# Jurnalul Oficial L 199/2007

| | ISSN 1830-3625 |
| --- | --- |
| Jurnalul Oficial
  al Uniunii Europene | L 199 |
| | |
| Ediţia în limba română | Legislaţie | Anul 5031 iulie 2007 |

ISSN 1830-3625

Jurnalul Oficial

al Uniunii Europene

L 199

Ediţia în limba română

Legislaţie

Anul 5031 iulie 2007

---

| Cuprins | | I   Acte adoptate în temeiul Tratatelor CE/Euratom a căror publicare este obligatorie | Pagina |
| --- | --- | --- | --- |
| | | REGULAMENTE |
| | * | Regulamentul (CE) nr. 861/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 de stabilire a unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă | 1 |
| | * | Regulamentul (CE) nr. 862/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind statisticile comunitare din domeniul migrației și protecției internaționale și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 311/76 al Consiliului privind elaborarea de statistici cu privire la lucrătorii străini (
  1
  ) | 23 |
| | * | Regulamentul (CE) nr. 863/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 de stabilire a unui mecanism de creare a echipelor de intervenție rapidă la frontieră și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului în ceea ce privește acest mecanism și de reglementare a sarcinilor și a competențelor agenților invitați | 30 |
| | * | Regulamentul (CE) nr. 864/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale (Roma II) | 40 |

Cuprins

I   Acte adoptate în temeiul Tratatelor CE/Euratom a căror publicare este obligatorie

Pagina

REGULAMENTE

*

Regulamentul (CE) nr. 861/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 de stabilire a unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă

1

*

Regulamentul (CE) nr. 862/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind statisticile comunitare din domeniul migrației și protecției internaționale și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 311/76 al Consiliului privind elaborarea de statistici cu privire la lucrătorii străini (
  1
  )

1

23

*

Regulamentul (CE) nr. 863/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 de stabilire a unui mecanism de creare a echipelor de intervenție rapidă la frontieră și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului în ceea ce privește acest mecanism și de reglementare a sarcinilor și a competențelor agenților invitați

30

*

Regulamentul (CE) nr. 864/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale (Roma II)

40

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text cu relevanță pentru SEE |

---

(1)   Text cu relevanță pentru SEE

1

| RO | Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.
  Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc. |
| --- | --- |

RO

Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.

Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc.

---

I Acte adoptate în temeiul Tratatelor CE/Euratom a căror publicare este obligatorie

REGULAMENTE

| 31.7.2007 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 199/1 |
| --- | --- | --- | --- |

31.7.2007

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 199/1

---

REGULAMENTUL (CE) NR. 861/2007 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI

din 11 iulie 2007

de stabilire a unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 61 litera (c) și articolul 67,

având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),

hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),

întrucât:

| (1) | Comunitatea și-a stabilit ca obiectiv să mențină și să dezvolte un spațiu de libertate, securitate și justiție, în cadrul căruia este garantată libera circulație a persoanelor. Pentru instituirea treptată a unui astfel de spațiu, Comunitatea va adopta, printre altele, măsuri privind cooperarea judiciară în materie civilă cu incidență transfrontalieră, care sunt necesare pentru buna funcționare a pieței interne. |
| --- | --- |

(1)

Comunitatea și-a stabilit ca obiectiv să mențină și să dezvolte un spațiu de libertate, securitate și justiție, în cadrul căruia este garantată libera circulație a persoanelor. Pentru instituirea treptată a unui astfel de spațiu, Comunitatea va adopta, printre altele, măsuri privind cooperarea judiciară în materie civilă cu incidență transfrontalieră, care sunt necesare pentru buna funcționare a pieței interne.

| (2) | În conformitate cu articolul 65 litera (c) din tratat, aceste măsuri sunt destinate să elimine obstacolele din calea bunei desfășurări a procedurilor civile, dacă este cazul prin promovarea compatibilității normelor de procedură civilă aplicabile în statele membre. |
| --- | --- |

(2)

În conformitate cu articolul 65 litera (c) din tratat, aceste măsuri sunt destinate să elimine obstacolele din calea bunei desfășurări a procedurilor civile, dacă este cazul prin promovarea compatibilității normelor de procedură civilă aplicabile în statele membre.

| (3) | În această privință, Comunitatea a adoptat deja, printre alte măsuri, Regulamentul (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind notificarea și comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă și comercială (3), Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (4), Decizia 2001/470/CE a Consiliului din 28 mai 2001 de creare a unei Rețele Judiciare Europene în materie civilă și comercială (5), Regulamentul CE nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind crearea unui Titlu Executoriu European pentru creanțele necontestate (6) și Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de creare a unei proceduri privind ordinul european de plată (7). |
| --- | --- |

(3)

În această privință, Comunitatea a adoptat deja, printre alte măsuri, Regulamentul (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind notificarea și comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă și comercială (3), Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (4), Decizia 2001/470/CE a Consiliului din 28 mai 2001 de creare a unei Rețele Judiciare Europene în materie civilă și comercială (5), Regulamentul CE nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind crearea unui Titlu Executoriu European pentru creanțele necontestate (6) și Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de creare a unei proceduri privind ordinul european de plată (7).

| (4) | Consiliul European reunit la Tampere la 15 și 16 octombrie 1999 a invitat Consiliul și Comisia să stabilească norme procedurale comune în vederea simplificării și accelerării litigiilor transfrontaliere privind cererile cu valoare redusă în domeniul dreptului consumatorilor și în domeniul comercial. |
| --- | --- |

(4)

Consiliul European reunit la Tampere la 15 și 16 octombrie 1999 a invitat Consiliul și Comisia să stabilească norme procedurale comune în vederea simplificării și accelerării litigiilor transfrontaliere privind cererile cu valoare redusă în domeniul dreptului consumatorilor și în domeniul comercial.

| (5) | La 30 noiembrie 2000, Consiliul a adoptat un program de măsuri, elaborat în comun de Comisie și Consiliu, privind punerea în aplicare a principiului recunoașterii reciproce a hotărârilor în materie civilă și comercială (8). Programul prevede simplificarea și accelerarea soluționării litigiilor transfrontaliere privind cererile cu valoare redusă. Acesta a fost urmat de programul de la Haga (9), adoptat de către Consiliul European la 5 noiembrie 2004, care preconizează continuarea lucrărilor în cazul cererilor cu valoare redusă. |
| --- | --- |

(5)

La 30 noiembrie 2000, Consiliul a adoptat un program de măsuri, elaborat în comun de Comisie și Consiliu, privind punerea în aplicare a principiului recunoașterii reciproce a hotărârilor în materie civilă și comercială (8). Programul prevede simplificarea și accelerarea soluționării litigiilor transfrontaliere privind cererile cu valoare redusă. Acesta a fost urmat de programul de la Haga (9), adoptat de către Consiliul European la 5 noiembrie 2004, care preconizează continuarea lucrărilor în cazul cererilor cu valoare redusă.

| (6) | La 20 decembrie 2002, Comisia a adoptat Cartea verde privind crearea unei proceduri privind ordinul european de plată și adoptarea unor măsuri de simplificare și accelerare a soluționării litigiilor privind cererile cu valoare redusă. Cartea verde a lansat o consultare referitoare la măsurile de simplificare și accelerare a soluționării litigiilor privind cererile cu valoare redusă. |
| --- | --- |

(6)

La 20 decembrie 2002, Comisia a adoptat Cartea verde privind crearea unei proceduri privind ordinul european de plată și adoptarea unor măsuri de simplificare și accelerare a soluționării litigiilor privind cererile cu valoare redusă. Cartea verde a lansat o consultare referitoare la măsurile de simplificare și accelerare a soluționării litigiilor privind cererile cu valoare redusă.

| (7) | Mai multe state membre au introdus proceduri civile simplificate pentru cererile cu valoare redusă, având în vedere faptul că cheltuielile, întârzierile și complexitatea inerente procedurilor judiciare nu se reduc în mod obligatoriu proporțional cu valoarea cererii. Numărul obstacolelor în calea obținerii unei hotărâri judecătorești rapide și puțin oneroase crește în cauzele transfrontaliere. Prin urmare, este necesară stabilirea unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă („procedura europeană cu privire la cererile cu valoare redusă”). Obiectivul acestei proceduri ar trebui să fie facilitarea accesului la justiție. Din cauza faptului că regulile de concurență pe piața internă sunt distorsionate, ca rezultat al funcționării diferențiate a instrumentelor procedurale puse la dispoziția creditorilor în diferite state membre, este necesar să existe o legislație comunitară care să garanteze condiții identice, atât pentru creditori, cât și pentru debitori, pe întreg teritoriul Uniunii Europene. Pentru stabilirea cheltuielilor de judecată în cadrul procedurii cu privire la cererile cu valoare redusă, ar trebui luate în considerare principiile de simplitate, rapiditate, proporționalitate. Detaliile privind cheltuielile ar trebui făcute publice, iar modalitățile de stabilire a acestor cheltuieli ar trebui să fie transparente. |
| --- | --- |

(7)

Mai multe state membre au introdus proceduri civile simplificate pentru cererile cu valoare redusă, având în vedere faptul că cheltuielile, întârzierile și complexitatea inerente procedurilor judiciare nu se reduc în mod obligatoriu proporțional cu valoarea cererii. Numărul obstacolelor în calea obținerii unei hotărâri judecătorești rapide și puțin oneroase crește în cauzele transfrontaliere. Prin urmare, este necesară stabilirea unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă („procedura europeană cu privire la cererile cu valoare redusă”). Obiectivul acestei proceduri ar trebui să fie facilitarea accesului la justiție. Din cauza faptului că regulile de concurență pe piața internă sunt distorsionate, ca rezultat al funcționării diferențiate a instrumentelor procedurale puse la dispoziția creditorilor în diferite state membre, este necesar să existe o legislație comunitară care să garanteze condiții identice, atât pentru creditori, cât și pentru debitori, pe întreg teritoriul Uniunii Europene. Pentru stabilirea cheltuielilor de judecată în cadrul procedurii cu privire la cererile cu valoare redusă, ar trebui luate în considerare principiile de simplitate, rapiditate, proporționalitate. Detaliile privind cheltuielile ar trebui făcute publice, iar modalitățile de stabilire a acestor cheltuieli ar trebui să fie transparente.

| (8) | Procedura europeană cu privire la cererile cu valoare redusă ar trebui să simplifice și să accelereze soluționarea litigiilor transfrontaliere privind cererile de valoare redusă și să reducă costurile, propunând un instrument facultativ care să completeze posibilitățile oferite de legislațiile statelor membre, fără să aducă atingere acestora. Prezentul regulament ar trebui, de asemenea, să faciliteze recunoașterea și executarea într-un stat membru a hotărârilor judecătorești pronunțate într-un alt stat membru, în cadrul procedurii europene cu privire la recuperarea creanțelor cu valoare redusă. |
| --- | --- |

(8)

Procedura europeană cu privire la cererile cu valoare redusă ar trebui să simplifice și să accelereze soluționarea litigiilor transfrontaliere privind cererile de valoare redusă și să reducă costurile, propunând un instrument facultativ care să completeze posibilitățile oferite de legislațiile statelor membre, fără să aducă atingere acestora. Prezentul regulament ar trebui, de asemenea, să faciliteze recunoașterea și executarea într-un stat membru a hotărârilor judecătorești pronunțate într-un alt stat membru, în cadrul procedurii europene cu privire la recuperarea creanțelor cu valoare redusă.

| (9) | Prezentul regulament urmărește să promoveze drepturile fundamentale și respectă în special principiile recunoscute prin Carta drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene. Instanța judecătorească ar trebui să respecte dreptul la un proces echitabil și principiul contradictorialității, în special când optează pentru necesitatea unei dezbateri orale, precum și atunci când decide asupra mijloacelor de probă și a duratei obținerii acestora. |
| --- | --- |

(9)

Prezentul regulament urmărește să promoveze drepturile fundamentale și respectă în special principiile recunoscute prin Carta drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene. Instanța judecătorească ar trebui să respecte dreptul la un proces echitabil și principiul contradictorialității, în special când optează pentru necesitatea unei dezbateri orale, precum și atunci când decide asupra mijloacelor de probă și a duratei obținerii acestora.

| (10) | Pentru a facilita calculul valorii unei cereri, nu ar trebui să se ia în considerare dobânzile, cheltuielile și alte costuri. Acest fapt nu ar trebui să aducă atingere nici competenței instanței judecătorești de a le acorda prin hotărâre, nici normelor de drept intern aplicabile privind calculul dobânzii. |
| --- | --- |

(10)

Pentru a facilita calculul valorii unei cereri, nu ar trebui să se ia în considerare dobânzile, cheltuielile și alte costuri. Acest fapt nu ar trebui să aducă atingere nici competenței instanței judecătorești de a le acorda prin hotărâre, nici normelor de drept intern aplicabile privind calculul dobânzii.

| (11) | În vederea facilitării inițierii procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă, reclamantul trebuie să intenteze acțiunea prin completarea unui formular de cerere tip pe care îl depune la instanța judecătorească. Formularul de cerere tip trebuie depus numai la o instanţă judecătorească competentă. |
| --- | --- |

(11)

În vederea facilitării inițierii procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă, reclamantul trebuie să intenteze acțiunea prin completarea unui formular de cerere tip pe care îl depune la instanța judecătorească. Formularul de cerere tip trebuie depus numai la o instanţă judecătorească competentă.

| (12) | La formularul de cerere ar trebui anexat, dacă este cazul, orice document justificativ relevant. Cu toate acestea, acest fapt nu împiedică reclamantul să prezinte, dacă este cazul, alte probe în cursul procedurii. Același principiu ar trebui să se aplice și în cazul răspunsului pârâtului. |
| --- | --- |

(12)

La formularul de cerere ar trebui anexat, dacă este cazul, orice document justificativ relevant. Cu toate acestea, acest fapt nu împiedică reclamantul să prezinte, dacă este cazul, alte probe în cursul procedurii. Același principiu ar trebui să se aplice și în cazul răspunsului pârâtului.

| (13) | Noțiunile de „vădit nefondată” și „inadmisibilă”, folosite în contextul respingerii unei acțiuni, ar trebui să se stabilească în conformitate cu dreptul intern. |
| --- | --- |

(13)

Noțiunile de „vădit nefondată” și „inadmisibilă”, folosite în contextul respingerii unei acțiuni, ar trebui să se stabilească în conformitate cu dreptul intern.

| (14) | Procedura europeană cu privire la recuperarea creanțelor cu valoare redusă ar trebui să fie o procedură scrisă, cu excepția cauzelor în care instanța judecătorească consideră necesară o dezbatere orală sau în care una dintre părți solicită aceasta. Instanța judecătorească poate să refuze o astfel de solicitare. Refuzul nu poate fi atacat separat. |
| --- | --- |

(14)

Procedura europeană cu privire la recuperarea creanțelor cu valoare redusă ar trebui să fie o procedură scrisă, cu excepția cauzelor în care instanța judecătorească consideră necesară o dezbatere orală sau în care una dintre părți solicită aceasta. Instanța judecătorească poate să refuze o astfel de solicitare. Refuzul nu poate fi atacat separat.

| (15) | Părțile nu ar trebui să fie obligate să fie reprezentate de către un avocat sau de către un alt reprezentant al profesiei juridice. |
| --- | --- |

(15)

Părțile nu ar trebui să fie obligate să fie reprezentate de către un avocat sau de către un alt reprezentant al profesiei juridice.

| (16) | Noțiunea de „cerere reconvențională” ar trebui înțeleasă în sensul articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001, și anume ca o cerere rezultată în urma aceluiași contract sau fapt pe care s-a bazat cererea principală. Articolele 2 și 4, precum și articolul 5 alineatele (3), (4) și (5) ar trebui să se aplice mutatis mutandis în cazul cererilor reconvenționale. |
| --- | --- |

(16)

Noțiunea de „cerere reconvențională” ar trebui înțeleasă în sensul articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001, și anume ca o cerere rezultată în urma aceluiași contract sau fapt pe care s-a bazat cererea principală. Articolele 2 și 4, precum și articolul 5 alineatele (3), (4) și (5) ar trebui să se aplice mutatis mutandis în cazul cererilor reconvenționale.

| (17) | În cazul în care pârâtul invocă în cadrul procedurii un drept de compensare, această cerere nu ar trebui să constituie o cerere reconvențională în sensul prezentului regulament. Prin urmare, pârâtul nu ar trebui să fie obligat să utilizeze formularul tip A prevăzut în anexa I pentru invocarea unui astfel de drept. |
| --- | --- |

(17)

În cazul în care pârâtul invocă în cadrul procedurii un drept de compensare, această cerere nu ar trebui să constituie o cerere reconvențională în sensul prezentului regulament. Prin urmare, pârâtul nu ar trebui să fie obligat să utilizeze formularul tip A prevăzut în anexa I pentru invocarea unui astfel de drept.

| (18) | În sensul aplicării articolului 6, „statul membru căruia i se adresează cererea” este statul membru în care are loc notificarea, comunicarea sau transmiterea documentului. În vederea reducerii costurilor și a termenelor, documentele trebuie notificate părților în primul rând prin poștă, cu confirmare de primire din care să reiasă data primirii. |
| --- | --- |

(18)

În sensul aplicării articolului 6, „statul membru căruia i se adresează cererea” este statul membru în care are loc notificarea, comunicarea sau transmiterea documentului. În vederea reducerii costurilor și a termenelor, documentele trebuie notificate părților în primul rând prin poștă, cu confirmare de primire din care să reiasă data primirii.

| (19) | Oricare dintre părți poate refuza să accepte un document în momentul notificării, comunicării sau transmiterii acestuia sau prin returnarea sa în termen de o săptămână, în cazul în care documentul nu este redactat sau însoțit de o traducere în limba oficială a statului membru căruia i se adresează cererea (sau, în cazul în care există mai multe limbi oficiale în statul membru în cauză, în limba oficială sau într-una dintre limbile oficiale ale locului în care documentul este notificat sau în care documentul va fi transmis) ori într-o limbă înțeleasă de către destinatar. |
| --- | --- |

(19)

Oricare dintre părți poate refuza să accepte un document în momentul notificării, comunicării sau transmiterii acestuia sau prin returnarea sa în termen de o săptămână, în cazul în care documentul nu este redactat sau însoțit de o traducere în limba oficială a statului membru căruia i se adresează cererea (sau, în cazul în care există mai multe limbi oficiale în statul membru în cauză, în limba oficială sau într-una dintre limbile oficiale ale locului în care documentul este notificat sau în care documentul va fi transmis) ori într-o limbă înțeleasă de către destinatar.

| (20) | În cadrul dezbaterilor orale și al obținerii probelor, statele membre ar trebui să încurajeze utilizarea tehnologiei de comunicare moderne în condițiile dreptului intern al statului membru în care se află instanța. Instanța trebuie să opteze pentru cele mai simple și mai puțin oneroase mijloace de obținere a probelor. |
| --- | --- |

(20)

În cadrul dezbaterilor orale și al obținerii probelor, statele membre ar trebui să încurajeze utilizarea tehnologiei de comunicare moderne în condițiile dreptului intern al statului membru în care se află instanța. Instanța trebuie să opteze pentru cele mai simple și mai puțin oneroase mijloace de obținere a probelor.

| (21) | Asistența practică ce trebuie oferită părților ar trebui să includă informații tehnice privind disponibilitatea și modul de completare a formularelor. |
| --- | --- |

(21)

Asistența practică ce trebuie oferită părților ar trebui să includă informații tehnice privind disponibilitatea și modul de completare a formularelor.

| (22) | Instanța poate, de asemenea, să furnizeze informații de ordin procedural în conformitate cu dreptul intern. |
| --- | --- |

(22)

Instanța poate, de asemenea, să furnizeze informații de ordin procedural în conformitate cu dreptul intern.

| (23) | Obiectivul prezentului regulament fiind acela de a simplifica și de a accelera soluționarea litigiilor transfrontaliere cu privire la cererile cu valoare redusă, instanța judecătorească ar trebui să își exercite atribuțiile în cel mai scurt termen, chiar și atunci când prezentul regulament nu precizează un termen pentru o anumită etapă a procedurii. |
| --- | --- |

(23)

Obiectivul prezentului regulament fiind acela de a simplifica și de a accelera soluționarea litigiilor transfrontaliere cu privire la cererile cu valoare redusă, instanța judecătorească ar trebui să își exercite atribuțiile în cel mai scurt termen, chiar și atunci când prezentul regulament nu precizează un termen pentru o anumită etapă a procedurii.

| (24) | La calcularea termenelor prevăzute în prezentul regulament ar trebui să se aplice Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1182/71 al Consiliului din 3 iunie 1971 privind stabilirea regulilor care se aplică termenelor, datelor și expirării termenelor (10). |
| --- | --- |

(24)

La calcularea termenelor prevăzute în prezentul regulament ar trebui să se aplice Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1182/71 al Consiliului din 3 iunie 1971 privind stabilirea regulilor care se aplică termenelor, datelor și expirării termenelor (10).

| (25) | În vederea accelerării recuperării creanțelor cu valoare redusă, hotărârea judecătorească ar trebui să fie executorie, independent de existența unei eventuale căi de atac și fără obligația constituirii unei garanții, cu excepția cazurilor prevăzute în prezentul regulament. |
| --- | --- |

(25)

În vederea accelerării recuperării creanțelor cu valoare redusă, hotărârea judecătorească ar trebui să fie executorie, independent de existența unei eventuale căi de atac și fără obligația constituirii unei garanții, cu excepția cazurilor prevăzute în prezentul regulament.

| (26) | Orice trimitere la o cale de atac în cuprinsul prezentului regulament ar trebui înțeleasă în sensul unei trimiteri la toate căile de atac posibile prevăzute de dreptul intern. |
| --- | --- |

(26)

Orice trimitere la o cale de atac în cuprinsul prezentului regulament ar trebui înțeleasă în sensul unei trimiteri la toate căile de atac posibile prevăzute de dreptul intern.

| (27) | În compunerea instanței trebuie să intre o persoană calificată să exercite funcția de judecător în conformitate cu dreptul intern. |
| --- | --- |

(27)

În compunerea instanței trebuie să intre o persoană calificată să exercite funcția de judecător în conformitate cu dreptul intern.

| (28) | În toate cazurile în care instanței i se cere să stabilească un termen, partea interesată ar trebui să fie informată cu privire la consecințele nerespectării acestui termen. |
| --- | --- |

(28)

În toate cazurile în care instanței i se cere să stabilească un termen, partea interesată ar trebui să fie informată cu privire la consecințele nerespectării acestui termen.

| (29) | Partea care cade în pretenții ar trebui să suporte cheltuielile de judecată. Cheltuielile de judecată ar trebui să fie stabilite în conformitate cu dreptul intern. Având în vedere obiectivele de simplitate și de eficacitate, instanța ar trebui să oblige partea care cade în pretenții numai la plata cheltuielilor de judecată – inclusiv cheltuieli cum ar fi cele care decurg din faptul că cealaltă parte a fost reprezentată de un avocat sau de un reprezentant legal sau orice alte cheltuieli care decurg din notificarea, comunicarea, transmiterea sau traducerea documentelor –, care sunt proporționale cu valoarea cererii sau care au fost necesare. |
| --- | --- |

(29)

Partea care cade în pretenții ar trebui să suporte cheltuielile de judecată. Cheltuielile de judecată ar trebui să fie stabilite în conformitate cu dreptul intern. Având în vedere obiectivele de simplitate și de eficacitate, instanța ar trebui să oblige partea care cade în pretenții numai la plata cheltuielilor de judecată – inclusiv cheltuieli cum ar fi cele care decurg din faptul că cealaltă parte a fost reprezentată de un avocat sau de un reprezentant legal sau orice alte cheltuieli care decurg din notificarea, comunicarea, transmiterea sau traducerea documentelor –, care sunt proporționale cu valoarea cererii sau care au fost necesare.

| (30) | Pentru a facilita recunoașterea și executarea, o hotărâre pronunțată într-un stat membru în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă ar trebui să fie recunoscută și executorie într-un alt stat membru, fără să fie necesară o hotărâre de constatare a caracterului executoriu și fără să existe vreo posibilitate de a se opune recunoașterii sale. |
| --- | --- |

(30)

Pentru a facilita recunoașterea și executarea, o hotărâre pronunțată într-un stat membru în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă ar trebui să fie recunoscută și executorie într-un alt stat membru, fără să fie necesară o hotărâre de constatare a caracterului executoriu și fără să existe vreo posibilitate de a se opune recunoașterii sale.

| (31) | Ar trebui să se prevadă standarde minime pentru controlul jurisdicțional al unei hotărâri în situațiile în care pârâtul a fost în imposibilitate de a contesta cererea. |
| --- | --- |

(31)

Ar trebui să se prevadă standarde minime pentru controlul jurisdicțional al unei hotărâri în situațiile în care pârâtul a fost în imposibilitate de a contesta cererea.

| (32) | Având în vedere obiectivele de simplitate și de eficacitate, nu ar trebui să se impună părții care solicită executarea unei hotărâri să aibă un reprezentant autorizat sau o adresă poștală în statul membru în care se execută hotărârea, cu excepția a agenților de a căror competență ține procedura de executare, în conformitate cu dreptul intern al statului membru respectiv. |
| --- | --- |

(32)

Având în vedere obiectivele de simplitate și de eficacitate, nu ar trebui să se impună părții care solicită executarea unei hotărâri să aibă un reprezentant autorizat sau o adresă poștală în statul membru în care se execută hotărârea, cu excepția a agenților de a căror competență ține procedura de executare, în conformitate cu dreptul intern al statului membru respectiv.

| (33) | Capitolul III din prezentul regulament ar trebui să se aplice pentru stabilirea costurilor și a cheltuielilor angajate de reprezentanții instanței ca urmare a unei hotărâri pronunțate în conformitate cu procedura menționată în prezentul regulament. |
| --- | --- |

(33)

Capitolul III din prezentul regulament ar trebui să se aplice pentru stabilirea costurilor și a cheltuielilor angajate de reprezentanții instanței ca urmare a unei hotărâri pronunțate în conformitate cu procedura menționată în prezentul regulament.

| (34) | Dispozițiile de aplicare a prezentului regulament ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (11). |
| --- | --- |

(34)

Dispozițiile de aplicare a prezentului regulament ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (11).

| (35) | Comisia ar trebui, în special, să fie împuternicită să adopte măsurile necesare pentru a actualiza sau a aduce modificări tehnice formularelor prevăzute în anexe. Întrucât măsurile respective au un domeniu general de aplicare și sunt destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentului regulament și/sau să îl completeze prin adăugarea de elemente noi neesențiale, acestea ar trebui să fie adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE. |
| --- | --- |

(35)

Comisia ar trebui, în special, să fie împuternicită să adopte măsurile necesare pentru a actualiza sau a aduce modificări tehnice formularelor prevăzute în anexe. Întrucât măsurile respective au un domeniu general de aplicare și sunt destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentului regulament și/sau să îl completeze prin adăugarea de elemente noi neesențiale, acestea ar trebui să fie adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE.

| (36) | Deoarece obiectivele prezentului regulament, în special stabilirea unei proceduri vizând simplificarea și accelerarea soluționării litigiilor transfrontaliere privind cererile cu valoare redusă și diminuarea costurilor, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre și, în consecință, având în vedere amploarea și efectele prezentului regulament, acestea pot fi mai bine realizate la nivelul Comunității, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut în respectivul articol, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii acestor obiective. |
| --- | --- |

(36)

Deoarece obiectivele prezentului regulament, în special stabilirea unei proceduri vizând simplificarea și accelerarea soluționării litigiilor transfrontaliere privind cererile cu valoare redusă și diminuarea costurilor, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre și, în consecință, având în vedere amploarea și efectele prezentului regulament, acestea pot fi mai bine realizate la nivelul Comunității, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut în respectivul articol, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii acestor obiective.

| (37) | În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Regatul Unit și Irlanda au notificat dorința de a participa la adoptarea și aplicarea prezentului regulament. |
| --- | --- |

(37)

În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Regatul Unit și Irlanda au notificat dorința de a participa la adoptarea și aplicarea prezentului regulament.

| (38) | În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament și, prin urmare, nu are nici o obligație în temeiul acestuia și nu face obiectul aplicării sale, |
| --- | --- |

(38)

În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament și, prin urmare, nu are nici o obligație în temeiul acestuia și nu face obiectul aplicării sale,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

CAPITOLUL I

OBIECTUL ŞI DOMENIUL DE APLICARE

Articolul 1

Obiectul

Prezentul regulament stabilește o procedură europeană cu privire la cererile cu valoare redusă (denumită în continuare „procedura europeană cu privire la cererile cu valoare redusă”), în vederea simplificării și accelerării soluționării litigiilor privind cererile cu valoare redusă și diminuării costurilor în cauzele transfrontaliere. Procedura europeană cu privire la cererile cu valoare redusă este pusă la dispoziția justițiabililor ca o alternativă la procedurile prevăzute de legislațiile statelor membre.

Prezentul regulament elimină, de asemenea, procedurile intermediare necesare recunoașterii și executării într-un stat membru a hotărârilor pronunțate într-un alt stat membru în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă.

Articolul 2

Domeniul de aplicare

(1)   Prezentul regulament se aplică în materie civilă și comercială în cauzele transfrontaliere, indiferent de natura instanței, atunci când valoarea cererii, fără să se ia în considerare dobânzile, cheltuielile și alte costuri, nu depășește 2 000 EUR în momentul primirii formularului de cerere de către instanța competentă. Acesta nu se aplică în special în materie fiscală, vamală sau administrativă, nici în ceea ce privește răspunderea statului pentru acte sau omisiuni în cadrul exercitării autorității publice (acta iure imperii).

(2)   Prezentul regulament nu se aplică aspectelor referitoare la:

| (a) | starea civilă sau capacitatea juridică a persoanelor fizice; |
| --- | --- |

(a)

starea civilă sau capacitatea juridică a persoanelor fizice;

| (b) | drepturile patrimoniale născute din regimurile matrimoniale, testamente și succesiuni și obligațiile de întreținere; |
| --- | --- |

(b)

drepturile patrimoniale născute din regimurile matrimoniale, testamente și succesiuni și obligațiile de întreținere;

| (c) | faliment, procedurile privind lichidarea societăților insolvabile sau a altor persoane juridice, acorduri amiabile, proceduri de concordate și alte procedurile similare; |
| --- | --- |

(c)

faliment, procedurile privind lichidarea societăților insolvabile sau a altor persoane juridice, acorduri amiabile, proceduri de concordate și alte procedurile similare;

| (d) | asigurări sociale; |
| --- | --- |

(d)

asigurări sociale;

| (e) | arbitraj; |
| --- | --- |

(e)

arbitraj;

| (f) | dreptul muncii; |
| --- | --- |

(f)

dreptul muncii;

| (g) | închirierea unor bunuri imobile, cu excepția acțiunilor privind creanțele având ca obiect plata unei sume de bani; |
| --- | --- |

(g)

închirierea unor bunuri imobile, cu excepția acțiunilor privind creanțele având ca obiect plata unei sume de bani;

| (h) | atingeri aduse dreptului la viață privată sau drepturilor care privesc personalitatea, inclusiv calomnia. |
| --- | --- |

(h)

atingeri aduse dreptului la viață privată sau drepturilor care privesc personalitatea, inclusiv calomnia.

(3)   În prezentul regulament, noțiunea de „stat membru” se referă la statele membre, cu excepția Danemarcei.

Articolul 3

Cauzele transfrontaliere

(1)   În sensul prezentului regulament, o cauză are caracter transfrontalier atunci când cel puțin una dintre părți își are domiciliul sau reședința obișnuită într-un stat membru, altul decât cel în care se află instanța judecătorească sesizată.

(2)   Domiciliul se stabilește în conformitate cu articolele 59 și 60 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001.

(3)   Momentul care servește drept bază pentru stabilirea caracterului transfrontalier al unei cauze este data la care instanța judecătorească competentă primește formularul de cerere.

CAPITOLUL II

PROCEDURA EUROPEANĂ CU PRIVIRE LA CERERILE CU VALOARE REDUSĂ

Articolul 4

Inițierea procedurii

(1)   Reclamantul inițiază procedura europeană cu privire la cererile cu valoare redusă prin completarea formularului de cerere, utilizând formularul de cerere tip A prevăzut în anexa I și, prin depunerea sau trimiterea acestuia în mod direct la instanța competentă, prin poștă sau prin orice alt mijloc de comunicare acceptat de statul membru în care s-a inițiat procedura, cum ar fi prin fax sau e-mail. Formularul de cerere include o descriere a probelor care susțin cererea și este însoțit, dacă este cazul, de orice documente justificative relevante.

(2)   Statele membre informează Comisia care sunt mijloacele de comunicare acceptate. Această informație este făcută publică de către Comisie.

(3)   Atunci când cererea nu se circumscrie domeniului de aplicare a prezentului regulament, instanța judecătorească îl informează pe reclamant în acest sens. În cazul în care reclamantul nu își retrage cererea, instanța o examinează în conformitate cu normele procedurale relevante din statul membru în care se desfășoară procedura.

(4)   În cazul în care instanța judecătorească consideră că informațiile furnizate de reclamant nu sunt suficient de clare sau sunt inadecvate sau că formularul de cerere nu a fost completat corect, aceasta – cu excepția situațiilor în care cererea este vădit nefondată sau inadmisibilă – îi acordă reclamantului posibilitatea să completeze sau să rectifice formularul, sau să furnizeze informații sau documente suplimentare, sau să își retragă cererea în termenul stabilit de aceasta. Instanța folosește în acest scop formularul tip B prevăzut în anexa II.

În cazul în care cererea este în mod vădit nefondată sau dacă aceasta este inadmisibilă, sau dacă reclamantul nu completează sau nu rectifică formularul de cerere în termenul stabilit, acțiunea este respinsă.

(5)   Statele membre iau măsurile necesare pentru ca formularul de cerere să fie disponibil la toate instanțele în care se poate iniția o procedură europeană cu privire la cererile cu valoare redusă.

Articolul 5

Derularea procedurii

(1)   Procedura europeană cu privire la recuperarea creanțelor cu valoare redusă este scrisă. Instanța dispune organizarea unei dezbateri orale, dacă apreciază acest fapt ca fiind necesar, sau la solicitarea uneia dintre părți. Instanța poate să refuze o astfel de solicitare, în cazul în care consideră că, ținând cont de circumstanțele cauzei, nu este necesară o dezbatere orală pentru desfășurarea corectă a procesului. Acest refuz este motivat în scris. El nu poate fi contestat separat.

(2)   După primirea formularului de cerere completat corect, instanța completează partea I a formularului de răspuns tip C, prevăzut în anexa III.

În conformitate cu articolul 13, instanța transmite pârâtului o copie a formularului de cerere și, după caz, a documentelor justificative, însoțită de formularul de răspuns completat corespunzător. Aceste documente se transmit în termen de 14 zile de la primirea formularului de cerere completat corect.

(3)   După comunicarea sau notificarea formularului de cerere și a formularului de răspuns, pârâtul are la dispoziție 30 de zile pentru a răspunde prin completarea părții a II-a din formularul de răspuns tip C sau în orice alt mijloc adecvat, fără utilizarea formularului de răspuns, precum și retransmiterea acestuia la instanță, împreună cu alte documente justificative relevante, dacă este cazul.

(4)   În termen de 14 zile de la data de primire a răspunsului din partea pârâtului, instanța judecătorească comunică reclamantului o copie a acestui răspuns și a documentelor justificative relevante.

(5)   În cazul în care, în răspunsul său, pârâtul susține că valoarea unei cereri neevaluabile în bani depășește limita stabilită la articolul 2 alineatul (1), instanța hotărăște, în termen de 30 de zile de la transmiterea răspunsului către reclamant, dacă cererea se circumscrie domeniului de aplicare a prezentului regulament. Această hotărâre nu poate fi contestată separat.

(6)   În conformitate cu articolul 13, se comunică reclamantului toate cererile reconvenționale care au fost depuse prin utilizarea formularului tip A, precum și documentele justificative relevante. Aceste documente se transmit în termen de 14 zile de la primire.

Reclamantul dispune de un termen de 30 de zile de la data notificării sau comunicării acesteia pentru a răspunde unei cereri reconvenționale.

(7)   În cazul în care cererea reconvențională depășește valoarea menționată la articolul 2 alineatul (1), cererea principală și cererea reconvențională nu sunt examinate în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă, ci în conformitate cu normele procedurale din statul membru în care se desfășoară procedura.

Articolele 2 și 4, precum și alineatele (3), (4) și (5) din prezentul articol se aplică mutatis mutandis în cazul cererilor reconvenționale.

Articolul 6

Regimul lingvistic

(1)   Formularul de cerere, răspunsul, cererea reconvențională, răspunsul la aceasta și descrierea actelor justificative relevante sunt prezentate în limba sau într-una dintre limbile de procedură ale instanței judecătorești.

(2)   În cazul în care orice alt act primit de instanță este redactat într-o altă limbă decât limba de procedură, instanța judecătorească poate solicita traducerea actelor respective numai dacă aceasta este necesară pentru pronunțarea hotărârii judecătorești.

(3)   În cazul în care una dintre părți refuză să accepte un act, pe motiv că nu este redactat:

| (a) | în limba oficială a statului membru căruia i se adresează cererea sau – dacă statul membru în cauză are mai multe limbi oficiale – în limba oficială sau într-una dintre limbile oficiale ale locului unde se transmite actul, sau |
| --- | --- |

(a)

în limba oficială a statului membru căruia i se adresează cererea sau – dacă statul membru în cauză are mai multe limbi oficiale – în limba oficială sau într-una dintre limbile oficiale ale locului unde se transmite actul, sau

| (b) | într-o altă limbă înțeleasă de destinatar, |
| --- | --- |

(b)

într-o altă limbă înțeleasă de destinatar,

instanța aduce aceasta la cunoștința celeilalte părți, pentru ca aceasta să furnizeze o traducere a actului.

Articolul 7

Încheierea procedurii

(1)   În termen de 30 de zile de la primirea răspunsului de la pârât sau de la reclamant, în termenele stabilite la articolul 5 alineatul (3) sau (6), instanța pronunță o hotărâre sau:

| (a) | solicită părților să furnizeze mai multe informații privind cererea într-un termen specificat, care nu poate depăși 30 de zile; |
| --- | --- |

(a)

solicită părților să furnizeze mai multe informații privind cererea într-un termen specificat, care nu poate depăși 30 de zile;

| (b) | administrează probele în conformitate cu articolul 9; ori |
| --- | --- |

(b)

administrează probele în conformitate cu articolul 9; ori

| (c) | citează părțile să se prezinte la o dezbatere orală, care trebuie să aibă loc în termen de 30 de zile de la citare. |
| --- | --- |

(c)

citează părțile să se prezinte la o dezbatere orală, care trebuie să aibă loc în termen de 30 de zile de la citare.

(2)   Instanța pronunță o hotărâre în termen de 30 de zile de la dezbaterea orală sau după ce a primit toate informațiile necesare pentru pronunțarea unei hotărâri. Hotărârea se comunică părților în conformitate cu articolul 13.

(3)   În cazul în care nu se primește nici un răspuns din partea părții în cauză, în termenul stabilit la articolul 5 alineatul (3) sau la alineatul (6), instanța se pronunță cu privire la cererea principală sau la cererea reconvențională.

Articolul 8

Dezbaterea orală

Instanța poate organiza o dezbatere orală prin videoconferință sau prin intermediul altor tehnici de comunicare, atunci când sunt disponibile mijloacele tehnice corespunzătoare.

Articolul 9

Obținerea probelor

(1)   Instanța stabilește mijloacele de obținere a probelor și întinderea probelor necesare pentru pronunțarea hotărârii, în conformitate cu prevederile privind admisibilitatea probelor. Instanța poate încuviința probele sub formă de depoziții scrise ale martorilor, ale experților sau ale părților. Instanța poate încuviința, de asemenea, obținerea de probe prin videoconferință sau prin intermediul altor tehnici de comunicare, atunci când sunt disponibile mijloacele tehnice corespunzătoare.

(2)   Instanța poate încuviința expertiza sau proba cu martori doar în cazul în care acestea sunt necesare pentru pronunțarea hotărârii. În acest caz, instanța ține cont de costurile pe care le presupune acest lucru.

(3)   Instanța trebuie să opteze pentru cele mai simple și mai puțin oneroase mijloace de obținere a probelor.

Articolul 10

Reprezentarea părților

Reprezentarea de către un avocat sau un alt reprezentant al profesiei juridice nu este obligatorie.

Articolul 11

Acordarea de asistență părților

Statele membre asigură faptul că părțile pot primi asistență practică pentru completarea formularelor.

Articolul 12

Rolul instanței

(1)   Instanța nu solicită părților să efectueze nici o calificare juridică a acțiunii.

(2)   Instanța informează părțile cu privire la aspectele procedurale, dacă este necesar.

(3)   Ori de câte ori este cazul, instanța încearcă să determine părțile să ajungă la o înțelegere.

Articolul 13

Comunicarea sau notificarea actelor

(1)   Documentele se comunică sau notifică prin intermediul serviciilor de curierat, cu confirmare de primire din care reiese data primirii.

(2)   În cazul în care nu este posibilă comunicarea sau notificarea în conformitate cu alineatul (1), aceasta poate fi efectuată prin oricare dintre metodele prevăzute la articolul 13 sau 14 din Regulamentul (CE) nr. 805/2004.

Articolul 14

Termene

(1)   În cazul în care instanța stabilește un termen, partea interesată este informată despre consecințele nerespectării acestui termen.

(2)   În situații excepționale, instanța poate proroga termenele prevăzute la articolul 4 alineatul (4), articolul 5 alineatele (3) și (6) și articolul 7 alineatul (1), dacă acest lucru este necesar pentru garantarea drepturilor părților.

(3)   În cazul în care, în situații excepționale, instanța nu poate respecta termenele prevăzute la articolul 5 alineatele (2)-(6) și la articolul 7, aceasta ia măsurile prescrise de aceste dispoziții cât mai curând posibil.

Articolul 15

Forța executorie a hotărârii judecătorești

(1)   Hotărârea judecătorească este executorie, independent de existența unei eventuale căi de atac. Nu este necesară constituirea unei garanții.

(2)   Articolul 23 se aplică și în cazul în care hotărârea trebuie executată în statul membru în care a fost pronunțată.

Articolul 16

Cheltuieli de judecată

Partea care cade în pretenții suportă cheltuielile de judecată. Cu toate acestea, instanța nu acordă părții care a câștigat procesul cheltuielile care nu au fost necesare sau cele având o valoare disproporționată în raport cu valoarea cererii.

Articolul 17

Căi de atac

(1)   Statele membre informează Comisia dacă normele lor de procedură prevăd o cale de atac împotriva unei hotărâri judecătorești pronunțate în cadrul unei proceduri europene privind cererile cu valoare redusă, precum și termenul în care trebuie formulată o astfel de cale de atac. Această informație este făcută publică de către Comisie.

(2)   Articolul 16 se aplică în cazul tuturor căilor de atac.

Articolul 18

Standarde minime pentru controlul jurisdicțional al hotărârii

(1)   Pârâtul are dreptul să solicite controlul jurisdicțional al hotărârii pronunțate în cadrul unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă înaintea instanței judecătorești competente din statul membru unde a fost pronunțată hotărârea, atunci când:

| (a) | (i) | formularul de cerere sau citația la dezbatere orală i-au fost comunicate sau notificate printr-o metodă fără dovada primirii de către el personal, în conformitate cu articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 805/2004 și |
| --- | --- | --- |

(a)

(i)

formularul de cerere sau citația la dezbatere orală i-au fost comunicate sau notificate printr-o metodă fără dovada primirii de către el personal, în conformitate cu articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 805/2004 și

| (ii) | comunicarea sau notificarea nu au fost efectuate în timp util pentru a-i permite pârâtului să-și pregătească apărarea |
| --- | --- |

(ii)

comunicarea sau notificarea nu au fost efectuate în timp util pentru a-i permite pârâtului să-și pregătească apărarea

sau

| (b) | pârâtul nu a putut să conteste cererea din motive de forță majoră sau ca urmare a unor circumstanțe extraordinare survenite independent de voința acestuia, |
| --- | --- |

(b)

pârâtul nu a putut să conteste cererea din motive de forță majoră sau ca urmare a unor circumstanțe extraordinare survenite independent de voința acestuia,

cu condiția ca, în oricare dintre aceste cazuri, el să acționeze în mod prompt.

(2)   Dacă instanța judecătorească respinge calea de atac, invocând faptul că nici unul dintre motivele menționate la alineatul (1) nu se aplică, hotărârea rămâne în vigoare.

Dacă instanța judecătorească hotărăște că exercitarea căii de atac este întemeiată pe unul dintre motivele menționate la alineatul (1), hotărârea pronunțată în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă este nulă și neavenită.

Articolul 19

Dreptul procedural aplicabil

Fără a aduce atingere dispozițiilor prezentului regulament, procedura europeană cu privire la cererile cu valoare redusă este reglementată de normele de drept procedural din statul membru în care se desfășoară procedura.

CAPITOLUL III

RECUNOAŞTEREA ŞI EXECUTAREA ÎNTR-UN ALT STAT MEMBRU

Articolul 20

Recunoașterea și executarea

(1)   O hotărâre pronunțată într-un stat membru în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă este recunoscută și executată într-un alt stat membru fără să fie necesară o hotărâre de recunoaștere a caracterului executoriu și fără să existe vreo posibilitate de a se opune recunoașterii sale.

(2)   La cererea uneia dintre părți, instanța emite un certificat pentru o hotărâre pronunțată în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă, utilizând formularul tip D, prevăzut în anexa IV, fără costuri suplimentare.

Articolul 21

Procedura de executare

(1)   Fără a aduce atingere dispozițiilor prezentului capitol, procedura de executare se aplică în conformitate cu legislația statului membru în care aceasta are loc.

Orice hotărâre pronunțată în cadrul unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă este executată în aceleași condiții ca și o hotărâre pronunțată în statul membru în care are loc executarea.

(2)   Partea care solicită executarea unei hotărâri prezintă:

| (a) | o copie a hotărârii, care să îndeplinească condițiile necesare stabilirii autenticității acesteia; și |
| --- | --- |

(a)

o copie a hotărârii, care să îndeplinească condițiile necesare stabilirii autenticității acesteia; și

| (b) | o copie a certificatului menționat la articolul 20 alineatul (2) și, în cazul în care este necesar, o traducere a acestuia în limba oficială a statului membru care execută hotărârea sau – în cazul în care în respectivul stat membru există mai multe limbi oficiale – în limba oficială sau într-una dintre limbile oficiale de procedură ale instanței judecătorești situate în locul în care se urmărește executarea, în conformitate cu legislația statului membru în cauză, sau într-o altă limbă acceptată de către statul membru care execută hotărârea. Fiecare stat membru poate indica limba oficială (limbile oficiale) a (ale) instituțiilor Uniunii Europene, alta (altele) decât cea proprie, pe care o (le) poate accepta în cadrul procedurii europene cu privire la recuperarea creanțelor cu valoare redusă. Traducerea conținutului formularului D se efectuează de către un traducător autorizat într-unul dintre statele membre. |
| --- | --- |

(b)

o copie a certificatului menționat la articolul 20 alineatul (2) și, în cazul în care este necesar, o traducere a acestuia în limba oficială a statului membru care execută hotărârea sau – în cazul în care în respectivul stat membru există mai multe limbi oficiale – în limba oficială sau într-una dintre limbile oficiale de procedură ale instanței judecătorești situate în locul în care se urmărește executarea, în conformitate cu legislația statului membru în cauză, sau într-o altă limbă acceptată de către statul membru care execută hotărârea. Fiecare stat membru poate indica limba oficială (limbile oficiale) a (ale) instituțiilor Uniunii Europene, alta (altele) decât cea proprie, pe care o (le) poate accepta în cadrul procedurii europene cu privire la recuperarea creanțelor cu valoare redusă. Traducerea conținutului formularului D se efectuează de către un traducător autorizat într-unul dintre statele membre.

(3)   Partea care solicită executarea unei hotărâri pronunțate în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă în alt stat membru nu este obligată să aibă:

| (a) | un reprezentant autorizat; sau |
| --- | --- |

(a)

un reprezentant autorizat; sau

| (b) | o adresă poștală |
| --- | --- |

(b)

o adresă poștală

în statul membru care execută hotărârea, cu excepția executorilor judecătorești.

(4)   Constituirea unei cauțiuni sau garanții, indiferent de moneda de referință, nu intră în obligațiile unei părți care solicită executarea într-un stat membru a unei hotărâri pronunțate în alt stat membru în cadrul unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă, pe motiv că este cetățean străin sau că nu își are domiciliul sau reședința în statul în care se solicită executarea hotărârii.

Articolul 22

Refuzul executării

(1)   La cererea persoanei împotriva căreia se solicită executarea, instanța competentă din statul membru în care se solicită executarea refuză executarea, în cazul în care hotărârea pronunțată în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă nu este compatibilă cu o hotărâre anterioară pronunțată într-un stat membru sau într-un stat terț, atunci când sunt întrunite următoarele condiții:

| (a) | hotărârea anterioară a implicat aceleași părți, într-un litigiu cu aceeași cauză; |
| --- | --- |

(a)

hotărârea anterioară a implicat aceleași părți, într-un litigiu cu aceeași cauză;

| (b) | hotărârea anterioară a fost pronunțată în statul membru în care se solicită executarea sau îndeplinește condițiile necesare pentru recunoașterea în statul membru în care se solicită executarea; şi |
| --- | --- |

(b)

hotărârea anterioară a fost pronunțată în statul membru în care se solicită executarea sau îndeplinește condițiile necesare pentru recunoașterea în statul membru în care se solicită executarea; şi

| (c) | incompatibilitatea hotărârilor nu a putut și nu ar fi putut fi invocată ca obiecție în cadrul procedurii judiciare din statul membru în care a fost pronunțată hotărârea judecătorească în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă. |
| --- | --- |

(c)

incompatibilitatea hotărârilor nu a putut și nu ar fi putut fi invocată ca obiecție în cadrul procedurii judiciare din statul membru în care a fost pronunțată hotărârea judecătorească în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă.

(2)   Hotărârea judecătorească pronunțată în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă nu poate face, sub nici o formă, obiectul unei reexaminări pe fond, în statul membru în care se solicită executarea ei.

Articolul 23

Limitarea sau suspendarea executării

În cazul în care una dintre părți a atacat o hotărâre pronunțată în cadrul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă sau o astfel de cale de atac este încă posibilă, sau partea a formulat o cale de atac în sensul articolului 18, instanța sau autoritatea competentă din statul membru în care se solicită executarea poate, în temeiul unei solicitări a părții împotriva căreia se solicită executarea:

| (a) | să limiteze procedura de executare la măsuri asigurătorii; |
| --- | --- |

(a)

să limiteze procedura de executare la măsuri asigurătorii;

| (b) | să condiționeze executarea de constituirea unei garanții care urmează a fi stabilită de către instanță; sau |
| --- | --- |

(b)

să condiționeze executarea de constituirea unei garanții care urmează a fi stabilită de către instanță; sau

| (c) | în condiții excepționale, să suspende procedura de executare. |
| --- | --- |

(c)

în condiții excepționale, să suspende procedura de executare.

CAPITOLUL IV

DISPOZIŢII FINALE

Articolul 24

Informații

Statele membre cooperează, în special prin intermediul Rețelei Judiciare Europene în materie civilă și comercială înființată prin Decizia 2001/470/CE, pentru a pune la dispoziția publicului larg și a cercurilor profesionale informații cu privire la procedura europeană cu privire la cererile cu valoare redusă, inclusiv costurile aferente acesteia.

Articolul 25

Informații privind instanțele competente, mijloacele de comunicare și căile de atac

(1)   Statele membre informează Comisia, până la 1 ianuarie 2008, cu privire la:

| (a) | instanțele competente să pronunțe o hotărâre în cadrul unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă; |
| --- | --- |

(a)

instanțele competente să pronunțe o hotărâre în cadrul unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă;

| (b) | mijloacele de comunicare autorizate în sensul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă și care se află la dispoziția instanțelor judecătorești, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1); |
| --- | --- |

(b)

mijloacele de comunicare autorizate în sensul procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă și care se află la dispoziția instanțelor judecătorești, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1);

| (c) | posibilitatea exercitării unei căi de atac în temeiul normelor de drept procedural în conformitate cu articolul 17 și, respectiv, în fața cărei instanțe judecătorești trebuie introdusă calea de atac; |
| --- | --- |

(c)

posibilitatea exercitării unei căi de atac în temeiul normelor de drept procedural în conformitate cu articolul 17 și, respectiv, în fața cărei instanțe judecătorești trebuie introdusă calea de atac;

| (d) | limbile acceptate, în conformitate cu articolul 21 alineatul (2) litera (b); |
| --- | --- |

(d)

limbile acceptate, în conformitate cu articolul 21 alineatul (2) litera (b);

| (e) | autoritățile competente pentru punerea în executare a hotărârii și autoritățile competente pentru punerea în aplicare a articolului 23. |
| --- | --- |

(e)

autoritățile competente pentru punerea în executare a hotărârii și autoritățile competente pentru punerea în aplicare a articolului 23.

Statele membre informează Comisia cu privire la orice modificare ulterioară a acestor informații.

(2)   Comisia face publice informațiile primite în conformitate cu alineatul (1), prin publicarea lor în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și prin orice alte mijloace corespunzătoare.

Articolul 26

Dispoziții de aplicare

Măsurile destinate să modifice elementele neesențiale ale prezentului regulament, inclusiv cele necesare pentru a completa, a actualiza sau a aduce modificări tehnice formularelor din anexe, inclusiv prin completarea sa, sunt adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 27 alineatul (2).

Articolul 27

Comitetul

(1)   Comisia este asistată de un comitet.

(2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1)-(4) și articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 8 din respectiva decizie.

Articolul 28

Revizuirea

Până la 1 ianuarie 2014, Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social European un raport detaliat privind funcționarea procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă, inclusiv plafonul valorii cererii prevăzute la articolul 2 alineatul (1). Acest raport conține o evaluare a funcționării procedurii, precum și un studiu de impact extins pentru fiecare stat membru.

În acest scop și mai ales pentru a asigura faptul că cele mai bune practici din cadrul Uniunii Europene sunt pe deplin luate în considerare și reflectă principiile unei legislații mai bune, statele membre furnizează Comisiei informații privind funcționarea la nivel transfrontalier a procedurii europene cu privire la cererile cu valoare redusă. Aceste informații trebuie să vizeze cheltuielile de judecată, rapiditatea procedurii, eficiența, simplitatea și procedurile interne privind cererile cu valoare redusă din statele membre.

Raportul Comisiei este însoțit, acolo unde este cazul, de propuneri de modificare.

Articolul 29

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Se aplică de la 1 ianuarie 2009, cu excepția articolului 25, care se aplică de la 1 ianuarie 2008.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre, în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunității Europene.

Adoptat la Strasburg, 11 iulie 2007.

Pentru Parlamentul European

Președintele

H.-G. PÖTTERING

Pentru Consiliu

Președintele

M. LOBO ANTUNES

---

(1)  JO C 88, 11.4.2006, p. 61.

1

(2)  Avizul Parlamentului European din 14 decembrie 2006 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 13 iunie 2007.

2

(3)  JO L 160, 30.6.2000, p. 37.

3

(4)  JO L 12, 16.1.2001, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 (JO L 363, 20.12.2006, p. 1).

4

(5)  JO L 174, 27.6.2001, p. 25.

5

(6)  JO L 143, 30.4.2004, p. 15. Regulament, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1869/2005 al Comisiei (JO L 300, 17.11.2005, p. 6).

6

(7)  JO L 399, 30.12.2006, p. 1.

7

(8)  JO C 12, 15.1.2001, p. 1.

8

(9)  JO C 53, 3.3.2005, p. 1.

9

(10)  JO L 124, 8.6.1971, p. 1.

10

(11)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23. Decizie, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2006/512/CE (JO L 200, 22.7.2006, p. 11).

11

---

ANEXA I

Image

Image

Image

Image

Image

Image

Image

---

ANEXA II

Image

Image

---

ANEXA III

Image

Image

---

ANEXA IV

Image

Image

---

| 31.7.2007 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 199/23 |
| --- | --- | --- | --- |

31.7.2007

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 199/23

---

REGULAMENTUL (CE) NR. 862/2007 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI

din 11 iulie 2007

privind statisticile comunitare din domeniul migraţiei şi protecţiei internaţionale şi de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 311/76 al Consiliului privind elaborarea de statistici cu privire la lucrătorii străini

(Text cu relevanţă pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 285 alineatul (1),

având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European (1),

hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),

întrucât:

| (1) | În concluziile sale, Consiliul Justiţie şi Afaceri Interne din 28-29 mai 2001 a considerat, în ceea ce priveşte analiza comună şi schimburile îmbunătăţite de statistici privind azilul şi migraţia, că este necesar un cadru cuprinzător şi coerent pentru acţiunile viitoare de îmbunătăţire a statisticilor. |
| --- | --- |

(1)

În concluziile sale, Consiliul Justiţie şi Afaceri Interne din 28-29 mai 2001 a considerat, în ceea ce priveşte analiza comună şi schimburile îmbunătăţite de statistici privind azilul şi migraţia, că este necesar un cadru cuprinzător şi coerent pentru acţiunile viitoare de îmbunătăţire a statisticilor.

| (2) | În aprilie 2003, Comisia a emis o comunicare către Consiliu şi Parlamentul European în care prezenta un plan de acţiune pentru colectarea şi analiza statisticilor comunitare în domeniul migraţiei. Planul conţinea câteva schimbări importante, destinate să asigure integralitatea şi să îmbunătăţească nivelul de armonizare a statisticilor în cauză. Conform planului de acţiune, Comisia avea ca obiectiv să propună o legislaţie privind statisticile comunitare din domeniul migraţiei şi azilului. |
| --- | --- |

(2)

În aprilie 2003, Comisia a emis o comunicare către Consiliu şi Parlamentul European în care prezenta un plan de acţiune pentru colectarea şi analiza statisticilor comunitare în domeniul migraţiei. Planul conţinea câteva schimbări importante, destinate să asigure integralitatea şi să îmbunătăţească nivelul de armonizare a statisticilor în cauză. Conform planului de acţiune, Comisia avea ca obiectiv să propună o legislaţie privind statisticile comunitare din domeniul migraţiei şi azilului.

| (3) | Consiliul European de la Salonic din 19-20 iunie 2003 a concluzionat că sunt necesare mecanisme mai eficiente pentru colectarea şi analizarea informaţiilor privind migraţia şi azilul în Uniunea Europeană. |
| --- | --- |

(3)

Consiliul European de la Salonic din 19-20 iunie 2003 a concluzionat că sunt necesare mecanisme mai eficiente pentru colectarea şi analizarea informaţiilor privind migraţia şi azilul în Uniunea Europeană.

| (4) | În Rezoluţia sa din 6 noiembrie 2003 (3) privind comunicarea Comisiei menţionată mai sus, Parlamentul European a reţinut că este necesară o legislaţie care să asigure realizarea unor statistici exhaustive necesare pentru dezvoltarea unor politici comunitare echitabile şi eficiente în domeniul migraţiei. Rezoluţia sprijină planurile Comisiei de a propune dispoziţii legislative privind statisticile din domeniul migraţiei şi azilului. |
| --- | --- |

(4)

În Rezoluţia sa din 6 noiembrie 2003 (3) privind comunicarea Comisiei menţionată mai sus, Parlamentul European a reţinut că este necesară o legislaţie care să asigure realizarea unor statistici exhaustive necesare pentru dezvoltarea unor politici comunitare echitabile şi eficiente în domeniul migraţiei. Rezoluţia sprijină planurile Comisiei de a propune dispoziţii legislative privind statisticile din domeniul migraţiei şi azilului.

| (5) | Extinderea Uniunii Europene a adăugat o nouă dimensiune geografică şi politică amplorii fenomenelor asociate migraţiei. Ea a dat, de asemenea, un nou impuls cererii de informaţii statistice corecte, disponibile la timp şi armonizate. Sunt din ce în ce mai necesare, de asemenea, informaţii statistice privind profesiile, educaţia, calificările şi tipurile de activităţi ale migranţilor. |
| --- | --- |

(5)

Extinderea Uniunii Europene a adăugat o nouă dimensiune geografică şi politică amplorii fenomenelor asociate migraţiei. Ea a dat, de asemenea, un nou impuls cererii de informaţii statistice corecte, disponibile la timp şi armonizate. Sunt din ce în ce mai necesare, de asemenea, informaţii statistice privind profesiile, educaţia, calificările şi tipurile de activităţi ale migranţilor.

| (6) | Disponibilitatea unor statistici comunitare armonizate şi comparabile din domeniul migraţiei şi azilului este esenţială pentru dezvoltarea şi monitorizarea legislaţiei şi politicilor comunitare privind imigraţia, azilul şi libera circulaţia a persoanelor. |
| --- | --- |

(6)

Disponibilitatea unor statistici comunitare armonizate şi comparabile din domeniul migraţiei şi azilului este esenţială pentru dezvoltarea şi monitorizarea legislaţiei şi politicilor comunitare privind imigraţia, azilul şi libera circulaţia a persoanelor.

| (7) | Este necesar să se consolideze schimbul de informaţii statistice privind azilul şi migraţia şi să se îmbunătăţească calitatea colectării de informaţii statistice şi a rezultatelor statistice care, până în prezent, au avut loc pe baza unor „acorduri tacite”. |
| --- | --- |

(7)

Este necesar să se consolideze schimbul de informaţii statistice privind azilul şi migraţia şi să se îmbunătăţească calitatea colectării de informaţii statistice şi a rezultatelor statistice care, până în prezent, au avut loc pe baza unor „acorduri tacite”.

| (8) | Este esenţial ca pe întreg cuprinsul Uniunii Europene să fie disponibile informaţii pentru a monitoriza evoluţia şi punerea în aplicare a legislaţiei şi politicilor comunitare. În general, practicile curente nu sunt suficiente pentru a asigura, într-un mod uniform, furnizarea şi diseminarea, cu regularitate, la timp şi rapid, de date armonizate. |
| --- | --- |

(8)

Este esenţial ca pe întreg cuprinsul Uniunii Europene să fie disponibile informaţii pentru a monitoriza evoluţia şi punerea în aplicare a legislaţiei şi politicilor comunitare. În general, practicile curente nu sunt suficiente pentru a asigura, într-un mod uniform, furnizarea şi diseminarea, cu regularitate, la timp şi rapid, de date armonizate.

| (9) | Prezentul regulament nu reglementează estimări ale numărului de persoane cu reşedinţa ilegală în statele membre. Statele membre nu ar trebui să furnizeze Comisiei (Eurostat) astfel de estimări sau informaţii privind asemenea persoane, deşi acestea pot fi incluse în grupurile de populaţie care fac obiectul unor anchete statistice. |
| --- | --- |

(9)

Prezentul regulament nu reglementează estimări ale numărului de persoane cu reşedinţa ilegală în statele membre. Statele membre nu ar trebui să furnizeze Comisiei (Eurostat) astfel de estimări sau informaţii privind asemenea persoane, deşi acestea pot fi incluse în grupurile de populaţie care fac obiectul unor anchete statistice.

| (10) | În măsura posibilului, definiţiile utilizate în sensul prezentului regulament sunt luate din recomandările Organizaţiei Naţiunilor Unite având ca obiect statisticile privind migraţia internaţională, din recomandările Organizaţiei Naţiunilor Unite având ca obiect recensământul populaţiei şi al locuinţelor în regiunea CEE sau din legislaţia CE şi ar trebui să fie actualizate în conformitate cu procedurile în vigoare. |
| --- | --- |

(10)

În măsura posibilului, definiţiile utilizate în sensul prezentului regulament sunt luate din recomandările Organizaţiei Naţiunilor Unite având ca obiect statisticile privind migraţia internaţională, din recomandările Organizaţiei Naţiunilor Unite având ca obiect recensământul populaţiei şi al locuinţelor în regiunea CEE sau din legislaţia CE şi ar trebui să fie actualizate în conformitate cu procedurile în vigoare.

| (11) | Noile nevoi ale Comunităţii de statistici din domeniul migraţiei şi azilului fac ca dispoziţiile Regulamentului (CEE) nr. 311/76 al Consiliului din 9 februarie 1976 privind elaborarea de statistici cu privire la lucrătorii străini (4) să fie depăşite. |
| --- | --- |

(11)

Noile nevoi ale Comunităţii de statistici din domeniul migraţiei şi azilului fac ca dispoziţiile Regulamentului (CEE) nr. 311/76 al Consiliului din 9 februarie 1976 privind elaborarea de statistici cu privire la lucrătorii străini (4) să fie depăşite.

| (12) | Prin urmare, Regulamentul (CEE) nr. 311/76 ar trebui abrogat. |
| --- | --- |

(12)

Prin urmare, Regulamentul (CEE) nr. 311/76 ar trebui abrogat.

| (13) | Întrucât obiectivul prezentului regulament de instituire a unor norme comune pentru colectarea şi compilarea statisticilor comunitare din domeniul migraţiei şi protecţiei internaţionale nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre şi, având în vedere amploarea acţiunii, poate fi realizat mai bine la nivelul Comunităţii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarităţii, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporţionalităţii, astfel cum este enunţat în respectivul articol, prezentul regulament nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv. |
| --- | --- |

(13)

Întrucât obiectivul prezentului regulament de instituire a unor norme comune pentru colectarea şi compilarea statisticilor comunitare din domeniul migraţiei şi protecţiei internaţionale nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre şi, având în vedere amploarea acţiunii, poate fi realizat mai bine la nivelul Comunităţii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarităţii, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporţionalităţii, astfel cum este enunţat în respectivul articol, prezentul regulament nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

| (14) | Regulamentul (CE) nr. 322/97 al Consiliului din 17 februarie 1997 privind statisticile comunitare (5) constituie cadrul de referinţă pentru dispoziţiile din prezentul regulament. Regulamentul în cauză impune, în special, conformitatea cu standardele de imparţialitate, fiabilitate, obiectivitate, independenţă ştiinţifică, rentabilitate şi confidenţialitate statistică. |
| --- | --- |

(14)

Regulamentul (CE) nr. 322/97 al Consiliului din 17 februarie 1997 privind statisticile comunitare (5) constituie cadrul de referinţă pentru dispoziţiile din prezentul regulament. Regulamentul în cauză impune, în special, conformitatea cu standardele de imparţialitate, fiabilitate, obiectivitate, independenţă ştiinţifică, rentabilitate şi confidenţialitate statistică.

| (15) | Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei (6). |
| --- | --- |

(15)

Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei (6).

| (16) | Comisia ar trebui, în special, să fie împuternicită să actualizeze definiţiile, să decidă cu privire la grupările de date şi la defalcările suplimentare şi să stabilească normele privind standardele de acurateţe şi de calitate. Întrucât măsurile respective au un domeniu general de aplicare şi sunt destinate să modifice elemente neesenţiale ale prezentului regulament şi să îl completeze prin adăugarea de elemente noi neesenţiale, acestea ar trebui adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE. |
| --- | --- |

(16)

Comisia ar trebui, în special, să fie împuternicită să actualizeze definiţiile, să decidă cu privire la grupările de date şi la defalcările suplimentare şi să stabilească normele privind standardele de acurateţe şi de calitate. Întrucât măsurile respective au un domeniu general de aplicare şi sunt destinate să modifice elemente neesenţiale ale prezentului regulament şi să îl completeze prin adăugarea de elemente noi neesenţiale, acestea ar trebui adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE.

| (17) | Comitetul pentru programul statistic, înfiinţat prin Decizia 89/382/CEE, Euratom a Consiliului din 19 iunie 1989 de constituire a Comitetului pentru programele statistice ale Comunităţilor Europene (7), a fost consultat în conformitate cu articolul 3 din decizia în cauză, |
| --- | --- |

(17)

Comitetul pentru programul statistic, înfiinţat prin Decizia 89/382/CEE, Euratom a Consiliului din 19 iunie 1989 de constituire a Comitetului pentru programele statistice ale Comunităţilor Europene (7), a fost consultat în conformitate cu articolul 3 din decizia în cauză,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Articolul 1

Obiectul

Prezentul regulament stabileşte norme comune pentru colectarea şi compilarea unor statistici comunitare privind:

| (a) | imigraţia şi emigraţia în şi din teritoriile statelor membre, inclusiv fluxurile provenind de pe teritoriul unui stat membru spre teritoriul unui alt stat membru şi fluxurile dintre un stat membru şi teritoriul unei ţări terţe; |
| --- | --- |

(a)

imigraţia şi emigraţia în şi din teritoriile statelor membre, inclusiv fluxurile provenind de pe teritoriul unui stat membru spre teritoriul unui alt stat membru şi fluxurile dintre un stat membru şi teritoriul unei ţări terţe;

| (b) | cetăţenia şi ţara naşterii persoanelor care îşi au reşedinţa obişnuită pe teritoriul statelor membre; |
| --- | --- |

(b)

cetăţenia şi ţara naşterii persoanelor care îşi au reşedinţa obişnuită pe teritoriul statelor membre;

| (c) | procedurile şi procesele administrative şi judiciare aplicate de statele membre în ceea ce priveşte imigraţia, acordarea permisiunii de reşedinţă, a cetăţeniei, a azilului şi a altor forme de protecţie internaţională şi prevenire a imigraţiei ilegale. |
| --- | --- |

(c)

procedurile şi procesele administrative şi judiciare aplicate de statele membre în ceea ce priveşte imigraţia, acordarea permisiunii de reşedinţă, a cetăţeniei, a azilului şi a altor forme de protecţie internaţională şi prevenire a imigraţiei ilegale.

Articolul 2

Definiţii

(1)   În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiţii:

| (a) | „reşedinţa obişnuită” înseamnă locul în care o persoană îşi petrece în mod normal perioada zilnică de odihnă, fără a ţine seama de absenţele temporare pentru recreere, vacanţe, vizite la prieteni şi rude, afaceri, tratamente medicale sau pelerinaj religios, sau, în absenţa informaţiilor, locul de reşedinţă legal sau înregistrat; |
| --- | --- |

(a)

„reşedinţa obişnuită” înseamnă locul în care o persoană îşi petrece în mod normal perioada zilnică de odihnă, fără a ţine seama de absenţele temporare pentru recreere, vacanţe, vizite la prieteni şi rude, afaceri, tratamente medicale sau pelerinaj religios, sau, în absenţa informaţiilor, locul de reşedinţă legal sau înregistrat;

| (b) | „imigraţie” înseamnă acţiunea prin care o persoană îşi stabileşte reşedinţa obişnuită pe teritoriul unui stat membru pentru o perioadă care este sau se aşteaptă să fie de cel puţin 12 luni, după ce, în prealabil, a avut reşedinţa obişnuită într-un alt stat membru sau într-o ţară terţă; |
| --- | --- |

(b)

„imigraţie” înseamnă acţiunea prin care o persoană îşi stabileşte reşedinţa obişnuită pe teritoriul unui stat membru pentru o perioadă care este sau se aşteaptă să fie de cel puţin 12 luni, după ce, în prealabil, a avut reşedinţa obişnuită într-un alt stat membru sau într-o ţară terţă;

| (c) | „emigraţie” înseamnă acţiunea prin care o persoană care a avut anterior reşedinţa obişnuită pe teritoriul unui stat membru încetează să mai aibă reşedinţa obişnuită pe teritoriul statului membru în cauză pentru o perioadă care este sau se aşteaptă să fie de cel puţin 12 luni; |
| --- | --- |

(c)

„emigraţie” înseamnă acţiunea prin care o persoană care a avut anterior reşedinţa obişnuită pe teritoriul unui stat membru încetează să mai aibă reşedinţa obişnuită pe teritoriul statului membru în cauză pentru o perioadă care este sau se aşteaptă să fie de cel puţin 12 luni;

| (d) | „cetăţenie” înseamnă legătura juridică specială între o persoană şi statul său, dobândită prin naştere sau prin naturalizare, indiferent că este prin declaraţie, opţiune, căsătorie ori alte mijloace, în conformitate cu dispoziţiile de drept intern; |
| --- | --- |

(d)

„cetăţenie” înseamnă legătura juridică specială între o persoană şi statul său, dobândită prin naştere sau prin naturalizare, indiferent că este prin declaraţie, opţiune, căsătorie ori alte mijloace, în conformitate cu dispoziţiile de drept intern;

| (e) | „ţara de naştere” înseamnă ţara de reşedinţă (în cadrul frontierelor actuale, dacă informaţia este disponibilă) a mamei la data naşterii sau, dacă nu este posibil, ţara (în cadrul frontierelor actuale, dacă informaţia este disponibilă) în care a avut loc naşterea; |
| --- | --- |

(e)

„ţara de naştere” înseamnă ţara de reşedinţă (în cadrul frontierelor actuale, dacă informaţia este disponibilă) a mamei la data naşterii sau, dacă nu este posibil, ţara (în cadrul frontierelor actuale, dacă informaţia este disponibilă) în care a avut loc naşterea;

| (f) | „imigrant” înseamnă o persoană care imigrează; |
| --- | --- |

(f)

„imigrant” înseamnă o persoană care imigrează;

| (g) | „emigrant” înseamnă o persoană care emigrează; |
| --- | --- |

(g)

„emigrant” înseamnă o persoană care emigrează;

| (h) | „rezident pe termen lung” înseamnă rezident pe termen lung în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (b) din Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanţilor ţărilor terţe care sunt rezidenţi pe termen lung (8); |
| --- | --- |

(h)

„rezident pe termen lung” înseamnă rezident pe termen lung în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (b) din Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanţilor ţărilor terţe care sunt rezidenţi pe termen lung (8);

| (i) | „resortisant al unei ţări terţe” înseamnă orice persoană care nu este cetăţean al Uniunii în sensul articolului 17 alineatul (1) din tratat, inclusiv persoanele apatride; |
| --- | --- |

(i)

„resortisant al unei ţări terţe” înseamnă orice persoană care nu este cetăţean al Uniunii în sensul articolului 17 alineatul (1) din tratat, inclusiv persoanele apatride;

| (j) | „solicitare de protecţie internaţională” înseamnă solicitarea de protecţie internaţională în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (g) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condiţiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanţii ţărilor terţe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecţie internaţională, şi referitoare la conţinutul protecţiei acordate (9); |
| --- | --- |

(j)

„solicitare de protecţie internaţională” înseamnă solicitarea de protecţie internaţională în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (g) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condiţiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanţii ţărilor terţe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecţie internaţională, şi referitoare la conţinutul protecţiei acordate (9);

| (k) | „statut de refugiat” înseamnă statutul de refugiat în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (d) din Directiva 2004/83/CE; |
| --- | --- |

(k)

„statut de refugiat” înseamnă statutul de refugiat în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (d) din Directiva 2004/83/CE;

| (l) | „statut conferit de protecţia subsidiară” înseamnă statutul conferit de protecţia subsidiară în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (f) din Directiva 2004/83/CE; |
| --- | --- |

(l)

„statut conferit de protecţia subsidiară” înseamnă statutul conferit de protecţia subsidiară în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (f) din Directiva 2004/83/CE;

| (m) | „membri ai familiei” înseamnă membri ai familiei în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (i) din Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor şi mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei ţări terţe (10); |
| --- | --- |

(m)

„membri ai familiei” înseamnă membri ai familiei în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (i) din Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor şi mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei ţări terţe (10);

| (n) | „protecţie temporară” înseamnă protecţia temporară în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/55/CE a Consiliului din 20 iulie 2001 privind standardele minime pentru acordarea protecţiei temporare, în cazul unui aflux masiv de persoane strămutate şi măsurile de promovare a unui echilibru între eforturile statelor membre pentru primirea acestor persoane şi suportarea consecinţelor acestei primiri (11); |
| --- | --- |

(n)

„protecţie temporară” înseamnă protecţia temporară în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/55/CE a Consiliului din 20 iulie 2001 privind standardele minime pentru acordarea protecţiei temporare, în cazul unui aflux masiv de persoane strămutate şi măsurile de promovare a unui echilibru între eforturile statelor membre pentru primirea acestor persoane şi suportarea consecinţelor acestei primiri (11);

| (o) | „minor neînsoţit” înseamnă minor neînsoţit în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (i) din Directiva 2004/83/CE; |
| --- | --- |

(o)

„minor neînsoţit” înseamnă minor neînsoţit în sensul definiţiei de la articolul 2 litera (i) din Directiva 2004/83/CE;

| (p) | „frontiere externe” înseamnă frontiere externe în sensul definiţiei de la articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (12); |
| --- | --- |

(p)

„frontiere externe” înseamnă frontiere externe în sensul definiţiei de la articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (12);

| (q) | „resortisanţi ai unor ţări terţe cărora li s-a refuzat intrarea” înseamnă resortisanţi ai unor ţări terţe cărora li s-a refuzat intrarea la frontiera externă deoarece nu îndeplinesc toate condiţiile de intrare stabilite la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 şi nu se încadrează în categoriile de persoane menţionate la articolul 5 alineatul (4) din regulamentul respectiv; |
| --- | --- |

(q)

„resortisanţi ai unor ţări terţe cărora li s-a refuzat intrarea” înseamnă resortisanţi ai unor ţări terţe cărora li s-a refuzat intrarea la frontiera externă deoarece nu îndeplinesc toate condiţiile de intrare stabilite la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 şi nu se încadrează în categoriile de persoane menţionate la articolul 5 alineatul (4) din regulamentul respectiv;

| (r) | „resortisanţi ai unor ţări terţe găsiţi în situaţii ilegale” înseamnă resortisanţi ai unor ţări terţe care sunt găsiţi în mod oficial pe teritoriul unui stat membru şi care nu îndeplinesc sau nu mai îndeplinesc condiţiile de şedere sau reşedinţă în statul membru respectiv; |
| --- | --- |

(r)

„resortisanţi ai unor ţări terţe găsiţi în situaţii ilegale” înseamnă resortisanţi ai unor ţări terţe care sunt găsiţi în mod oficial pe teritoriul unui stat membru şi care nu îndeplinesc sau nu mai îndeplinesc condiţiile de şedere sau reşedinţă în statul membru respectiv;

| (s) | „restabilire” înseamnă transferul unor resortisanţi ai unor ţări terţe sau al unor apatrizi, pe baza unei evaluări a nevoilor lor de protecţie internaţională şi de găsire a unei soluţii durabile, într-un stat membru în care le este permisă reşedinţa şi în care beneficiază de un statut juridic sigur. |
| --- | --- |

(s)

„restabilire” înseamnă transferul unor resortisanţi ai unor ţări terţe sau al unor apatrizi, pe baza unei evaluări a nevoilor lor de protecţie internaţională şi de găsire a unei soluţii durabile, într-un stat membru în care le este permisă reşedinţa şi în care beneficiază de un statut juridic sigur.

(2)   Statele membre informează Comisia (Eurostat) cu privire la utilizarea şi efectele probabile ale estimărilor sau ale altor metode de adaptare a statisticilor bazate pe definiţii naţionale, în vederea respectării definiţiilor armonizate prevăzute la alineatul (1).

(3)   Pentru anul de referinţă 2008, statisticile furnizate Comisiei (Eurostat) în conformitate cu prezentul regulament se pot baza pe definiţii (naţionale) alternative. În astfel de cazuri, statele membre informează Comisia (Eurostat) cu privire la definiţiile alternative respective.

(4)   În cazul în care un stat membru nu este ţinut de unul sau mai multe dintre textele juridice menţionate în definiţiile de la alineatul (1), statul membru respectiv ar trebui să furnizeze statistici comparabile cu cele prevăzute de prezentul regulament, dacă acestea pot fi furnizate în conformitate cu procedurile legislative şi/sau administrative în vigoare.

Articolul 3

Statistici privind migraţia internaţională, populaţia în mod obişnuit rezidentă şi dobândirea cetăţeniei

(1)   Statele membre furnizează Comisiei (Eurostat) statistici privind:

| (a) | numărul de imigranţi care se stabilesc pe teritoriul statului membru, defalcate după:






  (i) | grupuri de cetăţenii, pe vârste şi pe sexe; |
| --- | --- | --- |

(a)

numărul de imigranţi care se stabilesc pe teritoriul statului membru, defalcate după:

(i)

grupuri de cetăţenii, pe vârste şi pe sexe;

| (ii) | grupuri de ţări de naştere, pe vârste şi pe sexe; |
| --- | --- |

(ii)

grupuri de ţări de naştere, pe vârste şi pe sexe;

| (iii) | grupuri de ţări anterioare de reşedinţă obişnuită, pe vârste şi pe sexe; |
| --- | --- |

(iii)

grupuri de ţări anterioare de reşedinţă obişnuită, pe vârste şi pe sexe;

| (b) | numărul de emigranţi care părăsesc teritoriul statului membru, defalcate după:






  (i) | grupuri de cetăţenii; |
| --- | --- | --- |

(b)

numărul de emigranţi care părăsesc teritoriul statului membru, defalcate după:

(i)

grupuri de cetăţenii;

| (ii) | vârstă; |
| --- | --- |

(ii)

vârstă;

| (iii) | sex; |
| --- | --- |

(iii)

sex;

| (iv) | grupuri de ţări de reşedinţă obişnuită viitoare; |
| --- | --- |

(iv)

grupuri de ţări de reşedinţă obişnuită viitoare;

| (c) | numărul de persoane care au reşedinţa obişnuită în statele membre la sfârşitul perioadei de referinţă, defalcate după:






  (i) | grupuri de cetăţenii, pe vârste şi pe sexe; |
| --- | --- | --- |

(c)

numărul de persoane care au reşedinţa obişnuită în statele membre la sfârşitul perioadei de referinţă, defalcate după:

(i)

grupuri de cetăţenii, pe vârste şi pe sexe;

| (ii) | grupuri de ţări de naştere, pe vârste şi pe sexe; |
| --- | --- |

(ii)

grupuri de ţări de naştere, pe vârste şi pe sexe;

| (d) | numărul de persoane care au reşedinţa obişnuită pe teritoriul statului membru şi care au obţinut, în anul de referinţă, cetăţenia statului membru şi care au deţinut anterior cetăţenia altui stat membru sau a unei ţări terţe sau au fost apatride, defalcate pe vârste şi pe sexe şi în funcţie de cetăţenia anterioară sau de statutul de apatrid al persoanelor în cauză. |
| --- | --- |

(d)

numărul de persoane care au reşedinţa obişnuită pe teritoriul statului membru şi care au obţinut, în anul de referinţă, cetăţenia statului membru şi care au deţinut anterior cetăţenia altui stat membru sau a unei ţări terţe sau au fost apatride, defalcate pe vârste şi pe sexe şi în funcţie de cetăţenia anterioară sau de statutul de apatrid al persoanelor în cauză.

(2)   Statisticile menţionate la alineatul (1) se referă la perioade de referinţă de un an calendaristic şi sunt furnizate Comisiei (Eurostat) în termen de douăsprezece luni de la sfârşitul anului de referinţă. Primul an de referinţă este 2008.

Articolul 4

Statistici privind protecţia internaţională

(1)   Statele membre furnizează Comisiei (Eurostat) statistici privind:

| (a) | numărul de persoane care au solicitat protecţie internaţională sau sunt incluse într-o astfel de solicitare ca membru al familiei în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(a)

numărul de persoane care au solicitat protecţie internaţională sau sunt incluse într-o astfel de solicitare ca membru al familiei în cursul perioadei de referinţă;

| (b) | numărul de persoane care fac obiectul solicitărilor de protecţie internaţională examinate de autoritatea naţională competentă la sfârşitul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(b)

numărul de persoane care fac obiectul solicitărilor de protecţie internaţională examinate de autoritatea naţională competentă la sfârşitul perioadei de referinţă;

| (c) | numărul de solicitări de protecţie internaţională care au fost retrase în cursul perioadei de referinţă. |
| --- | --- |

(c)

numărul de solicitări de protecţie internaţională care au fost retrase în cursul perioadei de referinţă.

Aceste statistici sunt defalcate pe vârste şi pe sexe, precum şi în funcţie de cetăţenia persoanelor în cauză. Ele se referă la perioade de referinţă de o lună calendaristică şi sunt furnizate Comisiei (Eurostat) în termen de două luni de la sfârşitul lunii de referinţă. Prima lună de referinţă este ianuarie 2008.

(2)   Statele membre furnizează Comisiei (Eurostat) statistici privind:

| (a) | numărul de persoane care fac obiectul unor decizii în fond de respingere a solicitărilor de protecţie internaţională, cum ar fi deciziile conform cărora solicitările sunt inadmisibile sau neîntemeiate şi deciziile adoptate în cadrul unor proceduri prioritare şi accelerate, adoptate de organe administrative sau judiciare în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(a)

numărul de persoane care fac obiectul unor decizii în fond de respingere a solicitărilor de protecţie internaţională, cum ar fi deciziile conform cărora solicitările sunt inadmisibile sau neîntemeiate şi deciziile adoptate în cadrul unor proceduri prioritare şi accelerate, adoptate de organe administrative sau judiciare în cursul perioadei de referinţă;

| (b) | numărul de persoane care fac obiectul unor decizii în fond de acordare sau retragere a statutului de refugiat, adoptate de organe administrative sau judiciare în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(b)

numărul de persoane care fac obiectul unor decizii în fond de acordare sau retragere a statutului de refugiat, adoptate de organe administrative sau judiciare în cursul perioadei de referinţă;

| (c) | numărul de persoane care fac obiectul unor decizii în fond de acordare sau retragere a protecţiei subsidiare, adoptate de organe administrative sau judiciare în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(c)

numărul de persoane care fac obiectul unor decizii în fond de acordare sau retragere a protecţiei subsidiare, adoptate de organe administrative sau judiciare în cursul perioadei de referinţă;

| (d) | numărul de persoane care fac obiectul unor decizii în fond de acordare sau retragere a protecţiei temporare, adoptate de organe administrative sau judiciare în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(d)

numărul de persoane care fac obiectul unor decizii în fond de acordare sau retragere a protecţiei temporare, adoptate de organe administrative sau judiciare în cursul perioadei de referinţă;

| (e) | numărul de persoane care fac obiectul unor decizii în fond de acordare sau retragere a autorizaţiei de şedere din motive umanitare prevăzute de legislaţia naţională privind protecţia internaţională, adoptate de organe administrative sau judiciare în cursul perioadei de referinţă. |
| --- | --- |

(e)

numărul de persoane care fac obiectul unor decizii în fond de acordare sau retragere a autorizaţiei de şedere din motive umanitare prevăzute de legislaţia naţională privind protecţia internaţională, adoptate de organe administrative sau judiciare în cursul perioadei de referinţă.

Aceste statistici sunt defalcate pe vârste şi pe sexe, precum şi în funcţie de cetăţenia persoanelor în cauză. Ele se referă la perioade de referinţă de trei luni calendaristice şi sunt furnizate Comisiei (Eurostat) în termen de două luni de la sfârşitul perioadei de referinţă. Prima perioadă de referinţă este cuprinsă între ianuarie şi martie 2008.

(3)   Statele membre furnizează Comisiei (Eurostat) statistici privind:

| (a) | numărul de solicitanţi de protecţie internaţională care sunt consideraţi de către autorităţile naţionale responsabile minori neînsoţiţi în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(a)

numărul de solicitanţi de protecţie internaţională care sunt consideraţi de către autorităţile naţionale responsabile minori neînsoţiţi în cursul perioadei de referinţă;

| (b) | numărul de persoane care fac obiectul unor decizii definitive de respingere a solicitărilor de protecţie internaţională, cum ar fi deciziile conform cărora solicitările sunt declarate inadmisibile sau neîntemeiate şi deciziile adoptate în cadrul unor proceduri prioritare şi accelerate, adoptate de organe administrative sau judiciare în cadrul unei căi de atac în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(b)

numărul de persoane care fac obiectul unor decizii definitive de respingere a solicitărilor de protecţie internaţională, cum ar fi deciziile conform cărora solicitările sunt declarate inadmisibile sau neîntemeiate şi deciziile adoptate în cadrul unor proceduri prioritare şi accelerate, adoptate de organe administrative sau judiciare în cadrul unei căi de atac în cursul perioadei de referinţă;

| (c) | numărul de persoane care fac obiectul unor decizii definitive de acordare sau retragere a statutului de refugiat, adoptate de organe administrative sau judiciare în cadrul unei căi de atac în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(c)

numărul de persoane care fac obiectul unor decizii definitive de acordare sau retragere a statutului de refugiat, adoptate de organe administrative sau judiciare în cadrul unei căi de atac în cursul perioadei de referinţă;

| (d) | numărul de persoane care fac obiectul unor decizii definitive de acordare sau retragere a protecţiei subsidiare, adoptate de organe administrative sau judiciare în cadrul unei căi de atac în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(d)

numărul de persoane care fac obiectul unor decizii definitive de acordare sau retragere a protecţiei subsidiare, adoptate de organe administrative sau judiciare în cadrul unei căi de atac în cursul perioadei de referinţă;

| (e) | numărul de persoane care fac obiectul unor decizii definitive de acordare sau retragere a protecţiei temporare, adoptate de organe administrative sau judiciare în cadrul unei căi de atac, în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(e)

numărul de persoane care fac obiectul unor decizii definitive de acordare sau retragere a protecţiei temporare, adoptate de organe administrative sau judiciare în cadrul unei căi de atac, în cursul perioadei de referinţă;

| (f) | numărul de persoane care fac obiectul altor decizii definitive adoptate de organe administrative sau judiciare în cadrul unei căi de atac, de acordare sau retragere a autorizaţiei de şedere din motive umanitare, prevăzute de legislaţia naţională, privind protecţia internaţională în cursul perioadei de referinţă; |
| --- | --- |

(f)

numărul de persoane care fac obiectul altor decizii definitive adoptate de organe administrative sau judiciare în cadrul unei căi de atac, de acordare sau retragere a autorizaţiei de şedere din motive umanitare, prevăzute de legislaţia naţională, privind protecţia internaţională în cursul perioadei de referinţă;

| (g) | numărul de persoane cărora le-a fost acordată o autorizaţie de reşedinţă în statul membru în cadrul unui regim naţional sau comunitar de restabilire, în cursul perioadei de referinţă, în cazul în care un astfel de regim este pus în aplicare în statul membru. |
| --- | --- |

(g)

numărul de persoane cărora le-a fost acordată o autorizaţie de reşedinţă în statul membru în cadrul unui regim naţional sau comunitar de restabilire, în cursul perioadei de referinţă, în cazul în care un astfel de regim este pus în aplicare în statul membru.

Aceste statistici sunt defalcate pe vârste şi pe sexe, precum şi în funcţie de cetăţenia persoanelor în cauză. Ele se referă la perioade de referinţă de un an calendaristic şi sunt furnizate Comisiei (Eurostat) în termen de trei luni de la sfârşitul anului de referinţă. Primul an de referinţă este 2008.

(4)   Statele membre furnizează Comisiei (Eurostat) următoarele statistici privind aplicarea Regulamentului (CE) nr. 343/2003 şi a Regulamentului (CE) nr. 1560/2003 al Comisiei din 2 septembrie 2003 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului (13):

| (a) | numărul cererilor de reprimire sau de preluare a unui solicitant de azil; |
| --- | --- |

(a)

numărul cererilor de reprimire sau de preluare a unui solicitant de azil;

| (b) | dispoziţiile pe care se întemeiază cererile menţionate la litera (a); |
| --- | --- |

(b)

dispoziţiile pe care se întemeiază cererile menţionate la litera (a);

| (c) | deciziile adoptate ca răspuns la cererile menţionate la litera (a); |
| --- | --- |

(c)

deciziile adoptate ca răspuns la cererile menţionate la litera (a);

| (d) | numărul de transferuri determinate de deciziile menţionate la litera (c); |
| --- | --- |

(d)

numărul de transferuri determinate de deciziile menţionate la litera (c);

| (e) | numărul de cereri de informaţii. |
| --- | --- |

(e)

numărul de cereri de informaţii.

Aceste statistici se referă la perioade de referinţă de un an calendaristic şi sunt furnizate Comisiei (Eurostat) în termen de trei luni de la sfârşitul anului de referinţă. Primul an de referinţă este 2008.

Articolul 5

Statistici privind prevenirea intrării şi şederii ilegale

(1)   Statele membre furnizează Comisiei (Eurostat) statistici privind:

| (a) | numărul de resortisanţi ai unor ţări terţe cărora li s-a refuzat intrarea pe teritoriul statului membru la frontiera externă; |
| --- | --- |

(a)

numărul de resortisanţi ai unor ţări terţe cărora li s-a refuzat intrarea pe teritoriul statului membru la frontiera externă;

| (b) | numărul de resortisanţi ai unor ţări terţe descoperiţi în situaţii ilegale pe teritoriul statului membru conform legislaţiei naţionale privind imigraţia. |
| --- | --- |

(b)

numărul de resortisanţi ai unor ţări terţe descoperiţi în situaţii ilegale pe teritoriul statului membru conform legislaţiei naţionale privind imigraţia.

Statisticile menţionate la litera (a) sunt defalcate în conformitate cu articolul 13 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006.

Statisticile menţionate la litera (b) sunt defalcate pe vârste şi pe sexe, precum şi în funcţie de cetăţenia persoanelor în cauză.

(2)   Statisticile menţionate la alineatul (1) se referă la perioade de referinţă de un an calendaristic şi sunt furnizate Comisiei (Eurostat) în termen de trei luni de la sfârşitul anului de referinţă. Primul an de referinţă este 2008.

Articolul 6

Statistici privind permisele de reşedinţă şi reşedinţa resortisanţilor unor ţări terţe

(1)   Statele membre furnizează Comisiei (Eurostat) statistici privind:

| (a) | numărul de permise de reşedinţă emise unor persoane care sunt resortisanţi ai unor ţări terţe, defalcate după cum urmează:






  (i) | permise emise în cursul perioadei de referinţă în temeiul cărora persoanei i se acordă, pentru prima dată, permisiunea de şedere, defalcate pe cetăţenie, motivul emiterii permisului şi durata valabilităţii acestuia; |
| --- | --- | --- |

(a)

numărul de permise de reşedinţă emise unor persoane care sunt resortisanţi ai unor ţări terţe, defalcate după cum urmează:

(i)

permise emise în cursul perioadei de referinţă în temeiul cărora persoanei i se acordă, pentru prima dată, permisiunea de şedere, defalcate pe cetăţenie, motivul emiterii permisului şi durata valabilităţii acestuia;

| (ii) | permise emise în cursul perioadei de referinţă, acordate cu ocazia schimbării statutului de imigrant al persoanei în cauză sau a motivului de şedere, defalcate pe cetăţenie, motivul emiterii permisului şi durata valabilităţii acestuia; |
| --- | --- |

(ii)

permise emise în cursul perioadei de referinţă, acordate cu ocazia schimbării statutului de imigrant al persoanei în cauză sau a motivului de şedere, defalcate pe cetăţenie, motivul emiterii permisului şi durata valabilităţii acestuia;

| (iii) | permise valabile la sfârşitul perioadei de referinţă (numărul de permise emise, neretrase şi neexpirate), defalcate pe cetăţenie, motivul emiterii permisului şi durata valabilităţii acestuia; |
| --- | --- |

(iii)

permise valabile la sfârşitul perioadei de referinţă (numărul de permise emise, neretrase şi neexpirate), defalcate pe cetăţenie, motivul emiterii permisului şi durata valabilităţii acestuia;

| (b) | numărul de rezidenţi pe termen lung la sfârşitul perioadei de referinţă, defalcate pe cetăţenie. |
| --- | --- |

(b)

numărul de rezidenţi pe termen lung la sfârşitul perioadei de referinţă, defalcate pe cetăţenie.

(2)   În cazul în care legislaţia naţională sau practicile administrative ale statului membru permit acordarea unor categorii specifice de vize pe termen lung sau a statutului de imigrant în locul unor permise de reşedinţă, numărul de persoane care obţin astfel de vize sau statutul de imigrant trebuie inclus în statisticile prevăzute la alineatul (1).

(3)   Statisticile menţionate la alineatul (1) se referă la perioade de referinţă de un an calendaristic şi sunt furnizate Comisiei (Eurostat) în termen de şase luni de la sfârşitul anului de referinţă. Primul an de referinţă este 2008.

Articolul 7

Statistici privind returnările

(1)   Statele membre furnizează Comisiei (Eurostat) statistici privind:

| (a) | numărul de resortisanţi ai unor ţări terţe găsiţi în situaţii ilegale pe teritoriul statului membru, care fac obiectul unei decizii administrative sau judiciare sau al unui act care constată sau declară că şederea lor este ilegală şi care impune o obligaţie de a părăsi teritoriul statului membru, defalcate în funcţie de cetăţenia persoanelor în cauză; |
| --- | --- |

(a)

numărul de resortisanţi ai unor ţări terţe găsiţi în situaţii ilegale pe teritoriul statului membru, care fac obiectul unei decizii administrative sau judiciare sau al unui act care constată sau declară că şederea lor este ilegală şi care impune o obligaţie de a părăsi teritoriul statului membru, defalcate în funcţie de cetăţenia persoanelor în cauză;

| (b) | numărul de resortisanţi ai unor ţări terţe care au părăsit efectiv teritoriul statului membru, ca urmare a unei decizii administrative sau judiciare sau a unui act, în sensul literei (a), defalcate în funcţie de cetăţenia persoanelor returnate. |
| --- | --- |

(b)

numărul de resortisanţi ai unor ţări terţe care au părăsit efectiv teritoriul statului membru, ca urmare a unei decizii administrative sau judiciare sau a unui act, în sensul literei (a), defalcate în funcţie de cetăţenia persoanelor returnate.

(2)   Statisticile menţionate la alineatul (1) se referă la perioade de referinţă de un an calendaristic şi sunt furnizate Comisiei (Eurostat) în termen de trei luni de la sfârşitul anului de referinţă. Primul an de referinţă este 2008.

(3)   Statisticile menţionate la alineatul (1) nu includ resortisanţii unor ţări terţe care sunt transferaţi dintr-un stat membru în alt stat membru în conformitate cu mecanismul stabilit prin Regulamentul (CE) nr. 343/2003 şi prin Regulamentul (CE) nr. 1560/2003.

Articolul 8

Defalcări suplimentare

(1)   Comisia poate adopta măsurile privind stabilirea unor defalcări suplimentare, prevăzute mai jos, pentru următoarele statistici:

| (a) | pentru statisticile prevăzute la articolul 4 în ansamblul său, defalcări în funcţie de:






  (i) | anul depunerii cererii; |
| --- | --- | --- |

(a)

pentru statisticile prevăzute la articolul 4 în ansamblul său, defalcări în funcţie de:

(i)

anul depunerii cererii;

| (b) | pentru statisticile prevăzute la articolul 4 alineatul (4), defalcări în funcţie de:






  (i) | numărul de persoane vizate de cerere, decizie şi transfer; |
| --- | --- | --- |

(b)

pentru statisticile prevăzute la articolul 4 alineatul (4), defalcări în funcţie de:

(i)

numărul de persoane vizate de cerere, decizie şi transfer;

| (c) | pentru statisticile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (a), defalcări în funcţie de:






  (i) | vârstă; |
| --- | --- | --- |

(c)

pentru statisticile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (a), defalcări în funcţie de:

(i)

vârstă;

| (ii) | sex; |
| --- | --- |

(ii)

sex;

| (d) | pentru statisticile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (b), defalcări în funcţie de:






  (i) | motivele reţinerii; |
| --- | --- | --- |

(d)

pentru statisticile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (b), defalcări în funcţie de:

(i)

motivele reţinerii;

| (ii) | locul reţinerii; |
| --- | --- |

(ii)

locul reţinerii;

| (e) | pentru statisticile prevăzute la articolul 6, defalcări în funcţie de:






  (i) | anul în care a fost acordată pentru prima dată permisiunea de reşedinţă; |
| --- | --- | --- |

(e)

pentru statisticile prevăzute la articolul 6, defalcări în funcţie de:

(i)

anul în care a fost acordată pentru prima dată permisiunea de reşedinţă;

| (ii) | vârstă; |
| --- | --- |

(ii)

vârstă;

| (iii) | sex; |
| --- | --- |

(iii)

sex;

| (f) | pentru statisticile prevăzute la articolul 7, defalcări în funcţie de:






  (i) | motivul deciziei sau al actului care impune obligaţia de a părăsi teritoriul; |
| --- | --- | --- |

(f)

pentru statisticile prevăzute la articolul 7, defalcări în funcţie de:

(i)

motivul deciziei sau al actului care impune obligaţia de a părăsi teritoriul;

| (ii) | vârstă; |
| --- | --- |

(ii)

vârstă;

| (iii) | sex. |
| --- | --- |

(iii)

sex.

(2)   Defalcările suplimentare menţionate la alineatul (1) sunt furnizate doar separat, dar nu sunt combinate cu defalcările prevăzute la articolele 4-7.

(3)   Atunci când decide dacă sunt necesare defalcări suplimentare, Comisia ia în considerare necesitatea acestor informaţii pentru dezvoltarea şi monitorizarea politicilor comunitare, precum şi disponibilitatea unor surse adecvate de informaţii şi costurile aferente.

Negocierile privind defalcările suplimentare, care pot fi necesare pentru aplicarea articolelor 4-7, sunt iniţiate înainte de 20 august 2009. Primul an de referinţă pentru aplicarea defalcărilor suplimentare este, cel mai devreme, 2010.

Articolul 9

Surse de informaţii şi standarde de calitate

(1)   Statisticile se bazează pe următoarele surse de informaţii, în funcţie de disponibilitatea lor în statul membru şi în conformitate cu legislaţia şi practicile naţionale:

| (a) | înregistrări ale acţiunilor administrative şi judiciare; |
| --- | --- |

(a)

înregistrări ale acţiunilor administrative şi judiciare;

| (b) | registre privind acţiunile administrative; |
| --- | --- |

(b)

registre privind acţiunile administrative;

| (c) | registre ale populaţiei de persoane şi ale unui anumit subgrup din populaţia în cauză; |
| --- | --- |

(c)

registre ale populaţiei de persoane şi ale unui anumit subgrup din populaţia în cauză;

| (d) | recensăminte; |
| --- | --- |

(d)

recensăminte;

| (e) | anchete prin sondaj; |
| --- | --- |

(e)

anchete prin sondaj;

| (f) | alte surse adecvate. |
| --- | --- |

(f)

alte surse adecvate.

În cadrul procedurii statistice, pot fi utilizate metode de estimare statistică bine documentate, bazate pe date ştiinţifice.

(2)   Statele membre raportează Comisiei (Eurostat) privind sursele de informaţii utilizate, motivele pentru care au fost selectate sursele în cauză şi efectele surselor de informaţii selectate asupra calităţii statisticilor şi asupra metodelor de estimare utilizate şi informează Comisia (Eurostat) cu privire la modificările aduse acestora.

(3)   Statele membre furnizează Comisiei (Eurostat), la cererea acesteia, toate informaţiile necesare pentru evaluarea calităţii, a comparabilităţii şi a integralităţii informaţiilor statistice.

(4)   Statele membre informează de îndată Comisia (Eurostat) cu privire la revizuirile şi corecţiile aduse statisticilor furnizate în temeiul prezentului regulament, precum şi cu privire la orice modificări ale metodelor şi surselor de informaţii utilizate.

(5)   Măsurile privind stabilirea formatelor adecvate pentru transmiterea datelor se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare menţionată la articolul 11 alineatul (2).

Articolul 10

Măsuri de punere în aplicare

(1)   Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament de stabilire a normelor privind formatele adecvate pentru transmiterea datelor, în conformitate cu articolul 9, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare menţionată la articolul 11 alineatul (2).

(2)   Măsurile următoare, necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament şi destinate să modifice elemente neesenţiale, printre altele completându-l, sunt adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control menţionată la articolul 11 alineatul (3):

| (a) | actualizarea definiţiilor prevăzute la articolul 2 alineatul (1); |
| --- | --- |

(a)

actualizarea definiţiilor prevăzute la articolul 2 alineatul (1);

| (b) | stabilirea categoriilor de grupuri de ţări de naştere, grupuri de ţări de reşedinţă anterioară sau viitoare şi grupuri de cetăţenii în conformitate cu articolul 3 alineatul (1); |
| --- | --- |

(b)

stabilirea categoriilor de grupuri de ţări de naştere, grupuri de ţări de reşedinţă anterioară sau viitoare şi grupuri de cetăţenii în conformitate cu articolul 3 alineatul (1);

| (c) | stabilirea categoriilor de motive pentru emiterea permiselor în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) litera (a); |
| --- | --- |

(c)

stabilirea categoriilor de motive pentru emiterea permiselor în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) litera (a);

| (d) | stabilirea defalcărilor suplimentare şi a nivelurilor de defalcare de aplicat variabilelor, în conformitate cu articolul 8; |
| --- | --- |

(d)

stabilirea defalcărilor suplimentare şi a nivelurilor de defalcare de aplicat variabilelor, în conformitate cu articolul 8;

| (e) | stabilirea normelor privind standardele de acurateţe şi de calitate. |
| --- | --- |

(e)

stabilirea normelor privind standardele de acurateţe şi de calitate.

Articolul 11

Comitetul

(1)   În adoptarea măsurilor de punere în aplicare, Comisia este asistată de Comitetul pentru programul statistic, instituit prin Decizia 89/382/CEE, Euratom.

(2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 şi articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispoziţiile articolului 8.

Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabileşte la trei luni.

(3)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1)-(4) şi articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispoziţiile articolului 8.

Articolul 12

Raport

Până la 20 august 2012 şi, ulterior, din trei în trei ani, Comisia prezintă Parlamentului European şi Consiliului un raport privind statisticile compilate în temeiul prezentului regulament şi calitatea acestora.

Articolul 13

Abrogare

Regulamentul (CEE) nr. 311/76 se abrogă.

Articolul 14

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale şi se aplică direct în toate statele membre.

Adoptat la Strasburg, 11 iulie 2007.

Pentru Parlamentul European

Preşedintele

H.-G. PÖTTERING

Pentru Consiliu

Preşedintele

M. LOBO ANTUNES

---

(1)  JO C 185, 8.8.2006, p. 31.

1

(2)  Avizul Parlamentului European din 14 martie 2007 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 12 iunie 2007.

2

(3)  JO C 83 E, 2.4.2004, p. 94.

3

(4)  JO L 39, 14.2.1976, p. 1.

4

(5)  JO L 52, 22.2.1997, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).

5

(6)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23. Decizie, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2006/512/CE (JO L 200, 22.7.2006, p. 11).

6

(7)  JO L 181, 28.6.1989, p. 47.

7

(8)  JO L 16, 23.1.2004, p. 44.

8

(9)  JO L 304, 30.9.2004, p. 12.

9

(10)  JO L 50, 25.2.2003, p. 1.

10

(11)  JO L 212, 7.8.2001, p. 12.

11

(12)  JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

12

(13)  JO L 222, 5.9.2003, p. 3.

13

---

| 31.7.2007 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 199/30 |
| --- | --- | --- | --- |

31.7.2007

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 199/30

---

REGULAMENTUL (CE) NR. 863/2007 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

din 11 iulie 2007

de stabilire a unui mecanism de creare a echipelor de intervenție rapidă la frontieră și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului în ceea ce privește acest mecanism și de reglementare a sarcinilor și a competențelor agenților invitați

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 62 punctul 2 litera (a) și articolul 66,

având în vedere propunerea Comisiei,

după consultarea Comitetului Economic și Social European,

hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (1),

întrucât:

| (1) | La 26 octombrie 2004, Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 (2) de instituire a Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operaționale la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene („Agenția”). |
| --- | --- |

(1)

La 26 octombrie 2004, Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 (2) de instituire a Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operaționale la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene („Agenția”).

| (2) | Un stat membru care se confruntă cu circumstanțe care fac necesară o asistență tehnică și operativă sporită la frontierele sale externe poate, fără a aduce atingere articolului 64 alineatul (2) din tratat și în conformitate cu articolele 7 și 8 din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004, să solicite o astfel de asistență din partea Agenției sub formă de coordonare, în cazul în care sunt implicate alte state membre. |
| --- | --- |

(2)

Un stat membru care se confruntă cu circumstanțe care fac necesară o asistență tehnică și operativă sporită la frontierele sale externe poate, fără a aduce atingere articolului 64 alineatul (2) din tratat și în conformitate cu articolele 7 și 8 din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004, să solicite o astfel de asistență din partea Agenției sub formă de coordonare, în cazul în care sunt implicate alte state membre.

| (3) | Gestionarea eficientă a frontierelor externe prin intermediul activităților de control și de supraveghere contribuie la combaterea imigrației ilegale și a traficului de persoane, precum și la prevenirea oricărei amenințări la adresa siguranței interne, a ordinii publice, a sănătății publice și a relațiilor internaționale ale statelor membre. Controlul la frontiere este nu numai în interesul statului membru la ale cărui frontiere externe este efectuat, ci și în interesul tuturor statelor membre care au renunțat la controlul la frontierele interne. |
| --- | --- |

(3)

Gestionarea eficientă a frontierelor externe prin intermediul activităților de control și de supraveghere contribuie la combaterea imigrației ilegale și a traficului de persoane, precum și la prevenirea oricărei amenințări la adresa siguranței interne, a ordinii publice, a sănătății publice și a relațiilor internaționale ale statelor membre. Controlul la frontiere este nu numai în interesul statului membru la ale cărui frontiere externe este efectuat, ci și în interesul tuturor statelor membre care au renunțat la controlul la frontierele interne.

| (4) | Responsabilitatea pentru controlul frontierelor externe revine statelor membre. Ținând seama de situațiile critice cu care statele membre se confruntă din când în când la frontierele lor externe, în special sosirea, la unele puncte ale frontierelor externe, a unui număr mare de resortisanți din țări terțe care încearcă să intre ilegal pe teritoriul statelor membre, ar putea fi necesar să se acorde asistență statelor membre, furnizându-le resurse adecvate și suficiente, în special în materie de personal. |
| --- | --- |

(4)

Responsabilitatea pentru controlul frontierelor externe revine statelor membre. Ținând seama de situațiile critice cu care statele membre se confruntă din când în când la frontierele lor externe, în special sosirea, la unele puncte ale frontierelor externe, a unui număr mare de resortisanți din țări terțe care încearcă să intre ilegal pe teritoriul statelor membre, ar putea fi necesar să se acorde asistență statelor membre, furnizându-le resurse adecvate și suficiente, în special în materie de personal.

| (5) | Posibilitățile actuale de furnizare a unei asistențe practice eficiente privind controlul persoanelor la frontierele externe și supravegherea frontierelor externe la nivel european nu sunt considerate suficiente, în special în cazurile în care statele membre se confruntă cu sosirea unui număr mare de resortisanți din țări terțe care încearcă să intre ilegal pe teritoriul statelor membre. |
| --- | --- |

(5)

Posibilitățile actuale de furnizare a unei asistențe practice eficiente privind controlul persoanelor la frontierele externe și supravegherea frontierelor externe la nivel european nu sunt considerate suficiente, în special în cazurile în care statele membre se confruntă cu sosirea unui număr mare de resortisanți din țări terțe care încearcă să intre ilegal pe teritoriul statelor membre.

| (6) | Un stat membru ar trebui, în consecință, să aibă posibilitatea de a solicita detașarea pe teritoriul său, în cadrul Agenției, a unor echipe de intervenție rapidă la frontieră, care să aibă în componență experți special instruiți, provenind din alte state membre, pentru a oferi temporar asistență agenților săi de poliție de frontieră naționali. Detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră va contribui la sporirea solidarității și a asistenței reciproce dintre statele membre. |
| --- | --- |

(6)

Un stat membru ar trebui, în consecință, să aibă posibilitatea de a solicita detașarea pe teritoriul său, în cadrul Agenției, a unor echipe de intervenție rapidă la frontieră, care să aibă în componență experți special instruiți, provenind din alte state membre, pentru a oferi temporar asistență agenților săi de poliție de frontieră naționali. Detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră va contribui la sporirea solidarității și a asistenței reciproce dintre statele membre.

| (7) | Detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră pentru a furniza sprijin pe o perioadă determinată ar trebui să aibă loc în situații de presiune excepțională și urgentă. Asemenea situații ar apărea atunci când un stat membru ar fi confruntat cu un aflux masiv de resortisanți ai unor țări terțe care încearcă să intre în mod ilegal pe teritoriul său, ceea ce necesită o acțiune imediată, iar detașarea unei echipe de intervenție rapidă la frontieră ar contribui la realizarea unei acțiuni eficace. Echipele de intervenție rapidă la frontieră nu au menirea de a furniza asistență pe termen lung. |
| --- | --- |

(7)

Detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră pentru a furniza sprijin pe o perioadă determinată ar trebui să aibă loc în situații de presiune excepțională și urgentă. Asemenea situații ar apărea atunci când un stat membru ar fi confruntat cu un aflux masiv de resortisanți ai unor țări terțe care încearcă să intre în mod ilegal pe teritoriul său, ceea ce necesită o acțiune imediată, iar detașarea unei echipe de intervenție rapidă la frontieră ar contribui la realizarea unei acțiuni eficace. Echipele de intervenție rapidă la frontieră nu au menirea de a furniza asistență pe termen lung.

| (8) | Echipele de intervenție rapidă la frontieră vor depinde de atribuțiile planificate, disponibilitate și frecvența detașărilor. Pentru a asigura funcționarea eficace a echipelor de intervenție rapidă la frontieră, statele membre ar trebui să pună la dispoziție un număr corespunzător de agenți de poliție de frontieră („rezerva de intervenție rapidă”), care să reflecte mai ales specializarea și amploarea propriilor structuri de poliție de frontieră. Statele membre ar trebui să creeze, prin urmare, rezerve naționale de experți pentru a spori eficacitatea prezentului regulament. Agenția ar trebui să ia în considerare diferențele de mărime între statele membre, precum și specializările tehnice ale structurilor lor de poliție de frontieră. |
| --- | --- |

(8)

Echipele de intervenție rapidă la frontieră vor depinde de atribuțiile planificate, disponibilitate și frecvența detașărilor. Pentru a asigura funcționarea eficace a echipelor de intervenție rapidă la frontieră, statele membre ar trebui să pună la dispoziție un număr corespunzător de agenți de poliție de frontieră („rezerva de intervenție rapidă”), care să reflecte mai ales specializarea și amploarea propriilor structuri de poliție de frontieră. Statele membre ar trebui să creeze, prin urmare, rezerve naționale de experți pentru a spori eficacitatea prezentului regulament. Agenția ar trebui să ia în considerare diferențele de mărime între statele membre, precum și specializările tehnice ale structurilor lor de poliție de frontieră.

| (9) | Bunele practici ale multor state membre demonstrează că o cunoaștere a profilurilor agenților de poliție de frontieră disponibili (în ceea ce privește aptitudinile și calificările acestora), înainte de desfășurarea operațiunilor, contribuie în mod semnificativ la planificarea și derularea eficientă a acestora. Agenția ar trebui, prin urmare, să determine profilurile și numărul global de agenți de poliție de frontieră care ar trebui incluși în cadrul echipelor de intervenție rapidă la frontieră. |
| --- | --- |

(9)

Bunele practici ale multor state membre demonstrează că o cunoaștere a profilurilor agenților de poliție de frontieră disponibili (în ceea ce privește aptitudinile și calificările acestora), înainte de desfășurarea operațiunilor, contribuie în mod semnificativ la planificarea și derularea eficientă a acestora. Agenția ar trebui, prin urmare, să determine profilurile și numărul global de agenți de poliție de frontieră care ar trebui incluși în cadrul echipelor de intervenție rapidă la frontieră.

| (10) | Ar trebui să se instituie un mecanism pentru crearea unor echipe de intervenție rapidă, care să ofere atât Agenției, cât și statelor membre suficientă flexibilitate și să asigure derularea operațiunilor la un nivel înalt de eficiență și eficacitate. |
| --- | --- |

(10)

Ar trebui să se instituie un mecanism pentru crearea unor echipe de intervenție rapidă, care să ofere atât Agenției, cât și statelor membre suficientă flexibilitate și să asigure derularea operațiunilor la un nivel înalt de eficiență și eficacitate.

| (11) | Agenția ar trebui, printre altele, să coordoneze componența, instruirea și detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră. Este prin urmare necesar să se introducă noi dispoziții în Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 cu privire la rolul Agenției în raport cu echipele respective. |
| --- | --- |

(11)

Agenția ar trebui, printre altele, să coordoneze componența, instruirea și detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră. Este prin urmare necesar să se introducă noi dispoziții în Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 cu privire la rolul Agenției în raport cu echipele respective.

| (12) | Atunci când un stat membru se confruntă cu un aflux masiv de resortisanți ai unor țări terțe care încearcă să intre ilegal pe teritoriul său sau cu o altă situație excepțională care afectează în mod substanțial îndeplinirea sarcinilor naționale, acesta se poate abține de la punerea la dispoziție a agenților săi naționali de poliție de frontieră în vederea detașării. |
| --- | --- |

(12)

Atunci când un stat membru se confruntă cu un aflux masiv de resortisanți ai unor țări terțe care încearcă să intre ilegal pe teritoriul său sau cu o altă situație excepțională care afectează în mod substanțial îndeplinirea sarcinilor naționale, acesta se poate abține de la punerea la dispoziție a agenților săi naționali de poliție de frontieră în vederea detașării.

| (13) | Pentru a conlucra în mod eficient cu agenții naționali de poliție de frontieră, membrii echipelor ar trebui să poată îndeplini misiuni privind controlul persoanelor și supravegherea frontierelor externe pe perioada detașării pe teritoriul statului membru care le-a solicitat asistența. |
| --- | --- |

(13)

Pentru a conlucra în mod eficient cu agenții naționali de poliție de frontieră, membrii echipelor ar trebui să poată îndeplini misiuni privind controlul persoanelor și supravegherea frontierelor externe pe perioada detașării pe teritoriul statului membru care le-a solicitat asistența.

| (14) | În mod similar, eficiența acțiunilor comune coordonate de Agenție ar trebui îmbunătățită, permițând temporar agenților invitați ai altor state membre să îndeplinească misiuni privind controlul persoanelor la frontierele externe și supravegherea frontierelor externe. |
| --- | --- |

(14)

În mod similar, eficiența acțiunilor comune coordonate de Agenție ar trebui îmbunătățită, permițând temporar agenților invitați ai altor state membre să îndeplinească misiuni privind controlul persoanelor la frontierele externe și supravegherea frontierelor externe.

| (15) | Astfel, este de asemenea necesar să se introducă noi dispoziții în Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 cu privire la sarcinile și competențele agenților invitați detașați pe teritoriul unui stat membru la cererea acestuia în cadrul Agenției. |
| --- | --- |

(15)

Astfel, este de asemenea necesar să se introducă noi dispoziții în Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 cu privire la sarcinile și competențele agenților invitați detașați pe teritoriul unui stat membru la cererea acestuia în cadrul Agenției.

| (16) | Prezentul regulament contribuie la aplicarea corectă a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (3). În acest scop, în cursul efectuării controalelor și al supravegherii la frontieră, membrii echipelor și agenții invitați nu ar trebui să facă nici o discriminare pe criterii de sex, rasă sau origine etnică, religie sau credință, handicap, vârstă sau orientare sexuală. Orice măsuri luate în îndeplinirea sarcinilor care le revin și în exercitarea competențelor lor ar trebui să fie proporționale în raport cu obiectivele urmărite de măsurile în cauză. |
| --- | --- |

(16)

Prezentul regulament contribuie la aplicarea corectă a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (3). În acest scop, în cursul efectuării controalelor și al supravegherii la frontieră, membrii echipelor și agenții invitați nu ar trebui să facă nici o discriminare pe criterii de sex, rasă sau origine etnică, religie sau credință, handicap, vârstă sau orientare sexuală. Orice măsuri luate în îndeplinirea sarcinilor care le revin și în exercitarea competențelor lor ar trebui să fie proporționale în raport cu obiectivele urmărite de măsurile în cauză.

| (17) | Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Carta drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene. Prezentul regulament trebuie să fie pus în aplicare în conformitate cu obligațiile statelor membre în ceea ce privește protecția internațională și principiul nereturnării. |
| --- | --- |

(17)

Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Carta drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene. Prezentul regulament trebuie să fie pus în aplicare în conformitate cu obligațiile statelor membre în ceea ce privește protecția internațională și principiul nereturnării.

| (18) | Prezentul regulament trebuie să fie pus în aplicare cu respectarea deplină a obligațiilor ce decurg din dreptul internațional al mării, în special în ceea ce privește căutarea și salvarea. |
| --- | --- |

(18)

Prezentul regulament trebuie să fie pus în aplicare cu respectarea deplină a obligațiilor ce decurg din dreptul internațional al mării, în special în ceea ce privește căutarea și salvarea.

| (19) | Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (4) se aplică prelucrării datelor cu caracter personal de către statele membre în aplicarea prezentului regulament. |
| --- | --- |

(19)

Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (4) se aplică prelucrării datelor cu caracter personal de către statele membre în aplicarea prezentului regulament.

| (20) | În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezentul regulament reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestora din urmă în vederea punerii în aplicare, a asigurării respectării și a dezvoltării acquis-ului Schengen (5) care se încadrează în domeniul prevăzut la articolul 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (6) privind anumite modalități de aplicare a respectivului acord. |
| --- | --- |

(20)

În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezentul regulament reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestora din urmă în vederea punerii în aplicare, a asigurării respectării și a dezvoltării acquis-ului Schengen (5) care se încadrează în domeniul prevăzut la articolul 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (6) privind anumite modalități de aplicare a respectivului acord.

| (21) | În ceea ce privește Elveția, prezentul regulament reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului semnat între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la transpunerea, punerea în aplicare și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se încadrează în domeniul prevăzut la articolul 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 4 alineatul (1) din Deciziile 2004/849/CE (7) și 2004/860/CE (8) ale Consiliului. |
| --- | --- |

(21)

În ceea ce privește Elveția, prezentul regulament reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului semnat între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la transpunerea, punerea în aplicare și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se încadrează în domeniul prevăzut la articolul 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 4 alineatul (1) din Deciziile 2004/849/CE (7) și 2004/860/CE (8) ale Consiliului.

| (22) | În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament, care, prin urmare, nu este obligatoriu pentru aceasta și nu i se aplică. Dat fiind că prezentul regulament se întemeiază pe acquis-ul Schengen în temeiul dispozițiilor prevăzute în partea a treia titlul IV din Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca ar trebui, în conformitate cu articolul 5 din respectivul protocol, să decidă, în termen de șase luni de la data adoptării prezentului regulament, dacă îl transpune sau nu în legislația sa internă. |
| --- | --- |

(22)

În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament, care, prin urmare, nu este obligatoriu pentru aceasta și nu i se aplică. Dat fiind că prezentul regulament se întemeiază pe acquis-ul Schengen în temeiul dispozițiilor prevăzute în partea a treia titlul IV din Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca ar trebui, în conformitate cu articolul 5 din respectivul protocol, să decidă, în termen de șase luni de la data adoptării prezentului regulament, dacă îl transpune sau nu în legislația sa internă.

| (23) | Prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (9). În consecință, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentului regulament, care nu este obligatoriu pentru acesta și nu i se aplică. |
| --- | --- |

(23)

Prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (9). În consecință, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentului regulament, care nu este obligatoriu pentru acesta și nu i se aplică.

| (24) | Prezentul regulament constituie o dezvoltare a acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (10). În consecință, Irlanda nu participă la adoptarea prezentului regulament, care nu este obligatoriu pentru aceasta și nu i se aplică. |
| --- | --- |

(24)

Prezentul regulament constituie o dezvoltare a acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (10). În consecință, Irlanda nu participă la adoptarea prezentului regulament, care nu este obligatoriu pentru aceasta și nu i se aplică.

| (25) | Dispozițiile articolului 6 alineatele (8) și (9) din prezentul regulament constituie, în măsura în care se referă la accesul la Sistemul de Informații Schengen, dispoziții care se întemeiază pe acquis-ul Schengen sau care se raportează la acesta în sensul articolului 3 alineatul (2) din Actul de aderare din 2003 și al articolului 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005, |
| --- | --- |

(25)

Dispozițiile articolului 6 alineatele (8) și (9) din prezentul regulament constituie, în măsura în care se referă la accesul la Sistemul de Informații Schengen, dispoziții care se întemeiază pe acquis-ul Schengen sau care se raportează la acesta în sensul articolului 3 alineatul (2) din Actul de aderare din 2003 și al articolului 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Articolul 1

Obiect

(1)   Prezentul regulament instituie un mecanism în scopul acordării de asistență operativă rapidă pentru o perioadă limitată de timp, sub forma unor echipe de intervenție rapidă la frontieră (denumite în continuare „echipe”), unui stat membru solicitant și care se confruntă cu situații de presiune urgentă și excepțională, în special în cazul sosirii, la puncte ale frontierelor externe, a unui număr mare de resortisanți ai unor țări terțe care încearcă să intre ilegal pe teritoriul respectivului stat membru. Prezentul regulament stabilește de asemenea sarcinile care urmează a fi îndeplinite și competențele care urmează a fi exercitate de către membrii echipelor pe durata operațiunilor care au loc într-un stat membru diferit de statul lor de origine.

(2)   Prezentul regulament modifică Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 ca urmare a instituirii mecanismului menționat la alineatul (1) și în vederea definirii sarcinilor care urmează a fi îndeplinite și a competențelor care urmează a fi exercitate de către agenții de poliție de frontieră din statele membre care participă la operațiuni comune și la proiecte pilot într-un alt stat membru.

(3)   Asistența tehnică necesară se acordă unui stat membru solicitant în conformitate cu articolele 7 și 8 din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004.

Articolul 2

Domeniul de aplicare

Prezentul regulament se aplică fără a aduce atingere drepturilor refugiaților și ale persoanelor care solicită protecție internațională, în special în materie de nereturnare.

CAPITOLUL I

ECHIPELE DE INTERVENŢIE RAPIDĂ LA FRONTIERĂ

Articolul 3

Definiții

În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

| 1. | „Agenția” înseamnă Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operaționale la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene; |
| --- | --- |

1.

„Agenția” înseamnă Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operaționale la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene;

| 2. | „membri ai echipelor” înseamnă agenți de poliție de frontieră ai statelor membre care fac parte din echipele de intervenție rapidă la frontieră, alții decât cei aparținând statului membru gazdă; |
| --- | --- |

2.

„membri ai echipelor” înseamnă agenți de poliție de frontieră ai statelor membre care fac parte din echipele de intervenție rapidă la frontieră, alții decât cei aparținând statului membru gazdă;

| 3. | „stat membru solicitant” înseamnă un stat membru ale cărui autorități competente solicită Agenției detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră pe teritoriul său; |
| --- | --- |

3.

„stat membru solicitant” înseamnă un stat membru ale cărui autorități competente solicită Agenției detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră pe teritoriul său;

| 4. | „stat membru gazdă” înseamnă un stat membru pe teritoriul căruia are loc o detașare a unei echipe de intervenție rapidă la frontieră; |
| --- | --- |

4.

„stat membru gazdă” înseamnă un stat membru pe teritoriul căruia are loc o detașare a unei echipe de intervenție rapidă la frontieră;

| 5. | „stat membru de origine” înseamnă statul membru al cărui agent de poliție de frontieră este un membru al echipei. |
| --- | --- |

5.

„stat membru de origine” înseamnă statul membru al cărui agent de poliție de frontieră este un membru al echipei.

Articolul 4

Componența și detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră

(1)   Componența echipelor este stabilită de Agenție, în conformitate cu articolul 8b din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004, astfel cum este modificat prin prezentul regulament. Detașarea acestora intră sub incidența articolului 8d din regulamentul respectiv.

(2)   La propunerea directorului executiv al Agenției, consiliul de administrație al Agenției decide, cu o majoritate de trei pătrimi, cu privire la profilurile și numărul total de agenți de poliție de frontieră care urmează a fi puși la dispoziția echipelor (rezerva de intervenție rapidă). Aceeași procedură se aplică și în ceea ce privește eventualele schimbări ulterioare ale profilurilor și ale numărului total de polițiști de frontieră din cadrul rezervei de intervenție rapidă. Statele membre contribuie la rezerva de intervenție rapidă prin intermediul unei rezerve de experți naționali, constituită în funcție de diferitele profiluri definite, desemnând agenți de poliție de frontieră care să corespundă profilurilor solicitate.

(3)   La cererea Agenției, statele membre pun la dispoziție, în vederea detașării, agenții de poliție de frontieră, cu excepția cazului în care acestea se confruntă cu o situație care afectează în mod grav executarea sarcinilor naționale. Autonomia statului membru de origine în legătură cu selecția personalului și durata detașării acestuia nu este afectată.

(4)   Costurile legate de activitățile prevăzute la alineatul (1) sunt suportate de Agenție în conformitate cu articolul 8h din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004.

Articolul 5

Instrucțiuni adresate echipelor de intervenție rapidă la frontieră

(1)   Pe durata detașării echipelor, instrucțiunile adresate echipelor sunt emise de statul membru gazdă, în conformitate cu planul operativ la care se face referire la articolul 8e din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004.

(2)   În conformitate cu articolul 8g din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004, Agenția poate comunica statului membru gazdă, prin intermediul ofițerului său coordonator, opiniile sale cu privire la aceste instrucțiuni. În acest caz, statul membru gazdă ia în considerare respectivele opinii.

(3)   În conformitate cu articolul 8g din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004, statul membru gazdă acordă tot sprijinul necesar ofițerului coordonator, inclusiv un acces nelimitat la echipe pe întreaga durată a detașării.

Articolul 6

Sarcinile și competențele membrilor echipelor

(1)   Membrii echipelor au capacitatea de a îndeplini toate sarcinile și de a exercita toate competențele legate de activitățile de control la frontieră sau de supraveghere a frontierelor, care sunt în conformitate cu prevederile Regulamentului (CE) nr. 562/2006 și care sunt necesare în vederea realizării obiectivelor respectivului regulament. Detaliile referitoare la fiecare detașare sunt specificate în planul operativ corespunzător respectivei detașări, în conformitate cu articolul 8e din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004.

(2)   Membrii echipelor au obligația de a respecta pe deplin demnitatea umană în îndeplinirea sarcinilor care le revin și în exercitarea competențelor lor. Orice măsuri luate în îndeplinirea sarcinilor care le revin și în exercitarea competențelor lor trebuie să fie proporționale cu obiectivele urmărite de măsurile respective. În îndeplinirea sarcinilor care le revin și în exercitarea competențelor lor, membrii echipelor nu fac nici o discriminare pe criterii de sex, rasă sau origine etnică, religie sau credință, handicap, vârstă sau orientare sexuală.

(3)   Membrii echipelor pot îndeplini sarcini și exercita competențe numai în baza instrucțiunilor primite din partea agenților de poliție de frontieră din statul membru gazdă și, ca regulă generală, în prezența acestora din urmă.

(4)   Membrii echipelor poartă uniformele proprii pe durata îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor. Aceștia vor purta pe uniforme o brasardă albastră cu însemnele Uniunii Europene și ale Agenției, pe baza căreia sunt identificați ca participanți la o misiune a echipelor. În scopul identificării lor de către autoritățile naționale și cetățenii statului membru gazdă, membrii echipelor poartă asupra lor în orice moment un document de acreditare, în conformitate cu articolul 8, pe care îl prezintă la cerere.

(5)   Pe durata îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor, membrii echipelor pot purta asupra lor arme de serviciu, muniție și echipament, în baza autorizației primite în conformitate cu legislația națională a statului membru de origine. Cu toate acestea, statul membru gazdă poate interzice portul anumitor arme de serviciu, muniții și echipamente, în măsura în care propria sa legislație conține aceleași dispoziții pentru propriii săi agenți de poliție de frontieră. Statul membru gazdă informează Agenția, înaintea detașării echipelor, cu privire la armele de serviciu, muniția și echipamentele permise, precum și cu privire la condițiile de utilizare a acestora. Agenția pune aceste informații la dispoziția tuturor statelor membre care participă la detașare.

(6)   Pe durata îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor, membrii echipelor sunt autorizați să facă uz de forță, aceasta implicând și permisiunea de a recurge la armele de serviciu, muniția și echipamentul din dotare, cu acordul statului membru de origine și al statului membru gazdă, în prezența agenților de poliție de frontieră ai statului membru gazdă și în conformitate cu legislația națională a acestuia.

(7)   Prin derogare de la alineatul (6), armele de serviciu, muniția și echipamentul pot fi folosite în cazuri de legitimă autoapărare și în cazuri de legitimă apărare a membrilor echipelor sau a altor persoane, în conformitate cu legislația națională a statului membru gazdă.

(8)   În sensul prezentului regulament, statul membru gazdă poate autoriza membrii echipelor să consulte bazele sale de date naționale și bazele de date europene care sunt necesare pentru efectuarea controalelor la frontieră și pentru supravegherea frontierelor. Membrii echipelor consultă doar datele care sunt necesare în vederea îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor. Statele membre informează Agenția, înaintea detașării echipelor, cu privire la bazele de date naționale și europene care pot fi consultate. Agenția pune aceste informații la dispoziția tuturor statelor membre care participă la detașare.

(9)   Consultarea la care se face referire la alineatul (8) se desfășoară în conformitate cu legislația comunitară și cu legislația națională a statului membru gazdă în domeniul protecției datelor.

(10)   Deciziile de refuzare a intrării în conformitate cu articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 sunt luate numai de către agenții de poliție de frontieră ai statului membru gazdă.

Articolul 7

Statutul, drepturile și obligațiile membrilor echipelor

(1)   Membrii echipelor își păstrează calitatea de agenți ai poliției de frontieră a statului membru de origine și sunt plătiți de acesta.

(2)   Agenții de poliție de frontieră care sunt puși la dispoziția rezervei de intervenție rapidă în conformitate cu articolul 4 participă la instruirea specializată relevantă pentru sarcinile și competențele acestora, precum și la exercițiile periodice organizate de Agenție în conformitate cu articolul 8c din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004.

(3)   Agenții de poliție de frontieră primesc o diurnă, care acoperă și costurile de cazare, pe durata participării lor la instruirile și exercițiile organizate de către Agenție, precum și pe durata detașării lor în conformitate cu articolul 8h din Regulamentul (CE) nr. 2007/2004.

Articolul 8

Documentul de acreditare

(1)   Agenția eliberează membrilor echipelor, în cooperare cu statul membru gazdă, un document în limba oficială a statului membru gazdă și într-o altă limbă oficială a instituțiilor Uniunii Europene, care să permită identificarea lor și care să demonstreze că posesorul acestuia are dreptul de a îndeplini sarcinile și de a exercita competențele prevăzute la articolul 6 alineatul (1). Documentul cuprinde elementele următoare referitoare la membrul echipei:

| (a) | numele și naționalitatea; |
| --- | --- |

(a)

numele și naționalitatea;

| (b) | gradul; și |
| --- | --- |

(b)

gradul; și

| (c) | o fotografie digitală recentă. |
| --- | --- |

(c)

o fotografie digitală recentă.

(2)   Documentul este returnat Agenției la încheierea misiunii de detașare a echipei.

Articolul 9

Legislația aplicabilă

(1)   Pe durata îndeplinirii sarcinilor și a exercitării competențelor prevăzute la articolul 6 alineatul (1), membrii echipelor se conformează legislației comunitare și legislației naționale a statului membru gazdă.

(2)   Pe durata îndeplinirii sarcinilor și a exercitării competențelor prevăzute la articolul 6 alineatul (1), membrilor echipelor li se aplică în continuare măsurile disciplinare din statul membru de origine.

(3)   Dispozițiile specifice referitoare la portul armelor de serviciu, al muniției și al echipamentului, precum și cele referitoare la folosirea forței sunt prevăzute la articolul 6 alineatele (5), (6) și (7).

(4)   Dispozițiile specifice referitoare la răspunderea civilă și la răspunderea penală sunt prevăzute la articolele 10 și, respectiv, 11.

Articolul 10

Răspunderea civilă

(1)   În cazul în care membrii echipelor operează într-un stat membru gazdă, statul membru respectiv este responsabil, în conformitate cu legislația sa națională, pentru orice daune cauzate de aceștia în cadrul operațiunilor lor.

(2)   În cazul în care aceste daune sunt cauzate din neglijență gravă sau în mod intenționat, statul membru gazdă poate contacta statul membru de origine pentru ca acesta să îi ramburseze sumele plătite victimelor sau persoanelor îndreptățite în numele acestora.

(3)   Fără a aduce atingere exercitării drepturilor sale față de terți, fiecare stat membru renunță la recursul împotriva statului membru gazdă sau împotriva oricărui alt stat membru pentru daunele pe care le-a suportat, cu excepția cazului în care daunele au fost cauzate din neglijență gravă sau în mod intenționat.

(4)   Orice litigiu între statele membre în legătură cu aplicarea alineatelor (2) și (3) care nu poate fi soluționat prin negocieri între acestea este înaintat de către statele membre Curții de Justiție a Comunităților Europene în conformitate cu articolul 239 din tratat.

(5)   Fără a aduce atingere exercitării drepturilor sale față de terți, Agenția suportă costurile aferente daunelor cauzate echipamentelor Agenției în timpul desfășurării misiunii, cu excepția cazului în care daunele au fost cauzate din neglijență gravă sau în mod intenționat.

Articolul 11

Răspunderea penală

Pe durata detașării echipelor, membrii echipelor sunt tratați în același mod ca și agenții statului membru gazdă în legătură cu eventualele infracțiuni penale care ar putea fi comise împotriva acestora sau de către aceștia.

CAPITOLUL II

MODIFICĂRI LA REGULAMENTUL (CE) NR. 2007/2004

Articolul 12

Modificări

Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 se modifică după cum urmează:

| 1. | Articolul 1 alineatul (4) se elimină. |
| --- | --- |

1.

Articolul 1 alineatul (4) se elimină.

| 2. | Se introduce următorul articol:
  „Articolul 1a
  Definiții
  În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:






  1. | «frontierele externe ale statelor membre» înseamnă frontierele terestre și maritime ale statelor membre, precum și aeroporturile și porturile acestora, cărora li se aplică dispozițiile dreptului comunitar privind trecerea frontierelor externe de către persoane; |
| --- | --- | --- |

2.

Se introduce următorul articol:

„Articolul 1a

Definiții

În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

1.

«frontierele externe ale statelor membre» înseamnă frontierele terestre și maritime ale statelor membre, precum și aeroporturile și porturile acestora, cărora li se aplică dispozițiile dreptului comunitar privind trecerea frontierelor externe de către persoane;

| 2. | «stat membru gazdă» înseamnă un stat membru pe teritoriul căruia are loc o detașare a unor echipe de intervenție rapidă la frontieră, o operațiune comună sau un proiect pilot; |
| --- | --- |

2.

«stat membru gazdă» înseamnă un stat membru pe teritoriul căruia are loc o detașare a unor echipe de intervenție rapidă la frontieră, o operațiune comună sau un proiect pilot;

| 3. | «stat membru de origine» înseamnă statul membru al cărui agent de poliție de frontieră este un membru al echipei sau un agent invitat; |
| --- | --- |

3.

«stat membru de origine» înseamnă statul membru al cărui agent de poliție de frontieră este un membru al echipei sau un agent invitat;

| 4. | «membri ai echipelor» înseamnă agenți de poliție de frontieră ai statelor membre care fac parte din echipa de intervenție rapidă la frontieră, alții decât cei aparținând statului membru gazdă; |
| --- | --- |

4.

«membri ai echipelor» înseamnă agenți de poliție de frontieră ai statelor membre care fac parte din echipa de intervenție rapidă la frontieră, alții decât cei aparținând statului membru gazdă;

| 5. | «stat membru solicitant» înseamnă un stat membru ale cărui autorități competente solicită Agenției detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră pe teritoriul său; |
| --- | --- |

5.

«stat membru solicitant» înseamnă un stat membru ale cărui autorități competente solicită Agenției detașarea echipelor de intervenție rapidă la frontieră pe teritoriul său;

| 6. | «agenți invitați» înseamnă agenți ai serviciilor de poliție de frontieră ale altor state membre decât statul membru gazdă care participă în operațiuni comune sau proiecte pilot.” |
| --- | --- |

6.

«agenți invitați» înseamnă agenți ai serviciilor de poliție de frontieră ale altor state membre decât statul membru gazdă care participă în operațiuni comune sau proiecte pilot.”

| 3. | La articolul 2 alineatul (1), se adaugă următoarea literă:






  „(g) | detașează echipe de intervenție rapidă la frontieră în statele membre în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 863/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 de stabilire a unui mecanism de creare a echipelor de intervenție rapidă la frontieră și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului în ceea ce privește acest mecanism și de reglementare a sarcinilor și a competențelor agenților invitați (11). |
| --- | --- | --- |

3.

La articolul 2 alineatul (1), se adaugă următoarea literă:

„(g)

detașează echipe de intervenție rapidă la frontieră în statele membre în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 863/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 de stabilire a unui mecanism de creare a echipelor de intervenție rapidă la frontieră și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului în ceea ce privește acest mecanism și de reglementare a sarcinilor și a competențelor agenților invitați (11).

| 4. | La articolul 8, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
  „(3)   Agenția poate achiziționa echipament tehnic pentru controlul la frontieră și pentru supravegherea frontierelor externe, care urmează să fie utilizat de experții săi și în cadrul echipelor de intervenție rapidă la frontieră pe durata detașării acestora.” |
| --- | --- |

4.

La articolul 8, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:

„(3)   Agenția poate achiziționa echipament tehnic pentru controlul la frontieră și pentru supravegherea frontierelor externe, care urmează să fie utilizat de experții săi și în cadrul echipelor de intervenție rapidă la frontieră pe durata detașării acestora.”

| 5. | Se inserează următoarele articole:
  „Articolul 8a
  Echipele de intervenție rapidă la frontieră
  La cererea unui stat membru care se confruntă cu situații de presiune urgentă și excepțională, în special în cazul sosirii, la puncte ale frontierelor externe, a unui număr mare de resortisanți ai unor țări terțe care încearcă să intre ilegal pe teritoriul respectivului stat membru, Agenția poate detașa, pe o perioadă limitată, pe teritoriul statului membru solicitant, una sau mai multe echipe de intervenție rapidă la frontieră (denumite în continuare «echipele»), pentru misiuni cu o durată corespunzătoare, în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 863/2007.
  Articolul 8b
  Componența echipelor
  (1)   În cazul în care se confruntă cu o situație de tipul celei prevăzute la articolul 8a, statele membre comunică imediat, la cererea Agenției, numărul, numele și profilurile agenților de poliție de frontieră din rezerva lor națională pe care îi pot pune la dispoziție în termen de cinci zile și care urmează să fie membri ai unei echipe. La cererea Agenției, statele membre pun la dispoziție agenții de poliție de frontieră, în vederea detașării, cu excepția cazului în care acestea se confruntă cu o situație care afectează în mod grav executarea sarcinilor naționale.
  (2)   La stabilirea componenței unei echipe care urmează să fie detașată, directorul executiv ține seama de circumstanțele speciale cu care se confruntă statul membru solicitant. Echipa este constituită conform planului operativ prevăzut la articolul 8e.
  Articolul 8c
  Instruire și exerciții
  Agenția asigură pentru agenții de poliție de frontieră care fac parte din rezerva de intervenție rapidă, astfel cum aceasta este prevăzută în articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 863/2007, o instruire avansată relevantă pentru sarcinile și competențele acestora și organizează exerciții periodice pentru respectivii agenți de poliție de frontieră în conformitate cu programul de instruire avansată și de exerciții prevăzut în programul de lucru anual al Agenției.
  Articolul 8d
  Procedura de decizie privind detașarea echipelor
  (1)   O solicitare de detașare a echipelor în conformitate cu articolul 8a include o descriere a situației, eventualele obiective și nevoile estimate în vederea detașării. Dacă este necesar, directorul executiv poate trimite experți ai Agenției pentru a evalua situația de la frontierele externe ale statului membru solicitant.
  (2)   Directorul executiv informează imediat consiliul de administrație cu privire la solicitarea unui stat membru de detașare a echipelor.
  (3)   În luarea deciziei cu privire la cererea unui stat membru, directorul executiv ia în considerare rezultatele analizelor de risc ale Agenției, precum și orice altă informație relevantă furnizată de statul membru solicitant sau de un alt stat membru.
  (4)   Directorul executiv ia o decizie privind cererea de detașare a echipelor cât mai curând posibil și nu mai târziu de cinci zile lucrătoare de la data primirii cererii. Directorul executiv notifică decizia sa în scris, simultan, statului membru solicitant și consiliului de administrație. Decizia precizează motivele principale pe care se întemeiază.
  (5)   Dacă directorul executiv decide să detașeze una sau mai multe echipe, Agenția și statul membru solicitant întocmesc imediat un plan operativ în conformitate cu articolul 8e.
  (6)   Imediat după convenirea planului operativ, directorul executiv informează statele membre cu privire la numărul solicitat și profilurile agenților de poliție de frontieră care urmează a fi detașați în cadrul echipelor. Aceste informații se furnizează în scris punctelor de contact naționale desemnate în temeiul articolului 8f și includ data la care urmează să se efectueze detașarea. Acestor puncte de contact li se furnizează de asemenea o copie a planului operativ.
  (7)   În cazul în care directorul executiv este absent sau în imposibilitatea de a participa, deciziile legate de detașarea echipelor sunt luate de către directorul executiv adjunct.
  (8)   La cererea Agenției, statele membre pun la dispoziție agenții de poliție de frontieră, în vederea detașării, cu excepția cazului în care acestea se confruntă cu o situație care afectează în mod grav executarea sarcinilor naționale.
  (9)   Echipele sunt detașate cel târziu la cinci zile lucrătoare de la data convenirii planului operativ între directorul executiv și statul membru solicitant.
  Articolul 8e
  Planul operativ
  (1)   Directorul executiv și statul membru solicitant convin asupra unui plan operativ care prezintă în detaliu condițiile concrete pentru detașarea echipelor. Planul operativ cuprinde următoarele:






  (a) | descrierea situației, împreună cu modul de operare corespunzător detașării și obiectivele acesteia, inclusiv obiectivul operativ; |
| --- | --- | --- |

5.

Se inserează următoarele articole:

„Articolul 8a

Echipele de intervenție rapidă la frontieră

La cererea unui stat membru care se confruntă cu situații de presiune urgentă și excepțională, în special în cazul sosirii, la puncte ale frontierelor externe, a unui număr mare de resortisanți ai unor țări terțe care încearcă să intre ilegal pe teritoriul respectivului stat membru, Agenția poate detașa, pe o perioadă limitată, pe teritoriul statului membru solicitant, una sau mai multe echipe de intervenție rapidă la frontieră (denumite în continuare «echipele»), pentru misiuni cu o durată corespunzătoare, în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 863/2007.

Articolul 8b

Componența echipelor

(1)   În cazul în care se confruntă cu o situație de tipul celei prevăzute la articolul 8a, statele membre comunică imediat, la cererea Agenției, numărul, numele și profilurile agenților de poliție de frontieră din rezerva lor națională pe care îi pot pune la dispoziție în termen de cinci zile și care urmează să fie membri ai unei echipe. La cererea Agenției, statele membre pun la dispoziție agenții de poliție de frontieră, în vederea detașării, cu excepția cazului în care acestea se confruntă cu o situație care afectează în mod grav executarea sarcinilor naționale.

(2)   La stabilirea componenței unei echipe care urmează să fie detașată, directorul executiv ține seama de circumstanțele speciale cu care se confruntă statul membru solicitant. Echipa este constituită conform planului operativ prevăzut la articolul 8e.

Articolul 8c

Instruire și exerciții

Agenția asigură pentru agenții de poliție de frontieră care fac parte din rezerva de intervenție rapidă, astfel cum aceasta este prevăzută în articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 863/2007, o instruire avansată relevantă pentru sarcinile și competențele acestora și organizează exerciții periodice pentru respectivii agenți de poliție de frontieră în conformitate cu programul de instruire avansată și de exerciții prevăzut în programul de lucru anual al Agenției.

Articolul 8d

Procedura de decizie privind detașarea echipelor

(1)   O solicitare de detașare a echipelor în conformitate cu articolul 8a include o descriere a situației, eventualele obiective și nevoile estimate în vederea detașării. Dacă este necesar, directorul executiv poate trimite experți ai Agenției pentru a evalua situația de la frontierele externe ale statului membru solicitant.

(2)   Directorul executiv informează imediat consiliul de administrație cu privire la solicitarea unui stat membru de detașare a echipelor.

(3)   În luarea deciziei cu privire la cererea unui stat membru, directorul executiv ia în considerare rezultatele analizelor de risc ale Agenției, precum și orice altă informație relevantă furnizată de statul membru solicitant sau de un alt stat membru.

(4)   Directorul executiv ia o decizie privind cererea de detașare a echipelor cât mai curând posibil și nu mai târziu de cinci zile lucrătoare de la data primirii cererii. Directorul executiv notifică decizia sa în scris, simultan, statului membru solicitant și consiliului de administrație. Decizia precizează motivele principale pe care se întemeiază.

(5)   Dacă directorul executiv decide să detașeze una sau mai multe echipe, Agenția și statul membru solicitant întocmesc imediat un plan operativ în conformitate cu articolul 8e.

(6)   Imediat după convenirea planului operativ, directorul executiv informează statele membre cu privire la numărul solicitat și profilurile agenților de poliție de frontieră care urmează a fi detașați în cadrul echipelor. Aceste informații se furnizează în scris punctelor de contact naționale desemnate în temeiul articolului 8f și includ data la care urmează să se efectueze detașarea. Acestor puncte de contact li se furnizează de asemenea o copie a planului operativ.

(7)   În cazul în care directorul executiv este absent sau în imposibilitatea de a participa, deciziile legate de detașarea echipelor sunt luate de către directorul executiv adjunct.

(8)   La cererea Agenției, statele membre pun la dispoziție agenții de poliție de frontieră, în vederea detașării, cu excepția cazului în care acestea se confruntă cu o situație care afectează în mod grav executarea sarcinilor naționale.

(9)   Echipele sunt detașate cel târziu la cinci zile lucrătoare de la data convenirii planului operativ între directorul executiv și statul membru solicitant.

Articolul 8e

Planul operativ

(1)   Directorul executiv și statul membru solicitant convin asupra unui plan operativ care prezintă în detaliu condițiile concrete pentru detașarea echipelor. Planul operativ cuprinde următoarele:

(a)

descrierea situației, împreună cu modul de operare corespunzător detașării și obiectivele acesteia, inclusiv obiectivul operativ;

| (b) | durata previzibilă a detașării echipelor; |
| --- | --- |

(b)

durata previzibilă a detașării echipelor;

| (c) | zona de competență teritorială din statul membru solicitant, în care sunt detașate echipele; |
| --- | --- |

(c)

zona de competență teritorială din statul membru solicitant, în care sunt detașate echipele;

| (d) | descrierea sarcinilor și a instrucțiunilor speciale pentru membrii echipelor, inclusiv instrucțiuni referitoare la bazele de date pe care membrii echipelor sunt autorizați să le consulte și la armele de serviciu, muniția și echipamentul pe care sunt autorizați să le utilizeze în statul membru gazdă; |
| --- | --- |

(d)

descrierea sarcinilor și a instrucțiunilor speciale pentru membrii echipelor, inclusiv instrucțiuni referitoare la bazele de date pe care membrii echipelor sunt autorizați să le consulte și la armele de serviciu, muniția și echipamentul pe care sunt autorizați să le utilizeze în statul membru gazdă;

| (e) | componența echipelor; |
| --- | --- |

(e)

componența echipelor;

| (f) | numele și gradele agenților de poliție de frontieră din statul membru gazdă care sunt responsabili de cooperarea cu echipele, în special ale acelor agenți de poliție de frontieră care comandă echipele pe durata detașării, precum și locul echipelor în lanțul de comandă; |
| --- | --- |

(f)

numele și gradele agenților de poliție de frontieră din statul membru gazdă care sunt responsabili de cooperarea cu echipele, în special ale acelor agenți de poliție de frontieră care comandă echipele pe durata detașării, precum și locul echipelor în lanțul de comandă;

| (g) | echipamentul tehnic trimis împreună cu echipele în conformitate cu articolul 8. |
| --- | --- |

(g)

echipamentul tehnic trimis împreună cu echipele în conformitate cu articolul 8.

(2)   Orice modificări sau adaptări aduse planului operativ necesită acordul directorului executiv și al statului membru solicitant. O copie a planului operativ modificat sau adaptat este trimisă imediat de către Agenție statelor membre participante.

Articolul 8f

Punctul național de contact

Statele membre desemnează un punct național de contact pentru comunicările cu Agenția privind toate chestiunile legate de echipe. Punctul național de contact este accesibil în orice moment.

Articolul 8g

Ofițerul coordonator

(1)   Directorul executiv numește unul sau mai mulți experți din personalul Agenției care urmează să fie detașat/detașați în calitate de ofițer coordonator. Directorul executiv informează statul membru gazdă cu privire la această numire.

(2)   Ofițerul coordonator acționează în numele Agenției în toate aspectele legate de detașarea echipelor. În special, ofițerul coordonator:

| (a) | reprezintă interfața dintre Agenție și statul membru gazdă; |
| --- | --- |

(a)

reprezintă interfața dintre Agenție și statul membru gazdă;

| (b) | reprezintă interfața dintre Agenție și membrii echipelor, acordând asistență, în numele Agenției, cu privire la toate chestiunile legate de condițiile detașării lor în cadrul echipelor; |
| --- | --- |

(b)

reprezintă interfața dintre Agenție și membrii echipelor, acordând asistență, în numele Agenției, cu privire la toate chestiunile legate de condițiile detașării lor în cadrul echipelor;

| (c) | urmărește punerea corectă în aplicare a planului operativ; |
| --- | --- |

(c)

urmărește punerea corectă în aplicare a planului operativ;

| (d) | raportează Agenției în legătură cu toate aspectele detașării echipelor. |
| --- | --- |

(d)

raportează Agenției în legătură cu toate aspectele detașării echipelor.

(3)   În conformitate cu articolul 25 alineatul (3) litera (f), directorul executiv poate autoriza ofițerul coordonator să contribuie la soluționarea eventualelor neînțelegeri privind executarea planului operativ și detașarea echipelor.

(4)   În cadrul îndeplinirii sarcinilor sale, ofițerul coordonator primește instrucțiuni doar din partea Agenției.

Articolul 8h

Costuri

(1)   Agenția acoperă integral următoarele costuri suportate de statele membre în cadrul punerii la dispoziție a agenților lor de poliție de frontieră în sensul articolelor 8a și 8c:

| (a) | costurile de deplasare din statul membru de origine către statul membru gazdă și din statul membru gazdă în statul membru de origine; |
| --- | --- |

(a)

costurile de deplasare din statul membru de origine către statul membru gazdă și din statul membru gazdă în statul membru de origine;

| (b) | costurile de vaccinare; |
| --- | --- |

(b)

costurile de vaccinare;

| (c) | costurile legate de asigurările speciale; |
| --- | --- |

(c)

costurile legate de asigurările speciale;

| (d) | costurile legate de asistența medicală; |
| --- | --- |

(d)

costurile legate de asistența medicală;

| (e) | diurnele, inclusiv costurile de cazare; |
| --- | --- |

(e)

diurnele, inclusiv costurile de cazare;

| (f) | costurile legate de echipamentul tehnic al Agenției. |
| --- | --- |

(f)

costurile legate de echipamentul tehnic al Agenției.

(2)   Consiliul de administrație stabilește norme detaliate privind plata diurnei membrilor echipelor.”

| 6. | Articolul 10 se înlocuiește cu următorul text:
  „Articolul 10
  Sarcinile și competențele agenților invitați
  (1)   Agenții invitați au capacitatea de a îndeplini toate sarcinile și de a exercita toate competențele legate de activitățile de control la frontieră sau de supraveghere a frontierelor, care sunt în conformitate cu prevederile Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (12) și care sunt necesare în vederea realizării obiectivelor respectivului regulament.
  (2)   Pe durata îndeplinirii sarcinilor și a exercitării competențelor lor, agenții invitați respectă legislația comunitară și legislația națională a statului membru gazdă.
  (3)   Agenții invitați pot îndeplini sarcini și exercita competențe numai în baza instrucțiunilor primite din partea agenților de poliție de frontieră din statul membru gazdă și, ca regulă generală, în prezența acestora din urmă.
  (4)   Agenții invitați poartă uniformele proprii pe durata îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor. Aceștia vor purta pe uniforme o brasardă albastră cu însemnele Uniunii Europene și ale Agenției, pe baza căreia sunt identificați ca participanți la o operațiune comună sau la un proiect pilot. În scopul identificării lor de către autoritățile naționale și cetățenii statului membru gazdă, agenții invitați poartă asupra lor în orice moment un document de acreditare, în conformitate cu articolul 10a, pe care îl prezintă la cerere.
  (5)   Prin derogare de la alineatul (2), pe durata îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor, agenții invitați pot purta asupra lor arme de serviciu, muniție și echipament, în baza autorizației primite în conformitate cu legislația națională a statului membru de origine. Cu toate acestea, statul membru gazdă poate interzice portul anumitor arme de serviciu, muniții și echipamente, în măsura în care legislația sa conține aceleași dispoziții pentru propriii săi agenți de poliție de frontieră. Statul membru gazdă informează Agenția, înaintea detașării agenților invitați, cu privire la armele de serviciu, muniția și echipamentele permise, precum și cu privire la condițiile de utilizare a acestora. Agenția pune aceste informații la dispoziția statelor membre.
  (6)   Prin derogare de la alineatul (2), pe durata îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor, agenții invitați sunt autorizați să facă uz de forță, aceasta implicând și permisiunea de a recurge la armele de serviciu, muniția și echipamentul din dotare, cu acordul statului membru de origine și al statului membru gazdă, în prezența agenților de poliție de frontieră ai statului membru gazdă și în conformitate cu legislația națională a statului membru gazdă.
  (7)   Prin derogare de la alineatul (6), armele de serviciu, muniția și echipamentul pot fi folosite în cazuri de legitimă autoapărare și în cazuri de legitimă apărare a agenților invitați sau a altor persoane, în conformitate cu legislația națională a statului membru gazdă.
  (8)   În sensul prezentului regulament, statul membru gazdă îi poate autoriza pe agenții invitați să consulte bazele sale de date naționale și bazele de date europene care sunt necesare pentru efectuarea controalelor la frontieră și pentru supravegherea frontierelor. Agenții invitați consultă doar datele care sunt necesare în vederea îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor. Statul membru gazdă informează Agenția, înaintea detașării agenților invitați, cu privire la bazele de date naționale și europene care pot fi consultate. Agenția pune aceste informații la dispoziția tuturor statelor membre care participă la detașare.
  (9)   Consultarea la care se face referire la alineatul (8) se desfășoară în conformitate cu legislația comunitară și cu legislația națională a statului membru gazdă în domeniul protecției datelor.
  (10)   Deciziile de refuzare a intrării în conformitate cu articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 sunt luate doar de către agenții de poliție de frontieră ai statului membru gazdă.
  Articolul 10a
  Documentul de acreditare
  (1)   Agenția emite, în cooperare cu statul membru gazdă, un document în limba oficială a statului membru gazdă și într-o altă limbă oficială a instituțiilor Uniunii Europene pentru agenții invitați, care să permită identificarea lor și care să demonstreze că posesorul acestuia are dreptul de a îndeplini sarcinile și a exercita competențele prevăzute la articolul 10 alineatul (1). Documentul cuprinde următoarele date referitoare la agentul invitat:






  (a) | numele și naționalitatea; |
| --- | --- | --- |

6.

Articolul 10 se înlocuiește cu următorul text:

„Articolul 10

Sarcinile și competențele agenților invitați

(1)   Agenții invitați au capacitatea de a îndeplini toate sarcinile și de a exercita toate competențele legate de activitățile de control la frontieră sau de supraveghere a frontierelor, care sunt în conformitate cu prevederile Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (12) și care sunt necesare în vederea realizării obiectivelor respectivului regulament.

(2)   Pe durata îndeplinirii sarcinilor și a exercitării competențelor lor, agenții invitați respectă legislația comunitară și legislația națională a statului membru gazdă.

(3)   Agenții invitați pot îndeplini sarcini și exercita competențe numai în baza instrucțiunilor primite din partea agenților de poliție de frontieră din statul membru gazdă și, ca regulă generală, în prezența acestora din urmă.

(4)   Agenții invitați poartă uniformele proprii pe durata îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor. Aceștia vor purta pe uniforme o brasardă albastră cu însemnele Uniunii Europene și ale Agenției, pe baza căreia sunt identificați ca participanți la o operațiune comună sau la un proiect pilot. În scopul identificării lor de către autoritățile naționale și cetățenii statului membru gazdă, agenții invitați poartă asupra lor în orice moment un document de acreditare, în conformitate cu articolul 10a, pe care îl prezintă la cerere.

(5)   Prin derogare de la alineatul (2), pe durata îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor, agenții invitați pot purta asupra lor arme de serviciu, muniție și echipament, în baza autorizației primite în conformitate cu legislația națională a statului membru de origine. Cu toate acestea, statul membru gazdă poate interzice portul anumitor arme de serviciu, muniții și echipamente, în măsura în care legislația sa conține aceleași dispoziții pentru propriii săi agenți de poliție de frontieră. Statul membru gazdă informează Agenția, înaintea detașării agenților invitați, cu privire la armele de serviciu, muniția și echipamentele permise, precum și cu privire la condițiile de utilizare a acestora. Agenția pune aceste informații la dispoziția statelor membre.

(6)   Prin derogare de la alineatul (2), pe durata îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor, agenții invitați sunt autorizați să facă uz de forță, aceasta implicând și permisiunea de a recurge la armele de serviciu, muniția și echipamentul din dotare, cu acordul statului membru de origine și al statului membru gazdă, în prezența agenților de poliție de frontieră ai statului membru gazdă și în conformitate cu legislația națională a statului membru gazdă.

(7)   Prin derogare de la alineatul (6), armele de serviciu, muniția și echipamentul pot fi folosite în cazuri de legitimă autoapărare și în cazuri de legitimă apărare a agenților invitați sau a altor persoane, în conformitate cu legislația națională a statului membru gazdă.

(8)   În sensul prezentului regulament, statul membru gazdă îi poate autoriza pe agenții invitați să consulte bazele sale de date naționale și bazele de date europene care sunt necesare pentru efectuarea controalelor la frontieră și pentru supravegherea frontierelor. Agenții invitați consultă doar datele care sunt necesare în vederea îndeplinirii sarcinilor care le revin și a exercitării competențelor lor. Statul membru gazdă informează Agenția, înaintea detașării agenților invitați, cu privire la bazele de date naționale și europene care pot fi consultate. Agenția pune aceste informații la dispoziția tuturor statelor membre care participă la detașare.

(9)   Consultarea la care se face referire la alineatul (8) se desfășoară în conformitate cu legislația comunitară și cu legislația națională a statului membru gazdă în domeniul protecției datelor.

(10)   Deciziile de refuzare a intrării în conformitate cu articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 sunt luate doar de către agenții de poliție de frontieră ai statului membru gazdă.

Articolul 10a

Documentul de acreditare

(1)   Agenția emite, în cooperare cu statul membru gazdă, un document în limba oficială a statului membru gazdă și într-o altă limbă oficială a instituțiilor Uniunii Europene pentru agenții invitați, care să permită identificarea lor și care să demonstreze că posesorul acestuia are dreptul de a îndeplini sarcinile și a exercita competențele prevăzute la articolul 10 alineatul (1). Documentul cuprinde următoarele date referitoare la agentul invitat:

(a)

numele și naționalitatea;

| (b) | gradul; și |
| --- | --- |

(b)

gradul; și

| (c) | o fotografie digitală recentă. |
| --- | --- |

(c)

o fotografie digitală recentă.

(2)   Documentul este înapoiat Agenției la încheierea operațiunii comune sau a proiectului pilot.

Articolul 10b

Răspunderea civilă

(1)   În cazul în care agenții invitați operează într-un stat membru gazdă, statul membru respectiv este responsabil, în conformitate cu legislația sa națională, pentru orice daune cauzate de aceștia în cadrul operațiunilor la care participă.

(2)   În cazul în care aceste daune sunt cauzate din neglijență gravă sau în mod intenționat, statul membru gazdă poate contacta statul membru de origine pentru ca acesta să îi ramburseze sumele plătite victimelor sau persoanelor îndreptățite în numele acestora.

(3)   Fără a aduce atingere exercitării drepturilor sale față de terți, fiecare stat membru renunță la recursul împotriva statului membru gazdă sau împotriva oricărui alt stat membru privind daunele pe care le-a suportat, cu excepția cazului în care daunele au fost cauzate din neglijență gravă sau în mod intenționat.

(4)   Orice litigiu între statele membre în legătură cu aplicarea alineatelor (2) și (3) care nu poate fi soluționat prin negocieri între acestea este înaintat de către statele membre Curții de Justiție a Comunităților Europene în conformitate cu articolul 239 din tratat.

(5)   Fără a aduce atingere exercitării drepturilor sale față de terți, Agenția suportă costurile aferente daunelor cauzate echipamentelor Agenției în timpul desfășurării misiunii, cu excepția cazului în care daunele au fost cauzate din neglijență gravă sau în mod intenționat.

Articolul 10c

Răspunderea penală

Pe durata desfășurării unei operațiuni comune sau a unui proiect pilot, agenții invitați sunt tratați în același mod ca și agenții statului membru gazdă în legătură cu eventualele infracțiuni penale care ar putea fi comise împotriva acestora sau de către aceștia.

CAPITOLUL III

DISPOZIŢII FINALE

Articolul 13

Evaluarea

Comisia evaluează punerea în aplicare a prezentului regulament după un an de la intrarea sa în vigoare și prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport însoțit, după caz, de propuneri de modificare a prezentului regulament.

Articolul 14

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunității Europene.

Adoptat la Strasburg, 11 iulie 2007.

Pentru Parlamentul European

Președintele

H.-G. PÖTTERING

Pentru Consiliu

Președintele

M. LOBO ANTUNES

---

(1)  Avizul Parlamentului European din 26 aprilie 2007 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 12 iunie 2007.

1

(2)  JO L 349, 25.11.2004, p. 1.

2

(3)  JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

3

(4)  JO L 281, 23.11.1995, p. 31. Directivă, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).

4

(5)  JO L 176, 10.7.1999, p. 36.

5

(6)  JO L 176, 10.7.1999, p. 31.

6

(7)  Decizia 2004/849/CE a Consiliului din 25 octombrie 2004 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea provizorie a anumitor dispoziții ale Acordului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la transpunerea, punerea în aplicare și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 368, 15.12.2004, p. 26).

7

(8)  Decizia 2004/860/CE a Consiliului referitoare la semnarea, în numele Comunității Europene, și la aplicarea provizorie a anumitor dispoziții ale Acordului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 370, 17.12.2004, p. 78).

8

(9)  JO L 131, 1.6.2000, p. 43.

9

(10)  JO L 64, 7.3.2002, p. 20.

10

(11)  JO L 199, 31.7.2007, p. 30.”

11

(12)  JO L 105, 13.4.2006, p. 1.”

12

---

ANEXĂ

Declarația Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei

Parlamentul European, Consiliul și Comisia subliniază faptul că, în cazul unei situații de presiune urgentă și excepțională la granițele externe, care necesită intervenția unei echipe de intervenție rapidă la frontieră, și al unei eventuale insuficiențe de mijloace financiare în cadrul bugetului Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operaționale la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene (FRONTEX) pentru a realiza acest lucru, trebuie analizate toate posibilitățile de asigurare a finanțării. Comisia verifică de urgență dacă este posibilă o redistribuire a fondurilor. În cazul în care se dovedește necesară o decizie a autorității bugetare, Comisia inițiază o procedură în conformitate cu dispozițiile Regulamentului financiar, respectiv articolele 23 și 24, pentru a permite luarea unei decizii prompte de către cele două instituții care reprezintă autoritatea bugetară cu privire la modalitățile de asigurare a unei finanțări suplimentare care să facă posibilă detașarea de către FRONTEX a unei echipe de intervenție rapidă la frontieră. Autoritatea bugetară se angajează să acționeze în cel mai scurt timp posibil, având în vedere urgența situației.

---

| 31.7.2007 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 199/40 |
| --- | --- | --- | --- |

31.7.2007

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 199/40

---

REGULAMENTUL (CE) NR. 864/2007 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI

din 11 iulie 2007

privind legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale („Roma II”)

PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 61 litera (c) şi articolul 67,

având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European (1),

hotărând în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 251 din tratat (2) având în vedere textul comun adoptat de Comitetul de conciliere la 25 iunie 2007,

întrucât:

| (1) | Comunitatea şi-a stabilit obiectivul de a menţine şi de a dezvolta un spaţiu de libertate, securitate şi justiţie. Pentru stabilirea progresivă a unui astfel de spaţiu, Comunitatea trebuie să adopte măsuri cu impact transfrontalier privind cooperarea judiciară în materie civilă, în măsura necesară asigurării unei bune funcţionări a pieţei interne. |
| --- | --- |

(1)

Comunitatea şi-a stabilit obiectivul de a menţine şi de a dezvolta un spaţiu de libertate, securitate şi justiţie. Pentru stabilirea progresivă a unui astfel de spaţiu, Comunitatea trebuie să adopte măsuri cu impact transfrontalier privind cooperarea judiciară în materie civilă, în măsura necesară asigurării unei bune funcţionări a pieţei interne.

| (2) | Conform articolului 65 litera (b) din tratat, aceste măsuri trebuie să le includă şi pe cele care promovează compatibilitatea normelor privind conflictul de legi şi de competenţe, aplicabile în statele membre. |
| --- | --- |

(2)

Conform articolului 65 litera (b) din tratat, aceste măsuri trebuie să le includă şi pe cele care promovează compatibilitatea normelor privind conflictul de legi şi de competenţe, aplicabile în statele membre.

| (3) | Consiliul European întrunit la Tampere la 15 şi 16 octombrie 1999 a susţinut principiul recunoaşterii reciproce a hotărârilor judecătoreşti şi a altor hotărâri ale autorităţilor judiciare, ca fundament al cooperării judiciare în materie civilă, şi a invitat Consiliul şi Comisia să adopte un program de măsuri în vederea punerii în aplicare a principiului recunoaşterii reciproce. |
| --- | --- |

(3)

Consiliul European întrunit la Tampere la 15 şi 16 octombrie 1999 a susţinut principiul recunoaşterii reciproce a hotărârilor judecătoreşti şi a altor hotărâri ale autorităţilor judiciare, ca fundament al cooperării judiciare în materie civilă, şi a invitat Consiliul şi Comisia să adopte un program de măsuri în vederea punerii în aplicare a principiului recunoaşterii reciproce.

| (4) | La 30 noiembrie 2000, Consiliul a adoptat un program de măsuri comun al Comisiei şi al Consiliului, destinat punerii în aplicare a principiului recunoaşterii reciproce a hotărârilor în materie civilă şi comercială (3). Programul descrie măsurile privind armonizarea normelor care reglementează conflictul de legi ca facilitând recunoaşterea reciprocă a hotărârilor. |
| --- | --- |

(4)

La 30 noiembrie 2000, Consiliul a adoptat un program de măsuri comun al Comisiei şi al Consiliului, destinat punerii în aplicare a principiului recunoaşterii reciproce a hotărârilor în materie civilă şi comercială (3). Programul descrie măsurile privind armonizarea normelor care reglementează conflictul de legi ca facilitând recunoaşterea reciprocă a hotărârilor.

| (5) | Programul de la Haga (4), adoptat de Consiliul European la 5 noiembrie 2004, a solicitat să se continue în mod activ lucrările privind normele care reglementează conflictul de legi privind obligaţiile necontractuale („Roma II”). |
| --- | --- |

(5)

Programul de la Haga (4), adoptat de Consiliul European la 5 noiembrie 2004, a solicitat să se continue în mod activ lucrările privind normele care reglementează conflictul de legi privind obligaţiile necontractuale („Roma II”).

| (6) | Pentru buna funcţionare a pieţei interne este necesar ca normele statelor membre care reglementează conflictul de legi să desemneze aceeaşi lege naţională, indiferent de ţara căreia îi aparţine instanţa în faţa căreia a fost depusă acţiunea, în scopul îmbunătăţirii previzibilităţii rezultatului litigiilor, a certitudinii privind dreptul aplicabil şi a liberei circulaţii a hotărârilor. |
| --- | --- |

(6)

Pentru buna funcţionare a pieţei interne este necesar ca normele statelor membre care reglementează conflictul de legi să desemneze aceeaşi lege naţională, indiferent de ţara căreia îi aparţine instanţa în faţa căreia a fost depusă acţiunea, în scopul îmbunătăţirii previzibilităţii rezultatului litigiilor, a certitudinii privind dreptul aplicabil şi a liberei circulaţii a hotărârilor.

| (7) | Domeniul de aplicare material şi dispoziţiile prezentului regulament ar trebui să fie conforme cu Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competenţa, recunoaşterea şi executarea hotărârilor în materie civilă şi comercială (5) („Bruxelles I”) şi instrumentele privind legea aplicabilă obligaţiilor contractuale. |
| --- | --- |

(7)

Domeniul de aplicare material şi dispoziţiile prezentului regulament ar trebui să fie conforme cu Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competenţa, recunoaşterea şi executarea hotărârilor în materie civilă şi comercială (5) („Bruxelles I”) şi instrumentele privind legea aplicabilă obligaţiilor contractuale.

| (8) | Prezentul regulament se aplică indiferent de natura instanţei sesizate. |
| --- | --- |

(8)

Prezentul regulament se aplică indiferent de natura instanţei sesizate.

| (9) | Reclamaţiile rezultând din acta iure imperii ar trebui să includă reclamaţiile împotriva funcţionarilor care acţionează în numele statului şi răspunderea pentru actele emise de autorităţile publice, inclusiv răspunderea persoanelor numite în funcţii de demnitate publică. În consecinţă, aceste cazuri ar trebui excluse din domeniul de aplicare al prezentului regulament. |
| --- | --- |

(9)

Reclamaţiile rezultând din acta iure imperii ar trebui să includă reclamaţiile împotriva funcţionarilor care acţionează în numele statului şi răspunderea pentru actele emise de autorităţile publice, inclusiv răspunderea persoanelor numite în funcţii de demnitate publică. În consecinţă, aceste cazuri ar trebui excluse din domeniul de aplicare al prezentului regulament.

| (10) | Relaţiile de rudenie includ filiaţia, căsătoria, afinii şi rudele colaterale. Relaţiile ale căror efecte sunt comparabile cu cele ale căsătoriei şi ale altor relaţii de rudenie, menţionate la articolul 1 alineatul (2), trebuie interpretate în conformitate cu legislaţia statului membru în care este sesizată instanţa. |
| --- | --- |

(10)

Relaţiile de rudenie includ filiaţia, căsătoria, afinii şi rudele colaterale. Relaţiile ale căror efecte sunt comparabile cu cele ale căsătoriei şi ale altor relaţii de rudenie, menţionate la articolul 1 alineatul (2), trebuie interpretate în conformitate cu legislaţia statului membru în care este sesizată instanţa.

| (11) | Conceptul de obligaţie necontractuală diferă de la un stat membru la altul. În consecinţă, în sensul prezentului regulament, obligaţia necontractuală trebuie înţeleasă ca un concept autonom. Normele privind conflictul de legi conţinute în prezentul regulament ar trebui să reglementeze, de asemenea, obligaţiile necontractuale rezultate din răspunderea obiectivă. |
| --- | --- |

(11)

Conceptul de obligaţie necontractuală diferă de la un stat membru la altul. În consecinţă, în sensul prezentului regulament, obligaţia necontractuală trebuie înţeleasă ca un concept autonom. Normele privind conflictul de legi conţinute în prezentul regulament ar trebui să reglementeze, de asemenea, obligaţiile necontractuale rezultate din răspunderea obiectivă.

| (12) | Legea aplicabilă ar trebui să reglementeze de asemenea situaţia persoanelor care răspund delictual. |
| --- | --- |

(12)

Legea aplicabilă ar trebui să reglementeze de asemenea situaţia persoanelor care răspund delictual.

| (13) | Aplicarea unor norme uniforme, indiferent de legea desemnată, poate evita riscul de a se produce denaturări ale concurenţei între justiţiabili la nivel comunitar. |
| --- | --- |

(13)

Aplicarea unor norme uniforme, indiferent de legea desemnată, poate evita riscul de a se produce denaturări ale concurenţei între justiţiabili la nivel comunitar.

| (14) | Cerinţa de a asigura securitatea juridică şi necesitatea de a face dreptate în cazuri individuale reprezintă elemente esenţiale ale unui spaţiu de justiţie. Prezentul regulament prevede punctele de legătură considerate a fi cele mai potrivite pentru a atinge aceste obiective. Prin urmare, prezentul regulament prevede o normă generală dar şi norme speciale, iar în anumite cazuri, o „clauză derogatorie” care permite o excepţie de la aceste norme atunci când este clar din toate circumstanţele cazului că fapta ilicită are în mod evident o legătură mai puternică cu o altă ţară. Acest set de norme creează astfel un cadru flexibil al normelor privind conflictul de legi. De asemenea, acesta permite instanţei sesizate să trateze fiecare cauză în parte în mod corespunzător. |
| --- | --- |

(14)

Cerinţa de a asigura securitatea juridică şi necesitatea de a face dreptate în cazuri individuale reprezintă elemente esenţiale ale unui spaţiu de justiţie. Prezentul regulament prevede punctele de legătură considerate a fi cele mai potrivite pentru a atinge aceste obiective. Prin urmare, prezentul regulament prevede o normă generală dar şi norme speciale, iar în anumite cazuri, o „clauză derogatorie” care permite o excepţie de la aceste norme atunci când este clar din toate circumstanţele cazului că fapta ilicită are în mod evident o legătură mai puternică cu o altă ţară. Acest set de norme creează astfel un cadru flexibil al normelor privind conflictul de legi. De asemenea, acesta permite instanţei sesizate să trateze fiecare cauză în parte în mod corespunzător.

| (15) | Principiul lex loci delicti commissi reprezintă soluţia de bază privind obligaţiile necontractuale în cvasi-totalitatea statelor membre, dar există diferenţe în ceea ce priveşte punerea în practică a principiului, în cazul în care punctele de legătură în cauză provin din mai multe ţări. Această situaţie produce insecuritate în ceea ce priveşte legea aplicabilă. |
| --- | --- |

(15)

Principiul lex loci delicti commissi reprezintă soluţia de bază privind obligaţiile necontractuale în cvasi-totalitatea statelor membre, dar există diferenţe în ceea ce priveşte punerea în practică a principiului, în cazul în care punctele de legătură în cauză provin din mai multe ţări. Această situaţie produce insecuritate în ceea ce priveşte legea aplicabilă.

| (16) | Normele uniforme ar trebui să sporească previzibilitatea hotărârilor judecătoreşti şi ar asigura un echilibru rezonabil între interesele persoanei a cărei răspundere este invocată şi cele ale persoanei care a suferit un prejudiciu. O legătură cu ţara în care s-a produs prejudiciul direct (lex loci damni) creează un echilibru acceptabil între interesele persoanei a cărei răspundere este invocată şi cele ale persoanei care a suferit prejudiciul şi reflectă în acelaşi timp abordarea modernă asupra răspunderii civile şi dezvoltarea sistemelor de răspundere obiectivă. |
| --- | --- |

(16)

Normele uniforme ar trebui să sporească previzibilitatea hotărârilor judecătoreşti şi ar asigura un echilibru rezonabil între interesele persoanei a cărei răspundere este invocată şi cele ale persoanei care a suferit un prejudiciu. O legătură cu ţara în care s-a produs prejudiciul direct (lex loci damni) creează un echilibru acceptabil între interesele persoanei a cărei răspundere este invocată şi cele ale persoanei care a suferit prejudiciul şi reflectă în acelaşi timp abordarea modernă asupra răspunderii civile şi dezvoltarea sistemelor de răspundere obiectivă.

| (17) | Legea aplicabilă se stabileşte în funcţie de locul în care se produce prejudiciul, indiferent de ţara sau ţările în care ar putea apărea efectele lor indirecte. În consecinţă, în cazul unor vătămări corporale sau daune asupra bunurilor, ţara în care se produce prejudiciul trebuie să fie ţara în care s-au produs vătămarea şi respectiv daunele asupra bunurilor. |
| --- | --- |

(17)

Legea aplicabilă se stabileşte în funcţie de locul în care se produce prejudiciul, indiferent de ţara sau ţările în care ar putea apărea efectele lor indirecte. În consecinţă, în cazul unor vătămări corporale sau daune asupra bunurilor, ţara în care se produce prejudiciul trebuie să fie ţara în care s-au produs vătămarea şi respectiv daunele asupra bunurilor.

| (18) | Norma generală în sensul prezentului regulament ar trebui să fie lex loci damni, prevăzută la articolul 4 alineatul (1). Articolul 4 alineatul (2) ar trebui văzut ca o excepţie de la acest principiu general, care creează o legătură particulară în cazul în care părţile îşi au reşedinţa obişnuită în aceeaşi ţară. Articolul 4 alineatul (3) trebuie înţeles ca o „clauză derogatorie” de la dispoziţiile articolului 4 alineatele (1) şi (2), atunci când reiese clar, din toate circumstanţele cauzei, că fapta ilicită are în mod evident legături mai strânse cu o altă ţară. |
| --- | --- |

(18)

Norma generală în sensul prezentului regulament ar trebui să fie lex loci damni, prevăzută la articolul 4 alineatul (1). Articolul 4 alineatul (2) ar trebui văzut ca o excepţie de la acest principiu general, care creează o legătură particulară în cazul în care părţile îşi au reşedinţa obişnuită în aceeaşi ţară. Articolul 4 alineatul (3) trebuie înţeles ca o „clauză derogatorie” de la dispoziţiile articolului 4 alineatele (1) şi (2), atunci când reiese clar, din toate circumstanţele cauzei, că fapta ilicită are în mod evident legături mai strânse cu o altă ţară.

| (19) | Ar trebui elaborate norme specifice pentru anumite fapte ilicite în cazul în care nu se poate obţine un echilibru acceptabil între interesele aflate în joc prin aplicarea normei generale. |
| --- | --- |

(19)

Ar trebui elaborate norme specifice pentru anumite fapte ilicite în cazul în care nu se poate obţine un echilibru acceptabil între interesele aflate în joc prin aplicarea normei generale.

| (20) | Norma de conflict de legi în materie de răspundere pentru produse defectuoase ar trebui să îndeplinească obiectivele de împărţire echitabilă a riscurilor inerente unei societăţi moderne de înaltă tehnologie, de protejare a sănătăţii consumatorilor, de stimulare a inovaţiilor, de asigurare a unei concurenţe loiale şi de facilitare a comerţului. Crearea unui sistem de factori interconectaţi „în cascadă” reprezintă, alături de clauza previzibilităţii, o soluţie echilibrată cu privire la aceste obiective. Primul element de luat în considerare este legislaţia ţării în care persoana care a suferit prejudiciul şi-a avut reşedinţa obişnuită în momentul producerii prejudiciului, în condiţiile în care produsul a fost comercializat în ţara respectivă. Celelalte elemente ale cascadei apar dacă produsul nu a fost comercializat în ţara respectivă, fără a se aduce atingere articolului 4 alineatul (2) şi independent de posibilitatea unei legături evident mai strânse cu o altă ţară. |
| --- | --- |

(20)

Norma de conflict de legi în materie de răspundere pentru produse defectuoase ar trebui să îndeplinească obiectivele de împărţire echitabilă a riscurilor inerente unei societăţi moderne de înaltă tehnologie, de protejare a sănătăţii consumatorilor, de stimulare a inovaţiilor, de asigurare a unei concurenţe loiale şi de facilitare a comerţului. Crearea unui sistem de factori interconectaţi „în cascadă” reprezintă, alături de clauza previzibilităţii, o soluţie echilibrată cu privire la aceste obiective. Primul element de luat în considerare este legislaţia ţării în care persoana care a suferit prejudiciul şi-a avut reşedinţa obişnuită în momentul producerii prejudiciului, în condiţiile în care produsul a fost comercializat în ţara respectivă. Celelalte elemente ale cascadei apar dacă produsul nu a fost comercializat în ţara respectivă, fără a se aduce atingere articolului 4 alineatul (2) şi independent de posibilitatea unei legături evident mai strânse cu o altă ţară.

| (21) | Norma specială prevăzută la articolul 6 nu reprezintă o excepţie de la norma generală prevăzută la articolul 4 alineatul (1), ci mai degrabă o clarificare a acesteia. În materie de concurenţă neloială, norma de conflict de legi trebuie să protejeze concurenţii, consumatorii şi publicul larg şi să garanteze o funcţionare corectă a economiei de piaţă. Legătura cu legislaţia ţării în care sunt sau pot fi afectate relaţiile concurenţiale sau interesele colective ale consumatorilor permite, în general, îndeplinirea acestor obiective. |
| --- | --- |

(21)

Norma specială prevăzută la articolul 6 nu reprezintă o excepţie de la norma generală prevăzută la articolul 4 alineatul (1), ci mai degrabă o clarificare a acesteia. În materie de concurenţă neloială, norma de conflict de legi trebuie să protejeze concurenţii, consumatorii şi publicul larg şi să garanteze o funcţionare corectă a economiei de piaţă. Legătura cu legislaţia ţării în care sunt sau pot fi afectate relaţiile concurenţiale sau interesele colective ale consumatorilor permite, în general, îndeplinirea acestor obiective.

| (22) | Obligaţiile necontractuale care decurg din restrângeri ale concurenţei, prevăzute la articolul 6 alineatul (3), ar trebui să includă încălcări atât ale dreptului naţional cât şi ale dreptului comunitar în materie de concurenţă. Legea aplicabilă acestor obligaţii necontractuale ar trebui să fie legea ţării în care piaţa este sau poate fi afectată. În cazul în care piaţa este sau poate fi afectată în mai multe ţări, reclamantul ar trebui să poată alege, în anumite circumstanţe, să îşi întemeieze acţiunea pe legea instanţei sesizate. |
| --- | --- |

(22)

Obligaţiile necontractuale care decurg din restrângeri ale concurenţei, prevăzute la articolul 6 alineatul (3), ar trebui să includă încălcări atât ale dreptului naţional cât şi ale dreptului comunitar în materie de concurenţă. Legea aplicabilă acestor obligaţii necontractuale ar trebui să fie legea ţării în care piaţa este sau poate fi afectată. În cazul în care piaţa este sau poate fi afectată în mai multe ţări, reclamantul ar trebui să poată alege, în anumite circumstanţe, să îşi întemeieze acţiunea pe legea instanţei sesizate.

| (23) | În sensul prezentului regulament, noţiunea de restrângere a concurenţei ar trebui să includă interdicţia acordurilor între întreprinderi, a deciziilor luate de asociaţii de întreprinderi şi a practicilor concertate care au ca obiect sau ca efect împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenţei într-un stat membru sau pe piaţa internă, precum şi interdicţia abuzului de poziţie dominantă într-un stat membru sau pe piaţa internă, în cazul în care astfel de acorduri, decizii, practici concertate sau abuzuri sunt interzise în temeiul articolelor 81 şi 82 din tratat sau prin legislaţia unui stat membru |
| --- | --- |

(23)

În sensul prezentului regulament, noţiunea de restrângere a concurenţei ar trebui să includă interdicţia acordurilor între întreprinderi, a deciziilor luate de asociaţii de întreprinderi şi a practicilor concertate care au ca obiect sau ca efect împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenţei într-un stat membru sau pe piaţa internă, precum şi interdicţia abuzului de poziţie dominantă într-un stat membru sau pe piaţa internă, în cazul în care astfel de acorduri, decizii, practici concertate sau abuzuri sunt interzise în temeiul articolelor 81 şi 82 din tratat sau prin legislaţia unui stat membru

| (24) | Prin noţiunea de „daună adusă mediului” ar trebui să se înţeleagă schimbarea negativă a unei resurse naturale, cum ar fi apa, aerul sau solul, deteriorarea unei funcţii îndeplinite de acea resursă în beneficiul unei alte resurse naturale sau al publicului, sau deteriorarea variabilităţii între organismele vii. |
| --- | --- |

(24)

Prin noţiunea de „daună adusă mediului” ar trebui să se înţeleagă schimbarea negativă a unei resurse naturale, cum ar fi apa, aerul sau solul, deteriorarea unei funcţii îndeplinite de acea resursă în beneficiul unei alte resurse naturale sau al publicului, sau deteriorarea variabilităţii între organismele vii.

| (25) | Cu privire la prejudiciile aduse mediului, articolul 174 din tratat, care stipulează că trebuie să existe un nivel ridicat de protecţie, conform principiului precauţiei şi principiului acţiunii preventive, principiului priorităţii acţiunilor corective la sursă şi principiului poluatorul plăteşte, justifică pe deplin folosirea principiului discriminării în favoarea persoanei care a suferit prejudiciul. Condiţiile în care o persoană care solicită despăgubiri poate să aleagă legea aplicabilă ar trebui stabilite în conformitate cu dreptul statului membru în care este sesizată instanţa. |
| --- | --- |

(25)

Cu privire la prejudiciile aduse mediului, articolul 174 din tratat, care stipulează că trebuie să existe un nivel ridicat de protecţie, conform principiului precauţiei şi principiului acţiunii preventive, principiului priorităţii acţiunilor corective la sursă şi principiului poluatorul plăteşte, justifică pe deplin folosirea principiului discriminării în favoarea persoanei care a suferit prejudiciul. Condiţiile în care o persoană care solicită despăgubiri poate să aleagă legea aplicabilă ar trebui stabilite în conformitate cu dreptul statului membru în care este sesizată instanţa.

| (26) | În ceea ce priveşte încălcarea drepturilor de proprietate intelectuală, ar trebui menţinut principiul universal recunoscut al lex loci protectionis. În sensul prezentului regulament, noţiunea „drepturi de proprietate intelectuală” trebuie interpretată ca însemnând, de exemplu, drepturi de autor, drepturi conexe, dreptul sui generis la protecţia bazelor de date şi drepturi de proprietate industrială. |
| --- | --- |

(26)

În ceea ce priveşte încălcarea drepturilor de proprietate intelectuală, ar trebui menţinut principiul universal recunoscut al lex loci protectionis. În sensul prezentului regulament, noţiunea „drepturi de proprietate intelectuală” trebuie interpretată ca însemnând, de exemplu, drepturi de autor, drepturi conexe, dreptul sui generis la protecţia bazelor de date şi drepturi de proprietate industrială.

| (27) | Conceptul exact de acţiune sindicală, ca de exemplu dreptul la grevă sau greva patronală, diferă de la un stat membru la altul şi este reglementat de normele interne ale fiecărui stat membru. Prin urmare, prezentul regulament stabileşte, ca principiu general, aplicabilitatea legii ţării în care se recurge la acţiunea sindicală, cu scopul de a proteja drepturile şi obligaţiile lucrătorilor şi ale angajatorilor. |
| --- | --- |

(27)

Conceptul exact de acţiune sindicală, ca de exemplu dreptul la grevă sau greva patronală, diferă de la un stat membru la altul şi este reglementat de normele interne ale fiecărui stat membru. Prin urmare, prezentul regulament stabileşte, ca principiu general, aplicabilitatea legii ţării în care se recurge la acţiunea sindicală, cu scopul de a proteja drepturile şi obligaţiile lucrătorilor şi ale angajatorilor.

| (28) | Norma specială cu privire la acţiunea sindicală prevăzută la articolul 9 nu aduce atingere condiţiilor referitoare la exercitarea acestui drept în conformitate cu legea naţională şi nu aduce atingere nici statutului juridic al sindicatelor sau al organizaţiilor reprezentative ale lucrătorilor, astfel cum este prevăzut în legislaţiile statelor membre. |
| --- | --- |

(28)

Norma specială cu privire la acţiunea sindicală prevăzută la articolul 9 nu aduce atingere condiţiilor referitoare la exercitarea acestui drept în conformitate cu legea naţională şi nu aduce atingere nici statutului juridic al sindicatelor sau al organizaţiilor reprezentative ale lucrătorilor, astfel cum este prevăzut în legislaţiile statelor membre.

| (29) | Ar trebui elaborate norme speciale pentru situaţiile în care prejudiciul rezultă dintr-un act care nu constituie o faptă ilicită, ca de exemplu îmbogăţirea fără justă cauză, negotiorum gestio (gestiunea de afaceri) şi culpa in contrahendo. |
| --- | --- |

(29)

Ar trebui elaborate norme speciale pentru situaţiile în care prejudiciul rezultă dintr-un act care nu constituie o faptă ilicită, ca de exemplu îmbogăţirea fără justă cauză, negotiorum gestio (gestiunea de afaceri) şi culpa in contrahendo.

| (30) | În sensul prezentului regulament, culpa in contrahendo este un concept autonom care nu ar trebui interpretat în mod necesar în sensul legislaţiei naţionale. Acesta ar trebui să includă nerespectarea obligaţiei de informare şi întreruperea negocierilor contractuale. Articolul 12 include numai obligaţiile necontractuale care au legătură directă cu înţelegerile la care se ajunge înainte de semnarea unui contract. Aceasta înseamnă prin urmare că, dacă o persoană este vătămată corporal în timpul negocierii unui contract, ar trebui să fie aplicabile dispoziţiile articolului 4 sau alte dispoziţii relevante ale prezentului regulament. |
| --- | --- |

(30)

În sensul prezentului regulament, culpa in contrahendo este un concept autonom care nu ar trebui interpretat în mod necesar în sensul legislaţiei naţionale. Acesta ar trebui să includă nerespectarea obligaţiei de informare şi întreruperea negocierilor contractuale. Articolul 12 include numai obligaţiile necontractuale care au legătură directă cu înţelegerile la care se ajunge înainte de semnarea unui contract. Aceasta înseamnă prin urmare că, dacă o persoană este vătămată corporal în timpul negocierii unui contract, ar trebui să fie aplicabile dispoziţiile articolului 4 sau alte dispoziţii relevante ale prezentului regulament.

| (31) | Pentru a respecta principiul autonomiei părţilor şi pentru a spori securitatea juridică, ar trebui să li se permită părţilor să aleagă legea aplicabilă unei obligaţii necontractuale. Această alegere ar trebui să fie expresă sau să reiasă cu un grad rezonabil de certitudine din circumstanţele cazului. Atunci când constată existenţa acordului, instanţa trebuie să respecte intenţiile părţilor. Părţile defavorizate ar trebui protejate prin impunerea anumitor condiţii cu privire la această alegere. |
| --- | --- |

(31)

Pentru a respecta principiul autonomiei părţilor şi pentru a spori securitatea juridică, ar trebui să li se permită părţilor să aleagă legea aplicabilă unei obligaţii necontractuale. Această alegere ar trebui să fie expresă sau să reiasă cu un grad rezonabil de certitudine din circumstanţele cazului. Atunci când constată existenţa acordului, instanţa trebuie să respecte intenţiile părţilor. Părţile defavorizate ar trebui protejate prin impunerea anumitor condiţii cu privire la această alegere.

| (32) | Consideraţiile de interes public justifică acordarea posibilităţii instanţelor statelor membre de a aplica, în situaţii excepţionale, anumite excepţii justificate de raţiuni de ordine publică şi de anumite dispoziţii imperative derogatorii. În special, aplicarea unei prevederi a legii desemnate de prezentul regulament, care ar avea efectul de a acorda daune-interese non-compensatorii excesive cu caracter exemplificativ sau punitiv, poate fi considerată ca fiind contrară ordinii publice a instanţei competente, în funcţie de circumstanţele cazului şi de ordinea juridică a statului membru în care este sesizată instanţa. |
| --- | --- |

(32)

Consideraţiile de interes public justifică acordarea posibilităţii instanţelor statelor membre de a aplica, în situaţii excepţionale, anumite excepţii justificate de raţiuni de ordine publică şi de anumite dispoziţii imperative derogatorii. În special, aplicarea unei prevederi a legii desemnate de prezentul regulament, care ar avea efectul de a acorda daune-interese non-compensatorii excesive cu caracter exemplificativ sau punitiv, poate fi considerată ca fiind contrară ordinii publice a instanţei competente, în funcţie de circumstanţele cazului şi de ordinea juridică a statului membru în care este sesizată instanţa.

| (33) | În conformitate cu reglementările naţionale aplicabile pentru despăgubirile acordate victimelor accidentelor rutiere, în cazul în care accidentul are loc în alt stat decât cel în care victima îşi are reşedinţa obişnuită, la cuantificarea despăgubirilor pentru vătămările corporale instanţa sesizată ar trebui să ia în considerare toate circumstanţele relevante referitoare la fiecare victimă în parte la momentul respectiv şi, în special, prejudiciul real şi costurile tratamentului medical şi de recuperare ulterior. |
| --- | --- |

(33)

În conformitate cu reglementările naţionale aplicabile pentru despăgubirile acordate victimelor accidentelor rutiere, în cazul în care accidentul are loc în alt stat decât cel în care victima îşi are reşedinţa obişnuită, la cuantificarea despăgubirilor pentru vătămările corporale instanţa sesizată ar trebui să ia în considerare toate circumstanţele relevante referitoare la fiecare victimă în parte la momentul respectiv şi, în special, prejudiciul real şi costurile tratamentului medical şi de recuperare ulterior.

| (34) | Pentru a se crea un echilibru acceptabil între părţi, trebuie luate în considerare în mod corespunzător normele de siguranţă şi comportament aplicabile în ţara în care s-a comis faptul cauzator de prejudicii, chiar şi în cazul în care obligaţia necontractuală este reglementată de legea altei ţări. Noţiunea „norme de siguranţă şi comportament” trebuie interpretată ca făcând referire la toate reglementările care au legătură cu siguranţa şi comportamentul, inclusiv, de exemplu, normele privind siguranţa circulaţiei în cazul unui accident rutier. |
| --- | --- |

(34)

Pentru a se crea un echilibru acceptabil între părţi, trebuie luate în considerare în mod corespunzător normele de siguranţă şi comportament aplicabile în ţara în care s-a comis faptul cauzator de prejudicii, chiar şi în cazul în care obligaţia necontractuală este reglementată de legea altei ţări. Noţiunea „norme de siguranţă şi comportament” trebuie interpretată ca făcând referire la toate reglementările care au legătură cu siguranţa şi comportamentul, inclusiv, de exemplu, normele privind siguranţa circulaţiei în cazul unui accident rutier.

| (35) | Trebuie evitată situaţia în care normele privind conflictul de legi sunt dispersate sub forma mai multor instrumente şi în care există diferenţe între aceste norme. Cu toate acestea, prezentul regulament nu exclude posibilitatea includerii în dispoziţiile dreptului comunitar a normelor care reglementează conflictul de legi privind obligaţiile necontractuale, în anumite materii.
  Prezentul regulament nu trebuie să aducă atingere aplicării altor instrumente prin care se stabilesc dispoziţii menite să contribuie la funcţionarea corectă a pieţei interne, în măsura în care acestea nu pot fi aplicate în coroborare cu legea desemnată prin normele prezentului regulament. Aplicarea dispoziţiilor legii desemnate ca fiind aplicabilă în temeiul prezentului regulament nu ar trebui să restrângă libera circulaţie a bunurilor şi serviciilor, astfel cum este reglementată de dreptul comunitar cum ar fi Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societăţii informaţionale, în special ale comerţului electronic, pe piaţa internă („Directiva privind comerţul electronic”) (6). |
| --- | --- |

(35)

Trebuie evitată situaţia în care normele privind conflictul de legi sunt dispersate sub forma mai multor instrumente şi în care există diferenţe între aceste norme. Cu toate acestea, prezentul regulament nu exclude posibilitatea includerii în dispoziţiile dreptului comunitar a normelor care reglementează conflictul de legi privind obligaţiile necontractuale, în anumite materii.

Prezentul regulament nu trebuie să aducă atingere aplicării altor instrumente prin care se stabilesc dispoziţii menite să contribuie la funcţionarea corectă a pieţei interne, în măsura în care acestea nu pot fi aplicate în coroborare cu legea desemnată prin normele prezentului regulament. Aplicarea dispoziţiilor legii desemnate ca fiind aplicabilă în temeiul prezentului regulament nu ar trebui să restrângă libera circulaţie a bunurilor şi serviciilor, astfel cum este reglementată de dreptul comunitar cum ar fi Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societăţii informaţionale, în special ale comerţului electronic, pe piaţa internă („Directiva privind comerţul electronic”) (6).

| (36) | Respectarea angajamentelor internaţionale asumate de statele membre impune ca prezentul regulament să nu aducă atingere convenţiilor internaţionale la care unul sau mai multe state membre sunt părţi la momentul adoptării prezentului regulament. Pentru ca aceste norme să fie mai accesibile, Comisia ar trebui să publice lista convenţiilor relevante în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene pe baza informaţiilor furnizate de statele membre. |
| --- | --- |

(36)

Respectarea angajamentelor internaţionale asumate de statele membre impune ca prezentul regulament să nu aducă atingere convenţiilor internaţionale la care unul sau mai multe state membre sunt părţi la momentul adoptării prezentului regulament. Pentru ca aceste norme să fie mai accesibile, Comisia ar trebui să publice lista convenţiilor relevante în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene pe baza informaţiilor furnizate de statele membre.

| (37) | Comisia va face o propunere Parlamentului European şi Consiliului cu privire la procedurile şi condiţiile în conformitate cu care statele membre vor putea negocia şi încheia, în nume propriu, acorduri cu ţări terţe, în cazuri particulare şi excepţionale, privind aspecte sectoriale, conţinând dispoziţii referitoare la legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale. |
| --- | --- |

(37)

Comisia va face o propunere Parlamentului European şi Consiliului cu privire la procedurile şi condiţiile în conformitate cu care statele membre vor putea negocia şi încheia, în nume propriu, acorduri cu ţări terţe, în cazuri particulare şi excepţionale, privind aspecte sectoriale, conţinând dispoziţii referitoare la legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale.

| (38) | Având în vedere că obiectivul prezentului regulament nu poate fi îndeplinit în suficientă măsură de statele membre şi că, prin urmare, poate fi îndeplinit mai bine la nivel comunitar, din cauza dimensiunii şi efectelor prezentului regulament, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarităţii, aşa cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. Conform principiului proporţionalităţii enunţat în articolul menţionat anterior, prezentul regulament nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv. |
| --- | --- |

(38)

Având în vedere că obiectivul prezentului regulament nu poate fi îndeplinit în suficientă măsură de statele membre şi că, prin urmare, poate fi îndeplinit mai bine la nivel comunitar, din cauza dimensiunii şi efectelor prezentului regulament, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarităţii, aşa cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. Conform principiului proporţionalităţii enunţat în articolul menţionat anterior, prezentul regulament nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

| (39) | În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziţia Regatului Unit şi a Irlandei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Regatul Unit şi Irlanda participă la adoptarea şi aplicarea prezentului regulament. |
| --- | --- |

(39)

În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziţia Regatului Unit şi a Irlandei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Regatul Unit şi Irlanda participă la adoptarea şi aplicarea prezentului regulament.

| (40) | În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Danemarcei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament, nu este obligată de acesta şi nu face obiectul aplicării sale, |
| --- | --- |

(40)

În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Danemarcei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament, nu este obligată de acesta şi nu face obiectul aplicării sale,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

CAPITOLUL I

DOMENIUL DE APLICARE

Articolul 1

Domeniul de aplicare

(1)   Prezentul regulament se aplică obligaţiilor necontractuale în materie civilă şi comercială, în situaţii care implică un conflict de legi. Acesta nu se aplică, în special, în materie fiscală, vamală sau administrativă sau în ceea ce priveşte răspunderea statului privind acte sau omisiuni efectuate în exercitarea autorităţii statului (acta iure imperii).

(2)   Următoarele aspecte sunt excluse din domeniul de aplicare al prezentului regulament:

| (a) | obligaţiile necontractuale rezultate din relaţiile de rudenie sau din relaţii care sunt considerate, în conformitate cu legea care le este aplicabilă, ca având efecte comparabile, inclusiv obligaţii de întreţinere; |
| --- | --- |

(a)

obligaţiile necontractuale rezultate din relaţiile de rudenie sau din relaţii care sunt considerate, în conformitate cu legea care le este aplicabilă, ca având efecte comparabile, inclusiv obligaţii de întreţinere;

| (b) | obligaţiile necontractuale care decurg din regimurile matrimoniale, din regimurile patrimoniale ale relaţiilor care sunt considerate, în conformitate cu legea care le este aplicabilă, ca având efecte comparabile cu căsătoria, precum şi obligaţiile necontractuale care decurg din testamente şi succesiune; |
| --- | --- |

(b)

obligaţiile necontractuale care decurg din regimurile matrimoniale, din regimurile patrimoniale ale relaţiilor care sunt considerate, în conformitate cu legea care le este aplicabilă, ca având efecte comparabile cu căsătoria, precum şi obligaţiile necontractuale care decurg din testamente şi succesiune;

| (c) | obligaţiile necontractuale rezultate din cambii, cecuri şi bilete la ordin, precum şi alte instrumente negociabile, în măsura în care obligaţiile care rezultă din astfel de instrumente negociabile decurg din caracterul lor negociabil; |
| --- | --- |

(c)

obligaţiile necontractuale rezultate din cambii, cecuri şi bilete la ordin, precum şi alte instrumente negociabile, în măsura în care obligaţiile care rezultă din astfel de instrumente negociabile decurg din caracterul lor negociabil;

| (d) | obligaţiile necontractuale care derivă din dreptul societăţilor comerciale şi a altor organisme, constituite sau nu ca persoane juridice, cu privire la aspecte precum constituirea, prin înregistrare sau în alt mod, personalitatea juridică, organizarea internă sau dizolvarea societăţilor comerciale şi a altor organisme, constituite sau nu ca persoane juridice, răspunderea personală a asociaţilor şi membrilor pentru obligaţiile societăţii comerciale sau organismului, precum şi răspunderea personală a cenzorilor faţă de o societate comercială sau faţă de membrii acesteia în efectuarea controalelor legale ale documentelor contabile; |
| --- | --- |

(d)

obligaţiile necontractuale care derivă din dreptul societăţilor comerciale şi a altor organisme, constituite sau nu ca persoane juridice, cu privire la aspecte precum constituirea, prin înregistrare sau în alt mod, personalitatea juridică, organizarea internă sau dizolvarea societăţilor comerciale şi a altor organisme, constituite sau nu ca persoane juridice, răspunderea personală a asociaţilor şi membrilor pentru obligaţiile societăţii comerciale sau organismului, precum şi răspunderea personală a cenzorilor faţă de o societate comercială sau faţă de membrii acesteia în efectuarea controalelor legale ale documentelor contabile;

| (e) | obligaţiile necontractuale care decurg din relaţiile dintre fondatorii, membrii consiliului de administraţie şi beneficiarii unui trust creat în mod voluntar; |
| --- | --- |

(e)

obligaţiile necontractuale care decurg din relaţiile dintre fondatorii, membrii consiliului de administraţie şi beneficiarii unui trust creat în mod voluntar;

| (f) | obligaţiile necontractuale care decurg din producerea daunelor nucleare; |
| --- | --- |

(f)

obligaţiile necontractuale care decurg din producerea daunelor nucleare;

| (g) | obligaţiile necontractuale care decurg din atingeri aduse vieţii private şi ale drepturilor referitoare la personalitate, inclusiv calomnia. |
| --- | --- |

(g)

obligaţiile necontractuale care decurg din atingeri aduse vieţii private şi ale drepturilor referitoare la personalitate, inclusiv calomnia.

(3)   Prezentul regulament nu se aplică în materie probatorie şi procedurală, fără a aduce atingere articolelor 21 şi 22.

(4)   În sensul prezentului regulament, prin „stat membru” se înţelege orice stat membru cu excepţia Danemarcei.

Articolul 2

Obligaţiile necontractuale

(1)   În sensul prezentului regulament, „prejudiciu” reprezintă orice consecinţă a unei fapte ilicite, a îmbogăţirii fără justă cauză, a negotiorum gestio (gestiunea de afaceri) sau a culpa
  in contrahendo.

(2)   Prezentul regulament se aplică de asemenea şi obligaţiilor necontractuale care pot surveni în viitor.

(3)   Orice referire în prezentul regulament la:

| (a) | un fapt cauzator de prejudicii, include acele fapte în urma cărora se pot produce prejudicii; şi |
| --- | --- |

(a)

un fapt cauzator de prejudicii, include acele fapte în urma cărora se pot produce prejudicii; şi

| (b) | prejudiciu, include prejudiciul care este probabil să se producă în viitor. |
| --- | --- |

(b)

prejudiciu, include prejudiciul care este probabil să se producă în viitor.

Articolul 3

Aplicarea universală

Orice lege menţionată în textul prezentului regulament se aplică indiferent dacă este sau nu legea unui stat membru.

CAPITOLUL II

FAPTELE ILICITE

Articolul 4

Norma generală

(1)   Cu excepţia dispoziţiilor contrare din cadrul prezentului regulament, legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale care decurg dintr-o faptă ilicită este legea ţării în care s-a produs prejudiciul, indiferent în ce ţară are loc faptul cauzator de prejudicii şi indiferent de ţara sau ţările în care se manifestă efectele indirecte ale respectivului fapt.

(2)   Cu toate acestea, în cazul în care persoana a cărei răspundere este invocată şi persoana care a suferit prejudiciul îşi au reşedinţa obişnuită în aceeaşi ţară în momentul producerii prejudiciului, se aplică legea respectivei ţări.

(3)   În cazul în care reiese clar, din toate circumstanţele referitoare la caz, că fapta ilicită are în mod vădit mai multă legătură cu o altă ţară decât cea menţionată la alineatul (1) sau la alineatul (2), se aplică legea acelei alte ţări. O legătură vădit mai strânsă cu o altă ţară se poate întemeia, în special, pe o relaţie pre-existentă între părţi, ca de pildă un contract, care este în strânsă legătură cu respectiva faptă ilicită.

Articolul 5

Răspunderea pentru produse defectuoase

(1)   Fără a aduce atingere articolului 4 alineatul (2), legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale care decurg din prejudicii cauzate de un produs este:

| (a) | legea ţării în care persoana care a suferit prejudiciul şi-a avut reşedinţa obişnuită în momentul producerii prejudiciului, în condiţiile în care produsul a fost comercializat în ţara respectivă; sau, dacă nu este cazul, |
| --- | --- |

(a)

legea ţării în care persoana care a suferit prejudiciul şi-a avut reşedinţa obişnuită în momentul producerii prejudiciului, în condiţiile în care produsul a fost comercializat în ţara respectivă; sau, dacă nu este cazul,

| (b) | legea ţării în care s-a achiziţionat produsul, dacă produsul a fost comercializat în ţara respectivă; sau, dacă nu este cazul, |
| --- | --- |

(b)

legea ţării în care s-a achiziţionat produsul, dacă produsul a fost comercializat în ţara respectivă; sau, dacă nu este cazul,

| (c) | legea ţării în care a fost cauzat prejudiciul, dacă produsul a fost comercializat în ţara respectivă. |
| --- | --- |

(c)

legea ţării în care a fost cauzat prejudiciul, dacă produsul a fost comercializat în ţara respectivă.

Cu toate acestea, legea aplicabilă este legea ţării în care îşi are reşedinţa obişnuită persoana a cărei răspundere este invocată, dacă această persoană nu putea să prevadă, în mod rezonabil, comercializarea produsului respectiv sau a unui produs de acelaşi tip în ţara a cărei legislaţie este aplicabilă în temeiul literei (a), (b) sau (c).

(2)   În cazul în care reiese clar, din toate circumstanţele referitoare la caz, că fapta ilicită are în mod vădit mai multă legătură cu o altă ţară decât cea menţionată la alineatul (1), se aplică legea celeilalte ţări. O legătură vădit mai strânsă cu o altă ţară se poate baza, în special, pe o relaţie preexistentă între părţi, ca de pildă un contract, care este în strânsă legătură cu respectiva faptă ilicită.

Articolul 6

Concurenţa neloială şi actele care îngrădesc libera concurenţă

(1)   Legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale care decurg dintr-un act de concurenţă neloială este legea ţării în care sunt sau pot fi afectate relaţiile concurenţiale sau interesele colective ale consumatorilor.

(2)   Dacă un act de concurenţă neloială afectează exclusiv interesele unui anumit concurent, se aplică dispoziţiile articolului 4.

| (3) | (a) | Legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale care decurg din restrângerea concurenţei este legea ţării în care piaţa este sau poate fi afectată. |
| --- | --- | --- |
| (b) | În cazul în care piaţa este sau poate fi afectată în mai multe ţări, reclamantul care solicită despăgubiri în faţa instanţei de la domiciliul pârâtului poate alege de asemenea să îşi întemeieze cererea pe legea instanţei sesizate, cu condiţia ca piaţa din respectivul stat membru să fie printre cele afectate direct şi substanţial de restrângerea concurenţei din care decurge obligaţia necontractuală pe care se întemeiază cererea; în cazul în care reclamantul cheamă în justiţie în faţa acelei instanţe mai mulţi pârâţi, în conformitate cu normele aplicabile privind competenţa, reclamantul îşi poate întemeia cererea numai pe legea respectivei instanţe dacă restrângerea concurenţei pe care se întemeiază acţiunea împotriva fiecăruia dintre pârâţi afectează de asemenea în mod direct şi substanţial piaţa statului membru al instanţei respective. |

(3)

(a)

Legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale care decurg din restrângerea concurenţei este legea ţării în care piaţa este sau poate fi afectată.

(b)

În cazul în care piaţa este sau poate fi afectată în mai multe ţări, reclamantul care solicită despăgubiri în faţa instanţei de la domiciliul pârâtului poate alege de asemenea să îşi întemeieze cererea pe legea instanţei sesizate, cu condiţia ca piaţa din respectivul stat membru să fie printre cele afectate direct şi substanţial de restrângerea concurenţei din care decurge obligaţia necontractuală pe care se întemeiază cererea; în cazul în care reclamantul cheamă în justiţie în faţa acelei instanţe mai mulţi pârâţi, în conformitate cu normele aplicabile privind competenţa, reclamantul îşi poate întemeia cererea numai pe legea respectivei instanţe dacă restrângerea concurenţei pe care se întemeiază acţiunea împotriva fiecăruia dintre pârâţi afectează de asemenea în mod direct şi substanţial piaţa statului membru al instanţei respective.

(4)   Nu se poate deroga de la legea aplicabilă în conformitate cu prezentul articol printr-un acord încheiat în temeiul articolului 14.

Articolul 7

Daune aduse mediului

Legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale care decurg din prejudicii aduse mediului sau din prejudicii suferite de persoane sau bunuri, ca urmare a unor prejudicii aduse mediului, este legea stabilită în conformitate cu articolul 4 alineatul (1), cu excepţia cazurilor în care persoana care pretinde despăgubiri pentru aceste prejudicii doreşte să-şi întemeieze acţiunea pe legea ţării în care a avut loc faptul cauzator de prejudiciu.

Articolul 8

Încălcarea drepturilor de proprietate intelectuală

(1)   Legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale care decurg din încălcarea unui drept de proprietate intelectuală este legea ţării pentru care se solicită protecţie.

(2)   În cazul obligaţiilor necontractuale care decurg din încălcarea unui drept de proprietate intelectuală unitar la nivel comunitar, legea aplicabilă este legea ţării în care s-a produs încălcarea, în orice materie care nu este reglementată de instrumentul comunitar relevant.

(3)   Nu se poate deroga de la legea aplicabilă în conformitate cu prezentul articol printr-un acord încheiat în temeiul articolului 14.

Articolul 9

Acţiunile sindicale

Fără a aduce atingere articolului 4 alineatul (2), legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale ce decurg din răspunderea unei persoane în calitatea sa de lucrător sau angajator, sau din răspunderea organizaţiilor care reprezintă interesele profesionale ale acestora, pentru prejudicii cauzate printr-o acţiune sindicală, în curs de desfăşurare sau terminată, este legea ţării în care va fi sau a fost întreprinsă acţiunea respectivă.

CAPITOLUL III

ÎMBOGĂŢIREA FĂRĂ JUSTĂ CAUZĂ, NEGOTIORUM GESTIO ŞI CULPA IN CONTRAHENDO

Articolul 10

Îmbogăţirea fără justă cauză

(1)   Dacă o obligaţie necontractuală care decurge din îmbogăţirea fără justă cauză, inclusiv plata nedatorată, se referă la un raport existent între părţi, precum cel rezultat dintr-un contract sau dintr-o faptă ilicită, raport strâns legat de respectiva îmbogăţire fără justă cauză, acesta este reglementat de legea care reglementează raportul vizat.

(2)   Dacă legea aplicabilă nu poate fi stabilită în temeiul alineatului (1) iar părţile îşi au reşedinţa obişnuită în aceeaşi ţară în momentul producerii faptului cauzator al îmbogăţirii fără justă cauză, se aplică legea respectivei ţări.

(3)   Dacă legea aplicabilă nu poate fi stabilită în temeiul alineatului (1) sau (2), legea aplicabilă este legea ţării în care s-a produs îmbogăţirea fără justă cauză.

(4)   În cazul în care reiese clar, din toate circumstanţele referitoare la caz, că obligaţia necontractuală rezultată din îmbogăţirea fără justă cauză are în mod vădit mai multă legătură cu o altă ţară decât cea menţionată în alineatele (1), (2) şi (3), se aplică legea acelei alte ţări.

Articolul 11

Negotiorum gestio

(1)   Dacă o obligaţie necontractuală care decurge din gestiunea de afaceri se referă la un raport existent între părţi, cum ar fi cel rezultat dintr-un contract sau dintr-o faptă ilicită, raport strâns legat de respectiva obligaţie necontractuală, obligaţia necontractuală este reglementată de legea care reglementează raportul în cauză.

(2)   Dacă legea aplicabilă nu poate fi stabilită în temeiul alineatului (1), iar părţile îşi au reşedinţa obişnuită în aceeaşi ţară în momentul producerii actului sau faptului cauzator de prejudicii, se aplică legea respectivei ţări.

(3)   Dacă legea aplicabilă nu poate fi stabilită în temeiul alineatului (1) sau (2), legea aplicabilă este legea ţării în care are loc gestiunea de afaceri.

(4)   În cazul în care reiese clar, din toate circumstanţele referitoare la caz, că obligaţia necontractuală care decurge din gestiunea de afaceri are în mod vădit mai multă legătură cu o altă ţară decât cea menţionată în alineatele (1), (2) şi (3), se aplică legea acelei alte ţări.

Articolul 12

Culpa in contrahendo

(1)   Legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale care decurg din înţelegerile la care se ajunge înainte de semnarea unui contract, indiferent dacă respectivul contract a fost efectiv semnat sau nu, este legea aplicabilă contractului în cauză sau legea care ar fi fost aplicabilă contractului dacă acesta ar fi fost încheiat.

(2)   Dacă legea aplicabilă nu poate fi stabilită în temeiul alineatului (1), atunci legea aplicabilă este:

| (a) | legea statului în care s-a produs prejudiciul, indiferent în ce ţară are loc faptul cauzator de prejudicii şi indiferent de ţara sau ţările în care se manifestă efectele indirecte ale respectivului fapt; sau |
| --- | --- |

(a)

legea statului în care s-a produs prejudiciul, indiferent în ce ţară are loc faptul cauzator de prejudicii şi indiferent de ţara sau ţările în care se manifestă efectele indirecte ale respectivului fapt; sau

| (b) | în cazul în care părţile îşi au reşedinţa obişnuită în aceeaşi ţară în momentul producerii faptului cauzator de prejudicii, se aplică legea respectivei ţări; sau |
| --- | --- |

(b)

în cazul în care părţile îşi au reşedinţa obişnuită în aceeaşi ţară în momentul producerii faptului cauzator de prejudicii, se aplică legea respectivei ţări; sau

| (c) | în cazul în care reiese clar, din toate circumstanţele referitoare la caz, că obligaţia necontractuală rezultată din înţelegerile la care se ajunge înainte de semnarea unui contract are în mod vădit mai multă legătură cu o altă ţară decât cea prevăzută la literele (a) şi (b), se aplică legea acelei alte ţări. |
| --- | --- |

(c)

în cazul în care reiese clar, din toate circumstanţele referitoare la caz, că obligaţia necontractuală rezultată din înţelegerile la care se ajunge înainte de semnarea unui contract are în mod vădit mai multă legătură cu o altă ţară decât cea prevăzută la literele (a) şi (b), se aplică legea acelei alte ţări.

Articolul 13

Aplicabilitatea articolului 8

În sensul prezentului capitol, articolul 8 se aplică obligaţiilor necontractuale care decurg din încălcarea unui drept de proprietate intelectuală.

CAPITOLUL IV

LIBERTATEA DE ALEGERE

Articolul 14

Libertatea de alegere

(1)   Părţile au posibilitatea de a alege, de comun acord, legea care să reglementeze obligaţiile necontractuale născute între ele:

| (a) | printr-un acord încheiat ulterior producerii faptului cauzator de prejudicii;
  sau |
| --- | --- |

(a)

printr-un acord încheiat ulterior producerii faptului cauzator de prejudicii;

sau

| (b) | în cazul în care toate părţile implicate desfăşoară o activitate comercială, alegerea poate avea loc, de asemenea, printr-un acord liber negociat anterior producerii faptului cauzator de prejudicii. |
| --- | --- |

(b)

în cazul în care toate părţile implicate desfăşoară o activitate comercială, alegerea poate avea loc, de asemenea, printr-un acord liber negociat anterior producerii faptului cauzator de prejudicii.

Alegerea făcută trebuie să fie explicită sau să reiasă cu un grad rezonabil de certitudine din circumstanţele referitoare la caz şi nu poate aduce atingere drepturilor terţilor.

(2)   În cazul în care toate elementele relevante pentru situaţia respectivă, în momentul în care are loc faptul cauzator de prejudicii, se află în altă ţară decât aceea a cărei lege a fost aleasă, alegerea făcută de părţi nu aduce atingere aplicării dispoziţiilor imperative ale legii acelei alte ţări, de la care nu se poate deroga prin acord.

(3)   În cazul în care toate elementele relevante pentru situaţia respectivă, în momentul în care are loc faptul cauzator de prejudicii, se află în unul sau mai multe state membre, alegerea de către părţi a unei legi aplicabile, alta decât cea a unui stat membru, nu poate aduce atingere aplicării în mod corespunzător a dispoziţiilor imperative ale dreptului comunitar de la care nu se poate deroga prin acord, astfel cum au fost puse în aplicare în statul membru al instanţei competente.

CAPITOLUL V

DISPOZIŢII COMUNE

Articolul 15

Domeniul legii aplicabile

Legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale în temeiul prezentului regulament reglementează în special:

| (a) | temeiul şi întinderea răspunderii, inclusiv identificarea persoanelor care pot răspunde delictual pentru faptele lor; |
| --- | --- |

(a)

temeiul şi întinderea răspunderii, inclusiv identificarea persoanelor care pot răspunde delictual pentru faptele lor;

| (b) | motivele de exonerare de răspundere, de limitare şi de partajare a răspunderii; |
| --- | --- |

(b)

motivele de exonerare de răspundere, de limitare şi de partajare a răspunderii;

| (c) | existenţa, natura şi evaluarea prejudiciului invocat sau a despăgubirilor solicitate; |
| --- | --- |

(c)

existenţa, natura şi evaluarea prejudiciului invocat sau a despăgubirilor solicitate;

| (d) | în limitele competenţei conferite instanţei prin codul său de procedură, măsurile asigurătorii pe care le poate adopta o instanţă pentru a preveni sau înceta vătămarea sau prejudiciul sau pentru a asigura acordarea de despăgubiri; |
| --- | --- |

(d)

în limitele competenţei conferite instanţei prin codul său de procedură, măsurile asigurătorii pe care le poate adopta o instanţă pentru a preveni sau înceta vătămarea sau prejudiciul sau pentru a asigura acordarea de despăgubiri;

| (e) | posibilitatea sau imposibilitatea transmiterii dreptului de a invoca prejudiciul sau a pretinde despăgubiri, inclusiv prin succesiune; |
| --- | --- |

(e)

posibilitatea sau imposibilitatea transmiterii dreptului de a invoca prejudiciul sau a pretinde despăgubiri, inclusiv prin succesiune;

| (f) | persoanele care au dreptul la despăgubiri pentru prejudicii personale; |
| --- | --- |

(f)

persoanele care au dreptul la despăgubiri pentru prejudicii personale;

| (g) | răspunderea pentru fapta altuia; |
| --- | --- |

(g)

răspunderea pentru fapta altuia;

| (h) | modalităţi de stingere a obligaţiilor şi normele care reglementează prescripţia şi decăderea, inclusiv regulile cu privire la începerea, întreruperea şi suspendarea termenelor de prescripţie şi decădere. |
| --- | --- |

(h)

modalităţi de stingere a obligaţiilor şi normele care reglementează prescripţia şi decăderea, inclusiv regulile cu privire la începerea, întreruperea şi suspendarea termenelor de prescripţie şi decădere.

Articolul 16

Dispoziţii imperative derogatorii

Nicio dispoziţie din prezentul regulament nu restrânge aplicarea normelor imperative din legea instanţei competente, indiferent de legea aplicabilă celorlalte obligaţii necontractuale.

Articolul 17

Normele de siguranţă şi comportament

În evaluarea comportamentului unei persoane a cărei răspundere este invocată, se ţine cont, în fapt şi în mod corespunzător, de normele de siguranţă şi comportament în vigoare în locul şi în momentul producerii faptului care angajează răspunderea persoanei respective.

Articolul 18

Acţiunile directe împotriva asiguratorului persoanei responsabile

Persoana care a suferit un prejudiciu poate introduce o acţiune direct împotriva asiguratorului persoanei răspunzătoare pentru acordarea despăgubirilor, dacă această posibilitate este prevăzută în legea aplicabilă obligaţiei necontractuale sau în legea aplicabilă contractului de asigurare.

Articolul 19

Subrogarea

În cazul în care o persoană („creditorul”) are o creanţă faţă de altă persoană („debitorul”), iar un terţ are obligaţia de a-l despăgubi pe creditor sau l-a despăgubit în fapt pe creditor, ducând la stingerea obligaţiei respective, legea care reglementează obligaţia terţului de a-l despăgubi pe creditor determină dacă şi în ce măsură terţul are dreptul de a-şi exercita, faţă de debitor, drepturile pe care creditorul le avea faţă de debitor, în temeiul legii aplicabile raportului dintre debitor şi creditor.

Articolul 20

Răspunderea multiplă

În cazul în care un creditor are creanţe faţă de mai mulţi debitori care răspund în comun pentru aceeaşi obligaţie, iar unul dintre debitori l-a despăgubit deja, în tot sau în parte, pe creditorul respectiv, dreptul acelui debitor de a solicita despăgubiri din partea celorlalţi debitori este reglementat de legea aplicabilă obligaţiei necontractuale a acelui debitor faţă de creditor.

Articolul 21

Validitatea formală

Un act unilateral privind o obligaţie necontractuală, destinat să producă efecte juridice, este considerat a fi formal valid dacă satisface cerinţele de formă impuse de legea care reglementează obligaţia necontractuală în cauză sau de legea din ţara în care este efectuat actul respectiv.

Articolul 22

Sarcina probei

(1)   Legea care reglementează o obligaţie necontractuală în temeiul prezentului regulament se aplică în măsura în care cuprinde, în materie de obligaţii necontractuale, norme care instituie unele prezumţii legale sau care stabilesc sarcina probei.

(2)   Actele destinate să producă efecte juridice pot fi dovedite prin orice mijloc de probă recunoscut de legea instanţei competente sau de către oricare dintre legile menţionate la articolul 21 conform cărora actul respectiv este formal valid, cu condiţia ca acest mijloc de probă să poată fi administrat în faţa instanţei competente.

CAPITOLUL VI

DISPOZIŢII DIVERSE

Articolul 23

Reşedinţa obişnuită

(1)   În înţelesul prezentului regulament, reşedinţa obişnuită a societăţilor comerciale sau a altor organisme, constituite sau nu ca persoane juridice, se stabileşte la sediul lor administrativ central.

În cazul în care faptul cauzator de prejudicii sau prejudiciul însuşi are loc în cadrul activităţii unei sucursale, agenţii sau a oricărei alte unităţi, locul unde se află sucursala, agenţia sau unitatea în cauză este considerat locul reşedinţei obişnuite.

(2)   În sensul prezentului regulament, reşedinţa obişnuită a unei persoane fizice pentru activitatea sa în timpul programului de lucru este locul principal unde aceasta îşi desfăşoară activitatea profesională.

Articolul 24

Excluderea trimiterii

Aplicarea legii oricărei ţări menţionate în prezentul regulament înseamnă aplicarea normelor de drept în vigoare în ţara respectivă, cu excepţia normelor sale de drept internaţional privat.

Articolul 25

Statele cu mai multe sisteme juridice

(1)   În cazul în care un stat cuprinde mai multe unităţi teritoriale, fiecare având propriile sale norme de drept în materie de obligaţii necontractuale, fiecare unitate teritorială se consideră ca fiind o ţară în scopul identificării legii aplicabile în temeiul prezentului regulament.

(2)   Un stat membru în care diferitele unităţi teritoriale au propriile lor norme de drept privind obligaţiile necontractuale nu este obligat să aplice dispoziţiile prezentului regulament pentru conflictele de legi care apar exclusiv între aceste unităţi.

Articolul 26

Ordinea publică a instanţei competente

Aplicarea unei dispoziţii din legea oricărei ţări menţionate în prezentul regulament poate fi refuzată numai dacă o astfel de aplicare este vădit incompatibilă cu ordinea publică a instanţei competente.

Articolul 27

Raporturile cu alte dispoziţii de drept comunitar

Prezentul regulament nu aduce atingere aplicării dispoziţiilor dreptului comunitar care reglementează, în domenii specifice, conflictul de legi privind obligaţiile necontractuale.

Articolul 28

Raporturile cu convenţiile internaţionale existente

(1)   Prezentul regulament nu aduce atingere aplicării convenţiilor internaţionale la care unul sau mai multe state membre sunt părţi la momentul adoptării prezentului regulament şi care reglementează conflictul de legi privind obligaţiile necontractuale.

(2)   Cu toate acestea, între statele membre, prezentul regulament prevalează faţă de convenţiile încheiate exclusiv între două sau mai multe state membre în măsura în care aceste convenţii privesc domeniul de reglementare al prezentului regulament.

CAPITOLUL VII

DISPOZIŢII FINALE

Articolul 29

Lista convenţiilor

(1)   Până la 11 iulie 2008, statele membre informează Comisia cu privire la convenţiile menţionate în articolul 28 alineatul (1). După această dată, statele membre informează Comisia cu privire la orice denunţări ale unor astfel de convenţii.

(2)   Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, în termen de şase luni de la primirea acestora:

| (i) | lista convenţiilor menţionate la alineatul (1); |
| --- | --- |

(i)

lista convenţiilor menţionate la alineatul (1);

| (ii) | denunţările menţionate la alineatul (1). |
| --- | --- |

(ii)

denunţările menţionate la alineatul (1).

Articolul 30

Clauza de revizuire

(1)   Până cel târziu la 20 august 2011, Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului şi Comitetului Economic şi Social European un raport privind aplicarea prezentului regulament. După caz, raportul este însoţit de propuneri în vederea adaptării prezentului regulament. Raportul include:

| (i) | o analiză a efectelor modului în care este tratat dreptul străin în diferite jurisdicţii şi a măsurii în care instanţele statelor membre aplică în practică dreptul străin în temeiul prezentului regulament; |
| --- | --- |

(i)

o analiză a efectelor modului în care este tratat dreptul străin în diferite jurisdicţii şi a măsurii în care instanţele statelor membre aplică în practică dreptul străin în temeiul prezentului regulament;

| (ii) | o analiză a efectelor articolului 28 al prezentului regulament cu privire la Convenţia de la Haga din 4 mai 1971 privind legea aplicabilă accidentelor rutiere. |
| --- | --- |

(ii)

o analiză a efectelor articolului 28 al prezentului regulament cu privire la Convenţia de la Haga din 4 mai 1971 privind legea aplicabilă accidentelor rutiere.

(2)   Până cel târziu la 31 decembrie 2008, Comisia va prezenta Parlamentului European, Consiliului şi Comitetului Economic şi Social European o analiză a situaţiei în domeniul legii aplicabile obligaţiilor necontractuale care decurg din încălcări ale vieţii private şi ale drepturilor referitoare la personalitate, ţinând cont de normele privind libertatea presei şi libertatea de exprimare în mass-media, precum şi de aspectele de conflict de legi legate de Directiva 95/46/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecţia persoanelor fizice în ceea ce priveşte prelucrarea datelor cu caracter personal şi libera circulaţie a acestor date (7).

Articolul 31

Aplicarea în timp

Prezentul regulament se aplică faptelor cauzatoare de prejudicii care au loc ulterior intrării sale în vigoare.

Articolul 32

Data intrării în vigoare

Prezentul regulament se aplică începând cu 11 ianuarie 2009, cu excepţia articolului 29, care se aplică începând cu 11 iulie 2008.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale şi se aplică direct în toate statele membre, în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunităţii Europene.

Adoptat la Strasbourg, 11 iulie 2007.

Pentru Parlamentul European

Preşedintele

H.-G. PÖTTERING

Pentru Consiliu

Preşedintele

M. LOBO ANTUNES

---

(1)  JO C 241, 28.9.2004, p. 1.

1

(2)  Avizul Parlamentului European din 6 iulie 2005 (JO C 157 E, 6.7.2006, p. 371), Poziţia comună a Consiliului din 25 septembrie 2006 (JO C 289 E, 28.11.2006, p. 68) şi Poziţia Parlamentului European din 18 ianuarie 2007 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 10 iulie 2007 şi Decizia Consiliului din 28 iunie 2007.

2

(3)  JO C 12, 15.1.2001, p. 1.

3

(4)  JO C 53, 3.3.2005, p. 1.

4

(5)  JO L 12, 16.1.2001, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 (JO L 363, 20.12.2006, p. 1).

5

(6)  JO L 178, 17.7.2000, p. 1.

6

(7)  JO L 281, 23.11.1995, p. 31.

7

---

Declaraţia Comisiei cu privire la clauza de reexaminare (articolul 30)

Comisia, la invitaţia Parlamentului European şi a Consiliului şi în temeiul articolului 30 din Regulamentul „Roma II” va prezenta, cel târziu în decembrie 2008, un studiu cu privire la situaţia din domeniul legii aplicabile obligaţiilor necontractuale rezultate din atingerile aduse vieţii private şi drepturilor personalităţii. Comisia va ţine cont de toate aspectele situaţiei şi va lua măsurile corespunzătoare în caz de necesitate.

---