# Den Europæiske Unions C 191/10.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 191 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 65. årgang10. maj 2022 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 191

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

65. årgang10. maj 2022

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2022/C 191/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2022/C 191/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2022/C 191/02 | Sag C-545/19: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. marts 2022 — AllianzGI-Fonds AEVN mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 63 TEUF – frie kapitalbevægelser – beskatning af udbytte, der udbetales til institutter for kollektiv investering (CIU’er) – hjemmehørende og ikke-hjemmehørende CIU’er – forskellig behandling – indeholdelse af kildeskat alene for udbytte udbetalt til ikke-hjemmehørende CIU’er – sammenlignelige situationer – bedømmelse – hensyntagen til beskatningsordningen for kapitalandelsindehaverne i CIU’erne og hjemmehørende institutters skattepligt vedrørende andre skatter – foreligger ikke) | 2 |
| 2022/C 191/03 | Sag C-232/20: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. marts 2022 — NP mod Daimler AG, Mercedes-Benz Werk Berlin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – direktiv 2008/104/EF – vikararbejde – artikel 1, stk. 1 – midlertidig udsendelse – begreb – varig besættelse af en fast stilling – artikel 5, stk. 5 – successive udsendelser – artikel 10 – sanktioner – artikel 11 – arbejdsmarkedets parters fravigelse af den maksimale periode, der er fastsat af den nationale lovgiver) | 3 |
| 2022/C 191/04 | Sag C-302/20: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. marts 2022 — M. A. mod Autorité des marchés financiers (AMF) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Paris — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse – det indre marked for finansielle tjenesteydelser – markedsmisbrug – direktiv 2003/6/EF og 2003/124/EF – intern viden – begreb – specifik viden – viden om en forestående offentliggørelse af en presseartikel, hvori der videregives et markedsrygte om en udsteder af finansielle instrumenter – uretmæssig videregivelse af intern viden – undtagelser – forordning (EU) nr. 596/2014 – artikel 10 – videregivelse af intern viden som led i den normale udøvelse af et erhverv – artikel 21 – videregivelse af intern viden med henblik på journalistik – pressefrihed og ytringsfrihed – en journalists videregivelse til en sædvanlig kilde af oplysninger om den forestående offentliggørelse af en presseartikel) | 4 |
| 2022/C 191/05 | Sag C-394/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 28. juni 2021 — Bursa Română de Mărfuri SA mod Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE) | 5 |
| 2022/C 191/06 | Sag C-610/21 P: Appel iværksat den 20. september 2021 af Svenska Metallkompaniet AB til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 5. juli 2021 i sag T-191/21 — Svenska Metallkompaniet mod EUIPO — Otlav (Vinduesbeslag) | 6 |
| 2022/C 191/07 | Sag C-611/21 P: Appel iværksat den 20. september 2021 af Lajos Bese til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 5. juli 2021 i sag T-128/21 — Bese mod EUIPO — Mixtec (rubyred CRANBERRY) | 6 |
| 2022/C 191/08 | Sag C-627/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Alba Iulia (Rumænien) den 11. oktober 2021 — S.H. mod Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu og Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov | 6 |
| 2022/C 191/09 | Sag C-775/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 15. december 2021 — Blue Air Aviation SA mod UCMR — ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor | 7 |
| 2022/C 191/10 | Sag C-818/21 P: Appel iværksat den 22. december 2021 af YG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 20. oktober 2021 i sag T-599/20, YG mod Europa-Kommissionen | 8 |
| 2022/C 191/11 | Sag C-826/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 22. december 2021 — Uniunea Producătorilor de Fonograme din România (UPFR) mod Societatea Națională de Transport Feroviar de Călători (SNTFC) CFR Călători SA | 8 |
| 2022/C 191/12 | Sag C-13/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Piteşti (Rumænien) den 5. januar 2022 — EF, GH og IJ mod KL | 9 |
| 2022/C 191/13 | Sag C-45/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgien) den 20. januar 2022 — HK mod Service fédéral des Pensions (SFP) | 10 |
| 2022/C 191/14 | Sag C-48/22 P: Appel iværksat den 20. januar 2022 af Google LLC og Alphabet, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 10. november 2021 i sag T-612/17, Google og Alphabet mod Kommissionen | 10 |
| 2022/C 191/15 | Sag C-49/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 24. januar 2022 — Austrian Airlines AG mod TW | 11 |
| 2022/C 191/16 | Sag C-50/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Paris (Frankrig) den 25. januar 2022 — SOGEFINANCEMENT mod RW og UV | 12 |
| 2022/C 191/17 | Sag C-84/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 8. februar 2022 — Right to Know CLG mod An Taoiseach | 13 |
| 2022/C 191/18 | Sag C-91/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA mod Ministero della Transizione Ecologica m.fl. | 13 |
| 2022/C 191/19 | Sag C-92/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA mod Ministero della Transizione Ecologica m.fl. | 14 |
| 2022/C 191/20 | Sag C-93/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA mod Ministero della Transizione Ecologica m.fl. | 15 |
| 2022/C 191/21 | Sag C-94/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Gruppo Mauro Saviola Srl mod Ministero della Transizione Ecologica og Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto | 16 |
| 2022/C 191/22 | Sag C-99/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvulio tis Epikratias (Grækenland) den 14. februar 2022 — Kapniki A. Michelidis A.E. mod Organismos Pliromon kai Elenchu Kinotikon Enischiseon Prosanatolismu kai Engiseon (O.P.E.K.E.P.E.) og Ypurgos Agrotikis Anaptixis kai Trofimon | 17 |
| 2022/C 191/23 | Sag C-118/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) (Bulgarien) den 17. februar 2022 — NG mod Direktor na Glavna direktsia Natsionalna politsia pri MVR — Sofia | 18 |
| 2022/C 191/24 | Sag C-127/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrative sad (Bulgarien) den 22. februar 2022 — Balgarska telekomunikatsionna kompania EAD mod Direktor na Direktsia Obzjalvane i danatjno-osiguritelna praktika Sofia | 19 |
| 2022/C 191/25 | Sag C-131/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 25. februar 2022 — flightright GmbH mod Swiss International Air Lines AG | 20 |
| 2022/C 191/26 | Sag C-142/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 2. marts 2022 — straffesag mod OE | 20 |
| 2022/C 191/27 | Sag C-149/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 2. marts 2022 — Merck Sharp & Dohme Corp mod Clonmel Healthcare Limited | 21 |
| 2022/C 191/28 | Sag C-163/22 P: Appel iværksat den 3. marts 2022 af Gminę Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. til prøvelse af dom afsagt af Retten den 21. december 2021 i sag T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo mod Kommissionen | 22 |
| 2022/C 191/29 | Sag C-167/22: Sag anlagt den 4. marts 2022 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Danmark | 23 |
| 2022/C 191/30 | Sag C-174/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven kasatsionen sad (Bulgarien) den 8. marts 2022 — straffesag mod EV | 24 |
| 2022/C 191/31 | Sag C-175/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 8. marts 2022 — straffesag mod BK | 24 |
| 2022/C 191/32 | Sag C-176/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 8. marts 2022 — straffesag mod BK og ZhP | 25 |
| 2022/C 191/33 | Sag C-214/22: Sag anlagt den 22. marts 2022 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg | 25 |
| | Retten |
| 2022/C 191/34 | Sag T-688/19: Rettens dom af 2. marts 2022 — VeriGraft mod EISMEA (Voldgiftsklausul – tilskudsaftale indgået inden for Horisont 2020-rammeprogrammet for forskning og innovation – ophævelse af aftalen – fejl begået i forbindelse med erhvervsudøvelse – egenskab som tilskudsmodtager eller person, der handler i tilskudsmodtagerens navn eller for dennes regning) | 26 |
| 2022/C 191/35 | Sag T-615/20: Rettens dom af 2. marts 2022 — Mood Media Netherlands mod EUIPO — Tailoradio (MOOD MEDIA) [EU-varemærker – fortabelsessag – EU-ordmærket MOOD MEDIA – reel brug af varemærket – artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] – artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 18, stk. 1, litra a), i forordning 2017/1001] – bevis for reel brug] | 26 |
| 2022/C 191/36 | Sag T-140/21: Rettens dom af 2. marts 2022 — Apologistics mod EUIPO — Kerckhoff (apo discounter.de) (EU-varemærker – fortabelsessag – ansøgning om EU-figurmærket apo-discounter.de – erklæring om delvis fortabelse – reel brug af mærket – artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001 – bevis for reel brug) | 27 |
| 2022/C 191/37 | Sag T-99/22: Sag anlagt den 18. februar 2022 — Sberbank Europe mod ECB | 28 |
| 2022/C 191/38 | Sag T-103/22: Sag anlagt den 22. februar 2022 — ON mod Kommissionen | 29 |
| 2022/C 191/39 | Sag T-108/22: Sag anlagt den 1. marts 2022 — Sopra Steria Benelux og Unisys Belgium mod Kommissionen | 30 |
| 2022/C 191/40 | Sag T-112/22: Sag anlagt den 2. marts 2022 — Svenska Bankföreningen og Länsförsäkringar Bank mod Kommissionen | 31 |
| 2022/C 191/41 | Sag T-118/22: Sag anlagt den 7. marts 2022 — OM mod Kommissionen | 32 |
| 2022/C 191/42 | Sag T-131/22: Sag anlagt den 10. marts 2022 — Société des produits Nestlé mod EUIPO — Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER) | 33 |
| 2022/C 191/43 | Sag T-132/22: Sag anlagt den 10. marts 2022 — Société des produits Nestlé mod EUIPO — Impossible Foods (IMPOSSIBLE SAUSAGE) | 33 |
| 2022/C 191/44 | Sag T-134/22: Sag anlagt den 9. marts 2022 — OO mod EIB | 34 |
| 2022/C 191/45 | Sag T-141/22: Sag anlagt den 10. marts 2022 — Sport1 mod EUIPO — SFR (SFR SPORT1) | 35 |
| 2022/C 191/46 | Sag T-143/22: Sag anlagt den 11. marts 2022 — OP mod Parlamentet | 36 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2022/C 191/02

Sag C-545/19: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. marts 2022 — AllianzGI-Fonds AEVN mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 63 TEUF – frie kapitalbevægelser – beskatning af udbytte, der udbetales til institutter for kollektiv investering (CIU’er) – hjemmehørende og ikke-hjemmehørende CIU’er – forskellig behandling – indeholdelse af kildeskat alene for udbytte udbetalt til ikke-hjemmehørende CIU’er – sammenlignelige situationer – bedømmelse – hensyntagen til beskatningsordningen for kapitalandelsindehaverne i CIU’erne og hjemmehørende institutters skattepligt vedrørende andre skatter – foreligger ikke)

2

2022/C 191/03

Sag C-232/20: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. marts 2022 — NP mod Daimler AG, Mercedes-Benz Werk Berlin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – direktiv 2008/104/EF – vikararbejde – artikel 1, stk. 1 – midlertidig udsendelse – begreb – varig besættelse af en fast stilling – artikel 5, stk. 5 – successive udsendelser – artikel 10 – sanktioner – artikel 11 – arbejdsmarkedets parters fravigelse af den maksimale periode, der er fastsat af den nationale lovgiver)

3

2022/C 191/04

Sag C-302/20: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. marts 2022 — M. A. mod Autorité des marchés financiers (AMF) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Paris — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse – det indre marked for finansielle tjenesteydelser – markedsmisbrug – direktiv 2003/6/EF og 2003/124/EF – intern viden – begreb – specifik viden – viden om en forestående offentliggørelse af en presseartikel, hvori der videregives et markedsrygte om en udsteder af finansielle instrumenter – uretmæssig videregivelse af intern viden – undtagelser – forordning (EU) nr. 596/2014 – artikel 10 – videregivelse af intern viden som led i den normale udøvelse af et erhverv – artikel 21 – videregivelse af intern viden med henblik på journalistik – pressefrihed og ytringsfrihed – en journalists videregivelse til en sædvanlig kilde af oplysninger om den forestående offentliggørelse af en presseartikel)

4

2022/C 191/05

Sag C-394/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 28. juni 2021 — Bursa Română de Mărfuri SA mod Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

5

2022/C 191/06

Sag C-610/21 P: Appel iværksat den 20. september 2021 af Svenska Metallkompaniet AB til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 5. juli 2021 i sag T-191/21 — Svenska Metallkompaniet mod EUIPO — Otlav (Vinduesbeslag)

6

2022/C 191/07

Sag C-611/21 P: Appel iværksat den 20. september 2021 af Lajos Bese til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 5. juli 2021 i sag T-128/21 — Bese mod EUIPO — Mixtec (rubyred CRANBERRY)

6

2022/C 191/08

Sag C-627/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Alba Iulia (Rumænien) den 11. oktober 2021 — S.H. mod Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu og Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

6

2022/C 191/09

Sag C-775/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 15. december 2021 — Blue Air Aviation SA mod UCMR — ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

7

2022/C 191/10

Sag C-818/21 P: Appel iværksat den 22. december 2021 af YG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 20. oktober 2021 i sag T-599/20, YG mod Europa-Kommissionen

8

2022/C 191/11

Sag C-826/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 22. december 2021 — Uniunea Producătorilor de Fonograme din România (UPFR) mod Societatea Națională de Transport Feroviar de Călători (SNTFC) CFR Călători SA

8

2022/C 191/12

Sag C-13/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Piteşti (Rumænien) den 5. januar 2022 — EF, GH og IJ mod KL

9

2022/C 191/13

Sag C-45/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgien) den 20. januar 2022 — HK mod Service fédéral des Pensions (SFP)

10

2022/C 191/14

Sag C-48/22 P: Appel iværksat den 20. januar 2022 af Google LLC og Alphabet, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 10. november 2021 i sag T-612/17, Google og Alphabet mod Kommissionen

10

2022/C 191/15

Sag C-49/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 24. januar 2022 — Austrian Airlines AG mod TW

11

2022/C 191/16

Sag C-50/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Paris (Frankrig) den 25. januar 2022 — SOGEFINANCEMENT mod RW og UV

12

2022/C 191/17

Sag C-84/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 8. februar 2022 — Right to Know CLG mod An Taoiseach

13

2022/C 191/18

Sag C-91/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA mod Ministero della Transizione Ecologica m.fl.

13

2022/C 191/19

Sag C-92/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA mod Ministero della Transizione Ecologica m.fl.

14

2022/C 191/20

Sag C-93/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA mod Ministero della Transizione Ecologica m.fl.

15

2022/C 191/21

Sag C-94/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Gruppo Mauro Saviola Srl mod Ministero della Transizione Ecologica og Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

16

2022/C 191/22

Sag C-99/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvulio tis Epikratias (Grækenland) den 14. februar 2022 — Kapniki A. Michelidis A.E. mod Organismos Pliromon kai Elenchu Kinotikon Enischiseon Prosanatolismu kai Engiseon (O.P.E.K.E.P.E.) og Ypurgos Agrotikis Anaptixis kai Trofimon

17

2022/C 191/23

Sag C-118/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) (Bulgarien) den 17. februar 2022 — NG mod Direktor na Glavna direktsia Natsionalna politsia pri MVR — Sofia

18

2022/C 191/24

Sag C-127/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrative sad (Bulgarien) den 22. februar 2022 — Balgarska telekomunikatsionna kompania EAD mod Direktor na Direktsia Obzjalvane i danatjno-osiguritelna praktika Sofia

19

2022/C 191/25

Sag C-131/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 25. februar 2022 — flightright GmbH mod Swiss International Air Lines AG

20

2022/C 191/26

Sag C-142/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 2. marts 2022 — straffesag mod OE

20

2022/C 191/27

Sag C-149/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 2. marts 2022 — Merck Sharp & Dohme Corp mod Clonmel Healthcare Limited

21

2022/C 191/28

Sag C-163/22 P: Appel iværksat den 3. marts 2022 af Gminę Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. til prøvelse af dom afsagt af Retten den 21. december 2021 i sag T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo mod Kommissionen

22

2022/C 191/29

Sag C-167/22: Sag anlagt den 4. marts 2022 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Danmark

23

2022/C 191/30

Sag C-174/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven kasatsionen sad (Bulgarien) den 8. marts 2022 — straffesag mod EV

24

2022/C 191/31

Sag C-175/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 8. marts 2022 — straffesag mod BK

24

2022/C 191/32

Sag C-176/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 8. marts 2022 — straffesag mod BK og ZhP

25

2022/C 191/33

Sag C-214/22: Sag anlagt den 22. marts 2022 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg

25

Retten

2022/C 191/34

Sag T-688/19: Rettens dom af 2. marts 2022 — VeriGraft mod EISMEA (Voldgiftsklausul – tilskudsaftale indgået inden for Horisont 2020-rammeprogrammet for forskning og innovation – ophævelse af aftalen – fejl begået i forbindelse med erhvervsudøvelse – egenskab som tilskudsmodtager eller person, der handler i tilskudsmodtagerens navn eller for dennes regning)

26

2022/C 191/35

Sag T-615/20: Rettens dom af 2. marts 2022 — Mood Media Netherlands mod EUIPO — Tailoradio (MOOD MEDIA) [EU-varemærker – fortabelsessag – EU-ordmærket MOOD MEDIA – reel brug af varemærket – artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] – artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 18, stk. 1, litra a), i forordning 2017/1001] – bevis for reel brug]

26

2022/C 191/36

Sag T-140/21: Rettens dom af 2. marts 2022 — Apologistics mod EUIPO — Kerckhoff (apo discounter.de) (EU-varemærker – fortabelsessag – ansøgning om EU-figurmærket apo-discounter.de – erklæring om delvis fortabelse – reel brug af mærket – artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001 – bevis for reel brug)

27

2022/C 191/37

Sag T-99/22: Sag anlagt den 18. februar 2022 — Sberbank Europe mod ECB

28

2022/C 191/38

Sag T-103/22: Sag anlagt den 22. februar 2022 — ON mod Kommissionen

29

2022/C 191/39

Sag T-108/22: Sag anlagt den 1. marts 2022 — Sopra Steria Benelux og Unisys Belgium mod Kommissionen

30

2022/C 191/40

Sag T-112/22: Sag anlagt den 2. marts 2022 — Svenska Bankföreningen og Länsförsäkringar Bank mod Kommissionen

31

2022/C 191/41

Sag T-118/22: Sag anlagt den 7. marts 2022 — OM mod Kommissionen

32

2022/C 191/42

Sag T-131/22: Sag anlagt den 10. marts 2022 — Société des produits Nestlé mod EUIPO — Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER)

33

2022/C 191/43

Sag T-132/22: Sag anlagt den 10. marts 2022 — Société des produits Nestlé mod EUIPO — Impossible Foods (IMPOSSIBLE SAUSAGE)

33

2022/C 191/44

Sag T-134/22: Sag anlagt den 9. marts 2022 — OO mod EIB

34

2022/C 191/45

Sag T-141/22: Sag anlagt den 10. marts 2022 — Sport1 mod EUIPO — SFR (SFR SPORT1)

35

2022/C 191/46

Sag T-143/22: Sag anlagt den 11. marts 2022 — OP mod Parlamentet

36

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/1 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2022/C 191/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 171 af 25.4.2022

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 165 af 19.4.2022

EUT C 158 af 11.4.2022

EUT C 148 af 4.4.2022

EUT C 138 af 28.3.2022

EUT C 128 af 21.3.2022

EUT C 119 af 14.3.2022

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/2 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/2

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. marts 2022 — AllianzGI-Fonds AEVN mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal)

(Sag C-545/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 63 TEUF - frie kapitalbevægelser - beskatning af udbytte, der udbetales til institutter for kollektiv investering (CIU’er) - hjemmehørende og ikke-hjemmehørende CIU’er - forskellig behandling - indeholdelse af kildeskat alene for udbytte udbetalt til ikke-hjemmehørende CIU’er - sammenlignelige situationer - bedømmelse - hensyntagen til beskatningsordningen for kapitalandelsindehaverne i CIU’erne og hjemmehørende institutters skattepligt vedrørende andre skatter - foreligger ikke)

(2022/C 191/02)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AllianzGI-Fonds AEVN

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Konklusion

Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter der af udbytte, som udloddes af hjemmehørende selskaber til et ikke-hjemmehørende kollektivt investeringsinstitut (CIU), indeholdes kildeskat, mens udbytte udloddet til et hjemmehørende CIU fritages for indeholdelse heraf.

---

(1)  EUT C 399 af 25.11.2019.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/3 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/3

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. marts 2022 — NP mod Daimler AG, Mercedes-Benz Werk Berlin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg — Tyskland)

(Sag C-232/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2008/104/EF - vikararbejde - artikel 1, stk. 1 - »midlertidig« udsendelse - begreb - varig besættelse af en fast stilling - artikel 5, stk. 5 - successive udsendelser - artikel 10 - sanktioner - artikel 11 - arbejdsmarkedets parters fravigelse af den maksimale periode, der er fastsat af den nationale lovgiver)

(2022/C 191/03)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: NP

Sagsøgt: Daimler AG, Mercedes-Benz Werk Berlin

Konklusion

| 1) | Artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/104/EF af 19. november 2008 om vikararbejde skal fortolkes således, at udtrykket »midlertidigt« i denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en arbejdstager, der har en ansættelseskontrakt eller et ansættelsesforhold med et vikarbureau udsendes til en brugervirksomhed med henblik på at besætte en fast stilling, som ikke varetages af en afløser. |
| --- | --- |

1)

Artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/104/EF af 19. november 2008 om vikararbejde skal fortolkes således, at udtrykket »midlertidigt« i denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en arbejdstager, der har en ansættelseskontrakt eller et ansættelsesforhold med et vikarbureau udsendes til en brugervirksomhed med henblik på at besætte en fast stilling, som ikke varetages af en afløser.

| 2) | Artikel 1, stk. 1, og artikel 5, stk. 5, i direktiv 2008/104 skal fortolkes således, at fornyelsen af successive udsendelser til den samme stilling hos en brugervirksomhed i en periode på 55 måneder udgør et misbrug af sådanne udsendelser af en vikaransat, såfremt de successive udsendelser af en og samme vikaransatte til en og samme brugervirksomhed fører til en tjenesteperiode hos denne virksomhed, der er længere, end hvad der med rimelighed kan anses for »midlertidigt« under hensyntagen til alle relevante omstændigheder, der navnlig omfatter sektorens særlige forhold, og — inden for de nationale retlige rammer — såfremt der ikke er givet nogen objektiv forklaring på, hvorfor den berørte brugervirksomhed tyer til flere på hinanden følgende kontrakter om vikararbejde, hvilket det tilkommer den nationale ret at afgøre. |
| --- | --- |

2)

Artikel 1, stk. 1, og artikel 5, stk. 5, i direktiv 2008/104 skal fortolkes således, at fornyelsen af successive udsendelser til den samme stilling hos en brugervirksomhed i en periode på 55 måneder udgør et misbrug af sådanne udsendelser af en vikaransat, såfremt de successive udsendelser af en og samme vikaransatte til en og samme brugervirksomhed fører til en tjenesteperiode hos denne virksomhed, der er længere, end hvad der med rimelighed kan anses for »midlertidigt« under hensyntagen til alle relevante omstændigheder, der navnlig omfatter sektorens særlige forhold, og — inden for de nationale retlige rammer — såfremt der ikke er givet nogen objektiv forklaring på, hvorfor den berørte brugervirksomhed tyer til flere på hinanden følgende kontrakter om vikararbejde, hvilket det tilkommer den nationale ret at afgøre.

| 3) | Direktiv 2008/104 skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter en maksimal varighed for udsendelsen af en og samme vikaransat til en og samme brugervirksomhed, såfremt denne lovgivning ved en overgangsbestemmelse med henblik på beregningen af denne varighed udelukker, at der tages hensyn til perioder, som ligger forud for ikrafttrædelsen af en sådan lovgivning, som berøver den nationale ret muligheden for at tage hensyn til den reelle varighed af udsendelsen af en vikaransat ved afgørelsen af, om denne udsendelse er »midlertidig« som omhandlet i dette direktiv, hvilket det tilkommer denne ret at afgøre. En national ret er i en tvist, hvori der udelukkende er private parter, ikke forpligtet til alene på grundlag af EU-retten at undlade at anvende en overgangsbestemmelse, der er i strid med EU-retten. |
| --- | --- |

3)

Direktiv 2008/104 skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter en maksimal varighed for udsendelsen af en og samme vikaransat til en og samme brugervirksomhed, såfremt denne lovgivning ved en overgangsbestemmelse med henblik på beregningen af denne varighed udelukker, at der tages hensyn til perioder, som ligger forud for ikrafttrædelsen af en sådan lovgivning, som berøver den nationale ret muligheden for at tage hensyn til den reelle varighed af udsendelsen af en vikaransat ved afgørelsen af, om denne udsendelse er »midlertidig« som omhandlet i dette direktiv, hvilket det tilkommer denne ret at afgøre. En national ret er i en tvist, hvori der udelukkende er private parter, ikke forpligtet til alene på grundlag af EU-retten at undlade at anvende en overgangsbestemmelse, der er i strid med EU-retten.

| 4) | Artikel 10, stk. 1, i direktiv 2008/104 skal fortolkes således, at i mangel af bestemmelser i national ret, der har til formål at sanktionere vikarbureauernes eller brugervirksomhedernes manglende overholdelse af dette direktiv, kan en vikaransat ikke udlede en subjektiv ret af EU-retten til, at der etableres et ansættelsesforhold med brugervirksomheden. |
| --- | --- |

4)

Artikel 10, stk. 1, i direktiv 2008/104 skal fortolkes således, at i mangel af bestemmelser i national ret, der har til formål at sanktionere vikarbureauernes eller brugervirksomhedernes manglende overholdelse af dette direktiv, kan en vikaransat ikke udlede en subjektiv ret af EU-retten til, at der etableres et ansættelsesforhold med brugervirksomheden.

| 5) | Direktiv 2008/104 skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning, der bemyndiger arbejdsmarkedets parter til inden for brugervirksomhedens branche at fravige den maksimale varighed for udsendelsen af en vikaransat, der er fastsat i en sådan lovgivning. |
| --- | --- |

5)

Direktiv 2008/104 skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning, der bemyndiger arbejdsmarkedets parter til inden for brugervirksomhedens branche at fravige den maksimale varighed for udsendelsen af en vikaransat, der er fastsat i en sådan lovgivning.

---

(1)  EUT C 279 af 24.8.2020.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/4 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/4

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. marts 2022 — M. A. mod Autorité des marchés financiers (AMF) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Paris — Frankrig)

(Sag C-302/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det indre marked for finansielle tjenesteydelser - markedsmisbrug - direktiv 2003/6/EF og 2003/124/EF - »intern viden« - begreb - »specifik« viden - viden om en forestående offentliggørelse af en presseartikel, hvori der videregives et markedsrygte om en udsteder af finansielle instrumenter - uretmæssig videregivelse af intern viden - undtagelser - forordning (EU) nr. 596/2014 - artikel 10 - videregivelse af intern viden som led i den normale udøvelse af et erhverv - artikel 21 - videregivelse af intern viden med henblik på journalistik - pressefrihed og ytringsfrihed - en journalists videregivelse til en sædvanlig kilde af oplysninger om den forestående offentliggørelse af en presseartikel)

(2022/C 191/04)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel de Paris

Parter i hovedsagen

Sagsøger: M. A.

Sagsøgt: Autorité des marchés financiers (AMF)

Konklusion

| 1) | Artikel 1, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) skal fortolkes således, at med henblik på kvalificeringen som intern viden kan oplysninger om den forestående offentliggørelse af en presseartikel, hvori der videregives et markedsrygte om en udsteder af finansielle instrumenter, udgøre »specifik viden« som omhandlet i denne bestemmelse og i artikel 1, stk. 1, i Kommissionens direktiv 2003/124/EF af 22. december 2003 om gennemførelse af direktiv 2003/6 med hensyn til definition og offentliggørelse af intern viden og definition af kursmanipulation, og at det forhold, at denne presseartikel omtaler den pris, til hvilken denne udsteders værdipapirer vil blive købt inden for rammerne af et eventuelt offentligt overtagelsestilbud, samt identiteten på den journalist, der har lagt navn til artiklen, og det medie, der har sikret offentliggørelsen heraf, er relevant med henblik på vurderingen af, om oplysningerne er specifik viden, for så vidt som de er blevet meddelt inden denne offentliggørelse. Hvad angår offentliggørelsens faktiske påvirkning af kursen på de værdipapirer, som den vedrører, er den, selv om den kan være et efterfølgende bevis for, at de nævnte oplysninger er specifik viden, ikke i sig selv tilstrækkelig til at godtgøre, at der forelå en sådan specifik viden, når der ikke er foretaget en undersøgelse af andre elementer, der var kendte og udbredte inden nævnte offentliggørelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 1, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) skal fortolkes således, at med henblik på kvalificeringen som intern viden kan oplysninger om den forestående offentliggørelse af en presseartikel, hvori der videregives et markedsrygte om en udsteder af finansielle instrumenter, udgøre »specifik viden« som omhandlet i denne bestemmelse og i artikel 1, stk. 1, i Kommissionens direktiv 2003/124/EF af 22. december 2003 om gennemførelse af direktiv 2003/6 med hensyn til definition og offentliggørelse af intern viden og definition af kursmanipulation, og at det forhold, at denne presseartikel omtaler den pris, til hvilken denne udsteders værdipapirer vil blive købt inden for rammerne af et eventuelt offentligt overtagelsestilbud, samt identiteten på den journalist, der har lagt navn til artiklen, og det medie, der har sikret offentliggørelsen heraf, er relevant med henblik på vurderingen af, om oplysningerne er specifik viden, for så vidt som de er blevet meddelt inden denne offentliggørelse. Hvad angår offentliggørelsens faktiske påvirkning af kursen på de værdipapirer, som den vedrører, er den, selv om den kan være et efterfølgende bevis for, at de nævnte oplysninger er specifik viden, ikke i sig selv tilstrækkelig til at godtgøre, at der forelå en sådan specifik viden, når der ikke er foretaget en undersøgelse af andre elementer, der var kendte og udbredte inden nævnte offentliggørelse.

| 2) | Artikel 21 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 af 16. april 2014 om markedsmisbrug (forordningen om markedsmisbrug) og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF og Kommissionens direktiv 2003/124/EF, 2003/125/EF og 2004/72/EF skal fortolkes således, at en journalists videregivelse til en af sine sædvanlige informationskilder af oplysninger om den forestående offentliggørelse af en artikel, som den pågældende journalist lægger navn til, hvori der videregives et markedsrygte, skal anses for gennemført »med henblik på journalistik« som omhandlet i denne artikel, når videregivelsen er nødvendig for at muliggøre en hensigtsmæssig gennemførelse af den journalistiske virksomhed, hvilket omfatter forberedende undersøgelser forud for offentliggørelsen. |
| --- | --- |

2)

Artikel 21 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 af 16. april 2014 om markedsmisbrug (forordningen om markedsmisbrug) og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF og Kommissionens direktiv 2003/124/EF, 2003/125/EF og 2004/72/EF skal fortolkes således, at en journalists videregivelse til en af sine sædvanlige informationskilder af oplysninger om den forestående offentliggørelse af en artikel, som den pågældende journalist lægger navn til, hvori der videregives et markedsrygte, skal anses for gennemført »med henblik på journalistik« som omhandlet i denne artikel, når videregivelsen er nødvendig for at muliggøre en hensigtsmæssig gennemførelse af den journalistiske virksomhed, hvilket omfatter forberedende undersøgelser forud for offentliggørelsen.

| 3) | Artikel 10 og 21 i forordning nr. 596/2014 skal fortolkes således, at en journalists videregivelse af intern viden er retmæssig, når videregivelsen skal anses for nødvendig for udøvelsen af vedkommendes erhverv og for at overholde proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

3)

Artikel 10 og 21 i forordning nr. 596/2014 skal fortolkes således, at en journalists videregivelse af intern viden er retmæssig, når videregivelsen skal anses for nødvendig for udøvelsen af vedkommendes erhverv og for at overholde proportionalitetsprincippet.

---

(1)  EUT C 313 af 21.9.2020.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/5 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/5

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 28. juni 2021 — Bursa Română de Mărfuri SA mod Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

(Sag C-394/21)

(2022/C 191/05)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Bucureşti

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bursa Română de Mărfuri SA

Sagsøgt: Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

Intervenient: Federația Europeană a Comercianților de Energie

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/943 af 5. juni 2019 om det indre marked for elektricitet (1), navnlig artikel 1, litra b), og artikel 3, henset til bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/944 af 5. juni 2019 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ændring af direktiv 2012/27/EU (2), fra sin ikrafttræden til hinder for, at en medlemsstat fortsat tildeler én enkelt licens til organisation og drift af centrale energimarkeder? Er den rumænske stat fra den 1. januar 2020 forpligtet til at spærre et eksisterende monopol på driften af elektricitetsmarkedet? |
| --- | --- |

1)

Er Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/943 af 5. juni 2019 om det indre marked for elektricitet (1), navnlig artikel 1, litra b), og artikel 3, henset til bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/944 af 5. juni 2019 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ændring af direktiv 2012/27/EU (2), fra sin ikrafttræden til hinder for, at en medlemsstat fortsat tildeler én enkelt licens til organisation og drift af centrale energimarkeder? Er den rumænske stat fra den 1. januar 2020 forpligtet til at spærre et eksisterende monopol på driften af elektricitetsmarkedet?

| 2) | Omfatter det personelle anvendelsesområde for principperne om fri konkurrence i forordning (EU) 2019/943, navnlig artikel 1, litra b) og c), og artikel 3, operatøren af et elektricitetsmarked som en varebørs? Har det nogen betydning for besvarelsen, om definitionen af elektricitetsmarkedet i artikel 2, nr. 40), i forordning (EU) 2019/943 henviser til definitionen af elektricitetsmarkedet i artikel 2, nr. 9), i direktiv 2019/944? |
| --- | --- |

2)

Omfatter det personelle anvendelsesområde for principperne om fri konkurrence i forordning (EU) 2019/943, navnlig artikel 1, litra b) og c), og artikel 3, operatøren af et elektricitetsmarked som en varebørs? Har det nogen betydning for besvarelsen, om definitionen af elektricitetsmarkedet i artikel 2, nr. 40), i forordning (EU) 2019/943 henviser til definitionen af elektricitetsmarkedet i artikel 2, nr. 9), i direktiv 2019/944?

| 3) | Skal en medlemsstats tildeling af en enkelt licens til drift af elektricitetsmarkedet anses for at udgøre en konkurrencebegrænsning som omhandlet i artikel 101 TEUF og 102 TEUF, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 106, stk. 1, TEUF? |
| --- | --- |

3)

Skal en medlemsstats tildeling af en enkelt licens til drift af elektricitetsmarkedet anses for at udgøre en konkurrencebegrænsning som omhandlet i artikel 101 TEUF og 102 TEUF, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 106, stk. 1, TEUF?

---

(1)  EUT 2019, L 158, s. 54.

(2)  EUT 2019, L 158, s. 125.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/6 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/6

---

Appel iværksat den 20. september 2021 af Svenska Metallkompaniet AB til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 5. juli 2021 i sag T-191/21 — Svenska Metallkompaniet mod EUIPO — Otlav (Vinduesbeslag)

(Sag C-610/21 P)

(2022/C 191/06)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Svenska Metallkompaniet AB

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Domstolens vicepræsident har ved kendelse af 11. februar 2022 fastslået, at appellen afvises, og at Svenska Metallkompaniet AB bærer sine egne omkostninger.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/6 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/6

---

Appel iværksat den 20. september 2021 af Lajos Bese til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 5. juli 2021 i sag T-128/21 — Bese mod EUIPO — Mixtec (rubyred CRANBERRY)

(Sag C-611/21 P)

(2022/C 191/07)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Lajos Bese

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Ved kendelse af 11. februar 2022 har Domstolens vicepræsident afvist appellen og bestemt, at Lajos Bese bærer sine egne omkostninger.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/6 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/6

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Alba Iulia (Rumænien) den 11. oktober 2021 — S.H. mod Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu og Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

(Sag C-627/21)

(2022/C 191/08)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Alba Iulia

Parter i hovedsagen

Appellant: S.H.

Indstævnte: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu og Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

Præjudicielt/Præjudicielle spørgsmål

Kan princippet om momsens neutralitet [og 30. betragtning til] samt artikel 16, 184, 186-188 og 192 i direktiv 2006/112/EF (1) fortolkes således, at de ikke er til hinder for den omhandlede nationale lovgivning om regulering af den fradragsberettigede afgift af investeringsgoder [bl.a. artikel 305, stk. 4, litra a), i Legea nr. 227/2015 privind Codul fiscal (lov nr. 207/2015 om skatter og afgifter), punkt 79, stk. (14), litra b), i Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 227/2015 privind Codul fiscal (metodologiske regler for gennemførelse af lov nr. 227/2015 om skatter og afgifter), godkendt ved H.G. nr. 1/2016 (regeringsdekret nr. 1/2016), om gennemførelse af bestemmelserne i artikel 305, stk. 4, litra a), i loven om skatter og afgifter i relation til artikel 316, stk. (11), litra e), i lov nr. 227/2015 om skatter og afgifter] og en praksis fra afgiftsmyndigheden, der påvirker den oprindelige ret til at fradrage den betalte moms ved køb af investeringsgoder i den forstand, at den afgiftspligtige person pålægges at foretage en negativ regulering af den fradragsberettigede moms, fordi afgiftsmyndigheden ex officio har inddraget vedkommendes momsregistrering i en vis periode henset til manglende udøvelse af økonomiske aktiviteter, hvad angår den periode, hvorunder investeringsgoderne ikke var genstand for levering af tjenesteydelser eller varer i perioden mellem inddragelsen ex officio og den fornyede momsregistrering?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/7 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/7

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 15. december 2021 — Blue Air Aviation SA mod UCMR — ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

(Sag C-775/21)

(2022/C 191/09)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Bucureşti

Parter i hovedsagen

Appellant og sagsøgt: Blue Air Aviation SA

Indstævnt og sagsøger: UCMR — ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (1) fortolkes således, at afspilning af et musikværk eller et fragment heraf om bord på et kommercielt passagerfly i forbindelse med start og landing eller på ethvert tidspunkt under en flyvning, ved luftfartøjets almindelige højttaleranlæg, udgør en overføring til almenheden som omhandlet i denne artikel, især (men ikke udelukkende) hvad angår kriteriet om, at overføringen sker med vinding for øje?
  Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: |
| --- | --- |

1)

Skal bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (1) fortolkes således, at afspilning af et musikværk eller et fragment heraf om bord på et kommercielt passagerfly i forbindelse med start og landing eller på ethvert tidspunkt under en flyvning, ved luftfartøjets almindelige højttaleranlæg, udgør en overføring til almenheden som omhandlet i denne artikel, især (men ikke udelukkende) hvad angår kriteriet om, at overføringen sker med vinding for øje?

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:

| 2) | Udgør eksistensen om bord på et luftfartøj af et højttaleranlæg, som er påkrævet i henhold til lovgivningen om luftfartssikkerhed, et tilstrækkeligt grundlag for en afkræftelig formodning om, at musikværker overføres til almenheden om bord på dette luftfartøj?
  Hvis dette spørgsmål besvares benægtende: |
| --- | --- |

2)

Udgør eksistensen om bord på et luftfartøj af et højttaleranlæg, som er påkrævet i henhold til lovgivningen om luftfartssikkerhed, et tilstrækkeligt grundlag for en afkræftelig formodning om, at musikværker overføres til almenheden om bord på dette luftfartøj?

Hvis dette spørgsmål besvares benægtende:

| 3) | Udgør eksistensen om bord på et luftfartøj af et højttaleranlæg, som er påkrævet i henhold til lovgivningen om luftfartssikkerhed, og af en software, som via dette anlæg gør det muligt at overføre fonogrammer (med beskyttede musikværker), et tilstrækkeligt grundlag for en afkræftelig formodning om, at musikværker overføres til almenheden om bord på dette luftfartøj? |
| --- | --- |

3)

Udgør eksistensen om bord på et luftfartøj af et højttaleranlæg, som er påkrævet i henhold til lovgivningen om luftfartssikkerhed, og af en software, som via dette anlæg gør det muligt at overføre fonogrammer (med beskyttede musikværker), et tilstrækkeligt grundlag for en afkræftelig formodning om, at musikværker overføres til almenheden om bord på dette luftfartøj?

---

(1)  EFT 2001, L 167, s. 10.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/8 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/8

---

Appel iværksat den 22. december 2021 af YG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 20. oktober 2021 i sag T-599/20, YG mod Europa-Kommissionen

(Sag C-818/21 P)

(2022/C 191/10)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: YG (ved avocate A. Champetier og avocat S. Rodrigues)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves, appellantens påstande i sag T-599/20 antages til realitetsbehandling, og appellanten gives medhold. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves, appellantens påstande i sag T-599/20 antages til realitetsbehandling, og appellanten gives medhold.

| — | De anfægtede afgørelser i første instans annulleres. |
| --- | --- |

—

De anfægtede afgørelser i første instans annulleres.

Såfremt dette ikke er muligt:

| — | Hjemvises sagen til Retten med henblik på at der træffes afgørelse. |
| --- | --- |

—

Hjemvises sagen til Retten med henblik på at der træffes afgørelse.

| — | Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellen er iværksat til prøvelse af Den Europæiske Unions Rets dom af 20. oktober 2021, hvorved appellanten ikke fik medhold i sit søgsmål i sag T-599/20, YG mod Europa-Kommissionen.

Til støtte for sin appel har appellanten fremsat følgende anbringender:

| — | urigtige gengivelser af beviserne |
| --- | --- |

—

urigtige gengivelser af beviserne

| — | fejlfortolkning af anbringender — begrundelsesmangler — tilsidesættelse af retten til forsvar |
| --- | --- |

—

fejlfortolkning af anbringender — begrundelsesmangler — tilsidesættelse af retten til forsvar

| — | retlige fejl. |
| --- | --- |

—

retlige fejl.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/8 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/8

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 22. december 2021 — Uniunea Producătorilor de Fonograme din România (UPFR) mod Societatea Națională de Transport Feroviar de Călători (SNTFC) »CFR Călători« SA

(Sag C-826/21)

(2022/C 191/11)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Bucureşti

Parter i hovedsagen

Sagsøger i første instans, nu appellant: Uniunea Producătorilor de Fonograme din România (UPFR)

Sagsøgt i første instans, nu indstævnt: Societatea Națională de Transport Feroviar de Călători (SNTFC) »CFR Călători« SA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Gennemfører et jernbaneselskab, der anvender togvogne med højttaleranlæg bestemt til at give passagererne oplysninger, således en overføring til almenheden som omhandlet i artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (1)? |
| --- | --- |

1)

Gennemfører et jernbaneselskab, der anvender togvogne med højttaleranlæg bestemt til at give passagererne oplysninger, således en overføring til almenheden som omhandlet i artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (1)?

| 2) | Er artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet til hinder for en national lovgivning, ifølge hvilken eksistensen af højttaleranlæg udgør et grundlag for en afkræftelig formodning om overføring til almenheden, såfremt disse anlæg er påkrævet i henhold til andre lovbestemmelser, som regulerer selskabets virksomhed? |
| --- | --- |

2)

Er artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet til hinder for en national lovgivning, ifølge hvilken eksistensen af højttaleranlæg udgør et grundlag for en afkræftelig formodning om overføring til almenheden, såfremt disse anlæg er påkrævet i henhold til andre lovbestemmelser, som regulerer selskabets virksomhed?

---

(1)  EFT 2001, L 167, s. 10.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/9 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/9

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Piteşti (Rumænien) den 5. januar 2022 — EF, GH og IJ mod KL

(Sag C-13/22)

(2022/C 191/12)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Piteşti

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: EF, GH og IJ

Sagsøgt: KL

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er princippet om dommeres uafhængighed, der er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, sammenholdt med artikel 2 TEU og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, til hinder for en bestemmelse i national ret som artikel 148, stk. 2, i Rumæniens forfatning, således som Curtea Constituțională (forfatningsdomstol, Rumænien) har fortolket den i sin afgørelse nr. 390/2021, hvorefter de nationale retsinstanser ikke længere har beføjelse til at efterprøve, om en bestemmelse i national ret, som Curtea Constituțională (forfatningsdomstolen) har erklæret overensstemmende med forfatningen, er forenelig med EU-retten? |
| --- | --- |

1)

Er princippet om dommeres uafhængighed, der er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, sammenholdt med artikel 2 TEU og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, til hinder for en bestemmelse i national ret som artikel 148, stk. 2, i Rumæniens forfatning, således som Curtea Constituțională (forfatningsdomstol, Rumænien) har fortolket den i sin afgørelse nr. 390/2021, hvorefter de nationale retsinstanser ikke længere har beføjelse til at efterprøve, om en bestemmelse i national ret, som Curtea Constituțională (forfatningsdomstolen) har erklæret overensstemmende med forfatningen, er forenelig med EU-retten?

| 2) | Er princippet om dommeres uafhængighed, der er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, sammenholdt med artikel 2 TEU og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, til hinder for en bestemmelse i national ret som artikel 99, litra ș), i Legea nr. 303/2004 privind statutul judecătorilor și procurorilor (lov nr. 303/2004 om statutten for dommere og offentlige anklagere), hvorefter der kan indledes en disciplinærsag og idømmes disciplinære sanktioner med hensyn til en dommer for dennes manglende overholdelse af domme afsagt af Curtea Constituțională (forfatningsdomstolen) i tilfælde, hvor den pågældende dommer skal give EU-retten forrang for begrundelsen i en afgørelse fra Curtea Constituțională (forfatningsdomstolen), idet der herved er tale om en bestemmelse i national ret, der fratager dommeren dennes beføjelse til at anvende en dom fra Den Europæiske Unions Domstol, som den pågældende anser for at have forrang? |
| --- | --- |

2)

Er princippet om dommeres uafhængighed, der er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, sammenholdt med artikel 2 TEU og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, til hinder for en bestemmelse i national ret som artikel 99, litra ș), i Legea nr. 303/2004 privind statutul judecătorilor și procurorilor (lov nr. 303/2004 om statutten for dommere og offentlige anklagere), hvorefter der kan indledes en disciplinærsag og idømmes disciplinære sanktioner med hensyn til en dommer for dennes manglende overholdelse af domme afsagt af Curtea Constituțională (forfatningsdomstolen) i tilfælde, hvor den pågældende dommer skal give EU-retten forrang for begrundelsen i en afgørelse fra Curtea Constituțională (forfatningsdomstolen), idet der herved er tale om en bestemmelse i national ret, der fratager dommeren dennes beføjelse til at anvende en dom fra Den Europæiske Unions Domstol, som den pågældende anser for at have forrang?

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/10 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgien) den 20. januar 2022 — HK mod Service fédéral des Pensions (SFP)

(Sag C-45/22)

(2022/C 191/13)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal du travail francophone de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: HK

Sagsøgt: Service fédéral des Pensions (SFP)

Præjudicielle spørgsmål

| — | Skal reglen i artikel 55, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 883/2004 (1), hvorefter de kompetente institutioner dividerer ydelsen eller ydelserne eller en anden indtægt, som er blevet medregnet, med antallet af ydelser, som er omfattet af de nævnte regler, fortolkes således, at de indtægter, som er blevet medregnet ved anvendelsen af antikumulationsreglen, skal divideres med antallet af efterladtepensioner, der er omfattet af antikumulationsreglerne? |
| --- | --- |

—

Skal reglen i artikel 55, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 883/2004 (1), hvorefter de kompetente institutioner dividerer ydelsen eller ydelserne eller en anden indtægt, som er blevet medregnet, med antallet af ydelser, som er omfattet af de nævnte regler, fortolkes således, at de indtægter, som er blevet medregnet ved anvendelsen af antikumulationsreglen, skal divideres med antallet af efterladtepensioner, der er omfattet af antikumulationsreglerne?

| — | Skal reglen i artikel 55, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 883/2004, hvorefter de kompetente institutioner dividerer ydelsen eller ydelserne eller en anden indtægt, som er blevet medregnet, med antallet af ydelser, som er omfattet af de nævnte regler, derimod fortolkes således, at den kræver, at det ikke er indtægten som sådan, der tages i betragtning ved anvendelsen af antikumulationsreglen, men derimod den del af indtægten, der overstiger et kumulationsloft, således som det loft, der f.eks. er fastsat i den pågældende nationale bestemmelse, der skal divideres med antallet af efterladtepensioner, der er omfattet af antikumulationsreglerne? |
| --- | --- |

—

Skal reglen i artikel 55, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 883/2004, hvorefter de kompetente institutioner dividerer ydelsen eller ydelserne eller en anden indtægt, som er blevet medregnet, med antallet af ydelser, som er omfattet af de nævnte regler, derimod fortolkes således, at den kræver, at det ikke er indtægten som sådan, der tages i betragtning ved anvendelsen af antikumulationsreglen, men derimod den del af indtægten, der overstiger et kumulationsloft, således som det loft, der f.eks. er fastsat i den pågældende nationale bestemmelse, der skal divideres med antallet af efterladtepensioner, der er omfattet af antikumulationsreglerne?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT 2004, L 166, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/10 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/10

---

Appel iværksat den 20. januar 2022 af Google LLC og Alphabet, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidede Afdeling) den 10. november 2021 i sag T-612/17, Google og Alphabet mod Kommissionen

(Sag C-48/22 P)

(2022/C 191/14)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Google LLC og Alphabet, Inc. (ved Rechtsanwalt T. Graf, advocaat R. Snelders, avocat C. Thomas, avocate A. Bray, M. Pickford, QC, og barristers D. Gregory og H. Mostyn)

De andre parter i appelsagen: Computer & Communications Industry Association, Europa-Kommissionen, Forbundsrepublikken Tyskland, EFTA-Tilsynsmyndigheden, Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC), Infederation Ltd, Kelkoo, Verband Deutscher Zeitschriftenverleger eV, Visual Meta GmbH, BDZV — Bundesverband Digitalpublisher und Zeitungsverleger eV, tidligere Bundesverband Deutscher Zeitungsverleger eV, og Twenga

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Afgørelsen (1) annulleres, eller, subsidiært, hjemvises sagen til Retten. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen (1) annulleres, eller, subsidiært, hjemvises sagen til Retten.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale appellanternes omkostninger i forbindelse med appellen og sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale appellanternes omkostninger i forbindelse med appellen og sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremsat fire anbringender.

Det første anbringende om, at Retten begik en fejl ved at tiltræde afgørelsen, selv om denne afgørelse ikke var tilstrækkeligt begrundet med hensyn til pligten til at give adgang til sammenligningstjenester.

| — | Retten afveg uberettiget fra afgørelsen ved at fastslå, at leveringspligten var opfyldt. |
| --- | --- |

—

Retten afveg uberettiget fra afgørelsen ved at fastslå, at leveringspligten var opfyldt.

| — | Retten begik en fejl ved at fastslå, at leveringspligten ikke fandt anvendelse. |
| --- | --- |

—

Retten begik en fejl ved at fastslå, at leveringspligten ikke fandt anvendelse.

Det andet anbringende om, at Retten med urette tiltrådte afgørelsen, selv om denne afgørelse ikke havde identificeret den adfærd, der afveg fra konkurrence på ydelser.

| — | Retten fastslog med urette, at forhold, der vedrørte de sandsynlige virkninger af Googles adfærd, kunne afgøre, om Google konkurrerede på ydelser. |
| --- | --- |

—

Retten fastslog med urette, at forhold, der vedrørte de sandsynlige virkninger af Googles adfærd, kunne afgøre, om Google konkurrerede på ydelser.

| — | Retten foretog en uberettiget omskrivning af afgørelsen, idet den anførte en yderligere begrundelse for, at Googles adfærd angiveligt afveg fra konkurrence på ydelser. |
| --- | --- |

—

Retten foretog en uberettiget omskrivning af afgørelsen, idet den anførte en yderligere begrundelse for, at Googles adfærd angiveligt afveg fra konkurrence på ydelser.

| — | Rettens yderligere begrundelse for, at Google ikke konkurrerede på ydelser, er retlig ugyldig. |
| --- | --- |

—

Rettens yderligere begrundelse for, at Google ikke konkurrerede på ydelser, er retlig ugyldig.

Det tredje anbringende om, at Retten foretog en urigtig bedømmelse af årsagsforbindelsen mellem det angivelige misbrug og de sandsynlige virkninger.

| — | Retten begik en fejl ved at fastslå, at det påhvilede Google og ikke Kommissionen at gennemføre en kontrafaktisk analyse. |
| --- | --- |

—

Retten begik en fejl ved at fastslå, at det påhvilede Google og ikke Kommissionen at gennemføre en kontrafaktisk analyse.

| — | Retten begik en fejl ved at fastslå, at det kontrafaktiske scenario til misbrug, som består i en kombination af to lovlige former for praksis, kræver, at begge former for praksis fjernes. |
| --- | --- |

—

Retten begik en fejl ved at fastslå, at det kontrafaktiske scenario til misbrug, som består i en kombination af to lovlige former for praksis, kræver, at begge former for praksis fjernes.

| — | Rettens fremgangsmåde behæftede dens vurdering af såvel virkningerne som af den objektive begrundelse med fejl. |
| --- | --- |

—

Rettens fremgangsmåde behæftede dens vurdering af såvel virkningerne som af den objektive begrundelse med fejl.

Det fjerde anbringende om, at Retten begik en fejl ved at fastslå, at Kommissionen ikke var forpligtet til at undersøge, om adfærden kunne afskærme lige så effektive konkurrenter.

---

(1)  Kommissionens afgørelse C(2017) 4444 final af 27.6.2017 om en procedure i henhold til artikel 102 TEUF og EØS-aftalens artikel 54 (sag AT.39740 — Google Search (Shopping)).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/11 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 24. januar 2022 — Austrian Airlines AG mod TW

(Sag C-49/22)

(2022/C 191/15)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Korneuburg

Parter i hovedsagen

Appellant, oprindelige sagsøgte: Austrian Airlines AG

Appelindstævnt, oprindelige sagsøger: TW

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 5, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (1) (herefter »forordning nr. 261/2004«) fortolkes således, at den omlægning af rejsen under sammenlignelige transportbetingelser til vedkommendes endelige bestemmelsessted, som det transporterende luftfartsselskab skal tilbyde, hvis en flyafgang aflyses, også kan udgøres af en repatrieringsflyvning, der udføres som en statslig myndighedsudøvelse, når det transporterende luftfartsselskab ganske vist ikke kan gøre noget retligt krav på at skulle transportere passageren, men ville kunne tilmelde og betale flyvningen for luftfartspassageren og på grundlag af en kontraktlig aftale med staten i sidste ende udfører flyvningen med det samme fly og med de samme afgangs- og ankomsttidspunkter som den oprindelige, men aflyste flyvning? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 5, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (1) (herefter »forordning nr. 261/2004«) fortolkes således, at den omlægning af rejsen under sammenlignelige transportbetingelser til vedkommendes endelige bestemmelsessted, som det transporterende luftfartsselskab skal tilbyde, hvis en flyafgang aflyses, også kan udgøres af en repatrieringsflyvning, der udføres som en statslig myndighedsudøvelse, når det transporterende luftfartsselskab ganske vist ikke kan gøre noget retligt krav på at skulle transportere passageren, men ville kunne tilmelde og betale flyvningen for luftfartspassageren og på grundlag af en kontraktlig aftale med staten i sidste ende udfører flyvningen med det samme fly og med de samme afgangs- og ankomsttidspunkter som den oprindelige, men aflyste flyvning?

| 2) | Skal artikel 8, stk. 1, i [forordning nr. 261/2004] fortolkes således, at en passager, som selv tilmelder sig en repatrieringsflyvning som den i det første præjudicielle spørgsmål omtalte og i den anledning betaler et obligatorisk bidrag til statens omkostninger i den anledning, har et direkte af forordning nr. 261/2004 følgende krav mod luftfartsselskabet på refusion af sine udgifter, også når udgifterne ikke udelukkende udgøres af omkostninger til selve flyvningen? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 8, stk. 1, i [forordning nr. 261/2004] fortolkes således, at en passager, som selv tilmelder sig en repatrieringsflyvning som den i det første præjudicielle spørgsmål omtalte og i den anledning betaler et obligatorisk bidrag til statens omkostninger i den anledning, har et direkte af forordning nr. 261/2004 følgende krav mod luftfartsselskabet på refusion af sine udgifter, også når udgifterne ikke udelukkende udgøres af omkostninger til selve flyvningen?

---

(1)  EUT 2004, L. 46, s. 1.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/12 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/12

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Paris (Frankrig) den 25. januar 2022 — SOGEFINANCEMENT mod RW og UV

(Sag C-50/22)

(2022/C 191/16)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel de Paris

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SOGEFINANCEMENT

Sagsøgte: RW og UV

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er princippet om, at sanktioner i henhold til artikel 23 i direktiv 2008/48/EF (1) skal være effektive, henset til retssikkerhedsprincippet og princippet om medlemsstaternes procesautonomi, til hinder for, at retten af egen drift kan gøre en bestemmelse i national ret, der er baseret på ovennævnte direktivs artikel 14, og som i national ret sanktioneres ved kontraktens ugyldighed, gældende efter udløbet af den forældelsesfrist på fem år, som forbrugeren har til ved et søgsmål eller ved en indsigelse at gøre kreditaftalens ugyldighed gældende? |
| --- | --- |

1)

Er princippet om, at sanktioner i henhold til artikel 23 i direktiv 2008/48/EF (1) skal være effektive, henset til retssikkerhedsprincippet og princippet om medlemsstaternes procesautonomi, til hinder for, at retten af egen drift kan gøre en bestemmelse i national ret, der er baseret på ovennævnte direktivs artikel 14, og som i national ret sanktioneres ved kontraktens ugyldighed, gældende efter udløbet af den forældelsesfrist på fem år, som forbrugeren har til ved et søgsmål eller ved en indsigelse at gøre kreditaftalens ugyldighed gældende?

| 2. | Er princippet om effektiviteten af den sanktion, der fremgår af artikel 23 i direktiv 2008/48/EF, til hinder for, at retten, henset til retssikkerhedsprincippet, princippet om medlemsstaternes procesautonomi og dispositionsprincippet, kan erklære kreditaftalen for ugyldig, efter at denne af egen drift har gjort en bestemmelse i national ret, der er baseret på ovennævnte direktivs artikel 14, gældende, uden at forbrugeren har anmodet om eller i det mindste givet sit samtykke til en sådan annullation? |
| --- | --- |

2.

Er princippet om effektiviteten af den sanktion, der fremgår af artikel 23 i direktiv 2008/48/EF, til hinder for, at retten, henset til retssikkerhedsprincippet, princippet om medlemsstaternes procesautonomi og dispositionsprincippet, kan erklære kreditaftalen for ugyldig, efter at denne af egen drift har gjort en bestemmelse i national ret, der er baseret på ovennævnte direktivs artikel 14, gældende, uden at forbrugeren har anmodet om eller i det mindste givet sit samtykke til en sådan annullation?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23.4.2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF (EUT 2008, L 133, s. 66).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/13 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/13

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 8. februar 2022 — Right to Know CLG mod An Taoiseach

(Sag C-84/22)

(2022/C 191/17)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court (Irland)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Right to Know CLG

Sagsøgt: An Taoiseach

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal referater fra formelle møder i en medlemsstats udøvende magt, hvor regeringsmedlemmer er forpligtet til at give møde og handle som en kollektiv myndighed, med henblik på anmodning om adgang til miljøoplysninger indeholdt i disse referater, betragtes som »interne meddelelser« eller som offentlige myndigheders »sagsbehandling«, som omhandlet henholdsvis i artikel 4, stk. 1, litra e), og artikel 4, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF (1) af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF? |
| --- | --- |

1.

Skal referater fra formelle møder i en medlemsstats udøvende magt, hvor regeringsmedlemmer er forpligtet til at give møde og handle som en kollektiv myndighed, med henblik på anmodning om adgang til miljøoplysninger indeholdt i disse referater, betragtes som »interne meddelelser« eller som offentlige myndigheders »sagsbehandling«, som omhandlet henholdsvis i artikel 4, stk. 1, litra e), og artikel 4, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF (1) af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF?

| 2. | Rækker princippet om retskraft (som drøftet i Köbler, sag C-224/01 (2), og efterfølgende retspraksis) ud over domskonklusionen i tidligere domme, således at det derudover omfatter konklusioner angående de faktiske omstændigheder eller retlige spørgsmål, der er behandlet i den tidligere dom? Med andre ord, er princippet om retskraft begrænset til tilfælde, hvor adgangen til søgsmål er afskåret eller omfatter det ligeledes tilfælde, hvor anbringender er afskåret? |
| --- | --- |

2.

Rækker princippet om retskraft (som drøftet i Köbler, sag C-224/01 (2), og efterfølgende retspraksis) ud over domskonklusionen i tidligere domme, således at det derudover omfatter konklusioner angående de faktiske omstændigheder eller retlige spørgsmål, der er behandlet i den tidligere dom? Med andre ord, er princippet om retskraft begrænset til tilfælde, hvor adgangen til søgsmål er afskåret eller omfatter det ligeledes tilfælde, hvor anbringender er afskåret?

| 3. | I verserende sager mellem parter angående manglende overholdelse af direktiv 2003/4/EF med hensyn til en bestemt anmodning om miljøoplysninger, hvor en sagsøger/informationssøgende har fået medhold i, at en beslutning skal annulleres og visse klagepunkter, der er baseret på EU-retten, blev tiltrådt, mens andre blev forkastet, udelukker EU-retten, og i særdeleshed effektivitetsprincippet, en national bestemmelse om princippet om retskraft, der er baseret på afskærelse af anbringender, hvorefter de nationale domstole i nye sager angående en senere afgørelse vedrørende den samme anmodning skal afvise et søgsmål fra en sådan sagsøger/informationssøgende, hvorved den nævnte senere afgørelse — hvori der henvises til EU-retten i klagepunkter, der tidligere blev forkastet, men ikke konkret appelleret — anfægtes? |
| --- | --- |

3.

I verserende sager mellem parter angående manglende overholdelse af direktiv 2003/4/EF med hensyn til en bestemt anmodning om miljøoplysninger, hvor en sagsøger/informationssøgende har fået medhold i, at en beslutning skal annulleres og visse klagepunkter, der er baseret på EU-retten, blev tiltrådt, mens andre blev forkastet, udelukker EU-retten, og i særdeleshed effektivitetsprincippet, en national bestemmelse om princippet om retskraft, der er baseret på afskærelse af anbringender, hvorefter de nationale domstole i nye sager angående en senere afgørelse vedrørende den samme anmodning skal afvise et søgsmål fra en sådan sagsøger/informationssøgende, hvorved den nævnte senere afgørelse — hvori der henvises til EU-retten i klagepunkter, der tidligere blev forkastet, men ikke konkret appelleret — anfægtes?

| 4. | Ændres besvarelsen af det tredje spørgsmål af, at: (i) der ikke blev indgivet en anmodning til Domstolen; og (ii) ingen af parterne har gjort den relevante retspraksis fra Domstolen gældende for den nationale ret? |
| --- | --- |

4.

Ændres besvarelsen af det tredje spørgsmål af, at: (i) der ikke blev indgivet en anmodning til Domstolen; og (ii) ingen af parterne har gjort den relevante retspraksis fra Domstolen gældende for den nationale ret?

---

(1)  EUT 2003, L 41, s. 26.

(2)  Dom af 30. september 2003 (EU:C:2003:513).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/13 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/13

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA mod Ministero della Transizione Ecologica m.fl.

(Sag C-91/22)

(2022/C 191/18)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Fenice — Qualità per l’ambiente SpA

Sagsøgte: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico og Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan en afgørelse, som træffes af Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE (1) e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto henset til vedtagelsesproceduren, og navnlig den i delegeret forordning (EU) 2019/331 (2) fastsatte mekanisme vedrørende dialog med Europa-Kommissionen angående medtagelse af anlæg på listen for tildeling af CO2-kvoter — være genstand for særskilt søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, såfremt den anfægtede foranstaltning har retligt bindende virkninger og umiddelbart vedrører den klagende økonomiske aktør? |
| --- | --- |

1)

Kan en afgørelse, som træffes af Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE (1) e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto henset til vedtagelsesproceduren, og navnlig den i delegeret forordning (EU) 2019/331 (2) fastsatte mekanisme vedrørende dialog med Europa-Kommissionen angående medtagelse af anlæg på listen for tildeling af CO2-kvoter — være genstand for særskilt søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, såfremt den anfægtede foranstaltning har retligt bindende virkninger og umiddelbart vedrører den klagende økonomiske aktør?

| 2) | Kan en privat økonomisk aktør, som direkte har lidt tab som følge af udelukkelsen fra tildelinger af CO2-kvoter på grundlag af den undersøgelse, som Europa-Kommissionen foretager i samarbejde med (ETS-udvalget), i modsat fald anlægge søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF til prøvelse af Europa-Kommissionens afgørelse om at afvise et anlægs optagelse på den liste, som er omhandlet i artikel 14, stk. 4, i delegeret forordning (EU) 2019/331? |
| --- | --- |

2)

Kan en privat økonomisk aktør, som direkte har lidt tab som følge af udelukkelsen fra tildelinger af CO2-kvoter på grundlag af den undersøgelse, som Europa-Kommissionen foretager i samarbejde med (ETS-udvalget), i modsat fald anlægge søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF til prøvelse af Europa-Kommissionens afgørelse om at afvise et anlægs optagelse på den liste, som er omhandlet i artikel 14, stk. 4, i delegeret forordning (EU) 2019/331?

| 3) | Omfatter begrebet »elektricitetsgenerator« i artikel 3, litra u), i direktiv 2003/87/EF, som fortolket i Domstolens dom (Femte Afdeling) af 20. juni 2019, C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (forvaltningsdomstolen i Berlin, Tyskland) ved afgørelse af 28. november 2017, også situationer, hvor et anlæg producerer en meget ringe del af elektricitet fra kraftvarmeproduktion, som ikke er højeffektiv, idet anlægget er kendetegnet ved flere andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder har de egenskaber, der giver ret til gratis emissionskvoter? |
| --- | --- |

3)

Omfatter begrebet »elektricitetsgenerator« i artikel 3, litra u), i direktiv 2003/87/EF, som fortolket i Domstolens dom (Femte Afdeling) af 20. juni 2019, C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (forvaltningsdomstolen i Berlin, Tyskland) ved afgørelse af 28. november 2017, også situationer, hvor et anlæg producerer en meget ringe del af elektricitet fra kraftvarmeproduktion, som ikke er højeffektiv, idet anlægget er kendetegnet ved flere andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder har de egenskaber, der giver ret til gratis emissionskvoter?

| 4) | Er en sådan fortolkning af definitionen af »elektricitetsgenerator« forenelig med de almindelige EU-retlige principper, navnlig princippet om overholdelse af fri konkurrence mellem aktørerne i tilfælde af ydelse af incitamenter og princippet om foranstaltningens proportionalitet, såfremt den indebærer, at et anlæg kendetegnet ved flere energikilder helt udelukkes fra incitamenterne, uden fratrækning af emissionsværdierne knyttet til andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder fuldt ud giver ret til de fastsatte fordele? |
| --- | --- |

4)

Er en sådan fortolkning af definitionen af »elektricitetsgenerator« forenelig med de almindelige EU-retlige principper, navnlig princippet om overholdelse af fri konkurrence mellem aktørerne i tilfælde af ydelse af incitamenter og princippet om foranstaltningens proportionalitet, såfremt den indebærer, at et anlæg kendetegnet ved flere energikilder helt udelukkes fra incitamenterne, uden fratrækning af emissionsværdierne knyttet til andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder fuldt ud giver ret til de fastsatte fordele?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT 2003, L 275, s. 32).

(2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/331 af 19.12.2018 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT 2019, L 59, s. 8).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/14 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA mod Ministero della Transizione Ecologica m.fl.

(Sag C-92/22)

(2022/C 191/19)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Fenice — Qualità per l’ambiente SpA

Sagsøgte: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico og Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan en afgørelse, som træffes af Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE (1) e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto [(det nationale udvalg for gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF og for bistand til gennemførelsen af projektforanstaltninger i henhold til Kyotoprotokollen, herefter »ETS-udvalget«)] — henset til vedtagelsesproceduren, og navnlig den i delegeret forordning (EU) 2019/331 (2) fastsatte mekanisme vedrørende dialog med Europa-Kommissionen angående medtagelse af anlæg på listen for tildeling af CO2-kvoter — være genstand for særskilt søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, såfremt den anfægtede foranstaltning har retligt bindende virkninger og umiddelbart vedrører den klagende økonomiske aktør? |
| --- | --- |

1)

Kan en afgørelse, som træffes af Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE (1) e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto [(det nationale udvalg for gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF og for bistand til gennemførelsen af projektforanstaltninger i henhold til Kyotoprotokollen, herefter »ETS-udvalget«)] — henset til vedtagelsesproceduren, og navnlig den i delegeret forordning (EU) 2019/331 (2) fastsatte mekanisme vedrørende dialog med Europa-Kommissionen angående medtagelse af anlæg på listen for tildeling af CO2-kvoter — være genstand for særskilt søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, såfremt den anfægtede foranstaltning har retligt bindende virkninger og umiddelbart vedrører den klagende økonomiske aktør?

| 2) | Kan en privat økonomisk aktør, som direkte har lidt tab som følge af udelukkelsen fra tildelinger af CO2-kvoter på grundlag af den undersøgelse, som Europa-Kommissionen foretager i samarbejde med [ETS-udvalget], i modsat fald anlægge søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF til prøvelse af Europa-Kommissionens afgørelse om at afvise et anlægs optagelse på den liste, som er omhandlet i artikel 14, stk. 4, i delegeret forordning (EU) 2019/331? |
| --- | --- |

2)

Kan en privat økonomisk aktør, som direkte har lidt tab som følge af udelukkelsen fra tildelinger af CO2-kvoter på grundlag af den undersøgelse, som Europa-Kommissionen foretager i samarbejde med [ETS-udvalget], i modsat fald anlægge søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF til prøvelse af Europa-Kommissionens afgørelse om at afvise et anlægs optagelse på den liste, som er omhandlet i artikel 14, stk. 4, i delegeret forordning (EU) 2019/331?

| 3) | Omfatter begrebet »elektricitetsgenerator« i artikel 3, litra u), i direktiv 2003/87/EF, som fortolket i Domstolens dom (Femte Afdeling) af 20. juni 2019, C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland [...], angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (forvaltningsdomstolen i Berlin, Tyskland) ved afgørelse af 28. november 2017, også situationer, hvor et anlæg producerer en meget ringe del af elektricitet fra kraftvarmeproduktion, som ikke er højeffektiv, idet anlægget er kendetegnet ved flere andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder har de egenskaber, der giver ret til gratis emissionskvoter? |
| --- | --- |

3)

Omfatter begrebet »elektricitetsgenerator« i artikel 3, litra u), i direktiv 2003/87/EF, som fortolket i Domstolens dom (Femte Afdeling) af 20. juni 2019, C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland [...], angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (forvaltningsdomstolen i Berlin, Tyskland) ved afgørelse af 28. november 2017, også situationer, hvor et anlæg producerer en meget ringe del af elektricitet fra kraftvarmeproduktion, som ikke er højeffektiv, idet anlægget er kendetegnet ved flere andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder har de egenskaber, der giver ret til gratis emissionskvoter?

| 4) | Er en sådan fortolkning af definitionen af »elektricitetsgenerator« forenelig med de almindelige EU-retlige principper, navnlig princippet om overholdelse af fri konkurrence mellem aktørerne i tilfælde af ydelse af incitamenter og princippet om foranstaltningens proportionalitet, såfremt den indebærer, at et anlæg kendetegnet ved flere energikilder helt udelukkes fra incitamenterne, uden fratrækning af emissionsværdierne knyttet til andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder fuldt ud giver ret til de fastsatte fordele? |
| --- | --- |

4)

Er en sådan fortolkning af definitionen af »elektricitetsgenerator« forenelig med de almindelige EU-retlige principper, navnlig princippet om overholdelse af fri konkurrence mellem aktørerne i tilfælde af ydelse af incitamenter og princippet om foranstaltningens proportionalitet, såfremt den indebærer, at et anlæg kendetegnet ved flere energikilder helt udelukkes fra incitamenterne, uden fratrækning af emissionsværdierne knyttet til andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder fuldt ud giver ret til de fastsatte fordele?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT 2003, L 275, s. 32).

(2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/331 af 19.12.2018 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT 2019, L 59, s. 8).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/15 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Fenice — Qualità per l’ambiente SpA mod Ministero della Transizione Ecologica m.fl.

(Sag C-93/22)

(2022/C 191/20)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Fenice — Qualità per l’ambiente SpA

Sagsøgte: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico og Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan en afgørelse, som træffes af Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto [(det nationale udvalg for gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF (1) og for bistand til gennemførelsen af projektforanstaltninger i henhold til Kyotoprotokollen, herefter »ETS-udvalget«)] — henset til vedtagelsesproceduren, og navnlig den i delegeret forordning (EU) 2019/331 (2) fastsatte mekanisme vedrørende dialog med Europa-Kommissionen angående medtagelse af anlæg på listen for tildeling af CO2-kvoter — være genstand for særskilt søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, såfremt den anfægtede foranstaltning har retligt bindende virkninger og umiddelbart vedrører den klagende økonomiske aktør? |
| --- | --- |

1)

Kan en afgørelse, som træffes af Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto [(det nationale udvalg for gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF (1) og for bistand til gennemførelsen af projektforanstaltninger i henhold til Kyotoprotokollen, herefter »ETS-udvalget«)] — henset til vedtagelsesproceduren, og navnlig den i delegeret forordning (EU) 2019/331 (2) fastsatte mekanisme vedrørende dialog med Europa-Kommissionen angående medtagelse af anlæg på listen for tildeling af CO2-kvoter — være genstand for særskilt søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, såfremt den anfægtede foranstaltning har retligt bindende virkninger og umiddelbart vedrører den klagende økonomiske aktør?

| 2) | Kan en privat økonomisk aktør, som direkte har lidt tab som følge af udelukkelsen fra tildelinger af CO2-kvoter på grundlag af den undersøgelse, som Europa-Kommissionen foretager i samarbejde med [ETS-udvalget], i modsat fald anlægge søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF til prøvelse af Europa-Kommissionens afgørelse om at afvise et anlægs optagelse på den liste, som er omhandlet i artikel 14, stk. 4, i delegeret forordning (EU) 2019/331? |
| --- | --- |

2)

Kan en privat økonomisk aktør, som direkte har lidt tab som følge af udelukkelsen fra tildelinger af CO2-kvoter på grundlag af den undersøgelse, som Europa-Kommissionen foretager i samarbejde med [ETS-udvalget], i modsat fald anlægge søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF til prøvelse af Europa-Kommissionens afgørelse om at afvise et anlægs optagelse på den liste, som er omhandlet i artikel 14, stk. 4, i delegeret forordning (EU) 2019/331?

| 3) | Omfatter begrebet »elektricitetsgenerator« i artikel 3, litra u), i direktiv 2003/87/EF, som fortolket i Domstolens dom (Femte Afdeling) af 20. juni 2019, C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland [...], angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (forvaltningsdomstolen i Berlin, Tyskland) ved afgørelse af 28. november 2017, også situationer, hvor et anlæg producerer en meget ringe del af elektricitet fra kraftvarmeproduktion, som ikke er højeffektiv, idet anlægget er kendetegnet ved flere andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder har de egenskaber, der giver ret til gratis emissionskvoter? |
| --- | --- |

3)

Omfatter begrebet »elektricitetsgenerator« i artikel 3, litra u), i direktiv 2003/87/EF, som fortolket i Domstolens dom (Femte Afdeling) af 20. juni 2019, C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland [...], angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (forvaltningsdomstolen i Berlin, Tyskland) ved afgørelse af 28. november 2017, også situationer, hvor et anlæg producerer en meget ringe del af elektricitet fra kraftvarmeproduktion, som ikke er højeffektiv, idet anlægget er kendetegnet ved flere andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder har de egenskaber, der giver ret til gratis emissionskvoter?

| 4) | Er en sådan fortolkning af definitionen af »elektricitetsgenerator« forenelig med de almindelige EU-retlige principper, navnlig princippet om overholdelse af fri konkurrence mellem aktørerne i tilfælde af ydelse af incitamenter og princippet om foranstaltningens proportionalitet, såfremt den indebærer, at et anlæg kendetegnet ved flere energikilder helt udelukkes fra incitamenterne, uden fratrækning af emissionsværdierne knyttet til andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder fuldt ud giver ret til de fastsatte fordele? |
| --- | --- |

4)

Er en sådan fortolkning af definitionen af »elektricitetsgenerator« forenelig med de almindelige EU-retlige principper, navnlig princippet om overholdelse af fri konkurrence mellem aktørerne i tilfælde af ydelse af incitamenter og princippet om foranstaltningens proportionalitet, såfremt den indebærer, at et anlæg kendetegnet ved flere energikilder helt udelukkes fra incitamenterne, uden fratrækning af emissionsværdierne knyttet til andre varmekilder end kraftvarmeproduktion, hvilke varmekilder fuldt ud giver ret til de fastsatte fordele?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT 2003, L 275, s. 32).

(2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/331 af 19.12.2018 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT 2019, L 59, s. 8).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/16 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 9. februar 2022 — Gruppo Mauro Saviola Srl mod Ministero della Transizione Ecologica og Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

(Sag C-94/22)

(2022/C 191/21)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Gruppo Mauro Saviola Srl

Sagsøgte: Ministero della Transizione Ecologica og Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan en afgørelse, som træffes af Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE (1) e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto [det nationale udvalg for gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF og for bistand til gennemførelsen af projektforanstaltninger i henhold til Kyotoprotokollen, herefter »ETS-udvalget«)] — henset til vedtagelsesproceduren, og navnlig den i delegeret forordning (EU) 2019/331 (2) fastsatte mekanisme vedrørende dialog med Europa-Kommissionen angående medtagelse af anlæg på listen for tildeling af CO2-kvoter — være genstand for særskilt søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, såfremt den anfægtede foranstaltning har retligt bindende virkninger og umiddelbart vedrører den klagende økonomiske aktør? |
| --- | --- |

1)

Kan en afgørelse, som træffes af Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE (1) e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto [det nationale udvalg for gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF og for bistand til gennemførelsen af projektforanstaltninger i henhold til Kyotoprotokollen, herefter »ETS-udvalget«)] — henset til vedtagelsesproceduren, og navnlig den i delegeret forordning (EU) 2019/331 (2) fastsatte mekanisme vedrørende dialog med Europa-Kommissionen angående medtagelse af anlæg på listen for tildeling af CO2-kvoter — være genstand for særskilt søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, såfremt den anfægtede foranstaltning har retligt bindende virkninger og umiddelbart vedrører den klagende økonomiske aktør?

| 2) | Kan en privat økonomisk aktør, som direkte har lidt tab som følge af udelukkelsen fra tildelinger af CO2-kvoter på grundlag af den undersøgelse, som Europa-Kommissionen foretager i samarbejde med [ETS-udvalget], i modsat fald anlægge søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF til prøvelse af Europa-Kommissionens afgørelse om at afvise et anlægs optagelse på den liste, som er omhandlet i artikel 14, stk. 4, i delegeret forordning (EU) 2019/331? |
| --- | --- |

2)

Kan en privat økonomisk aktør, som direkte har lidt tab som følge af udelukkelsen fra tildelinger af CO2-kvoter på grundlag af den undersøgelse, som Europa-Kommissionen foretager i samarbejde med [ETS-udvalget], i modsat fald anlægge søgsmål ved Den Europæiske Unions Ret i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF til prøvelse af Europa-Kommissionens afgørelse om at afvise et anlægs optagelse på den liste, som er omhandlet i artikel 14, stk. 4, i delegeret forordning (EU) 2019/331?

| 3) | Omfatter begrebet »elektricitetsgenerator« i artikel 3, litra u), i direktiv 2003/87/EF, som fortolket i Domstolens dom (Femte Afdeling) af 20. juni 2019, C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland GmbH mod Bundesrepublik Deutschland, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (forvaltningsdomstolen i Berlin, Tyskland) ved afgørelse af 28. november 2017, også situationer, hvor anlægget producerer energi, som fuldt ud er bestemt til anlæggets eget behov, såfremt anlægget — med henblik på en sikker drift — kun lejlighedsvist leverer energi til det offentlige net, dvs. når de normale modtagere er afbrudt? |
| --- | --- |

3)

Omfatter begrebet »elektricitetsgenerator« i artikel 3, litra u), i direktiv 2003/87/EF, som fortolket i Domstolens dom (Femte Afdeling) af 20. juni 2019, C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland GmbH mod Bundesrepublik Deutschland, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (forvaltningsdomstolen i Berlin, Tyskland) ved afgørelse af 28. november 2017, også situationer, hvor anlægget producerer energi, som fuldt ud er bestemt til anlæggets eget behov, såfremt anlægget — med henblik på en sikker drift — kun lejlighedsvist leverer energi til det offentlige net, dvs. når de normale modtagere er afbrudt?

| 4) | Er en sådan fortolkning af definitionen af »elektricitetsgenerator« forenelig med de almindelige EU-retlige principper, navnlig princippet om overholdelse af fri konkurrence mellem aktørerne i tilfælde af ydelse af incitamenter og princippet om foranstaltningens proportionalitet, såfremt den indebærer, at produktion af elektricitet til eget behov udelukkes fra incitamenterne, idet de respektive anlæg ikke tildeles gratis CO2-emissionskvoter? |
| --- | --- |

4)

Er en sådan fortolkning af definitionen af »elektricitetsgenerator« forenelig med de almindelige EU-retlige principper, navnlig princippet om overholdelse af fri konkurrence mellem aktørerne i tilfælde af ydelse af incitamenter og princippet om foranstaltningens proportionalitet, såfremt den indebærer, at produktion af elektricitet til eget behov udelukkes fra incitamenterne, idet de respektive anlæg ikke tildeles gratis CO2-emissionskvoter?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT 2003, L 275, s. 32).

(2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/331 af 19.12.2018 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT 2019, L 59, s. 8).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/17 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvulio tis Epikratias (Grækenland) den 14. februar 2022 — Kapniki A. Michelidis A.E. mod Organismos Pliromon kai Elenchu Kinotikon Enischiseon Prosanatolismu kai Engiseon (O.P.E.K.E.P.E.) og Ypurgos Agrotikis Anaptixis kai Trofimon

(Sag C-99/22)

(2022/C 191/22)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Symvulio tis Epikratias

Parter i hovedsagen

Sagsøger/appellant: Kapniki A. Michelidis A.E.

Sagsøgte/indstævnte: Organismos Pliromon kai Elenchu Kinotikon Enischiseon Prosanatolismu kai Engiseon (O.P.E.K.E.P.E.) og Ypurgos Agrotikis Anaptixis kai Trofimon

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 3, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 2062/92 af 30. juni 1992 (1), som bestemmer, at når mængden af tobak af lavere kvaliteter, der opkøbes af en forarbejdningsvirksomhed, i forhold til det samlede opkøb af den pågældende sort overstiger den procentsats, der er anført i bilag IV, nedsættes præmien med 30 % for den mængde, der overstiger den pågældende procentsats, i strid med princippet om, at retsregler ikke kan have tilbagevirkende kraft, og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) Nr. 2062/92 af 30.6.1992 om fastsættelse for 1992-høsten af målpriser, interventionspriser og præmier til købere af tobak i blade, afledte interventionspriser for tobak i baller, referencekvaliteter samt produktionsområder (EFT 1992, L 215, s. 22).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/18 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) (Bulgarien) den 17. februar 2022 — NG mod Direktor na Glavna direktsia »Natsionalna politsia« pri MVR — Sofia

(Sag C-118/22)

(2022/C 191/23)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven administrativen sad

Parter i hovedsagen

Kassationsappellant: NG

Kassationsindstævnt: Direktor na Glavna direktsia »Natsionalna politsia« pri MVR — Sofia

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 5, sammenholdt med artikel 13, stk. 2, litra b), og stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/680 (1) af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med kompetente myndigheders behandling af personoplysninger med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre eller retsforfølge strafbare handlinger eller fuldbyrde strafferetlige sanktioner og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA til hinder for nationale lovgivningsmæssige foranstaltninger, som medfører en i praksis ubegrænset ret for de kompetente myndigheder til at behandle personoplysninger med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre eller retsforfølge strafbare handlinger eller fuldbyrde strafferetlige sanktioner og/eller en afskaffelse af den registreredes ret til begrænsning af behandling, sletning eller tilintetgørelse af den pågældendes oplysninger?

---

(1)  EUT 2016, L 119, s. 89.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/19 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrative sad (Bulgarien) den 22. februar 2022 — Balgarska telekomunikatsionna kompania EAD mod Direktor na Direktsia »Obzjalvane i danatjno-osiguritelna praktika« Sofia

(Sag C-127/22)

(2022/C 191/24)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven administrative sad

Parter i hovedsagen

Kassationsappellant: Balgarska telekomunikatsionna kompania EAD

Kassationsindstævnt: Direktor na Direktsia »Obzjalvane i danatjno-osiguritelna praktika« Sofia

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal artikel 185, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF (1) fortolkes således, at en frasortering af varer i form af afskrivning af aktiver eller lagerbeholdninger i den skatte- og afgiftspligtige persons regnskab som følge af den kendsgerning, at der ikke længere forventes nogen økonomisk nytteværdi af dem, fordi de f.eks. er slidte, fejlbehæftede eller uegnede eller ikke kan anvendes på en formålstjenlig måde, udgør en ændring af de elementer, som er taget i betragtning ved fastsættelsen af fradragsbeløbet vedrørende den moms, der allerede blev betalt ved købet af varerne, idet denne ændring er indtruffet efter indgivelsen af momsangivelsen som omhandlet i Zakon za danak varchu dobavenata stojnost (momsloven) og derfor medfører en forpligtelse til at regulere fradraget, hvis de frasorterede varer efterfølgende er blevet solgt som varer, der er anført i bilag 2, hvilket udgør en afgiftspligtig levering? |
| --- | --- |

1.

Skal artikel 185, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF (1) fortolkes således, at en frasortering af varer i form af afskrivning af aktiver eller lagerbeholdninger i den skatte- og afgiftspligtige persons regnskab som følge af den kendsgerning, at der ikke længere forventes nogen økonomisk nytteværdi af dem, fordi de f.eks. er slidte, fejlbehæftede eller uegnede eller ikke kan anvendes på en formålstjenlig måde, udgør en ændring af de elementer, som er taget i betragtning ved fastsættelsen af fradragsbeløbet vedrørende den moms, der allerede blev betalt ved købet af varerne, idet denne ændring er indtruffet efter indgivelsen af momsangivelsen som omhandlet i Zakon za danak varchu dobavenata stojnost (momsloven) og derfor medfører en forpligtelse til at regulere fradraget, hvis de frasorterede varer efterfølgende er blevet solgt som varer, der er anført i bilag 2, hvilket udgør en afgiftspligtig levering?

| 2. | Skal artikel 185, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF fortolkes således, at en frasortering af varer i form af afskrivning af aktiver eller lagerbeholdninger i den skatte- og afgiftspligtige persons regnskab som følge af den kendsgerning, at der ikke længere forventes nogen økonomisk nytteværdi af dem, fordi de f.eks. er slidte, fejlbehæftede eller uegnede eller ikke kan anvendes på en formålstjenlig måde, udgør en ændring af de elementer, som er taget i betragtning ved fastsættelsen af fradragsbeløbet vedrørende den moms, der allerede blev betalt ved købet af varerne, idet denne ændring er indtruffet efter indgivelsen af momsangivelsen som omhandlet i momsloven og derfor medfører en forpligtelse til at regulere fradraget, hvis de frasorterede varer efterfølgende er blevet ødelagt og bortskaffet, og denne kendsgerning er blevet behørigt påvist eller godtgjort? |
| --- | --- |

2.

Skal artikel 185, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF fortolkes således, at en frasortering af varer i form af afskrivning af aktiver eller lagerbeholdninger i den skatte- og afgiftspligtige persons regnskab som følge af den kendsgerning, at der ikke længere forventes nogen økonomisk nytteværdi af dem, fordi de f.eks. er slidte, fejlbehæftede eller uegnede eller ikke kan anvendes på en formålstjenlig måde, udgør en ændring af de elementer, som er taget i betragtning ved fastsættelsen af fradragsbeløbet vedrørende den moms, der allerede blev betalt ved købet af varerne, idet denne ændring er indtruffet efter indgivelsen af momsangivelsen som omhandlet i momsloven og derfor medfører en forpligtelse til at regulere fradraget, hvis de frasorterede varer efterfølgende er blevet ødelagt og bortskaffet, og denne kendsgerning er blevet behørigt påvist eller godtgjort?

| 3. | Såfremt det første, det andet eller begge spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 185, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF da fortolkes således, at en frasortering af varer under de ovenfor anførte omstændigheder udgør et tilfælde af behørigt påvist eller godtgjort ødelæggelse eller tab af en vare, idet dette ikke medfører en forpligtelse til at regulere fradraget vedrørende den moms, der er blevet betalt i forbindelse med købet af varerne? |
| --- | --- |

3.

Såfremt det første, det andet eller begge spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 185, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF da fortolkes således, at en frasortering af varer under de ovenfor anførte omstændigheder udgør et tilfælde af behørigt påvist eller godtgjort ødelæggelse eller tab af en vare, idet dette ikke medfører en forpligtelse til at regulere fradraget vedrørende den moms, der er blevet betalt i forbindelse med købet af varerne?

| 4. | Skal artikel 185, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF fortolkes således, at en regulering af fradraget i tilfælde af behørigt påvist eller godtgjort ødelæggelse eller tab af en vare kun kan undlades, hvis ødelæggelsen eller tabet er blevet forårsaget af begivenheder, som ligger uden for den skatte- og afgiftspligtige persons kontrol og ikke kunne have været forudset og undgået af denne? |
| --- | --- |

4.

Skal artikel 185, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF fortolkes således, at en regulering af fradraget i tilfælde af behørigt påvist eller godtgjort ødelæggelse eller tab af en vare kun kan undlades, hvis ødelæggelsen eller tabet er blevet forårsaget af begivenheder, som ligger uden for den skatte- og afgiftspligtige persons kontrol og ikke kunne have været forudset og undgået af denne?

| 5. | Såfremt det første, det andet eller begge spørgsmål besvares benægtende, er artikel 185, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF da til hinder for en national bestemmelse såsom momslovens artikel 79, stk. 3, i den affattelse, der var gældende indtil den 31. december 2016, eller momslovens artikel 79, stk. 1, i den affattelse, der har været gældende siden den 1. januar 2017, som i forbindelse med frasorteringen af varer fastsætter en pligt til at regulere fradraget, selv hvis varerne efterfølgende er blevet solgt som afgiftspligtig levering af varer som omhandlet i bilag 2, eller hvis de er blevet ødelagt eller bortskaffet, og denne omstændighed er blevet behørigt påvist eller godtgjort? |
| --- | --- |

5.

Såfremt det første, det andet eller begge spørgsmål besvares benægtende, er artikel 185, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF da til hinder for en national bestemmelse såsom momslovens artikel 79, stk. 3, i den affattelse, der var gældende indtil den 31. december 2016, eller momslovens artikel 79, stk. 1, i den affattelse, der har været gældende siden den 1. januar 2017, som i forbindelse med frasorteringen af varer fastsætter en pligt til at regulere fradraget, selv hvis varerne efterfølgende er blevet solgt som afgiftspligtig levering af varer som omhandlet i bilag 2, eller hvis de er blevet ødelagt eller bortskaffet, og denne omstændighed er blevet behørigt påvist eller godtgjort?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/20 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 25. februar 2022 — flightright GmbH mod Swiss International Air Lines AG

(Sag C-131/22)

(2022/C 191/25)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Frankfurt am Main

Parter i hovedsagen

Sagsøger: flightright GmbH

Sagsøgt: International Air Lines AG

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Foreligger der en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1), hvis der indtræffer vejrforhold, som er uforenelige med gennemførelsen af en flyvning, uanset deres konkrete form? |
| --- | --- |

1)

Foreligger der en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1), hvis der indtræffer vejrforhold, som er uforenelige med gennemførelsen af en flyvning, uanset deres konkrete form?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, kan vejrforholdenes usædvanlige karakter da bestemmes på grundlag af deres regionale og årstidsmæssige hyppighed på det sted og det tidspunkt, hvor de indtræffer? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, kan vejrforholdenes usædvanlige karakter da bestemmes på grundlag af deres regionale og årstidsmæssige hyppighed på det sted og det tidspunkt, hvor de indtræffer?

| 3) | Foreligger der en usædvanlig omstændighed som omhandlet i forordningens artikel 5, stk. 3, hvis konsekvenserne af en beslutning, der træffes som led i lufttrafikstyringen for så vidt angår et bestemt fly en bestemt dag, medfører en lang forsinkelse, en forsinkelse natten over eller aflysning af en eller flere flyafgange, uanset grunden til denne beslutning? |
| --- | --- |

3)

Foreligger der en usædvanlig omstændighed som omhandlet i forordningens artikel 5, stk. 3, hvis konsekvenserne af en beslutning, der træffes som led i lufttrafikstyringen for så vidt angår et bestemt fly en bestemt dag, medfører en lang forsinkelse, en forsinkelse natten over eller aflysning af en eller flere flyafgange, uanset grunden til denne beslutning?

| 4) | Såfremt det tredje spørgsmål besvares benægtende, skal grunden til beslutningen da selv være usædvanlig, således at dens indtræden ikke kunne have været forudset? |
| --- | --- |

4)

Såfremt det tredje spørgsmål besvares benægtende, skal grunden til beslutningen da selv være usædvanlig, således at dens indtræden ikke kunne have været forudset?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/20 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 2. marts 2022 — straffesag mod OE

(Sag C-142/22)

(2022/C 191/26)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court

Tiltalt i straffesagen

OE

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal rammeafgørelsens artikel 27 (1) fortolkes således, at en afgørelse om at overgive en person skaber et retsforhold mellem den pågældende, den fuldbyrdende medlemsstat og den anmodende medlemsstat, således at ethvert spørgsmål, der anses for endeligt afgjort med denne afgørelse, også skal anses for afgjort i forhold til proceduren vedrørende anmodning om samtykke til retsforfølgning eller straf for andre lovovertrædelser? |
| --- | --- |

1.

Skal rammeafgørelsens artikel 27 (1) fortolkes således, at en afgørelse om at overgive en person skaber et retsforhold mellem den pågældende, den fuldbyrdende medlemsstat og den anmodende medlemsstat, således at ethvert spørgsmål, der anses for endeligt afgjort med denne afgørelse, også skal anses for afgjort i forhold til proceduren vedrørende anmodning om samtykke til retsforfølgning eller straf for andre lovovertrædelser?

| 2. | Såfremt det første spørgsmål besvares med, at artikel 27 ikke kræver en sådan fortolkning, er en national procesregel i så fald i strid med effektivitetsprincippet, hvis den virker således, at den pågældende person i forbindelse med anmodningen om samtykke forhindres i at påberåbe sig en relevant dom afsagt af Den Europæiske Unions Domstol i perioden efter afgørelsen om overgivelse? |
| --- | --- |

2.

Såfremt det første spørgsmål besvares med, at artikel 27 ikke kræver en sådan fortolkning, er en national procesregel i så fald i strid med effektivitetsprincippet, hvis den virker således, at den pågældende person i forbindelse med anmodningen om samtykke forhindres i at påberåbe sig en relevant dom afsagt af Den Europæiske Unions Domstol i perioden efter afgørelsen om overgivelse?

---

(1)  Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne — Erklæringer fra en række medlemsstater i forbindelse med rammeafgørelsens vedtagelse (EFT 2002, L 190, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/21 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 2. marts 2022 — Merck Sharp & Dohme Corp mod Clonmel Healthcare Limited

(Sag C-149/22)

(2022/C 191/27)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court

Parter i hovedsagen

Appellant: Merck Sharp & Dohme Corp

Indstævnt: Clonmel Healthcare Limited

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | (a) | Er det med henblik på udstedelsen af et supplerende beskyttelsescertifikat og for gyldigheden af et SBC i henhold til artikel 3, litra a), i forordning (EF) nr. 469/2009 (1) om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler, tilstrækkeligt, at det produkt, som SBC’et er knyttet til, udtrykkeligt identificeres i patentkravene og er omfattet af det, eller er det nødvendigt for udstedelsen af et SBC, at indehaveren af patentet, der har fået udstedt en markedsføringstilladelse, ligeledes opfylder nyhedskravet eller kravet om opfindelseshøjde, eller at produktet er omfattet af et snævrere begreb, der beskrives som den opfindelse, der er omfattet af patentet? |
| --- | --- | --- |

1)

(a)

Er det med henblik på udstedelsen af et supplerende beskyttelsescertifikat og for gyldigheden af et SBC i henhold til artikel 3, litra a), i forordning (EF) nr. 469/2009 (1) om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler, tilstrækkeligt, at det produkt, som SBC’et er knyttet til, udtrykkeligt identificeres i patentkravene og er omfattet af det, eller er det nødvendigt for udstedelsen af et SBC, at indehaveren af patentet, der har fået udstedt en markedsføringstilladelse, ligeledes opfylder nyhedskravet eller kravet om opfindelseshøjde, eller at produktet er omfattet af et snævrere begreb, der beskrives som den opfindelse, der er omfattet af patentet?

| (b) | Såfremt sidstnævnte er tilfældet, dvs. at opfindelsen er omfattet af patentet, hvad skal da dokumenteres af indehaveren af patentet og markedsføringstilladelsen med henblik på at opnå et gyldigt SBC? |
| --- | --- |

(b)

Såfremt sidstnævnte er tilfældet, dvs. at opfindelsen er omfattet af patentet, hvad skal da dokumenteres af indehaveren af patentet og markedsføringstilladelsen med henblik på at opnå et gyldigt SBC?

| 2) | Såfremt patentet, som i dette tilfælde gælder et særligt lægemiddel, ezetimib, og det af patentkravene fremgår, at anvendelse i humanmedicin kan være for anvendelsen af dette lægemiddel alene eller i kombination med et andet lægemiddel, som i dette tilfælde er simvastatin, et lægemiddel, der ikke er patentbeskyttet, kan et SBC da kun kan udstedes i henhold til forordningens artikel 3, litra a), for et produkt, der indeholder ezetimib, hvilket er en monobehandling, eller kan et SBC ligeledes udstedes for ethvert eller samtlige af de kombinationsprodukter, der identificeres i patentkravene? |
| --- | --- |

2)

| 3) | Såfremt der udstedes et SBC for en monobehandling, lægemiddel A, som i dette tilfælde er ezetimib, eller såfremt der først udstedes et SBC for enhver kombinationsbehandling for lægemiddel A og B som en kombinationsbehandling, der er omfattet af patentkravene, selv om alene lægemiddel A er nyt og følgelig patenteret, hvor andre lægemidler allerede er kendte eller ikke er patentbeskyttede; er udstedelsen af et SBC da begrænset til den første markedsføring af enten denne monobehandling for lægemiddel A eller denne første kombinationsbehandling, som er genstand for et SBC med A og B, således at der efter denne første udstedelse ikke kan udstedes et andet eller et tredje SBC for monobehandlingen eller nogen kombinationsbehandling bortset fra denne første kombination, som er genstand for et SBC? |
| --- | --- |

3)

| 4) | Såfremt patentkravene omfatter både et enkelt nyt molekyle og en kombination af dette molekyle med et eksisterende og velkendt lægemiddel, der eventuelt ikke er patentbeskyttet, eller adskillige af disse krav for så vidt angår en sammensætning, begrænser forordningens artikel 3, litra c), da udstedelsen af et SBC, for så vidt angår






  a) | alene det enkelte molekyle, såfremt det markedsføres som et produkt |
| --- | --- | --- |

4)

a)

alene det enkelte molekyle, såfremt det markedsføres som et produkt

| b) | den første markedsføring af et produkt, der er omfattet af patentet, uanset om det er en monoterapi for lægemidlet, der er omfattet af det gældende grundpatent, eller den første kombinationsbehandling, eller |
| --- | --- |

b)

den første markedsføring af et produkt, der er omfattet af patentet, uanset om det er en monoterapi for lægemidlet, der er omfattet af det gældende grundpatent, eller den første kombinationsbehandling, eller

| c) | enten a) eller b) efter patenthaverens valg uanset datoen for markedsføringstilladelsen? |
| --- | --- |

c)

enten a) eller b) efter patenthaverens valg uanset datoen for markedsføringstilladelsen?

Og såfremt svaret er et af de ovenstående, hvad er da begrundelsen herfor?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6.5.2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (kodificeret udgave) (EUT 2009, L 152, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/22 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/22

---

Appel iværksat den 3. marts 2022 af Gminę Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. til prøvelse af dom afsagt af Retten den 21. december 2021 i sag T-263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo mod Kommissionen

(Sag C-163/22 P)

(2022/C 191/28)

Processprog: polsk

Parter

Appellanter: Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. (ved radcy prawni K. Gruszecka-Spychała og P.K. Rosiak)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Republikken Polen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 21. december 2021 i sag T 263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo mod Kommissionen ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 21. december 2021 i sag T 263/15 RENV, Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo mod Kommissionen ophæves.

| — | Der afsiges endelig dom i sagen, og det fastslås, at det første, det fjerde og det sjette anbringende i den oprindelige stævning er velbegrundede for så vidt angår denne appel, og den omtvistede afgørelse annulleres i overensstemmelse med den oprindelige påstand. |
| --- | --- |

—

Der afsiges endelig dom i sagen, og det fastslås, at det første, det fjerde og det sjette anbringende i den oprindelige stævning er velbegrundede for så vidt angår denne appel, og den omtvistede afgørelse annulleres i overensstemmelse med den oprindelige påstand.

| — | Der træffes i den i andet led ovenfor nævnte dom afgørelse om sagsomkostningerne i første instans og i appelsagen. |
| --- | --- |

—

Der træffes i den i andet led ovenfor nævnte dom afgørelse om sagsomkostningerne i første instans og i appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Første appelanbringende om, at Retten begik en retlig fejl ved fortolkningen af artikel 107, stk. 1, TEUF i forbindelse med analysen af det første led af det første anbringende, der blev fremsat i den oprindelige stævning med hensyn til den ukorrekte identificering af fordelen og den ukorrekte fastsættelse af det støttebeløb, der skal tilbagesøges, som blev gjort gældende i sammenhæng med det fjerde anbringende i den oprindelige stævning.

Andet appelanbringende om, at Retten begik en retlig fejl, idet den ved undersøgelsen af det andet led af det sjette anbringende vedrørende den ulovlige tilbagetrækning af afgørelse 2014/883/EU (1) og erstatningen heraf med den omtvistede afgørelse undlod at tage hensyn til princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, retssikkerhedsprincippet og princippet om effektiv retsbeskyttelse ved at anlægge en ulovlig fortolkning, der satte Kommissionen i stand til frit at tilbagekalde sin egen retsakt, som allerede var blevet anfægtet ved Retten, og frit supplere indholdet heraf, uden hensyntagen til interesserne og forventningerne hos den part, der har anfægtet denne foranstaltning.

Tredje appelanbringende om, at Retten begik en retlig fejl, da den vurderede det tredje led af det sjette anbringende i den oprindelige stævning vedrørende tilsidesættelse af appellantens proceduremæssige rettigheder og af princippet om god forvaltningsskik, af princippet om loyalt samarbejde og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet den undlod at anerkende Kommissionens forpligtelse til at ændre afgørelsen om et indlede proceduren eller Kommissionens forpligtelse til at vedtage en ny afgørelse i denne henseende, hvor de betingelser, der er fremstillet i den appellerede dom, som er nødvendige for at korrigere eller udvide afgørelsen om at indlede proceduren, er blevet opfyldt.

---

(1)  Kommissionens afgørelse af 11.2.2014 om foranstaltning SA.35388 (13/C) (ex 13/NN og ex 12/N) — Polen — Etablering af Gdynia-Kosakowo-lufthavnen (meddelt under nummer C(2014) 759) (EUT 2014, L 357, s. 51).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/23 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/23

---

Sag anlagt den 4. marts 2022 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Danmark

(Sag C-167/22)

(2022/C 191/29)

Processprog: dansk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Grønfeldt og P. Messina, befuldmægtigede)

Sagsøgt: Kongeriget Danmark

Påstande

| — | angående påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Danmark ved at begrænse den maksimale parkeringsvarighed på statsejede rastepladser langs motorvejsnettet i Danmark til 25 timer har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til bestemmelserne om den frie udveksling af transportydelser, som fastsat i artikel 1, 8 og 9 i Rådets og Europa-Parlamentets forordning (EF) nr. 1072/2009 (1) |
| --- | --- |

—

angående påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Danmark ved at begrænse den maksimale parkeringsvarighed på statsejede rastepladser langs motorvejsnettet i Danmark til 25 timer har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til bestemmelserne om den frie udveksling af transportydelser, som fastsat i artikel 1, 8 og 9 i Rådets og Europa-Parlamentets forordning (EF) nr. 1072/2009 (1)

| — | Kongeriget Danmark tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kongeriget Danmark tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen gør gældende, at 25-timersreglen, om end den ikke udgør direkte forskelsbehandling, ikke desto mindre udgør en hindring i den fri udveksling af tjenesteydelser, idet reglen ikke påvirker danske og ikkehjemmehørende vognmænd på samme måde. Chauffører for ikkehjemmehørende vognmænd vil have sværere ved at overholde deres køre- og hviletidsforpligtelser, der følger af EU-retten, særligt forordning (EF) 561/2006 (2), end chauffører for danske vognmænd, der har driftscentraler i Danmark, hvortil chaufførerne kan returnere og parkere, mens de afholder deres hviletid.

Efter Kommissionens opfattelse kan reglen ikke retfærdiggøres af de af Danmark påberåbte formål om at sikre mere kapacitet til, at chauffører kan afholde deres pauser og kortere hvil, at komme ulovlig trafikfarlig parkering på motorvejsrastepladserne til livs, at sikre ordnede forhold på rastepladserne ved at modgå de negative effekter, som langtidsparkering medfører, og at sikre chaufførernes miljø- og arbejdsforhold, idet reglen ikke er egnet til at nå disse hensyn og i øvrigt går videre end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1072/2009 af 21. oktober 2009 om fælles regler for adgang til markedet for international godskorsel (EUT 2009 L 300, s. 72).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 (EUT 2006 L 102, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/24 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven kasatsionen sad (Bulgarien) den 8. marts 2022 — straffesag mod EV

(Sag C-174/22)

(2022/C 191/30)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Varhoven kasatsionen sad

Kassationsappellant

EV

Præjudicielt spørgsmål

Er bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 273/2004 (1) af 11. februar 2004, som udfylder rammebestemmelsen i artikel 354a i Nakazatelen kodeks (straffeloven) sammenholdt med artikel 3, stk. 4, i Zakon za kontrol varchu narkotitjnite vesjtjestva i prekursorite (lov om kontrol med euforiserende stoffer og narkotikaprækursorer), til hinder for, at en person kendes skyldig i besiddelse af et stof i kategori 3 i bilag I, nemlig toluol i en mængde af to liter?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 273/2004 af 11.2.2004 om narkotikaprækursorer (EUT 2004, L 47, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/24 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 8. marts 2022 — straffesag mod BK

(Sag C-175/22)

(2022/C 191/31)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Spetsializiran nakazatelen sad

Part i hovedsagen

BK

Præjudicielle spørgsmål

Er artikel 6, stk. 3 og 4, i direktiv 2012/13 (1) til hinder for, at nationale retsforskrifter — artikel 301, stk. 1, nr. 2, sammenholdt med artikel 287, stk. 1, i Nakazatelno protsesualen kodeks (strafferetsplejeloven) — i retspraksis fortolkes således, at retten i sin dom kan foretage en retlig kvalificering af handlingen, der afviger fra anklageskriftet, såfremt handlingen ikke kvalificeres som en strafbar handling, for hvilken der er fastsat en strengere straf, da den tiltalte ikke er blevet behørigt informeret om den nye og anderledes retlige kvalificering før domsafsigelsen og derfor ikke har haft mulighed for at forsvare sig mod den?

Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, er chartrets artikel 47, stk. 2, da til hinder for, at retten informerer den tiltalte om, at den muligvis vil træffe materiel afgørelse på grundlag af en anden retlig kvalificering af handlingen, og desuden giver vedkommende mulighed for at forberede sit forsvar herimod, eftersom initiativet til denne anderledes retlige kvalificering ikke er udgået fra anklagemyndigheden?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22.5.2012 om ret til information under straffesager (EUT 2012, L 142, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/25 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/25

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 8. marts 2022 — straffesag mod BK og ZhP

(Sag C-176/22)

(2022/C 191/32)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Spetsializiran nakazatelen sad

Tiltalte i straffesagen

BZ og ZhP

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 23 i statutten for Domstolen fortolkes således, at den forpligter en national ret, som har indgivet en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, til at udsætte hele hovedsagen, eller er det tilstrækkeligt kun at udsætte den del af hovedsagen, der vedrører det præjudicielle spørgsmål?

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/25 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/25

---

Sag anlagt den 22. marts 2022 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg

(Sag C-214/22)

(2022/C 191/33)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved E. Manhaeve, A. Azéma og I. Zaloguin, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU af 3. april 2014 om indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union (1), idet denne medlemsstat ikke inden senest den 4. oktober 2016 har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivets artikel 8, stk. 7, artikel 9 og artikel 10, stk. 2, eller under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse foranstaltninger. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU af 3. april 2014 om indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union (1), idet denne medlemsstat ikke inden senest den 4. oktober 2016 har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivets artikel 8, stk. 7, artikel 9 og artikel 10, stk. 2, eller under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse foranstaltninger.

| — | Luxembourg pålægges i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 260, stk. 3, TEUF at betale en tvangsbøde på 7 096,50 EUR for hver dags forsinkelse med opfyldelsen af sin forpligtelse til at meddele gennemførelsesforanstaltningerne til artikel 8, stk. 7, artikel 9 og artikel 10, stk. 2, i direktiv 2014/42, regnet fra datoen for afsigelsen af dommen i nærværende sag. |
| --- | --- |

—

Luxembourg pålægges i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 260, stk. 3, TEUF at betale en tvangsbøde på 7 096,50 EUR for hver dags forsinkelse med opfyldelsen af sin forpligtelse til at meddele gennemførelsesforanstaltningerne til artikel 8, stk. 7, artikel 9 og artikel 10, stk. 2, i direktiv 2014/42, regnet fra datoen for afsigelsen af dommen i nærværende sag.

| — | Luxembourg tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Luxembourg tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU af 3. april 2014 om indefrysning og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold i Den Europæiske Union gør det muligt for medlemsstaterne lettere at inddrive den indtjening, som kriminelle opnår gennem grov og organiseret kriminalitet. Medlemsstaterne skulle gennemføre direktivet senest den 4. oktober 2016. Kommissionen har indledt en traktatbrudsprocedure mod Luxembourg i november 2016 og derefter sendt en begrundet udtalelse til denne medlemsstat i marts 2019. Luxembourg har imidlertid fortsat ikke meddelt Kommissionen en fuldstændig gennemførelse af direktivet i sin nationale ret.

---

(1)  EUT 2014, L 127, s. 39.

---

Retten

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/26 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/26

---

Rettens dom af 2. marts 2022 — VeriGraft mod EISMEA

(Sag T-688/19) (1)

(Voldgiftsklausul - tilskudsaftale indgået inden for »Horisont 2020«-rammeprogrammet for forskning og innovation - ophævelse af aftalen - fejl begået i forbindelse med erhvervsudøvelse - egenskab som tilskudsmodtager eller person, der handler i tilskudsmodtagerens navn eller for dennes regning)

(2022/C 191/34)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: VeriGraft AB (Göteborg, Sverige) (ved advokaterne P. Hansson og A. Johansson)

Sagsøgt: Forvaltningsorganet for Det Europæiske Innovationsråd og SMV’er (EISMEA) (ved A. Galea, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 272 TEUF med påstand om, at det fastslås, at Forvaltningsorganet for Små og Mellemstore Virksomheders (EASME) ophævelse af tilskudsaftalen vedrørende projektet »Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV«, der er indgået inden for rammerne af støtteinstrumentet til innovation i små og mellemstore virksomheder under »Horisont 2020«-rammeprogrammet for forskning og innovation (2014-2020), er ugyldig.

Konklusion

| 1) | Forvaltningsorganet for Små og Mellemstore Virksomheders ophævelse af tilskudsaftalen vedrørende projektet »Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV« med referencenr. 778620 erklæres ugyldig. |
| --- | --- |

1)

Forvaltningsorganet for Små og Mellemstore Virksomheders ophævelse af tilskudsaftalen vedrørende projektet »Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV« med referencenr. 778620 erklæres ugyldig.

| 2) | Forvaltningsorganet for Det Europæiske Innovationsråd og SMV’er betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Forvaltningsorganet for Det Europæiske Innovationsråd og SMV’er betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 432 af 23.12.2019.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/26 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/26

---

Rettens dom af 2. marts 2022 — Mood Media Netherlands mod EUIPO — Tailoradio (MOOD MEDIA)

(Sag T-615/20) (1)

(EU-varemærker - fortabelsessag - EU-ordmærket MOOD MEDIA - reel brug af varemærket - artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] - artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 18, stk. 1, litra a), i forordning 2017/1001] - bevis for reel brug)

(2022/C 191/35)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Mood Media Netherlands BV (Naarden, Nederlandene) (ved advokat A.-M. Pecoraro)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Tailoradio Srl (Milano, Italien) (ved advokaterne M. Franzosi, A. Sobol, F. Santonocito og S. Bernardini)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. juli 2020 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1767/2019-1) vedrørende en fortabelsessag mellem Tailoradio og Mood Media Netherlands.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 24. juli 2020 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2448/2018-1) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 24. juli 2020 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2448/2018-1) annulleres.

| 2) | I øvrigt frifindes EUIPO. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes EUIPO.

| 3) | EUIPO bærer egne omkostninger og betaler de af Mood Media Netherlands BV afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

EUIPO bærer egne omkostninger og betaler de af Mood Media Netherlands BV afholdte omkostninger.

| 4) | Tailoradio Srl bærer egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Tailoradio Srl bærer egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 390 af 16.11.2020.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/27 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/27

---

Rettens dom af 2. marts 2022 — Apologistics mod EUIPO — Kerckhoff (apo discounter.de)

(Sag T-140/21) (1)

(EU-varemærker - fortabelsessag - ansøgning om EU-figurmærket apo-discounter.de - erklæring om delvis fortabelse - reel brug af mærket - artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001 - bevis for reel brug)

(2022/C 191/36)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Tyskland) (ved advokat H. Hug)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Folliard Monguiral, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Markus Kerckhoff (Bergisch Gladbach, Tyskland) (ved advokat M. Douglas)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 8. december 2020 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1439/2019-5) vedrørende en fortabelsessag mellem Markus Kerckhoff og Apologistics.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Apologistics GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Apologistics GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 182 af 10.5.2021

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/28 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/28

---

Sag anlagt den 18. februar 2022 — Sberbank Europe mod ECB

(Sag T-99/22)

(2022/C 191/37)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Sberbank Europe AG (Wien, Østrig) (ved advokat M. Fellner)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB)

Sagsøgerens påstande

| — | ECB’s afgørelse af 21. december 2021 truffet over for Sberbank (nr. ECB-SSM-2021-ATSBE-12, ESA-2020-00000051), uden at den erstattes, annulleres i henhold til artikel 263 TEUF og 264 TEUF. |
| --- | --- |

—

ECB’s afgørelse af 21. december 2021 truffet over for Sberbank (nr. ECB-SSM-2021-ATSBE-12, ESA-2020-00000051), uden at den erstattes, annulleres i henhold til artikel 263 TEUF og 264 TEUF.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fjorten anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at ECB’s pålæggelse af udligningsrenter er en ulovlig dobbeltstraf i henhold til artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«) og artikel 4 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention (herefter »EMRK«). |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at ECB’s pålæggelse af udligningsrenter er en ulovlig dobbeltstraf i henhold til artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«) og artikel 4 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention (herefter »EMRK«).

| 2. | Andet anbringende om, at ECB’s afgørelse af 21. december 2021 tilsidesætter chartrets artikel 49 og EMRK’s artikel 7 ved at pålægge en sanktion, der overskrider de beløbsgrænser, som er fastsat i artikel 18, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1024/2013 (1). |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at ECB’s afgørelse af 21. december 2021 tilsidesætter chartrets artikel 49 og EMRK’s artikel 7 ved at pålægge en sanktion, der overskrider de beløbsgrænser, som er fastsat i artikel 18, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1024/2013 (1).

| 3. | Tredje anbringende om, at ECB’s afgørelse om pålæggelse af udligningsrenter over for Sberbank tilsidesætter chartrets artikel 17 og artikel 1 i den første tillægsprotokol til EMRK. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at ECB’s afgørelse om pålæggelse af udligningsrenter over for Sberbank tilsidesætter chartrets artikel 17 og artikel 1 i den første tillægsprotokol til EMRK.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder i henhold til artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union. Princippet om res judicata forbyder ECB at pålægge udligningsrenter over for Sberbank for overskridelse af grænsen for store eksponeringer i henhold til artikel 395 i forordning (EU) nr. 575/2013 (2). |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder i henhold til artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union. Princippet om res judicata forbyder ECB at pålægge udligningsrenter over for Sberbank for overskridelse af grænsen for store eksponeringer i henhold til artikel 395 i forordning (EU) nr. 575/2013 (2).

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af princippet om god tro, idet ECB har tilsidesat den korrekte metode til at pålægge bøder i henhold til artikel 18, stk. 1 og 7, i forordning (EU) nr. 1024/2013. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af princippet om god tro, idet ECB har tilsidesat den korrekte metode til at pålægge bøder i henhold til artikel 18, stk. 1 og 7, i forordning (EU) nr. 1024/2013.

| 6. | Sjette anbringende om, at ECB har tilsidesat EMRK’s artikel 6. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at ECB har tilsidesat EMRK’s artikel 6.

| 7. | Syvende anbringende om, at ECB har overskredet grænsen for sanktioner i medfør af artikel 18, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1024/2013. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at ECB har overskredet grænsen for sanktioner i medfør af artikel 18, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1024/2013.

| 8. | Ottende anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet i medfør af § 99, litra e), i den østrigske banklov (herefter »BWG«). |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet i medfør af § 99, litra e), i den østrigske banklov (herefter »BWG«).

| 9. | Niende anbringende om, at BWG’s § 97 ikke finder anvendelse, hvis der ikke er opnået en fordel eller hvis et tab ikke har været undgået. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at BWG’s § 97 ikke finder anvendelse, hvis der ikke er opnået en fordel eller hvis et tab ikke har været undgået.

| 10. | Tiende anbringende om, at ECB’s mulighed for at pålægge udligningsrenter er forældet i medfør af artikel 130 i forordning (EU) nr. 468/2014 (3) og § 22 i den østrigske lov om finansmarkedstilsynsmyndigheder. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende om, at ECB’s mulighed for at pålægge udligningsrenter er forældet i medfør af artikel 130 i forordning (EU) nr. 468/2014 (3) og § 22 i den østrigske lov om finansmarkedstilsynsmyndigheder.

| 11. | Ellevte anbringende om, at artikel 395, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013 kun fastsætter én grænse for store eksponeringer, hvilket er grunden til, at BWG’s § 97, stk. 1, nr. 2, kun sanktionerer overskridelsen af denne grænse én gang. |
| --- | --- |

11.

Ellevte anbringende om, at artikel 395, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013 kun fastsætter én grænse for store eksponeringer, hvilket er grunden til, at BWG’s § 97, stk. 1, nr. 2, kun sanktionerer overskridelsen af denne grænse én gang.

| 12. | Tolvte anbringende om, at Sberbank ikke forsætligt overskred grænsen for store eksponeringer. |
| --- | --- |

12.

Tolvte anbringende om, at Sberbank ikke forsætligt overskred grænsen for store eksponeringer.

| 13. | Trettende anbringende om, at Sberbank ikke har opnået nogen fordel eller undgået noget tab, som ville være blevet udlignet. |
| --- | --- |

13.

Trettende anbringende om, at Sberbank ikke har opnået nogen fordel eller undgået noget tab, som ville være blevet udlignet.

| 14. | Fjortende anbringende om, at ECB har misbrugt sin skønsbeføjelse ved ikke at anvende undtagelsen i artikel 396, stk. 1 i forordning (EU) nr. 575/2013. |
| --- | --- |

14.

Fjortende anbringende om, at ECB har misbrugt sin skønsbeføjelse ved ikke at anvende undtagelsen i artikel 396, stk. 1 i forordning (EU) nr. 575/2013.

---

(1)  Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15.10.2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (EUT 2013, L 287, s. 63).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26.6.2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT 2013, L 176, s. 1).

(3)  Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 468/2014 af 16.4.2014 om fastlæggelse af en ramme for samarbejde inden for Den Fælles Tilsynsmekanisme mellem Den Europæiske Centralbank og de kompetente nationale myndigheder og med de udpegede nationale myndigheder (SSM-rammeforordningen) (ECB/2014/17) (EUT 2014, L 141, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/29 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/29

---

Sag anlagt den 22. februar 2022 — ON mod Kommissionen

(Sag T-103/22)

(2022/C 191/38)

Processprog: tjekkisk

Parter

Sagsøger: ON (ved advokat D. Mimrová)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens delegerede forordning (EU) 2021/2288 af 21. december 2021 om ændring af bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/953 for så vidt angår acceptperioden for vaccinationscertifikater, der er udstedt i formatet for EU’s digitale covidcertifikat, og som angiver afslutningen af den primære vaccinationsserie (1), annulleres som følge af tilsidesættelse af princippet om ligebehandling, princippet om forbud mod forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

—

Kommissionens delegerede forordning (EU) 2021/2288 af 21. december 2021 om ændring af bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/953 for så vidt angår acceptperioden for vaccinationscertifikater, der er udstedt i formatet for EU’s digitale covidcertifikat, og som angiver afslutningen af den primære vaccinationsserie (1), annulleres som følge af tilsidesættelse af princippet om ligebehandling, princippet om forbud mod forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet.

| — | Forordning 2021/2288 annulleres, idet artikel 168 TEUF om beskyttelse af folkesundheden ikke er anvendt som retsgrundlag for Unionens handlinger i relation til den grænseoverskridende sundhedstrussel relateret til covid-19-pandemien. |
| --- | --- |

—

Forordning 2021/2288 annulleres, idet artikel 168 TEUF om beskyttelse af folkesundheden ikke er anvendt som retsgrundlag for Unionens handlinger i relation til den grænseoverskridende sundhedstrussel relateret til covid-19-pandemien.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat generelle EU-retlige principper og ved at vedtage forordning 2021/2288 tillige har tilsidesat:






  — | princippet om ligebehandling og princippet om forbud mod forskelsbehandling ved at begrænse gyldigheden af digitale certifikater til 270 dage fra afslutningen af den primære vaccinationsserie for at lette den frie bevægelighed for indehavere af gyldige digitale certifikater (dvs. personer, der er blevet boostet, og som forventes at have større immunitet over for omikron-varianten) og samtidig fra den anfægtede retsakts anvendelsesområde at udelukke en ubestemt kreds af mennesker, der ikke er defineret af deres alder, erhverv, livsstil eller andre kriterier (uanset om de er blevet vaccineret eller slet ikke er blevet vaccineret), og derfor diskriminerer en stor gruppe mennesker, der har gennemført den primære vaccinationsserie, og som har været smittet med covid, selv om sådanne personer ifølge videnskabelig dokumentation på grund af den såkaldte hybride immunitet frembyder en sammenlignelig eller lavere risiko for samfundet med hensyn til overførsel af virus og belastning af sundhedssystemet end personer, for hvem gyldigheden af det digitale certifikat forbliver ubegrænset, eller som på anden måde er udelukket fra den anfægtede forordnings anvendelsesområde, og som anses for at være »de jure ikke-smitsomme« |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat generelle EU-retlige principper og ved at vedtage forordning 2021/2288 tillige har tilsidesat:

—

princippet om ligebehandling og princippet om forbud mod forskelsbehandling ved at begrænse gyldigheden af digitale certifikater til 270 dage fra afslutningen af den primære vaccinationsserie for at lette den frie bevægelighed for indehavere af gyldige digitale certifikater (dvs. personer, der er blevet boostet, og som forventes at have større immunitet over for omikron-varianten) og samtidig fra den anfægtede retsakts anvendelsesområde at udelukke en ubestemt kreds af mennesker, der ikke er defineret af deres alder, erhverv, livsstil eller andre kriterier (uanset om de er blevet vaccineret eller slet ikke er blevet vaccineret), og derfor diskriminerer en stor gruppe mennesker, der har gennemført den primære vaccinationsserie, og som har været smittet med covid, selv om sådanne personer ifølge videnskabelig dokumentation på grund af den såkaldte hybride immunitet frembyder en sammenlignelig eller lavere risiko for samfundet med hensyn til overførsel af virus og belastning af sundhedssystemet end personer, for hvem gyldigheden af det digitale certifikat forbliver ubegrænset, eller som på anden måde er udelukket fra den anfægtede forordnings anvendelsesområde, og som anses for at være »de jure ikke-smitsomme«

| — | proportionalitetsprincippet, da der ikke er angivet en begrundelse, som er baseret på kvalitative og eventuelt kvantitative data, dvs. at Kommissionen ikke på grundlag af den tilgængelige videnskabelige dokumentation i tilstrækkelig grad har vurderet, hvilke persongrupper, der har den højeste smitterisiko, og det i øvrigt ikke er tilstrækkeligt begrundet, hvorfor det netop er den foranstaltning, hvorved gyldigheden af EU’s digitale covidcertifikater begrænses til maksimalt 270 dage fra datoen for sidste dosis i den primære vaccinationsserie, der er vedtaget, og som anses for bedst at opfylde Unionens mål som reaktion på Covid-19-pandemien og SARS-CoV-2-virusmutationerne, da Kommissionen ved hjælp af denne foranstaltning understøtter en stigning i vaccinationsdækningsgraden i befolkningen ved hjælp af den såkaldte boosterdosis, men ikke har overvejet (eller ikke tilstrækkeligt har begrundet) andre mulige alternativer. |
| --- | --- |

—

proportionalitetsprincippet, da der ikke er angivet en begrundelse, som er baseret på kvalitative og eventuelt kvantitative data, dvs. at Kommissionen ikke på grundlag af den tilgængelige videnskabelige dokumentation i tilstrækkelig grad har vurderet, hvilke persongrupper, der har den højeste smitterisiko, og det i øvrigt ikke er tilstrækkeligt begrundet, hvorfor det netop er den foranstaltning, hvorved gyldigheden af EU’s digitale covidcertifikater begrænses til maksimalt 270 dage fra datoen for sidste dosis i den primære vaccinationsserie, der er vedtaget, og som anses for bedst at opfylde Unionens mål som reaktion på Covid-19-pandemien og SARS-CoV-2-virusmutationerne, da Kommissionen ved hjælp af denne foranstaltning understøtter en stigning i vaccinationsdækningsgraden i befolkningen ved hjælp af den såkaldte boosterdosis, men ikke har overvejet (eller ikke tilstrækkeligt har begrundet) andre mulige alternativer.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen ved at vedtage forordning 2021/2288 har overskredet de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EU) 2021/953 (2), fordi denne institution — i stedet for en »statisk« ændring af datafelter — som reaktion på udviklingen af SARS-CoV-2-virus og den eksisterende epidemiologiske situation begrænsede gyldigheden af det digitale certifikat og i denne sammenhæng de facto definerede grænserne for Unionens reaktion på Covid-19-pandemien som en grænseoverskridende trussel mod sundheden uden at basere den anfægtede retsakt på det passende retsgrundlag i artikel 168 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde vedrørende beskyttelse af folkesundheden. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen ved at vedtage forordning 2021/2288 har overskredet de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EU) 2021/953 (2), fordi denne institution — i stedet for en »statisk« ændring af datafelter — som reaktion på udviklingen af SARS-CoV-2-virus og den eksisterende epidemiologiske situation begrænsede gyldigheden af det digitale certifikat og i denne sammenhæng de facto definerede grænserne for Unionens reaktion på Covid-19-pandemien som en grænseoverskridende trussel mod sundheden uden at basere den anfægtede retsakt på det passende retsgrundlag i artikel 168 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde vedrørende beskyttelse af folkesundheden.

---

(1)  EUT 2021, L 458, s. 459.

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/953 af 14.6.2021 om en ramme for udstedelse, kontrol og accept af interoperable covid-19-vaccinations-, test- og restitutionscertifikater (EU’s digitale covidcertifikat) for at lette fri bevægelighed under covid-19-pandemien (EUT 2021, L 211, s. 1).

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/30 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/30

---

Sag anlagt den 1. marts 2022 — Sopra Steria Benelux og Unisys Belgium mod Kommissionen

(Sag T-108/22)

(2022/C 191/39)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Sopra Steria Benelux (Ixelles, Belgien) og Unisys Belgium (Mechelen, Belgien) (ved advokaterne L. Masson og G. Tilman)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Annullation af afgørelsen truffet af Europa-Kommissionen i forbindelse med et offentligt udbud offentliggjort under referencen TAXUD/2019/OP/0006 og benævnt »CCN-Evolution: Specification, development, maintenance and 3rd level support of TAXUD IT platforms — Lot A: Evolution services for the CCN/CSI Platform«, der blev meddelt den 20. december 2021, og hvorved Kommissionen bekræfter sin afvisning af tilbuddet fra det af sagsøgerne oprettede konsortium og tildelingen af kontrakten til et konkurrerende konsortium. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen truffet af Europa-Kommissionen i forbindelse med et offentligt udbud offentliggjort under referencen TAXUD/2019/OP/0006 og benævnt »CCN-Evolution: Specification, development, maintenance and 3rd level support of TAXUD IT platforms — Lot A: Evolution services for the CCN/CSI Platform«, der blev meddelt den 20. december 2021, og hvorved Kommissionen bekræfter sin afvisning af tilbuddet fra det af sagsøgerne oprettede konsortium og tildelingen af kontrakten til et konkurrerende konsortium.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at afgørelsen af 20. december 2021 er ugyldig. Sagsøgerne har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede afgørelse skal anses for at være en afgørelse, der blot bekræfter en tidligere afgørelse, som tidligere var blevet annulleret af Retten. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at afgørelsen af 20. december 2021 er ugyldig. Sagsøgerne har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede afgørelse skal anses for at være en afgørelse, der blot bekræfter en tidligere afgørelse, som tidligere var blevet annulleret af Retten.

| 2. | Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn, tilsidesættelse af udbudsbetingelserne, tilsidesættelse af princippet om god forvaltning, herunder bl.a. princippet patere legem quam ipse fecisti, og pligten til at være omhyggelig. Kommissionen har efter sagsøgernes opfattelse tilsidesat sine egne udbudsbetingelser ved at begrunde den omstændighed, at tilslagsmodtagerens pris var normal, med en underentreprise på 60 % af de ydelser, der leveres i Rumænien og Grækenland. Kommissionen tog heller ikke hensyn til, at tilslagsmodtageren havde påbegyndt gennemførelsen af kontrakten, hvilket er i strid med begrundelsen i den bekræftende afgørelse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn, tilsidesættelse af udbudsbetingelserne, tilsidesættelse af princippet om god forvaltning, herunder bl.a. princippet patere legem quam ipse fecisti, og pligten til at være omhyggelig. Kommissionen har efter sagsøgernes opfattelse tilsidesat sine egne udbudsbetingelser ved at begrunde den omstændighed, at tilslagsmodtagerens pris var normal, med en underentreprise på 60 % af de ydelser, der leveres i Rumænien og Grækenland. Kommissionen tog heller ikke hensyn til, at tilslagsmodtageren havde påbegyndt gennemførelsen af kontrakten, hvilket er i strid med begrundelsen i den bekræftende afgørelse.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/31 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/31

---

Sag anlagt den 2. marts 2022 — Svenska Bankföreningen og Länsförsäkringar Bank mod Kommissionen

(Sag T-112/22)

(2022/C 191/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Ideella föreningen Svenska Bankföreningen med firma Svenska Bankföreningen, Näringsverksamhet (Stockholm, Sverige) og Länsförsäkringar Bank AB (Stockholm) (ved advokaterne P. Hansson, M. Eriksson og M. Persson)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Kommissionens afgørelse af 24. november 2021 i sag SA.56348(2021/N) — Sverige: Svensk skat på kreditinstitutter (1) annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 24. november 2021 i sag SA.56348(2021/N) — Sverige: Svensk skat på kreditinstitutter (1) annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et anbringende om, at Europa-Kommissionen tilsidesatte sagsøgernes processuelle rettigheder ved at undlade at indlede en formel undersøgelsesprocedure.

Det gøres gældende, at Kommissionen objektivt mødte alvorlige vanskeligheder under den foreløbige undersøgelse af den anmeldte foranstaltning og skulle have indledt en formel undersøgelsesprocedure. Sagsøgerne gør bl.a. gældende:

| — | at Kommissionen ikke inddrog det forhold, at parametrene i det referencesystem, som Kommissionen havde identificeret, klart ikke var i overensstemmelse med risikoskattens formål. |
| --- | --- |

—

at Kommissionen ikke inddrog det forhold, at parametrene i det referencesystem, som Kommissionen havde identificeret, klart ikke var i overensstemmelse med risikoskattens formål.

| — | at Kommissionen ikke tog hensyn til den omstændighed, at kreditinstitutioner, der er omfattet af risikoskattens anvendelsesområde, og kreditinstitutioner, der ikke er omfattet heraf, befinder sig i en sammenlignelig retlig og faktisk situation i forhold til det formål, der forfølges med beskatningsordningen. |
| --- | --- |

—

at Kommissionen ikke tog hensyn til den omstændighed, at kreditinstitutioner, der er omfattet af risikoskattens anvendelsesområde, og kreditinstitutioner, der ikke er omfattet heraf, befinder sig i en sammenlignelig retlig og faktisk situation i forhold til det formål, der forfølges med beskatningsordningen.

| — | at Kommissionen anvendte Domstolens retspraksis forkert ved vurderingen af afgiftstærsklen. |
| --- | --- |

—

at Kommissionen anvendte Domstolens retspraksis forkert ved vurderingen af afgiftstærsklen.

| — | at Kommissionen ikke tog hensyn til, at der ikke var nogen begrundelse for den forskellige behandling og denne under ingen omstændigheder var forholdsmæssig. |
| --- | --- |

—

at Kommissionen ikke tog hensyn til, at der ikke var nogen begrundelse for den forskellige behandling og denne under ingen omstændigheder var forholdsmæssig.

| — | at den undersøgelse, som Kommissionen foretog under den foreløbige undersøgelsesprocedure, var utilstrækkelig og ufuldstændig. |
| --- | --- |

—

at den undersøgelse, som Kommissionen foretog under den foreløbige undersøgelsesprocedure, var utilstrækkelig og ufuldstændig.

---

(1)  COM (2021) 8637 final og jf. offentliggørelsen i EUT 2021 C 511, s. 2.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/32 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/32

---

Sag anlagt den 7. marts 2022 — OM mod Kommissionen

(Sag T-118/22)

(2022/C 191/41)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: OM (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af afgørelsen af 29. april 2021, hvorved sagsøgeren ikke blev valgt i forbindelse med udvælgelsesproceduren KOM/2020/10396 og hvorved han blev underrettet om udnævnelsen af en anden ansøger. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen af 29. april 2021, hvorved sagsøgeren ikke blev valgt i forbindelse med udvælgelsesproceduren KOM/2020/10396 og hvorved han blev underrettet om udnævnelsen af en anden ansøger.

| — | Om fornødent annullation af afgørelsen om afslag på hans klage af 25. november 2021, registreret den 26. november 2021 under nr. Ares(2021)7297231. |
| --- | --- |

—

Om fornødent annullation af afgørelsen om afslag på hans klage af 25. november 2021, registreret den 26. november 2021 under nr. Ares(2021)7297231.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af meddelelsen om ledig stilling KOM/2020/10396, for så vidt som hans kompetencer og færdigheder ikke blev bedømt i forhold til det skema, der var fastsat heri. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af meddelelsen om ledig stilling KOM/2020/10396, for så vidt som hans kompetencer og færdigheder ikke blev bedømt i forhold til det skema, der var fastsat heri.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af den dagsorden, der blev meddelt ansøgerne hvad angår det emne, som de ville blive udspurgt om under udvælgelsessamtalen, for så vidt som sagsøgeren ikke blev stillet spørgsmål om den primære analyse, som han var blevet anmodet om at forberede, hvilket i øvrigt førte til en tilsidesættelse af hans berettigede forventninger. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af den dagsorden, der blev meddelt ansøgerne hvad angår det emne, som de ville blive udspurgt om under udvælgelsessamtalen, for så vidt som sagsøgeren ikke blev stillet spørgsmål om den primære analyse, som han var blevet anmodet om at forberede, hvilket i øvrigt førte til en tilsidesættelse af hans berettigede forventninger.

| 3. | Tredje anbringende om ulige behandling, for så vidt som spørgsmål, der var blevet fastsat af udvælgelseskomitéen med henblik på at blive stillet ansøgerne, ikke blev stillet til ham og andre spørgsmål, der blev stillet til ham, ikke svarede til denne forud fastsatte liste. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at dette ikke gør det muligt at sikre, om de ligeledes blev stillet til de andre ansøgere eller ej. Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at hans samtale varede i kortere tid end forudset, hvilket kunne have stillet ham ugunstigt i forhold til de øvrige ansøgere og at det ikke kan udelukkes, at han kunne have opnået et bedre resultat, hvis han var blevet udspurgt om alle aspekter af den mundtlige test. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om ulige behandling, for så vidt som spørgsmål, der var blevet fastsat af udvælgelseskomitéen med henblik på at blive stillet ansøgerne, ikke blev stillet til ham og andre spørgsmål, der blev stillet til ham, ikke svarede til denne forud fastsatte liste. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at dette ikke gør det muligt at sikre, om de ligeledes blev stillet til de andre ansøgere eller ej. Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at hans samtale varede i kortere tid end forudset, hvilket kunne have stillet ham ugunstigt i forhold til de øvrige ansøgere og at det ikke kan udelukkes, at han kunne have opnået et bedre resultat, hvis han var blevet udspurgt om alle aspekter af den mundtlige test.

| 4. | Fjerde anbringende om, at bedømmelsesskemaets indhold var åbenbart forkert og utilstrækkeligt i forhold til de svar, som sagsøgeren havde givet under samtalen. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at bedømmelsesskemaets indhold var åbenbart forkert og utilstrækkeligt i forhold til de svar, som sagsøgeren havde givet under samtalen.

| 5. | Femte anbringende om Kommissionens manglende samarbejde og tilsidesættelse af pligten til god forvaltning. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om Kommissionens manglende samarbejde og tilsidesættelse af pligten til god forvaltning.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/33 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/33

---

Sag anlagt den 10. marts 2022 — Société des produits Nestlé mod EUIPO — Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER)

(Sag T-131/22)

(2022/C 191/42)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Schweiz) (ved advokaterne A. Jaeger-Lenz, M. Goldmann og C. Elkemann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Impossible Foods Inc. (Redwood City, Californien, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Foods Inc.

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket IMPOSSIBLE BURGER — registreringsansøgning nr. 17 968 798

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. december 2021 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 973/2021-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved EUIPO. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved EUIPO.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, andet punktum, sammenholdt med artikel 70, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, andet punktum, sammenholdt med artikel 70, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, første punktum, sammenholdt med tredje punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, første punktum, sammenholdt med tredje punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/33 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/33

---

Sag anlagt den 10. marts 2022 — Société des produits Nestlé mod EUIPO — Impossible Foods (IMPOSSIBLE SAUSAGE)

(Sag T-132/22)

(2022/C 191/43)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Schweiz) (ved advokaterne A. Jaeger-Lenz, M. Goldmann og C. Elkemann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Impossible Foods Inc. (Redwood City, Californien, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Impossible Foods Inc.

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket IMPOSSIBLE SAUSAGE — registreringsansøgning nr. 18 061 982

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. december 2021 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 972/2021-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved EUIPO. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved EUIPO.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, andet punktum, sammenholdt med artikel 70, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, andet punktum, sammenholdt med artikel 70, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, første punktum, sammenholdt med tredje punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, første punktum, sammenholdt med tredje punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/34 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/34

---

Sag anlagt den 9. marts 2022 — OO mod EIB

(Sag T-134/22)

(2022/C 191/44)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: OO (ved advokat M. Velardo)

Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (EIB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse af 6. december 2021 om afslag på klagen, meddelt sagsøgeren samme dato (ARES CS-PERS/S&G/ER1 W2021-00710/CO/ps), annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse af 6. december 2021 om afslag på klagen, meddelt sagsøgeren samme dato (ARES CS-PERS/S&G/ER1 W2021-00710/CO/ps), annulleres.

| — | Afgørelse af 27. februar 2012 (ref.: RH/OPR/2012-0251), på intet tidspunkt meddelt sagsøgeren, annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse af 27. februar 2012 (ref.: RH/OPR/2012-0251), på intet tidspunkt meddelt sagsøgeren, annulleres.

| — | Afgørelse af 20. maj 2021 (CS-PERS/HROPS/BAP/2021-0360), meddelt sagsøgerens advokat den 8. juni 2021 sammen med note af 27. februar 2012, annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse af 20. maj 2021 (CS-PERS/HROPS/BAP/2021-0360), meddelt sagsøgerens advokat den 8. juni 2021 sammen med note af 27. februar 2012, annulleres.

| — | Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om manglende begrundelse af de anfægtede afgørelser, tilsidesættelse af artikel 31 i EIB’s forretningsorden, artikel 6 og 11 i protokol nr. 5 vedrørende vedtægterne for EIB, manglende retsgrundlag og en ulovlighedsindsigelse i henhold til artikel 277 TEUF med hensyn til punkt 2.1.1 i de administrative bestemmelser. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om manglende begrundelse af de anfægtede afgørelser, tilsidesættelse af artikel 31 i EIB’s forretningsorden, artikel 6 og 11 i protokol nr. 5 vedrørende vedtægterne for EIB, manglende retsgrundlag og en ulovlighedsindsigelse i henhold til artikel 277 TEUF med hensyn til punkt 2.1.1 i de administrative bestemmelser.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af de bestemmelser, der ratione temporis regulerer udstationering af EIB’s medarbejdere, ensidig ændring af kontrakten i strid med de almindelige bestemmelser for parternes ligestilling i kontraktforholdet samt tilsidesættelse af omsorgspligten. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af de bestemmelser, der ratione temporis regulerer udstationering af EIB’s medarbejdere, ensidig ændring af kontrakten i strid med de almindelige bestemmelser for parternes ligestilling i kontraktforholdet samt tilsidesættelse af omsorgspligten.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

| 4. | Fjerde anbringende om magtfordrejning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om magtfordrejning.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/35 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/35

---

Sag anlagt den 10. marts 2022 — Sport1 mod EUIPO — SFR (SFR SPORT1)

(Sag T-141/22)

(2022/C 191/45)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Sport1 GmbH (Ismaning, Tyskland) (ved advokaterne J. Krekel og C. Otto)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Société française du radiotelephone — SFR (Paris, Frankrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Société française du radiotelephone — SFR

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket SFR SPORT1 i rød, hvid og sort — registreringsansøgning nr. 16 161 317

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 10. december 2021 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2329/2020-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 10.5.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 191/36 |
| --- | --- | --- | --- |

10.5.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 191/36

---

Sag anlagt den 11. marts 2022 — OP mod Parlamentet

(Sag T-143/22)

(2022/C 191/46)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: OP (ved advokat F. Moyse)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af afgørelserne af 7. juni 2021 og af 10. januar 2022, eller det fastslås, at disse er ugyldige og uden retsvirkninger. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelserne af 7. juni 2021 og af 10. januar 2022, eller det fastslås, at disse er ugyldige og uden retsvirkninger.

| — | Følgelig fastslås, at sagsøgeren har ret til at oppebære en efterladtepension, således som defineret i artikel 79, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

—

Følgelig fastslås, at sagsøgeren har ret til at oppebære en efterladtepension, således som defineret i artikel 79, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union.

| — | Følgelig fastslås, at [fortroligt] (1) har ret til at oppebære en børnepension, således som defineret i artikel 2 i bilag VII til vedtægten. Ellers tildeles [fortroligt] om fornødent den børnepension, der er fastsat i artikel 80, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

—

Følgelig fastslås, at [fortroligt] (1) har ret til at oppebære en børnepension, således som defineret i artikel 2 i bilag VII til vedtægten. Ellers tildeles [fortroligt] om fornødent den børnepension, der er fastsat i artikel 80, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union.

| — | Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Parlamentet at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Parlamentet at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.

| 1. | Første anbringende om en ulovlighedsindsigelse vedrørende artikel 18 og artikel 20 i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) som følge af en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og en forskelsbehandling på grund af alder. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en ulovlighedsindsigelse vedrørende artikel 18 og artikel 20 i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) som følge af en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og en forskelsbehandling på grund af alder.

| 2. | Andet anbringende om en retlig fejl i forbindelse med anvendelsen af artikel 18 og artikel 20 i bilag VIII til vedtægten. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om en retlig fejl i forbindelse med anvendelsen af artikel 18 og artikel 20 i bilag VIII til vedtægten.

| 3. | Tredje anbringende om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn som følge af manglende hensyntagen til sagsøgerens særlige situation. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn som følge af manglende hensyntagen til sagsøgerens særlige situation.

| 4. | Fjerde anbringende om en ulovlighedsindsigelse vedrørende artikel 2 i bilag VII til vedtægten som følge af en forskelsbehandling på grund af handicap. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om en ulovlighedsindsigelse vedrørende artikel 2 i bilag VII til vedtægten som følge af en forskelsbehandling på grund af handicap.

| 5. | Femte anbringende om en retlig fejl i forbindelse med anvendelsen af artikel 2 i bilag VII til vedtægten. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om en retlig fejl i forbindelse med anvendelsen af artikel 2 i bilag VII til vedtægten.

| 6. | Sjette anbringende, der gøres gældende subsidiært, om tilsidesættelse af administrationens omsorgspligt. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, der gøres gældende subsidiært, om tilsidesættelse af administrationens omsorgspligt.

---

(1)  Fortrolige oplysninger udeladt.

---