bör medlemsstaterna enas om återbetalningen av kostnaderna. |
| --- | --- |

(16)

Medlemsstaterna bör göra sitt bästa för att inte utkräva betalning för det bistånd som begärts inom ramen för säkerhetsundersökningar där två eller flera medlemsstater är inblandade. Om bistånd begärs av en medlemsstat som inte är inblandad i säkerhetsutredningen bör medlemsstaterna enas om återbetalningen av kostnaderna.

| (17) | För att underlätta utredningar ska, enligt regel V/20 i Solas 74, passagerarfartyg och andra fartyg än passagerarfartyg med bruttodräktighet av 3 000 eller mer, byggda den 1 juli 2002 och senare, vara utrustade med en färdskrivare. Eftersom sådan utrustning är ett viktigt led i en strategi som syftar till att förhindra olyckor till sjöss, bör det utan undantag krävas att färdskrivare finns ombord på sådana fartyg i inrikes och internationell trafik som anlöper hamnar i gemenskapen. |
| --- | --- |

(17)

För att underlätta utredningar ska, enligt regel V/20 i Solas 74, passagerarfartyg och andra fartyg än passagerarfartyg med bruttodräktighet av 3 000 eller mer, byggda den 1 juli 2002 och senare, vara utrustade med en färdskrivare. Eftersom sådan utrustning är ett viktigt led i en strategi som syftar till att förhindra olyckor till sjöss, bör det utan undantag krävas att färdskrivare finns ombord på sådana fartyg i inrikes och internationell trafik som anlöper hamnar i gemenskapen.

| (18) | De uppgifter som tillhandahålls av ett färdskrivarsystem, och av annan elektronisk utrustning, kan användas både i efterhand, för att utreda orsakerna till en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss, och i förebyggande syfte, för att dra lärdom av de omständigheter som kan leda till sådana händelser. Medlemsstaterna bör se till att de uppgifter som finns tillgängliga verkligen används i båda dessa syften. |
| --- | --- |

(18)

De uppgifter som tillhandahålls av ett färdskrivarsystem, och av annan elektronisk utrustning, kan användas både i efterhand, för att utreda orsakerna till en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss, och i förebyggande syfte, för att dra lärdom av de omständigheter som kan leda till sådana händelser. Medlemsstaterna bör se till att de uppgifter som finns tillgängliga verkligen används i båda dessa syften.

| (19) | Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 (7) ska Europeiska sjösäkerhetsbyrån (nedan kallad ”byrån”) i samarbete med medlemsstaterna utveckla tekniska lösningar och ge tekniskt stöd avseende genomförandet av gemenskapslagstiftningen. När det gäller utredning av olyckor har sjösäkerhetsbyrån den specifika uppgiften att underlätta samarbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen vid utarbetandet, med beaktande av medlemsstaternas olika rättssystem, av en gemensam metod för utredning av sjöolyckor i enlighet med internationellt överenskomna principer. |
| --- | --- |

(19)

Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 (7) ska Europeiska sjösäkerhetsbyrån (nedan kallad ”byrån”) i samarbete med medlemsstaterna utveckla tekniska lösningar och ge tekniskt stöd avseende genomförandet av gemenskapslagstiftningen. När det gäller utredning av olyckor har sjösäkerhetsbyrån den specifika uppgiften att underlätta samarbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen vid utarbetandet, med beaktande av medlemsstaternas olika rättssystem, av en gemensam metod för utredning av sjöolyckor i enlighet med internationellt överenskomna principer.

| (20) | I enlighet med förordning (EG) nr 1406/2002 ska byrån underlätta samarbetet när stöd ges av medlemsstaterna vid utredningar och vid analys av befintliga olycksrapporter. |
| --- | --- |

(20)

I enlighet med förordning (EG) nr 1406/2002 ska byrån underlätta samarbetet när stöd ges av medlemsstaterna vid utredningar och vid analys av befintliga olycksrapporter.

| (21) | Medlemsstaterna bör vederbörligen beakta de säkerhetsrekommendationer som följer av en säkerhetsutredning. |
| --- | --- |

(21)

Medlemsstaterna bör vederbörligen beakta de säkerhetsrekommendationer som följer av en säkerhetsutredning.

| (22) | Eftersom den tekniska säkerhetsutredningens syfte är att förebygga olyckor och tillbud till sjöss, bör de sammanfattande bedömningarna och säkerhetsrekommendationerna under inga omständigheter avgöra ansvars- eller skuldfrågan. |
| --- | --- |

(22)

Eftersom den tekniska säkerhetsutredningens syfte är att förebygga olyckor och tillbud till sjöss, bör de sammanfattande bedömningarna och säkerhetsrekommendationerna under inga omständigheter avgöra ansvars- eller skuldfrågan.

| (23) | Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att förbättra sjösäkerheten i gemenskapen och på så sätt minska risken för framtida sjöolyckor, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(23)

Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att förbättra sjösäkerheten i gemenskapen och på så sätt minska risken för framtida sjöolyckor, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (24) | De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (8). |
| --- | --- |

(24)

De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (8).

| (25) | Kommissionen bör särskilt ges behörighet att ändra detta direktiv i syfte att införliva senare antagna ändringar av internationella konventioner och tillhörande protokoll, koder och resolutioner och anta eller anpassa en gemensam metod för utredning av sjöolyckor och tillbud till sjöss. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG. |
| --- | --- |

(25)

Kommissionen bör särskilt ges behörighet att ändra detta direktiv i syfte att införliva senare antagna ändringar av internationella konventioner och tillhörande protokoll, koder och resolutioner och anta eller anpassa en gemensam metod för utredning av sjöolyckor och tillbud till sjöss. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG.

| (26) | I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (9) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller. |
| --- | --- |

(26)

I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (9) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

Artikel 1

Syfte

1.   Syftet med detta direktiv är att förbättra sjösäkerheten och att förhindra förorening från fartyg, samt att på så sätt minska risken för framtida sjöolyckor genom att

| a) | underlätta ett snabbt genomförande av säkerhetsutredningar och en ordentlig analys av sjöolyckor och tillbud till sjöss i syfte att fastställa deras orsaker, och |
| --- | --- |

a)

underlätta ett snabbt genomförande av säkerhetsutredningar och en ordentlig analys av sjöolyckor och tillbud till sjöss i syfte att fastställa deras orsaker, och

| b) | säkerställa tillförlitlig rapportering om säkerhetsutredningar vid läglig tidpunkt samt förslag till korrigerande åtgärder. |
| --- | --- |

b)

säkerställa tillförlitlig rapportering om säkerhetsutredningar vid läglig tidpunkt samt förslag till korrigerande åtgärder.

2.   Utredningar enligt detta direktiv ska inte avgöra ansvars- eller skuldfrågan. Medlemsstaterna ska emellertid se till att utredningsorganet inte avstår från att lämna en fullständig rapport om orsakerna till olyckan eller tillbudet av den anledningen att man utifrån resultaten kan dra slutsatser om ansvars- eller skuldfrågan.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1.   Detta direktiv ska tillämpas på sådana sjöolyckor och tillbud till sjöss som

| a) | berör fartyg som för en medlemsstats flagg, |
| --- | --- |

a)

berör fartyg som för en medlemsstats flagg,

| b) | inträffar inom medlemsstaternas territorialhav och inre vatten enligt definitionen i Unclos, eller |
| --- | --- |

b)

inträffar inom medlemsstaternas territorialhav och inre vatten enligt definitionen i Unclos, eller

| c) | är av annat väsentligt intresse för medlemsstaterna. |
| --- | --- |

c)

är av annat väsentligt intresse för medlemsstaterna.

2.   Detta direktiv ska inte tillämpas på sådana olyckor och tillbud till sjöss som bara berör

| a) | örlogsfartyg, trupptransportfartyg eller andra fartyg som ägs eller drivs av en medlemsstat och som uteslutande utnyttjas för statliga och icke-kommersiella ändamål, |
| --- | --- |

a)

örlogsfartyg, trupptransportfartyg eller andra fartyg som ägs eller drivs av en medlemsstat och som uteslutande utnyttjas för statliga och icke-kommersiella ändamål,

| b) | fartyg som inte drivs mekaniskt, träfartyg av primitiv konstruktion samt nöjes- och fritidsbåtar som inte används i handelssyfte, om de inte har eller kommer att ha en besättning och medför fler än tolv passagerare i kommersiellt syfte, |
| --- | --- |

b)

fartyg som inte drivs mekaniskt, träfartyg av primitiv konstruktion samt nöjes- och fritidsbåtar som inte används i handelssyfte, om de inte har eller kommer att ha en besättning och medför fler än tolv passagerare i kommersiellt syfte,

| c) | fartyg som är avsedda för och trafikerar inre vattenvägar, |
| --- | --- |

c)

fartyg som är avsedda för och trafikerar inre vattenvägar,

| d) | fiskefartyg, vars längd underskrider 15 meter, |
| --- | --- |

d)

fiskefartyg, vars längd underskrider 15 meter,

| e) | fasta oljeborrplattformar till sjöss. |
| --- | --- |

e)

fasta oljeborrplattformar till sjöss.

Artikel 3

Definitioner

I detta direktiv avses med

| 1. | IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss: den kod för utredning av olyckor och tillbud till sjöss som utgör en bilaga till IMO-församlingens resolution A.849(20) av den 27 november 1997 (i uppdaterad version). |
| --- | --- |

1.

IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss: den kod för utredning av olyckor och tillbud till sjöss som utgör en bilaga till IMO-församlingens resolution A.849(20) av den 27 november 1997 (i uppdaterad version).

| 2. | Följande begrepp ska förstås i enlighet med definitionerna i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss:






  a) | sjöolycka. |
| --- | --- | --- |

2.

Följande begrepp ska förstås i enlighet med definitionerna i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss:

a)

sjöolycka.

| b) | mycket allvarlig olycka. |
| --- | --- |

b)

mycket allvarlig olycka.

| c) | tillbud till sjöss. |
| --- | --- |

c)

tillbud till sjöss.

| d) | säkerhetsutredning av sjöolycka eller tillbud till sjöss. |
| --- | --- |

d)

säkerhetsutredning av sjöolycka eller tillbud till sjöss.

| e) | stat med ansvar för utredningen. |
| --- | --- |

e)

stat med ansvar för utredningen.

| f) | stat med väsentligt intresse. |
| --- | --- |

f)

stat med väsentligt intresse.

| 3. | ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg: fartyg i enlighet med definitionerna i artikel 2 i direktiv 1999/35/EG. |
| --- | --- |

3.

ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg: fartyg i enlighet med definitionerna i artikel 2 i direktiv 1999/35/EG.

| 4. | färdskrivare (nedan kallad ”VDR”): utrustning i enlighet med definitionen i IMO-församlingens resolution A.861(20) och IMO:s sjösäkerhetskommittés resolution MSC.163(78). |
| --- | --- |

4.

färdskrivare (nedan kallad ”VDR”): utrustning i enlighet med definitionen i IMO-församlingens resolution A.861(20) och IMO:s sjösäkerhetskommittés resolution MSC.163(78).

| 5. | säkerhetsrekommendation: med säkerhetsrekommendation avses antingen






  a) | ett förslag som utredningsorganet i den stat som genomför eller ansvarar för en säkerhetsutredning lämnar på grundval av information som erhållits genom utredningen, eller i lämpliga fall, |
| --- | --- | --- |

5.

säkerhetsrekommendation: med säkerhetsrekommendation avses antingen

a)

ett förslag som utredningsorganet i den stat som genomför eller ansvarar för en säkerhetsutredning lämnar på grundval av information som erhållits genom utredningen, eller i lämpliga fall,

| b) | ett förslag som kommissionen lämnar på grundval av en abstrakt dataanalys. |
| --- | --- |

b)

ett förslag som kommissionen lämnar på grundval av en abstrakt dataanalys.

Artikel 4

Säkerhetsutredningens status

1.   Medlemsstaterna ska i enlighet med sina rättssystem fastställa rättslig status för säkerhetsutredningen på ett sådant sätt att dessa utredningar kan genomföras så effektivt och snabbt som möjligt.

Medlemsstaterna ska i enlighet med sin lagstiftning, och, vid behov, i samarbete med de myndigheter som ansvarar för den rättsliga undersökningen se till att säkerhetsutredningarna

| a) | är oberoende av straffrättsliga eller andra parallella utredningar som genomförs för att avgöra ansvar eller skuld, och |
| --- | --- |

a)

är oberoende av straffrättsliga eller andra parallella utredningar som genomförs för att avgöra ansvar eller skuld, och

| b) | inte förhindras i onödan, avbryts eller försenas på grund av sådana utredningar. |
| --- | --- |

b)

inte förhindras i onödan, avbryts eller försenas på grund av sådana utredningar.

2.   Medlemsstaternas regler ska, i enlighet med den permanenta samarbetsstruktur som avses i artikel 10, inbegripa bestämmelser som gör det möjligt att

| a) | samarbeta i och ge ömsesidigt bistånd till säkerhetsutredningar som leds av andra medlemsstater, eller att anförtro ledningen av en sådan utredning åt en annan medlemsstat i enlighet med artikel 7, och |
| --- | --- |

a)

samarbeta i och ge ömsesidigt bistånd till säkerhetsutredningar som leds av andra medlemsstater, eller att anförtro ledningen av en sådan utredning åt en annan medlemsstat i enlighet med artikel 7, och

| b) | samordna deras utredningsorgans verksamhet i den mån det behövs för att direktivets syften ska kunna uppnås. |
| --- | --- |

b)

samordna deras utredningsorgans verksamhet i den mån det behövs för att direktivets syften ska kunna uppnås.

Artikel 5

Utredningsskyldighet

1.   Varje medlemsstat ska se till att en säkerhetsutredning genomförs av det utredningsorgan som avses i artikel 8 efter mycket allvarliga sjöolyckor

| a) | där ett fartyg som för medlemsstatens flagg är inblandat, oavsett olycksplatsen, |
| --- | --- |

a)

där ett fartyg som för medlemsstatens flagg är inblandat, oavsett olycksplatsen,

| b) | som inträffar inom medlemsstatens territorialhav och inre vatten enligt definitionen i Unclos, oberoende av de olycksdrabbade fartygens flagg, eller |
| --- | --- |

b)

som inträffar inom medlemsstatens territorialhav och inre vatten enligt definitionen i Unclos, oberoende av de olycksdrabbade fartygens flagg, eller

| c) | som är av väsentligt intresse för medlemsstaten, oavsett olycksplatsen och de olycksdrabbade fartygens flagg. |
| --- | --- |

c)

som är av väsentligt intresse för medlemsstaten, oavsett olycksplatsen och de olycksdrabbade fartygens flagg.

2.   Utredningsorganet ska dessutom avgöra om en säkerhetsutredning av någon annan sjöolycka eller något annat tillbud till sjöss ska genomföras.

Utredningsorganet ska vid sitt beslut ta hänsyn till hur allvarlig olyckan eller tillbudet är, vad för slag av fartyg och/eller last som berörs och i vilken mån resultatet av säkerhetsutredningen kan bidra till att förhindra framtida olyckor och tillbud.

3.   Omfattningen av och de praktiska arrangemangen för säkerhetsutredningens genomförande ska fastställas av utredningsorganet i staten med ansvar för utredningen i samarbete med motsvarande organ i övriga stater med väsentligt intresse, och på ett det sätt som det anser vara lämpligast för att direktivets syften ska kunna uppnås och i syfte att förebygga framtida olyckor och tillbud.

4.   Säkerhetsutredningarna ska följa principerna för den gemensamma metod för utredning av sjöolyckor och tillbud till sjöss som har tagits fram i enlighet med artikel 2 e i förordning (EG) nr 1406/2002. Kommissionen ska anta eller ändra denna metod inom ramen för detta direktiv.

Den åtgärden som avser att ändra icke väsentliga delar i detta direktiv, bland annat genom att komplettera det, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 18.3.

Kommissionen och medlemsstaterna ska utarbeta riktlinjer för förfaranden och bästa praxis vid säkerhetsutredningar som ska användas vid genomförandet av den gemensamma metoden. Dessa riktlinjer ska uppdateras regelbundet med beaktande av erfarenheterna från genomförandet av säkerhetsutredningar.

5.   En säkerhetsutredning ska inledas så snart det är praktiskt möjligt efter det att sjöolyckan eller tillbudet till sjöss har inträffat.

Artikel 6

Underrättelseskyldighet

Varje medlemsstat ska inom ramen för sitt rättssystem ålägga de ansvariga myndigheterna och/eller de berörda parterna att utan dröjsmål underrätta landets utredningsorgan om alla olyckor och tillbud som omfattas av detta direktiv.

Artikel 7

Ledning av och deltagande i säkerhetsutredningar

1.   Medlemsstaterna ska undvika att genomföra parallella säkerhetsutredningar av samma sjöolycka eller tillbud till sjöss. De ska avstå från varje åtgärd som i onödan skulle kunna hindra, avbryta eller försena genomförandet av en säkerhetsutredning som omfattas av detta direktiv.

Vid säkerhetsutredningar där två eller fler medlemsstater är inblandade, ska de berörda medlemsstaterna samarbeta för att snabbt enas om vilken stat som ska ha ansvar för utredningen. De ska göra sitt bästa för att enas om utredningsförfarandena. Inom ramen för denna överenskommelse ska andra stater med väsentligt intresse ha samma rättigheter och tillgång till vittnen och bevis som den medlemsstat som leder säkerhetsutredningen. De ska också ha rätt att få sin ståndpunkt beaktad av den medlemsstat som ansvarar för utredningen.

2.   Utan hinder av punkt 1 ska varje medlemsstat fortsätta att ansvara för säkerhetsutredningen och samordningen med andra medlemsstater med väsentligt intresse till dess att man gemensamt enats om vilken stat som ska ha ansvar för utredningen.

3.   En medlemsstat får, utan att det påverkar dess skyldigheter enligt detta direktiv och internationell rätt, från fall till fall, efter ömsesidig överenskommelse anförtro ledningen av en säkerhetsutredning åt en annan medlemsstat, eller särskilda uppgifter som rör genomförandet av en sådan utredning.

4.   När ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetspassagerarfartyg är inblandat i en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss, ska säkerhetsutredningen inledas av den medlemsstat på vars territorialhav eller inre vatten enligt definitionen i Unclos olyckan eller tillbudet sker eller, om olyckan eller tillbudet sker på annat vatten, av den medlemsstat som fartyget besökte senast. Nämnda stat ska vara ansvarig för säkerhetsutredningen och samordningen med övriga medlemsstater med väsentligt intresse till dess att man gemensamt enats om vilken stat som ska ha ansvar för utredningen.

Artikel 8

Utredningsorgan

1.   Medlemsstaterna ska se till att säkerhetsutredningar genomförs under ett opartiskt och permanent utredningsorgans ansvar med hjälp av sakkunniga utredare med kompetens i frågor som rör sjöolyckor och tillbud till sjöss.

För att kunna genomföra en säkerhetsutredning på ett opartiskt sätt ska utredningsorganet i fråga om sin organisation, sin rättsliga struktur och sitt beslutsfattande vara oberoende av varje part vars intressen skulle kunna råka i konflikt med den uppgift som det anförtrotts.

Inlandsstater som inte har fartyg som för deras flagg ska bestämma en oberoende kontaktpunkt som ska samarbeta i utredningen enligt artikel 5.1 c.

2.   Utredningsorganet ska se till att de enskilda utredarna har praktiska kunskaper om och praktisk erfarenhet på de ämnesområden som ingår i deras normala utredningsuppgifter. Utredningsorganet ska dessutom sörja för att lämplig expertis är lätt tillgänglig vid behov.

3.   Utredningsorganet får även anförtros insamling och analys av data om sjösäkerhet, särskilt i förebyggande syften, om dessa aktiviteter inte påverkar organets oberoende ställning eller medför något ansvar i reglerings-, förvaltnings- eller standardiseringsfrågor.

4.   Medlemsstaterna ska inom ramen för sina respektive nationella rättssystem, se till att utredarna i det egna utredningsorganet, eller det utredningsorgan åt vilket säkerhetsutredningen har anförtrotts, i tillämpliga fall, i samarbete med de myndigheter som ansvarar för den rättsliga undersökningen, ha rätt att

| a) | få fri tillgång till alla relevanta områden eller olycksplatser och alla fartyg, vrak eller strukturer, inklusive last, utrustning och vrakdelar, |
| --- | --- |

a)

få fri tillgång till alla relevanta områden eller olycksplatser och alla fartyg, vrak eller strukturer, inklusive last, utrustning och vrakdelar,

| b) | säkerställa omedelbart upptagande av bevismaterial och kontrollerad sökning efter och bortforsling av vrak, vrakdelar eller andra delar och ämnen för undersökning eller analys, |
| --- | --- |

b)

säkerställa omedelbart upptagande av bevismaterial och kontrollerad sökning efter och bortforsling av vrak, vrakdelar eller andra delar och ämnen för undersökning eller analys,

| c) | kräva undersökning eller analys av de föremål som avses i b, och att få fri tillgång till resultaten från sådana undersökningar eller analyser, |
| --- | --- |

c)

kräva undersökning eller analys av de föremål som avses i b, och att få fri tillgång till resultaten från sådana undersökningar eller analyser,

| d) | få fri tillgång till, kopiera och använda all relevant information och registrerad data, inklusive VDR-data, som rör fartyg, resa, last, besättning eller andra personer, föremål, förhållanden eller omständigheter, |
| --- | --- |

d)

få fri tillgång till, kopiera och använda all relevant information och registrerad data, inklusive VDR-data, som rör fartyg, resa, last, besättning eller andra personer, föremål, förhållanden eller omständigheter,

| e) | få fri tillgång till resultaten från undersökningen av dödsoffers kroppar eller från prover från dödsoffers kroppar, |
| --- | --- |

e)

få fri tillgång till resultaten från undersökningen av dödsoffers kroppar eller från prover från dödsoffers kroppar,

| f) | begära och få fri tillgång till resultaten från undersökningen av personer som var inblandade i driften av fartyget, och varje annan relevant person, eller från prover som tagits från sådana personer, |
| --- | --- |

f)

begära och få fri tillgång till resultaten från undersökningen av personer som var inblandade i driften av fartyget, och varje annan relevant person, eller från prover som tagits från sådana personer,

| g) | höra vittnen utan att personer vars intressen kan anses hindra säkerhetsutredningen är närvarande, |
| --- | --- |

g)

höra vittnen utan att personer vars intressen kan anses hindra säkerhetsutredningen är närvarande,

| h) | få besiktningsprotokoll och relevant information som innehas av flaggstaten, redare, klassificeringssällskap eller någon annan relevant part som själv eller genom företrädare är etablerad i medlemsstaten, |
| --- | --- |

h)

få besiktningsprotokoll och relevant information som innehas av flaggstaten, redare, klassificeringssällskap eller någon annan relevant part som själv eller genom företrädare är etablerad i medlemsstaten,

| i) | begära bistånd från respektive stats relevanta myndigheter, inklusive flagg- och hamnstaternas besiktningspersonal, kustbevakning, sjötrafikinformationstjänst, sjöräddningstjänster, lotsar eller annan hamn- eller sjöfartspersonal. |
| --- | --- |

i)

begära bistånd från respektive stats relevanta myndigheter, inklusive flagg- och hamnstaternas besiktningspersonal, kustbevakning, sjötrafikinformationstjänst, sjöräddningstjänster, lotsar eller annan hamn- eller sjöfartspersonal.

5.   Utredningsorganet ska omgående och när som helst kunna reagera på underrättelser om en olycka och ska kunna få tillräckliga resurser för att kunna bedriva sin verksamhet på ett oberoende sätt. Organets utredare ska ha en status som garanterar deras oberoende ställning på det sätt som krävs.

6.   Utredningsorganet får kombinera sina uppgifter enligt detta direktiv med utredningar av andra händelser än sjöolyckor på villkor att sådana utredningar inte äventyrar dess oberoende ställning.

Artikel 9

Sekretess

Medlemsstaterna ska, inom ramen för sina rättssystem, se till att följande uppgifter inte offentliggörs för andra ändamål än säkerhetsutredningssyften, om inte behörig myndighet i staten i fråga beslutar att intresset av att röja uppgifterna överväger de negativa inhemska och internationella effekter som detta kan få för den aktuella säkerhetsutredningen eller för någon framtida utredning:

| a) | Alla vittnesmål och andra uttalanden, redogörelser och anteckningar som utredningsorganet har inhämtat eller fått under säkerhetsutredningens gång. |
| --- | --- |

a)

Alla vittnesmål och andra uttalanden, redogörelser och anteckningar som utredningsorganet har inhämtat eller fått under säkerhetsutredningens gång.

| b) | Uppgifter som avslöjar identiteten på personer som har vittnat inom ramen för säkerhetsutredningen. |
| --- | --- |

b)

Uppgifter som avslöjar identiteten på personer som har vittnat inom ramen för säkerhetsutredningen.

| c) | Medicinska eller privata uppgifter om personer som var inblandade i olyckan eller tillbudet. |
| --- | --- |

c)

Medicinska eller privata uppgifter om personer som var inblandade i olyckan eller tillbudet.

Artikel 10

En permanent samarbetsstruktur

1.   Medlemsstaterna ska i nära samarbete med kommissionen upprätta en permanent samarbetsstruktur som ger deras respektive utredningsorgan möjlighet att samarbeta med varandra i den mån det behövs för att direktivets syften ska kunna uppnås.

2.   Den permanenta samarbetsstrukturens arbetsordning och de nödvändiga organisationsarrangemangen ska fastställas i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 18.2.

3.   Medlemsstaternas utredningsorgan ska inom ramen för samarbetsstrukturen särskilt enas om vilka samarbetsformer som är bäst för att man ska kunna

| a) | göra det möjligt för utredningsorganen att dela på installationer, anläggningar och utrustning för teknisk undersökning av vrak, fartygsutrustning och andra föremål av betydelse för säkerhetsutredningen, inklusive framtagande och utvärdering av uppgifter från färdskrivare och annan elektronisk utrustning, |
| --- | --- |

a)

göra det möjligt för utredningsorganen att dela på installationer, anläggningar och utrustning för teknisk undersökning av vrak, fartygsutrustning och andra föremål av betydelse för säkerhetsutredningen, inklusive framtagande och utvärdering av uppgifter från färdskrivare och annan elektronisk utrustning,

| b) | ge varandra det tekniska bistånd eller tillhandahålla den expertis som krävs för utförandet av specifika uppgifter, |
| --- | --- |

b)

ge varandra det tekniska bistånd eller tillhandahålla den expertis som krävs för utförandet av specifika uppgifter,

| c) | skaffa och utbyta information som är relevant för analysen av data om olyckor och utarbetandet av lämpliga säkerhetsrekommendationer på gemenskapsnivå, |
| --- | --- |

c)

skaffa och utbyta information som är relevant för analysen av data om olyckor och utarbetandet av lämpliga säkerhetsrekommendationer på gemenskapsnivå,

| d) | ta fram gemensamma principer för uppföljningen av säkerhetsrekommendationer och för utredningsmetodernas anpassning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, |
| --- | --- |

d)

ta fram gemensamma principer för uppföljningen av säkerhetsrekommendationer och för utredningsmetodernas anpassning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen,

| e) | fastställa sekretessregler, med hänsyn till nationella bestämmelser, för utbyte av vittnesmål och databehandling, och andra uppgifter som avses i artikel 9, även i förbindelser med tredjeländer, |
| --- | --- |

e)

fastställa sekretessregler, med hänsyn till nationella bestämmelser, för utbyte av vittnesmål och databehandling, och andra uppgifter som avses i artikel 9, även i förbindelser med tredjeländer,

| f) | i tillämpliga fall ge enskilda utredare relevant utbildning, |
| --- | --- |

f)

i tillämpliga fall ge enskilda utredare relevant utbildning,

| g) | främja samarbete på de områden som omfattas av detta direktiv med tredjeländers utredningsorgan och med internationella organ för utredning av sjöolyckor, |
| --- | --- |

g)

främja samarbete på de områden som omfattas av detta direktiv med tredjeländers utredningsorgan och med internationella organ för utredning av sjöolyckor,

| h) | förse utredningsorgan som leder säkerhetsutredningar med all relevant information. |
| --- | --- |

h)

förse utredningsorgan som leder säkerhetsutredningar med all relevant information.

Artikel 11

Kostnader

1.   Om säkerhetsutredningar inbegriper två eller fler medlemsstater ska de respektive verksamheterna vara kostnadsfria.

2.   Om bistånd begärs från en medlemsstat som inte är inblandad i säkerhetsutredningen ska medlemsstaterna enas om återbetalningen av kostnaderna.

Artikel 12

Samarbete med tredjeländer med väsentligt intresse

1.   Medlemsstaterna ska i största möjliga utsträckning samarbeta i säkerhetsutredningar med tredjeländer med väsentligt intresse.

2.   Tredjeländer med väsentligt intresse ska, efter ömsesidig överenskommelse och när som helst under utredningens gång, tillåtas medverka i en säkerhetsutredning under ansvar av en medlemsstat i enlighet med detta direktiv.

3.   En medlemsstats samarbete i en säkerhetsutredning som genomförs av ett tredjeland med väsentligt intresse får inte påverka genomförandet av och uppfyllandet av rapporteringskraven för säkerhetsutredningar enligt detta direktiv. Om ett tredjeland med väsentligt intresse leder en säkerhetsutredning där en eller flera medlemsstater är inblandade kan medlemsstaterna besluta att inte genomföra en parallell säkerhetsutredning under förutsättning att den säkerhetsutredning som leds av tredjelandet genomförs i enlighet med IMO-koden för utredningar av sjöolyckor.

Artikel 13

Bevarande av bevis

Medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att se till att de som berörs av sjöolyckor och tillbud till sjöss som omfattas av detta direktiv gör sitt yttersta för att

| a) | spara alla uppgifter från sjökort, loggböcker, elektroniska och magnetiska inspelningar och videoband, inklusive information från färdskrivare och annan elektronisk utrustning, för tiden före, under och efter olyckan, |
| --- | --- |

a)

spara alla uppgifter från sjökort, loggböcker, elektroniska och magnetiska inspelningar och videoband, inklusive information från färdskrivare och annan elektronisk utrustning, för tiden före, under och efter olyckan,

| b) | förhindra att uppgifterna skrivs över eller ändras på annat sätt, |
| --- | --- |

b)

förhindra att uppgifterna skrivs över eller ändras på annat sätt,

| c) | hindra att annan utrustning som skäligen kan anses ha betydelse för säkerhetsutredningen av olyckan manipuleras, |
| --- | --- |

c)

hindra att annan utrustning som skäligen kan anses ha betydelse för säkerhetsutredningen av olyckan manipuleras,

| d) | skyndsamt ta upp och bevara alla bevis som behövs för en säkerhetsutredning. |
| --- | --- |

d)

skyndsamt ta upp och bevara alla bevis som behövs för en säkerhetsutredning.

Artikel 14

Olycksrapporter

1.   Säkerhetsutredningar som genomförs enligt detta direktiv ska offentliggöras i form av en rapport enligt en mall som fastställs av behörigt utredningsorgan och enligt relevanta avsnitt i bilaga I.

Utredningsorganen kan besluta att en säkerhetsutredning som inte avser en mycket allvarlig sjöolycka och vars resultat inte kan bidra till att förhindra framtida sjöolyckor och tillbud till sjöss ska utmynna i en förenklad rapport som ska offentliggöras.

2.   Utredningsorganen ska göra sitt yttersta för att göra rapporten enligt punkt 1 tillgänglig för allmänheten inom tolv månader från dagen för olyckan. Om slutrapporten inte kan bli klar inom denna tid ska en delrapport offentliggöras inom tolv månader från dagen för olyckan.

3.   Utredningsorganet i staten med ansvar för utredningen ska skicka ett exemplar av slutrapporten, den förenklade rapporten eller delrapporten till kommissionen. Utredningsorganet ska ta hänsyn till eventuella synpunkter från kommissionen på slutrapporterna för att förbättra rapporternas redaktionella kvalitet på det sätt som är lämpligast för att direktivets syfte ska kunna uppnås.

Artikel 15

Säkerhetsrekommendationer

1.   Medlemsstaterna ska se till att adressaterna vederbörligen beaktar utredningsorganens säkerhetsrekommendationer och, i lämpliga fall, att rekommendationerna följs upp på lämpligt sätt i enlighet med gemenskapslagstiftningen och internationell rätt.

2.   I lämpliga fall ska ett utredningsorgan eller kommissionen utarbeta säkerhetsrekommendationer på grundval av en abstrakt dataanalys.

3.   En säkerhetsrekommendation får under inga omständigheter avgöra skuld- eller ansvarsfördelning i samband med en olycka.

Artikel 16

Förvarning

Utan att det påverkar dess rätt att lämna en förvarning ska en medlemsstats utredningsorgan när som helst under en säkerhetsutredning, om den anser att det krävs ett snabbt ingripande på gemenskapsnivå för att nya olyckor ska kunna förebyggas, utan dröjsmål underrätta kommissionen om behovet av en förvarning.

Vid behov ska kommissionen sända ett varningsmeddelande till ansvariga myndigheter i alla övriga medlemsstater, sjöfartsindustrin och alla andra berörda.

Artikel 17

Europeiska databasen för sjöolycksutredningar

1.   Data om sjöolyckor och tillbud till sjöss ska lagras och analyseras med hjälp av en elektronisk databas på europeisk nivå som ska läggas upp av kommissionen, kallad Europeiska databasen för sjöolycksutredningar (European Marine Casualty Information Platform, Emcip).

2.   Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om vilka behöriga myndigheter som ska ha tillgång till databasen.

3.   Medlemsstaternas utredningsorgan ska anmäla sjöolyckor och tillbud till sjöss till kommissionen med användning av mallen i bilaga II. De ska också ge kommissionen data från säkerhetsutredningar i enlighet med Emcip-systemet.

4.   Kommissionen och medlemsstaterna ska utveckla databassystemet och en metod för uppgiftsrapportering inom lämplig tidsfrist.

Artikel 18

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen ska biträdas av den kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (Coss) som har inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 (10).

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG ska vara två månader.

3.   När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1–5a.4 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Artikel 19

Ändringsbefogenheter

Kommissionen får med beaktande av direktivets begränsningar, uppdatera definitionerna i detta direktiv samt hänvisningarna till gemenskapsrättsakter och IMO-instrument för att anpassa dem till gällande gemenskaps- och IMO-bestämmelser.

Dessa åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar i detta direktiv, bland annat genom att komplettera det, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 18.3.

I enlighet med samma förfarande får kommissionen också ändra bilagorna.

Ändringar i IMO-koden för utredningar av sjöolyckor får undantas från detta direktivs tillämpningsområde i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 2099/2002.

Artikel 20

Ytterligare åtgärder

Ingenting i detta direktiv ska hindra en medlemsstat från att vidta ytterligare sjösäkerhetsåtgärder som inte omfattas av detta direktiv, förutsatt att åtgärderna i fråga inte strider mot direktivet eller på något sätt hindrar att dess syfte uppnås.

Artikel 21

Sanktioner

Medlemsstaterna ska fastställa regler för sanktioner för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och ska vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att de verkställs. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande.

Artikel 22

Ändringar i befintliga rättsakter

1.   Artikel 12 i direktiv 1999/35/EG ska utgå.

2.   Artikel 11 i direktiv 2002/59/EG ska utgå.

Artikel 23

Införlivande

1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den ... (11).

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 24

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 25

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i ...

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 318, 23.12.2006, s. 195.

1

(2)  EUT C 229, 22.9.2006, s. 38.

2

(3)  Europarlamentets yttrande av den 25 april 2007 (ännu ej offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 6 juni 2008 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjort i EUT).

3

(4)  EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 730.

4

(5)  EGT L 138, 1.6.1999, s. 1. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53).

5

(6)  EGT L 208, 5.8.2002, s. 10.

6

(7)  EGT L 208, 5.8.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1891/2006 (EUT L 394, 30.12.2006, s. 1).

7

(8)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. Beslutet ändrat genom beslut 2006/512/EG (EUT L 200, 22.7.2006, s. 11).

8

(9)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

9

(10)  EGT L 324, 29.11.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 93/2007 (EUT L 22, 31.1.2007, s. 12).

10

(11)  24 månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

11

---

BILAGA I

INNEHÅLLET I SÄKERHETSUTREDNINGSRAPPORTEN

Förord

Förordet ska ange att säkerhetsutredningen har ett enda syfte, att en säkerhetsrekommendation under inga omständigheter ger upphov till någon presumtion om ansvar eller skuld, och att rapporten varken i fråga om innehåll eller stil har avfattats för att användas i samband med rättsliga åtgärder.

(Rapporten bör varken hänvisa till vittnesmål eller koppla ihop någon som nämns i rapporten med någon som har vittnat under säkerhetsutredningen).

1.   Sammanfattning

Denna del ska innehålla basfakta om sjöolyckan eller tillbudet till sjöss: Vad hände, när, var och hur? Har olyckan lett till dödsfall, personskador, skador på fartyg eller last, skador hos tredje man eller miljöskador?

2.   Fakta

Denna del ska vara uppdelad i ett antal olika avsnitt som ger tillräcklig information som utredningsorganet anser vara fakta, tjäna som underlag för analysen och underlätta förståelsen.

Följande avsnitt ska särskilt innehålla följande uppgifter:

| 2.1 | Fartygets data
  Flaggstat/fartygsregister
  Identitet
  Viktigaste egenskaper
  Ägarförhållanden och ledning
  Konstruktion
  Säkerhetsbesättning
  Godkänd last |
| --- | --- |

2.1

Fartygets data

Flaggstat/fartygsregister

Identitet

Viktigaste egenskaper

Ägarförhållanden och ledning

Konstruktion

Säkerhetsbesättning

Godkänd last

| 2.2 | Uppgifter om resan
  Anlöpshamnar
  Typ av resa
  Lastuppgifter
  Bemanning |
| --- | --- |

2.2

Uppgifter om resan

Anlöpshamnar

Typ av resa

Lastuppgifter

Bemanning

| 2.3 | Uppgifter om sjöolyckan/tillbudet
  Typ av sjöolycka/tillbud
  Datum och klockslag
  Position och plats för sjöolyckan/tillbudet
  Yttre omständigheter och omständigheter ombord
  Fartygets verksamhet och reseetapp
  Plats ombord
  Mänskliga faktorer
  Konsekvenser (för människor, fartyg, last, miljö, m.m.) |
| --- | --- |

2.3

Uppgifter om sjöolyckan/tillbudet

Typ av sjöolycka/tillbud

Datum och klockslag

Position och plats för sjöolyckan/tillbudet

Yttre omständigheter och omständigheter ombord

Fartygets verksamhet och reseetapp

Plats ombord

Mänskliga faktorer

Konsekvenser (för människor, fartyg, last, miljö, m.m.)

| 2.4 | Inblandning av kustmyndighet, räddningsinsatser
  Vem var inblandad?
  Vilka hjälpmedel användes?
  Hur snabbt var ingripandet?
  Vilka åtgärder vidtogs?
  Vad uppnåddes? |
| --- | --- |

2.4

Inblandning av kustmyndighet, räddningsinsatser

Vem var inblandad?

Vilka hjälpmedel användes?

Hur snabbt var ingripandet?

Vilka åtgärder vidtogs?

Vad uppnåddes?

3.   Beskrivning

I denna del ska sjöolyckan/tillbudet rekonstrueras genom en kronologisk redogörelse för de händelser som inträffade före, under och efter sjöolyckan/tillbudet, med omnämnande av alla inblandade faktorer (dvs. personer, materiel, förhållanden, utrustning eller externa faktorer). Den tidsperiod som redogörelsen täcker ska vara så lång att den omfattar alla incidenter som direkt bidrog till sjöolyckan/tillbudet. Denna del ska också omfatta alla relevanta detaljer om den säkerhetsutredning som genomförts, däribland resultaten av granskningar och prov.

4.   Analys

Denna del ska vara uppdelad i avsnitt med en analys av varje incident och med kommentarer till resultaten från alla relevanta granskningar och prov som gjorts inom ramen för säkerhetsutredningen, och kommentarer till alla säkerhetsåtgärder som eventuellt redan har vidtagits för att undvika sjöolyckor.

Avsnitten bör innehålla följande uppgifter:

| — | Bakgrund till och förhållanden under incidenten. |
| --- | --- |

—

Bakgrund till och förhållanden under incidenten.

| — | Misstag – även i form av en underlåtenhet att handla – begångna av en person, incidenter där farliga material var inblandade, miljökonsekvenser, utrustningsfel och yttre påverkan. |
| --- | --- |

—

Misstag – även i form av en underlåtenhet att handla – begångna av en person, incidenter där farliga material var inblandade, miljökonsekvenser, utrustningsfel och yttre påverkan.

| — | Bidragande faktorer som kan hänföras till personers funktioner, verksamhet ombord, landbaserade organ eller regelverk. |
| --- | --- |

—

Bidragande faktorer som kan hänföras till personers funktioner, verksamhet ombord, landbaserade organ eller regelverk.

Analysen och kommentarerna i rapporten ska möjliggöra logiska slutsatser om samtliga bidragande faktorer, även i fråga om bristande skyddsåtgärder avsedda att förhindra incidenter eller undanröja eller begränsa konsekvenserna av en incident.

5.   Slutsatser

Denna del ska innehålla en sammanställning av de konstaterade olycksfaktorer och skyddsbrister (material, funktioner, märkning eller rutiner) för vilka man bör ta fram säkerhetsåtgärder för att undvika sjöolyckor.

6.   Säkerhetsrekommendationer

Denna del ska i förekommande fall innehålla säkerhetsrekommendationer som kan härledas från analysen och slutsatserna; säkerhetsrekommendationer ska avse specifika aspekter, såsom lagstiftning, konstruktion, rutiner, inspektion, organisation, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, utbildning, reparationer, underhåll, bistånd från landbaserade organ och räddningsinsatser.

Säkerhetsrekommendationerna ska, för att sjöolyckor ska kunna undvikas, rikta sig till dem som bäst kan omsätta dem i praktiken, exempelvis fartygsägare, redare, erkända organisationer, sjöfartsmyndigheter, sjötrafikinformationstjänster, räddningstjänster, internationella sjöfartsorganisationer och europeiska institutioner.

Hit hör också tillfälliga säkerhetsrekommendationer som eventuellt lämnats, eller eventuella säkerhetsåtgärder som vidtagits under säkerhetsutredningens gång.

7.   Tillägg

I tillämpliga fall ska rapporten kompletteras med information enligt följande, icke uttömmande förteckning (i pappersformat eller elektroniskt format):

| — | Foton, rörliga bilder, ljudinspelningar, sjökort, teckningar. |
| --- | --- |

—

Foton, rörliga bilder, ljudinspelningar, sjökort, teckningar.

| — | Tillämpliga normer. |
| --- | --- |

—

Tillämpliga normer.

| — | Tekniska termer och förkortningar. |
| --- | --- |

—

Tekniska termer och förkortningar.

| — | Särskilda säkerhetsstudier. |
| --- | --- |

—

Särskilda säkerhetsstudier.

| — | Övrig information. |
| --- | --- |

—

Övrig information.

---

BILAGA II

UPPGIFTER SOM SKA LÄMNAS I ANMÄLAN OM SJÖOLYCKOR OCH TILLBUD TILL SJÖSS

(Del av Europeiska databasen för sjöolycksutredningar – Emcip)

| OBS: | Understruket nummer innebär att uppgifterna ska lämnas för vart och ett av fartygen, om flera fartyg är inblandade i sjöolyckan/tillbudet.






  01. | Ansvarig medlemsstat/kontaktperson |
| --- | --- | --- |
| 02. | Medlemsstatens utredare |
| 03. | Medlemsstatens funktion |
| 04. | Berörd kuststat |
| 05. | Antal stater med väsentligt intresse |
| 06. | Stater med väsentligt intresse |
| 07. | Anmälande organ |
| 08. | Klockslag för anmälan |
| 09. | Dag för anmälan |
| 10. | Fartygets namn |
| 11. | IMO-nummer/särskiljande bokstäver |
| 12. | Fartygets flagg |
| 13. | Typ av sjöolycka/tillbud |
| 14. | Typ av fartyg |
| 15. | Dag för sjöolyckan/tillbudet |
| 16. | Klockslag för sjöolyckan/tillbudet |
| 17. | Position – latitud |
| 18. | Position – longitud |
| 19. | Plats för sjöolyckan/tillbudet |
| 20. | Avgångshamn |
| 21. | Destinationshamn |
| 22. | Trafiksepareringssystem |
| 23. | Reseetapp |
| 24. | Fartygets verksamhet |
| 25. | Plats ombord |
| 26. | Omkomna:






  — | Besättning |

OBS:

Understruket nummer innebär att uppgifterna ska lämnas för vart och ett av fartygen, om flera fartyg är inblandade i sjöolyckan/tillbudet.

01.

Ansvarig medlemsstat/kontaktperson

02.

Medlemsstatens utredare

03.

Medlemsstatens funktion

04.

Berörd kuststat

05.

Antal stater med väsentligt intresse

06.

Stater med väsentligt intresse

07.

Anmälande organ

08.

Klockslag för anmälan

09.

Dag för anmälan

10.

Fartygets namn

11.

IMO-nummer/särskiljande bokstäver

12.

Fartygets flagg

13.

Typ av sjöolycka/tillbud

14.

Typ av fartyg

15.

Dag för sjöolyckan/tillbudet

16.

Klockslag för sjöolyckan/tillbudet

17.

Position – latitud

18.

Position – longitud

19.

Plats för sjöolyckan/tillbudet

20.

Avgångshamn

21.

Destinationshamn

22.

Trafiksepareringssystem

23.

Reseetapp

24.

Fartygets verksamhet

25.

Plats ombord

26.

Omkomna:

—

Besättning

| — | Passagerare |
| --- | --- |

—

Passagerare

| — | Övriga |
| --- | --- |

—

Övriga

27.

Allvarligt skadade:

| — | Besättning |
| --- | --- |

—

Besättning

| — | Passagerare |
| --- | --- |

—

Passagerare

| — | Övriga |
| --- | --- |

—

Övriga

28.

Föroreningar

29.

Fartygsskador

30.

Lastskador

31.

Övriga skador

32.

Kort beskrivning av sjöolyckan/tillbudet

---

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

Inom ramen för medbeslutandeförfarandet (art. 251 i EG-fördraget) nådde rådet den 7 juni 2007 en politisk överenskommelse om förslaget till direktiv om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötransportsektorn och om ändring av direktiven 1999/35/EG och 2002/59/EG (1). Rådet antog den gemensamma ståndpunkten den 6 juni 2008 efter juristlingvisternas granskning.

I sin ståndpunkt beaktade rådet Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen den 25 april 2007 (2) samt Ekonomiska och sociala kommitténs (3) och Regionkommitténs yttranden (4). Vid behandlingen av förslaget till direktiv gick rådet också igenom den konsekvensanalys som kommissionen genomfört.

Förslaget syftar till att förbättra sjösäkerheten med hjälp av klara gemenskapsriktlinjer för säkerhetsutredningar som ska genomföras efter olyckor och tillbud till sjöss. Syftet med sådana säkerhetsutredningar är inte att fastställa skuld eller ansvar, utan att fastställa omständigheterna kring och utreda orsakerna till olyckor eller tillbud till sjöss för att så mycket som möjligt dra lärdom av dem. Förslaget har utarbetats i överensstämmelse med internationell sjöfartslagstiftning och i enlighet med definitioner och rekommendationer i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss.

II.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

Rådet samtycker till målet och de flesta av de viktigaste inslagen i kommissionens förslag, som ger en lämplig mekanism för att garantera erfarenhetsutbyte efter olyckor så att nya olyckor undviks. Rådets synsätt kräver emellertid vissa ändringar av texten, särskilt för att garantera utredningsorganets fullständiga frihet och oberoende.

Följande frågor ansågs mycket viktiga vid behandlingen i rådets organ och de återspeglas i rådets gemensamma ståndpunkt.

Rådet anser att, i överensstämmelse med rättsaktens art, bör medlemsstaterna och särskilt deras respektive utredningsorgan behålla viss flexibilitet och frihet när det gäller att genomföra säkerhetsutredningar. I motsats till det ursprungliga förslaget, där man föreskrev obligatoriska säkerhetsutredningar vid allvarliga och mycket allvarliga olyckor och tillbud till sjöss, är skyldigheten att genomföra säkerhetsutredningar i den text som rådet enats om begränsad till mycket allvarliga olyckor eller tillbud till sjöss, och utredningsorganet får vid alla andra olyckor eller tillbud besluta om en säkerhetsutredning ska göras eller ej med hänsyn särskilt till hur allvarlig olyckan eller tillbudet är och vilka lärdomar som kan dras. Rådet anser också att man inte uttryckligen behöver ange nödlarm som en särskild tillbudskategori som kräver säkerhetsutredningar.

Rådet anser också, i enlighet med exemplet från järnvägssektorn (5), att det är lämpligt att betona att för att utredningsorganet ska kunna genomföra en säkerhetsutredning på ett opartiskt sätt, ska det till sin organisation, sin rättsliga struktur och sitt beslutsfattande vara oberoende av varje part vars intressen skulle kunna råka i konflikt med den uppgift som det anförtrotts. Varje medlemsstat ska givetvis, i enlighet med sin egen administrativa organisation, inrätta utredningsorganet som en offentlig struktur med största möjliga oberoende när det gäller intern funktion. Denna struktur kan knytas till en större enhet som ett departement eller en förvaltning, men måste regleras av bestämmelser som garanterar dess oberoende, särskilt från andra administrativa myndigheter som sannolikt kan vara intresserade av olyckor till sjöss. Av proportionalitetsskäl ska medlemsstater som inte har fartyg som för deras flagg bestämma en oberoende kontaktpunkt som ska samarbeta i säkerhetsutredningar som är av väsentligt intresse för den medlemsstaten.

I enlighet med kraven i gemenskapslagstiftningen om säkerhetsutredningar inom lufttransport- och järnvägssektorerna, är rådet enigt med Europaparlamentet om att säkerhetsutredningar måste skiljas från brottsutredningar eller andra förfaranden för att avgöra ansvars- eller skuldfrågor. I den gemensamma ståndpunkten fastställs det att utredningar enligt detta direktiv inte har något annat syfte än att fastställa orsakerna till olyckor. Samtidigt och i enlighet med IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss fastställs det att utredningsorganet inte ska avstå från att lämna en fullständig rapport av den anledningen att man utifrån resultaten kan dra slutsatser om ansvars- eller skuldfrågan. I det fall då nationell lagstiftning inte klart och tydligt skiljer säkerhetsutredningar från brottsutredningar eller andra administrativa utredningar, måste medlemsstaterna fastställa rättslig status för säkerhetsutredningar på ett sådant sätt att dessa utredningar kan genomföras så effektivt och snabbt som möjligt och inte förhindras i onödan, avbryts eller försenas på grund av andra utredningar.

När det gäller direktivets räckvidd inbegriper rådet i sin gemensamma ståndpunkt små fiskefartyg med en längd som överstiger 15 meter och inte bara fartyg med en längd över 24 meter som i det ursprungliga förslaget. Detta har man gjort för att få överensstämmelse med rådets gemensamma ståndpunkt om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2002/59/EG om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen. Enligt detta förslag till direktiv ska alla fiskefartyg vara utrustade med automatisk fartygsidentifiering (AIS) för att möjligheterna att övervaka dessa fartyg ska förbättras, liksom säkerheten i närsituationer. De bör därför också omfattas av direktivet när det gäller utredning av olyckor.

När det gäller metoden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss anser rådet att det bör ges möjlighet till större flexibilitet samtidigt som man fastställer grunderna för fortlöpande erfarenhetsutbyte. I jämförelse med det ursprungliga förslaget har medlemsstaterna större spelrum vid genomförandet av principerna i den gemensamma metod som har tagits fram med stöd av Europeiska sjösäkerhetsbyrån och antagits i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll. Samtidigt ska kommissionen och medlemsstaterna, på grundval av utbyte av erfarenheter av genomförda säkerhetsutredningar, utarbeta riktlinjer för förfaranden och bästa praxis som ska användas vid genomförandet av den gemensamma metoden.

III.   ÄNDRINGAR

När rådet enades om sin gemensamma ståndpunkt beaktade det Europaparlamentets synpunkter från dess första behandling av förslaget. Följande inslag i Europaparlamentets yttrande återspeglas i den gemensamma ståndpunkten, några av dem delvis eller i princip: ändringarna 3, 9, 10, 11, 22 och 23.

Ett antal andra ändringar godtogs emellertid inte av rådet. När det gäller ändringarna 2 och 19 anser rådet att den gemensamma metoden inte bör gälla resultaten av säkerhetsutredningarna utan snarare inriktas på förfarandeaspekter. Rådet anser att ändringarna 5 och 8 inte är förenliga med dess synsätt när det gäller särskiljandet mellan brottsutredningar och tekniska utredningar. Ändringarna 7 och 20 kunde inte godtas eftersom rådet anser att det inte är lämpligt att specificera Europeiska sjösäkerhetsbyråns behörighet i det här direktivet. Ändringarna 12 och 13 skulle begränsa utredningsorganets arbetsmetoder eller bli alltför restriktiva. Ändringarna 14 och 26 kunde inte godtas, eftersom rådet fäster stor vikt vid principen om utredningsorganets opartiskhet och anser att varje medlemsstat själv ska inrätta sitt organ i enlighet med sin egen administrativa struktur. Ändring 16 är inte förenlig med behovet att respektera nationell lagstiftning.

Ett antal andra ändringar (4, 6, 15, 17, 18 och 24) avvisades antingen för att de inte var helt tydliga, eller för att de inte motsvarar rådets önskan om en kortfattad text.

IV.   SLUTSATSER

Rådet anser att texten till den gemensamma ståndpunkten är ändamålsenlig och välavvägd. Det delar Europaparlamentets syfte att inrätta en ram som garanterar snabba säkerhetsutredningar av olyckor och tillbud till sjöss. Den gemensamma ståndpunkten inbegriper några av Europaparlamentets ändringar som antogs vid första behandlingen.

Rådet bekräftar på nytt sitt åtagande att börja förhandla med Europaparlamentet om texten för att en överenskommelse ska kunna nås så snart som möjligt.

---

(1)  Kommissionen lade fram sitt förslag den 13 februari 2006.

(2)  Dok. 8724/07 CODEC 389 MAR 28 ENV (ännu inte offentliggjort i EUT).

(3)  CESE 1177/2006 av den 13.9.2006 (EUT C 318, 23.12.2006, s. 195–201).

(4)  CdR 43/2006 av den 15.6.2006 (EUT C 229, 22.9.2006, s. 38).

(5)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG av den 29 april 2004 om säkerhet på gemenskapens järnvägar och om ändring av rådets direktiv 95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretag och direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg (järnvägssäkerhetsdirektivet) (EUT L 164, 30.4.2004).

---