# Službeni list C 259/2023

| | ISSN 1977-1088 |
| --- | --- |
| Službeni list
  Europske unije | C 259 |
| | |
| Hrvatsko izdanje | Informacije i objave | Godište 66.21. srpnja 2023. |

ISSN 1977-1088

Službeni list

Europske unije

C 259

Hrvatsko izdanje

Informacije i objave

Godište 66.21. srpnja 2023.

---

| Sadržaj | Stranica |
| --- | --- |
| | II.   Informacije |
| | INFORMACIJE INSTITUCIJA, TIJELA, UREDA I AGENCIJA EUROPSKE UNIJE |
| | Europska komisija |
| 2023/C 259/01 | Komunikacija komisije – Smjernice o primjenjivosti članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na sporazume o horizontalnoj suradnji | 1 |

Sadržaj

Stranica

II.   Informacije

INFORMACIJE INSTITUCIJA, TIJELA, UREDA I AGENCIJA EUROPSKE UNIJE

Europska komisija

2023/C 259/01

Komunikacija komisije – Smjernice o primjenjivosti članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na sporazume o horizontalnoj suradnji

1

---

| HR | |
| --- | --- |

HR

---

II. Informacije

INFORMACIJE INSTITUCIJA, TIJELA, UREDA I AGENCIJA EUROPSKE UNIJE

Europska komisija

| 21.7.2023 | HR | Službeni list Europske unije | C 259/1 |
| --- | --- | --- | --- |

21.7.2023

HR

Službeni list Europske unije

C 259/1

---

KOMUNIKACIJA KOMISIJE –

Smjernice o primjenjivosti članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na sporazume o horizontalnoj suradnji

(2023/C 259/01)

SADRŽAJ

| 1. | Uvod | 7 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Svrha i struktura Smjernica | 7 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Primjenjivost članka 101. na sporazume o horizontalnoj suradnji | 8 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 1.2.1. | Uvod | 8 |
| --- | --- | --- |

1.2.1.

| 1.2.2. | Analitički okvir | 10 |
| --- | --- | --- |

1.2.2.

| 1.2.3. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1. | 11 |
| --- | --- | --- |

1.2.3.

| 1.2.4. | Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj | 11 |
| --- | --- | --- |

1.2.4.

| 1.2.5. | Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje | 12 |
| --- | --- | --- |

1.2.5.

| 1.2.6. | Dodatna ograničenja | 13 |
| --- | --- | --- |

1.2.6.

| 1.2.7. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3. | 14 |
| --- | --- | --- |

1.2.7.

| 1.2.8. | Sporazumi o horizontalnoj suradnji koji u pravilu nisu obuhvaćeni područjem primjene članka 101. stavka 1. | 14 |
| --- | --- | --- |

1.2.8.

| 1.3. | Odnos s drugim smjernicama, zakonodavstvom i sudskom praksom | 15 |
| --- | --- | --- |

1.3.

| 2. | Sporazumi o istraživanju i razvoju | 17 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | Uvod | 17 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj | 18 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.2.1. | Definicija istraživanja i razvoja u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj | 18 |
| --- | --- | --- |

2.2.1.

| 2.2.2. | Definicija sporazuma o istraživanju i razvoju u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj | 18 |
| --- | --- | --- |

2.2.2.

| 2.2.3. | Uvjeti za izuzeće iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj | 20 |
| --- | --- | --- |

2.2.3.

| 2.2.4. | Teška i isključena ograničenja | 25 |
| --- | --- | --- |

2.2.4.

| 2.2.5. | Relevantno vrijeme za ocjenu usklađenosti s uvjetima Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj | 27 |
| --- | --- | --- |

2.2.5.

| 2.2.6. | Ukidanje pogodnosti skupnog izuzeća | 27 |
| --- | --- | --- |

2.2.6.

| 2.2.7. | Prijelazno razdoblje | 28 |
| --- | --- | --- |

2.2.7.

| 2.3. | Pojedinačna ocjena sporazuma o istraživanju i razvoju u skladu s člankom 101. stavkom 1. | 28 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 2.3.1. | Mjerodavna tržišta | 29 |
| --- | --- | --- |

2.3.1.

| 2.3.2. | Glavni problemi u području tržišnog natjecanja | 29 |
| --- | --- | --- |

2.3.2.

| 2.3.3. | Sporazumi o istraživanju i razvoju koji u pravilu ne ograničavaju tržišno natjecanje | 30 |
| --- | --- | --- |

2.3.3.

| 2.3.4. | Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj | 30 |
| --- | --- | --- |

2.3.4.

| 2.3.5. | Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje | 30 |
| --- | --- | --- |

2.3.5.

| 2.4. | Pojedinačna ocjena sporazuma o istraživanju i razvoju u skladu s člankom 101. stavkom 3. | 32 |
| --- | --- | --- |

2.4.

| 2.4.1. | Povećanje učinkovitosti | 32 |
| --- | --- | --- |

2.4.1.

| 2.4.2. | Nužnost | 32 |
| --- | --- | --- |

2.4.2.

| 2.4.3. | Prijenos na potrošače | 32 |
| --- | --- | --- |

2.4.3.

| 2.4.4. | Neuklanjanje tržišnog natjecanja | 32 |
| --- | --- | --- |

2.4.4.

| 2.5. | Relevantno vrijeme za ocjenu | 33 |
| --- | --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Primjeri | 33 |
| --- | --- | --- |

2.6.

| 3. | Sporazumi o proizvodnji | 36 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1. | Uvod | 36 |
| --- | --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Mjerodavna tržišta | 38 |
| --- | --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju | 39 |
| --- | --- | --- |

3.3.

| 3.3.1. | Sporazumi o proizvodnji obuhvaćeni Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju | 39 |
| --- | --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Ostale odredbe obuhvaćene Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju | 40 |
| --- | --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | Distribucija u okviru Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju | 40 |
| --- | --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | Usluge u okviru Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju. | 41 |
| --- | --- | --- |

3.3.4.

| 3.3.5. | Prag tržišnog udjela i trajanje izuzeća | 41 |
| --- | --- | --- |

3.3.5.

| 3.3.6. | Teška ograničenja iz Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju | 42 |
| --- | --- | --- |

3.3.6.

| 3.3.7. | Ukidanje pogodnosti iz Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju | 42 |
| --- | --- | --- |

3.3.7.

| 3.3.8. | Prijelazno razdoblje | 43 |
| --- | --- | --- |

3.3.8.

| 3.4. | Pojedinačna ocjena sporazuma o proizvodnji u skladu s člankom 101. stavkom 1. | 43 |
| --- | --- | --- |

3.4.

| 3.4.1. | Glavni problemi u području tržišnog natjecanja | 43 |
| --- | --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj | 44 |
| --- | --- | --- |

3.4.2.

| 3.4.3. | Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje | 44 |
| --- | --- | --- |

3.4.3.

| 3.5. | Pojedinačna ocjena sporazuma o proizvodnji u skladu s člankom 101. stavkom 3. | 47 |
| --- | --- | --- |

3.5.

| 3.5.1. | Povećanje učinkovitosti | 47 |
| --- | --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | Nužnost | 48 |
| --- | --- | --- |

3.5.2.

| 3.5.3. | Prijenos na potrošače | 48 |
| --- | --- | --- |

3.5.3.

| 3.5.4. | Neuklanjanje tržišnog natjecanja | 48 |
| --- | --- | --- |

3.5.4.

| 3.6. | Sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom | 48 |
| --- | --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Primjeri | 51 |
| --- | --- | --- |

3.7.

| 4. | Sporazumi o nabavi | 55 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1. | Uvod | 55 |
| --- | --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1. | 56 |
| --- | --- | --- |

4.2.

| 4.2.1. | Glavni problemi u području tržišnog natjecanja | 56 |
| --- | --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj | 56 |
| --- | --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje | 58 |
| --- | --- | --- |

4.2.3.

| 4.3. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3. | 61 |
| --- | --- | --- |

4.3.

| 4.3.1. | Povećanje učinkovitosti | 61 |
| --- | --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | Nužnost | 61 |
| --- | --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | Prijenos na potrošače | 61 |
| --- | --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | Neuklanjanje tržišnog natjecanja | 62 |
| --- | --- | --- |

4.3.4.

| 4.4. | Primjeri | 62 |
| --- | --- | --- |

4.4.

| 5. | Sporazumi o komercijalizaciji | 66 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Uvod | 66 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1. | 67 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.2.1. | Glavni problemi u području tržišnog natjecanja | 67 |
| --- | --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.2. | Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj | 67 |
| --- | --- | --- |

5.2.2.

| 5.2.3. | Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje | 68 |
| --- | --- | --- |

5.2.3.

| 5.3. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3. | 69 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 5.3.1. | Povećanje učinkovitosti | 69 |
| --- | --- | --- |

5.3.1.

| 5.3.2. | Nužnost | 70 |
| --- | --- | --- |

5.3.2.

| 5.3.3. | Prijenos na potrošače | 70 |
| --- | --- | --- |

5.3.3.

| 5.3.4. | Neuklanjanje tržišnog natjecanja | 70 |
| --- | --- | --- |

5.3.4.

| 5.4. | Zajednice ponuditelja | 70 |
| --- | --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Primjeri | 73 |
| --- | --- | --- |

5.5.

| 6. | Razmjena informacija | 76 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1. | Uvod | 76 |
| --- | --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1. | 77 |
| --- | --- | --- |

6.2.

| 6.2.1. | Uvod | 77 |
| --- | --- | --- |

6.2.1.

| 6.2.2. | Glavni problemi u području tržišnog natjecanja koji proizlaze iz razmjene poslovno osjetljivih informacija | 78 |
| --- | --- | --- |

6.2.2.

| 6.2.3. | Priroda razmijenjenih informacija | 80 |
| --- | --- | --- |

6.2.3.

| 6.2.4. | Obilježja razmjene poslovno osjetljivih informacija | 83 |
| --- | --- | --- |

6.2.4.

| 6.2.5. | Obilježja tržišta | 87 |
| --- | --- | --- |

6.2.5.

| 6.2.6. | Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj | 88 |
| --- | --- | --- |

6.2.6.

| 6.2.7. | Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na učinak | 90 |
| --- | --- | --- |

6.2.7.

| 6.3. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3. | 91 |
| --- | --- | --- |

6.3.

| 6.3.1. | Povećanje učinkovitosti | 91 |
| --- | --- | --- |

6.3.1.

| 6.3.2. | Nužnost | 92 |
| --- | --- | --- |

6.3.2.

| 6.3.3. | Prijenos na potrošače | 92 |
| --- | --- | --- |

6.3.3.

| 6.3.4. | Neuklanjanje tržišnog natjecanja | 92 |
| --- | --- | --- |

6.3.4.

| 6.4. | Primjeri, koraci za samoocjenjivanje i tablica sa smjernicama o odgovornosti u različitim okruženjima | 92 |
| --- | --- | --- |

6.4.

| 7. | Sporazumi o normizaciji | 96 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1. | Uvod | 96 |
| --- | --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Mjerodavna tržišta | 97 |
| --- | --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1. | 97 |
| --- | --- | --- |

7.3.

| 7.3.1. | Glavni problemi u području tržišnog natjecanja | 97 |
| --- | --- | --- |

7.3.1.

| 7.3.2. | Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj | 99 |
| --- | --- | --- |

7.3.2.

| 7.3.3. | Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje | 99 |
| --- | --- | --- |

7.3.3.

| 7.4. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3. | 104 |
| --- | --- | --- |

7.4.

| 7.4.1. | Povećanje učinkovitosti | 104 |
| --- | --- | --- |

7.4.1.

| 7.4.2. | Nužnost | 104 |
| --- | --- | --- |

7.4.2.

| 7.4.3. | Prijenos na potrošače | 105 |
| --- | --- | --- |

7.4.3.

| 7.4.4. | Neuklanjanje tržišnog natjecanja | 105 |
| --- | --- | --- |

7.4.4.

| 7.5. | Primjeri | 105 |
| --- | --- | --- |

7.5.

| 8. | Standardni uvjeti poslovanja | 107 |
| --- | --- | --- |

8.

| 8.1. | Definicije | 107 |
| --- | --- | --- |

8.1.

| 8.2. | Mjerodavna tržišta | 107 |
| --- | --- | --- |

8.2.

| 8.3. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1. | 107 |
| --- | --- | --- |

8.3.

| 8.3.1. | Glavni problemi u području tržišnog natjecanja | 107 |
| --- | --- | --- |

8.3.1.

| 8.3.2. | Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj | 107 |
| --- | --- | --- |

8.3.2.

| 8.3.3. | Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje | 107 |
| --- | --- | --- |

8.3.3.

| 8.4. | Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3. | 109 |
| --- | --- | --- |

8.4.

| 8.4.1. | Učinkovitosti | 109 |
| --- | --- | --- |

8.4.1.

| 8.4.2. | Nužnost | 109 |
| --- | --- | --- |

8.4.2.

| 8.4.3. | Prijenos na potrošače | 109 |
| --- | --- | --- |

8.4.3.

| 8.4.4. | Neuklanjanje tržišnog natjecanja | 109 |
| --- | --- | --- |

8.4.4.

| 8.5. | Primjeri | 109 |
| --- | --- | --- |

8.5.

| 9. | Sporazumi o održivosti | 110 |
| --- | --- | --- |

9.

| 9.1. | Uvod | 110 |
| --- | --- | --- |

9.1.

| 9.2. | Sporazumi o održivosti koji vjerojatno neće uzrokovati probleme u području tržišnog natjecanja | 112 |
| --- | --- | --- |

9.2.

| 9.3. | Ocjena sporazuma o održivosti u skladu s člankom 101. stavkom 1. | 113 |
| --- | --- | --- |

9.3.

| 9.3.1. | Opća načela | 113 |
| --- | --- | --- |

9.3.1.

| 9.3.2. | Sporazumi o standardizaciji održivosti | 114 |
| --- | --- | --- |

9.3.2.

| 9.4. | Ocjena sporazuma o održivosti u skladu s člankom 101. stavkom 3. | 117 |
| --- | --- | --- |

9.4.

| 9.4.1. | Povećanje učinkovitosti | 117 |
| --- | --- | --- |

9.4.1.

| 9.4.2. | Nužnost | 117 |
| --- | --- | --- |

9.4.2.

| 9.4.3. | Prijenos na potrošače | 119 |
| --- | --- | --- |

9.4.3.

| 9.4.4. | Neuklanjanje tržišnog natjecanja | 122 |
| --- | --- | --- |

9.4.4.

| 9.5. | Sudjelovanje javnih tijela | 122 |
| --- | --- | --- |

9.5.

| 9.6. | Primjeri | 122 |
| --- | --- | --- |

9.6.

1.   UVOD

1.1.   Svrha i struktura Smjernica

| 1. | Ove Smjernice zamjenjuju Smjernice o primjenjivosti članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na sporazume o horizontalnoj suradnji iz 2011. (1) Svrha im je pomoći poduzetnicima u ocjeni usklađenosti njihovih sporazuma o horizontalnoj suradnji s pravilima Unije o tržišnom natjecanju kako bi se pružila pravna sigurnost i djelotvorno zaštitilo tržišno natjecanje. Njima se nastoji olakšati i suradnja poduzetnika na gospodarski prihvatljive načine, čime se na primjer pridonosi zelenoj i digitalnoj tranziciji te potiče otpornost unutarnjeg tržišta (2). |
| --- | --- |

1.

| 2. | U Smjernicama su utvrđena načela za ocjenu sporazuma o horizontalnoj suradnji i usklađenih djelovanja u skladu s člankom 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije („članak 101.”) te analitički okvir za olakšavanje samoocjenjivanja najčešćih vrsta sporazuma o horizontalnoj suradnji:






  — | prvo poglavlje sadržava uvod u kojem se opisuje kontekst u kojem se članak 101. primjenjuje na sporazume o horizontalnoj suradnji. U tom se poglavlju objašnjava i odnos između ovih Smjernica te drugih smjernica, zakonodavstva i sudske prakse koji se odnose na sporazume o horizontalnoj suradnji. Smjernice iz poglavlja od 2. do 9., koje se odnose na posebne vrste horizontalnih sporazuma, dopunjuju općenitije smjernice iz ovog uvodnog poglavlja. Stoga se preporučuje da se prije čitanja tih drugih poglavlja uvijek prvo pročita ovo poglavlje, |
| --- | --- | --- |

2.

—

prvo poglavlje sadržava uvod u kojem se opisuje kontekst u kojem se članak 101. primjenjuje na sporazume o horizontalnoj suradnji. U tom se poglavlju objašnjava i odnos između ovih Smjernica te drugih smjernica, zakonodavstva i sudske prakse koji se odnose na sporazume o horizontalnoj suradnji. Smjernice iz poglavlja od 2. do 9., koje se odnose na posebne vrste horizontalnih sporazuma, dopunjuju općenitije smjernice iz ovog uvodnog poglavlja. Stoga se preporučuje da se prije čitanja tih drugih poglavlja uvijek prvo pročita ovo poglavlje,

| — | drugo poglavlje odnosi se na sporazume o istraživanju i razvoju, uključujući smjernice o primjeni Uredbe Komisije (EU) 2023/1066 („Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj”) (3), |
| --- | --- |

—

drugo poglavlje odnosi se na sporazume o istraživanju i razvoju, uključujući smjernice o primjeni Uredbe Komisije (EU) 2023/1066 („Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj”) (3),

| — | treće poglavlje odnosi se na sporazume o proizvodnji, uključujući smjernice o primjeni Uredbe Komisije (EU) 2023/1067 („Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju”) (4); |
| --- | --- |

—

treće poglavlje odnosi se na sporazume o proizvodnji, uključujući smjernice o primjeni Uredbe Komisije (EU) 2023/1067 („Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju”) (4);

| — | četvrto poglavlje odnosi se na sporazume o nabavi, |
| --- | --- |

—

četvrto poglavlje odnosi se na sporazume o nabavi,

| — | peto poglavlje odnosi se na sporazume o komercijalizaciji, |
| --- | --- |

—

peto poglavlje odnosi se na sporazume o komercijalizaciji,

| — | šesto poglavlje odnosi se na razmjenu informacija, |
| --- | --- |

—

šesto poglavlje odnosi se na razmjenu informacija,

| — | sedmo poglavlje odnosi se na sporazume o normizaciji, |
| --- | --- |

—

sedmo poglavlje odnosi se na sporazume o normizaciji,

| — | osmo poglavlje odnosi se na standardne uvjete poslovanja. |
| --- | --- |

—

osmo poglavlje odnosi se na standardne uvjete poslovanja.

| 3. | Usto, s obzirom na to da se Komisija obvezala ostvariti ciljeve Zelenog plana za Europsku uniju (5), u devetom poglavlju navode se smjernice o ocjenjivanju najčešćih vrsta sporazuma o horizontalnoj suradnji u skladu s člankom 101. kad se njima nastoje ostvariti ciljevi održivosti. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Imajući u vidu brojne moguće vrste i kombinacije horizontalne suradnje i širok raspon tržišnih prilika u kojima se one mogu ostvariti, teško je dati konkretne smjernice za svaki mogući scenarij. Stoga ove Smjernice nisu „kontrolni popis” koji se može mehanički primjenjivati. Svaki se slučaj mora ocijeniti na temelju činjenica koje se na njega odnose. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Ove Smjernice primjenjuju se na sporazume o horizontalnoj suradnji koji se odnose na robu, usluge i tehnologije. |
| --- | --- |

5.

| 6. | U sporazumima o horizontalnoj suradnji mogu se kombinirati razne faze suradnje, na primjer istraživanje i razvoj te proizvodnja ili komercijalizacija rezultata istraživanja i razvoja. I takvi su sporazumi o kombiniranoj suradnji obuhvaćeni ovim Smjernicama. Pri primjeni ovih Smjernica u ocjenjivanju takvih kombiniranih sporazuma u pravilu će biti relevantna sva poglavlja koja se odnose na različite faze suradnje. Međutim, ako se ocjenjuje predstavlja li određeno ponašanje ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj ili učinak, prednost u kontekstu cijele suradnje imaju smjernice iz poglavlja o dijelu kombinirane suradnje koji se može smatrati njezinom „središnjom značajkom”. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Za utvrđivanje središnje značajke takvih sporazuma o kombiniranoj suradnji posebno su važna dva čimbenika: prvo, početna točka suradnje, i drugo, stupanj integracije funkcija koje se kombiniraju. Iako nije moguće utvrditi precizno i konkretno pravilo koje vrijedi u svim slučajevima i svim mogućim kombinacijama, općenito se primjenjuje sljedeće:






  (a) | središnja značajka sporazuma o horizontalnoj suradnji koji uključuje zajedničko istraživanje i razvoj te zajedničku proizvodnju (ili zajedničku distribuciju) rezultata općenito je zajedničko istraživanje i razvoj pod uvjetom da se zajednička proizvodnja (ili zajednička distribucija) odvija samo u slučaju uspješnog zajedničkog istraživanja i razvoja. Ako su rezultati zajedničkog istraživanja i razvoja odlučujući za zajedničku proizvodnju (ili zajedničku distribuciju) koja slijedi nakon toga, prednost imaju smjernice iz poglavlja o sporazumima o istraživanju i razvoju. Središnja značajka suradnje bila bi drukčija kad bi stranke ušle u zajedničku proizvodnju (ili zajedničku distribuciju) neovisno o zajedničkom istraživanju i razvoju. U tom bi se slučaju suradnja trebala ocjenjivati kao sporazum o zajedničkoj proizvodnji (ili zajedničkoj komercijalizaciji), pa bi prednost imale smjernice iz poglavlja o proizvodnji (ili zajedničkoj komercijalizaciji). Zajednička proizvodnja bila bi središnja značajka suradnje i ako je sporazumom predviđena potpuna integracija aktivnosti stranaka u području proizvodnje i samo djelomična integracija određenih aktivnosti istraživanja i razvoja; |
| --- | --- | --- |

7.

(a)

središnja značajka sporazuma o horizontalnoj suradnji koji uključuje zajedničko istraživanje i razvoj te zajedničku proizvodnju (ili zajedničku distribuciju) rezultata općenito je zajedničko istraživanje i razvoj pod uvjetom da se zajednička proizvodnja (ili zajednička distribucija) odvija samo u slučaju uspješnog zajedničkog istraživanja i razvoja. Ako su rezultati zajedničkog istraživanja i razvoja odlučujući za zajedničku proizvodnju (ili zajedničku distribuciju) koja slijedi nakon toga, prednost imaju smjernice iz poglavlja o sporazumima o istraživanju i razvoju. Središnja značajka suradnje bila bi drukčija kad bi stranke ušle u zajedničku proizvodnju (ili zajedničku distribuciju) neovisno o zajedničkom istraživanju i razvoju. U tom bi se slučaju suradnja trebala ocjenjivati kao sporazum o zajedničkoj proizvodnji (ili zajedničkoj komercijalizaciji), pa bi prednost imale smjernice iz poglavlja o proizvodnji (ili zajedničkoj komercijalizaciji). Zajednička proizvodnja bila bi središnja značajka suradnje i ako je sporazumom predviđena potpuna integracija aktivnosti stranaka u području proizvodnje i samo djelomična integracija određenih aktivnosti istraživanja i razvoja;

| (b) | središnja značajka sporazuma o horizontalnoj suradnji koji uključuje specijalizaciju u proizvodnji i zajedničku komercijalizaciju dobivenih proizvoda općenito je specijalizacija jer do zajedničke komercijalizacije uglavnom dolazi samo zbog specijalizacije; |
| --- | --- |

(b)

središnja značajka sporazuma o horizontalnoj suradnji koji uključuje specijalizaciju u proizvodnji i zajedničku komercijalizaciju dobivenih proizvoda općenito je specijalizacija jer do zajedničke komercijalizacije uglavnom dolazi samo zbog specijalizacije;

| (c) | središnja značajka sporazuma o horizontalnoj suradnji koji uključuje zajedničku proizvodnju i zajedničku komercijalizaciju dobivenih proizvoda općenito je zajednička proizvodnja jer do zajedničke komercijalizacije uglavnom dolazi samo zbog zajedničke proizvodnje. |
| --- | --- |

(c)

središnja značajka sporazuma o horizontalnoj suradnji koji uključuje zajedničku proizvodnju i zajedničku komercijalizaciju dobivenih proizvoda općenito je zajednička proizvodnja jer do zajedničke komercijalizacije uglavnom dolazi samo zbog zajedničke proizvodnje.

| 8. | Test središnje značajke primjenjuje se samo na odnos među poglavljima ovih Smjernica, a ne na odnos među uredbama o skupnom izuzeću. Područje primjene uredbe o skupnom izuzeću utvrđeno je u njezinim odredbama (vidjeti 2. poglavlje za Uredbu o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj i 3. poglavlje za Uredbu o skupnom izuzeću za specijalizaciju). Iako se u primjerima iz točke 7. naznačuje općenito u čemu je središnja značajka sporazuma o kombiniranoj horizontalnoj suradnji, u praksi je potrebno provesti analizu svakog pojedinačnog slučaja na temelju konkretnog pravnog i gospodarskog konteksta svakog sporazuma. |
| --- | --- |

8.

1.2.   Primjenjivost članka 101. na sporazume o horizontalnoj suradnji

1.2.1.   Uvod

| 9. | Cilj je članka 101. osigurati da se poduzetnici ne koriste sporazumima o horizontalnoj suradnji za sprečavanje, ograničavanje ili narušavanje natjecanja na unutarnjem tržištu na štetu potrošača. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Članak 101. primjenjuje se na poduzetnike i udruženja poduzetnika. Poduzetnik je svaki subjekt koji se sastoji od osobnih, materijalnih i nematerijalnih elemenata i koji obavlja gospodarsku djelatnost, neovisno o pravnom statusu tog subjekta i njegovu načinu financiranja (6). Udruženje poduzetnika je tijelo u okviru kojeg poduzetnici iste opće vrste koordiniraju svoje tržišno ponašanje (7). Ove Smjernice primjenjuju se na sporazume o horizontalnoj suradnji između poduzetnikâ i odluke udruženjâ poduzetnika. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Ako društvo ima prevladavajući utjecaj na drugo društvo, ta društva čine jedan gospodarski subjekt i stoga su dio istog poduzetnika (8). Društva koja su dio istog poduzetnika ne smatraju se konkurentima za potrebe ovih Smjernica, čak i ako oba djeluju na istom mjerodavnom tržištu proizvoda i zemljopisnom tržištu. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Za potrebe utvrđenja odgovornosti za povrede članka 101. Sud je utvrdio da matična društva i njihov zajednički pothvat čine jednu gospodarsku cjelinu, a time i jednog poduzetnika u kontekstu prava tržišnog natjecanja i mjerodavnih tržišta, ako se dokaže da matična društva imaju prevladavajući utjecaj na taj zajednički pothvat (9). S obzirom na tu sudsku praksu, Komisija općenito neće primjenjivati članak 101. na sporazume ni na usklađena djelovanja između matičnih društava i njihova zajedničkog pothvata ako se oni odnose na ponašanje na mjerodavnim tržištima na kojima zajednički pothvat djeluje i u razdobljima u kojima matična društva imaju prevladavajući utjecaj na taj zajednički pothvat. Međutim, Komisija će članak 101. općenito primjenjivati na sljedeće kategorije sporazuma:






  (a) | sporazume među matičnim društvima o osnivanju zajedničkog pothvata; |
| --- | --- | --- |

12.

(a)

sporazume među matičnim društvima o osnivanju zajedničkog pothvata;

| (b) | sporazume među matičnim društvima o izmjeni opsega njihova zajedničkog pothvata; |
| --- | --- |

(b)

sporazume među matičnim društvima o izmjeni opsega njihova zajedničkog pothvata;

| (c) | sporazume između matičnih društava i njihova zajedničkog pothvata o proizvodima ili zemljopisnim područjima u kojima zajednički pothvat ne djeluje; i |
| --- | --- |

(c)

sporazume između matičnih društava i njihova zajedničkog pothvata o proizvodima ili zemljopisnim područjima u kojima zajednički pothvat ne djeluje; i

| (d) | sporazume među matičnim društvima koji ne uključuju njihov zajednički pothvat, čak i ako se sporazum odnosi na proizvode ili zemljopisna područja u kojima zajednički pothvat djeluje. |
| --- | --- |

(d)

sporazume među matičnim društvima koji ne uključuju njihov zajednički pothvat, čak i ako se sporazum odnosi na proizvode ili zemljopisna područja u kojima zajednički pothvat djeluje.

| 13. | Činjenica da se zajednički pothvat i njegova matična društva smatraju dijelom istog poduzetnika na određenom tržištu ne isključuje mogućnost da se matična društva smatraju samostalnima na drugim tržištima (10). |
| --- | --- |

13.

| 14. | Da bi se članak 101. primjenjivao na horizontalnu suradnju, mora postojati koordinacija između konkurenata, odnosno sporazum između poduzetnika, odluka udruženja poduzetnika ili usklađeno djelovanje.

  Za potrebe članka 101. i ovih Smjernica sporazum se odnosi na dva ili više poduzetnika koji su izrazili suglasnost volja da surađuju (11). Usklađeno djelovanje oblik je koordinacije među poduzetnicima u okviru kojeg oni nisu sklopili sporazum, ali rizike tržišnog natjecanja svjesno zamjenjuju praktičnom suradnjom (12). Pojam usklađenog djelovanja podrazumijeva, uz savjetovanje među predmetnim poduzetnicima, tržišno ponašanje koje slijedi nakon tog sporazuma i uzročno-posljedičnu vezu između tih dvaju elemenata (13). |
| --- | --- |

14.

Za potrebe članka 101. i ovih Smjernica sporazum se odnosi na dva ili više poduzetnika koji su izrazili suglasnost volja da surađuju (11). Usklađeno djelovanje oblik je koordinacije među poduzetnicima u okviru kojeg oni nisu sklopili sporazum, ali rizike tržišnog natjecanja svjesno zamjenjuju praktičnom suradnjom (12). Pojam usklađenog djelovanja podrazumijeva, uz savjetovanje među predmetnim poduzetnicima, tržišno ponašanje koje slijedi nakon tog sporazuma i uzročno-posljedičnu vezu između tih dvaju elemenata (13).

| 15. | Samo postojanje sporazuma, usklađenog djelovanja ili odluke udruženja poduzetnika ne upućuje na postojanje ograničenja tržišnog natjecanja u smislu članka 101. stavka 1. Radi lakšeg snalaženja i ako nije drukčije navedeno, pojam „sporazum” u ovim Smjernicama podrazumijeva i usklađena djelovanja i odluke udruženja poduzetnika. |
| --- | --- |

15.

| 16. | Sporazume o horizontalnoj suradnji mogu sklopiti stvarni ili potencijalni konkurenti. Dva poduzetnika smatraju se stvarnim konkurentima ako djeluju na istom tržištu proizvoda i zemljopisnom tržištu. Poduzetnik se smatra potencijalnim konkurentom drugog poduzetnika ako je vjerojatno da bi, da nema sporazuma, u kratkom roku (14) izvršio potrebna dodatna ulaganja ili snosio druge potrebne troškove zamjene kako bi ušao na mjerodavno tržište na kojem djeluje drugi poduzetnik. Ta se ocjena mora temeljiti na stvarnim osnovama. Samo teoretska mogućnost ulaska na tržište nije dovoljna (15). Upućivanja na konkurente u ovim Smjernicama uključuju i stvarne i potencijalne konkurente, osim ako je navedeno drukčije.

  Pri ocjeni može li se poduzetnik smatrati potencijalnim konkurentom drugog poduzetnika može biti bitno uzeti u obzir sljedeće:








  (a) | ima li poduzetnik čvrstu namjeru i vlastitu sposobnost ući na tržište u kratkom roku te da ne nailazi na nepremostive prepreke ulasku (16); |
| --- | --- | --- |

16.

Pri ocjeni može li se poduzetnik smatrati potencijalnim konkurentom drugog poduzetnika može biti bitno uzeti u obzir sljedeće:

(a)

ima li poduzetnik čvrstu namjeru i vlastitu sposobnost ući na tržište u kratkom roku te da ne nailazi na nepremostive prepreke ulasku (16);

| (b) | je li poduzetnik poduzeo dostatne pripremne radnje koje bi mu omogućile da uđe na predmetno tržište; |
| --- | --- |

(b)

je li poduzetnik poduzeo dostatne pripremne radnje koje bi mu omogućile da uđe na predmetno tržište;

| (c) | postoje li stvarne i konkretne mogućnosti da poduzetnik koji još ne djeluje na tržištu uđe na njega i konkurira drugom poduzetniku ili poduzetnicima – potpuno hipotetska mogućnost ulaska na tržište ili čak puka želja ili težnja za tim nije dovoljna; |
| --- | --- |

(c)

postoje li stvarne i konkretne mogućnosti da poduzetnik koji još ne djeluje na tržištu uđe na njega i konkurira drugom poduzetniku ili poduzetnicima – potpuno hipotetska mogućnost ulaska na tržište ili čak puka želja ili težnja za tim nije dovoljna;

| (d) | struktura tržišta te gospodarski i pravni kontekst u kojem poduzetnik djeluje (17); |
| --- | --- |

(d)

struktura tržišta te gospodarski i pravni kontekst u kojem poduzetnik djeluje (17);

| (e) | poimanje postojećeg poduzetnika na tržištu jest relevantan čimbenik za ocjenu postojanja konkurentskog odnosa između njega i poduzetnika izvan tržišta zato što, iako se poduzetnik izvan tržišta doima kao poduzetnik koji bi mogao ući na tržište, on može samim svojim postojanjem izvršiti konkurentski pritisak na postojećeg poduzetnika na tom tržištu. |
| --- | --- |

(e)

poimanje postojećeg poduzetnika na tržištu jest relevantan čimbenik za ocjenu postojanja konkurentskog odnosa između njega i poduzetnika izvan tržišta zato što, iako se poduzetnik izvan tržišta doima kao poduzetnik koji bi mogao ući na tržište, on može samim svojim postojanjem izvršiti konkurentski pritisak na postojećeg poduzetnika na tom tržištu.

1.2.2.   Analitički okvir

| 17. | Ocjena u skladu s člankom 101. sastoji se od dva koraka. Prvi korak, koji se temelji na članku 101. stavku 1., jest ocjena ima li sporazum između poduzetnika koji može utjecati na trgovinu među državama članicama protutržišni cilj odnosno proizvodi li stvarne ili moguće (18) ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

17.

| 18. | Drugi korak, koji se temelji na članku 101. stavku 3. i provodi se samo ako se utvrdi da sporazum ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1., obuhvaća utvrđivanje prednosti tog sporazuma i ocjenu neutraliziraju li te prednosti nepovoljne učinke na tržišno natjecanje (19). Ti ograničavajući i protržišni učinci uravnotežuju se isključivo u okviru utvrđenom člankom 101. stavkom 3. (20) Člankom 101. stavkom 2. utvrđeno je da je sporazum automatski ništavan ako prednosti za potrošače na mjerodavnom tržištu ne nadmašuju ograničenje tržišnog natjecanja. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Članak 101. ne primjenjuje se ako je protutržišno ponašanje poduzetnika propisano nacionalnim zakonodavstvom ili nacionalnim pravnim okvirom koji isključuje svaku mogućnost za tržišno natjecanje uključenih poduzetnika (21). U takvim situacijama poduzetnicima se onemogućuje samostalno postupanje koje bi moglo spriječiti, ograničiti ili narušiti tržišno natjecanje (22). Činjenica da javna tijela potiču neki sporazum o horizontalnoj suradnji ne znači da je on dopušten u skladu s člankom 101. (23) Na poduzetnike se i dalje primjenjuje članak 101. ako se nacionalnim pravom samo potiče ili olakšava njihovo samostalno protutržišno ponašanje, na primjer ako javna tijela potiču poduzetnike na sklapanje sporazuma o horizontalnoj suradnji kako bi se samoregulacijom ostvario cilj javne politike. |
| --- | --- |

19.

1.2.3.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.

1.2.3.1.   Prednosti horizontalne suradnje

| 20. | Sporazumi o horizontalnoj suradnji mogu donijeti znatne gospodarske koristi, uključujući koristi u području održivosti, osobito ako se u njima kombiniraju komplementarne djelatnosti, vještine ili imovina. Horizontalna suradnja može biti sredstvo podjele rizika, smanjenja troškova, povećanja ulaganja, udruživanja znanja i iskustva, poboljšanja kvalitete i raznolikosti proizvoda te bržeg uvođenja inovacija. Slično tomu, može biti i sredstvo za rješavanje problema nestašice i poremećaja u lancima opskrbe ili za smanjenje ovisnosti o određenim proizvodima, uslugama i tehnologijama. |
| --- | --- |

20.

1.2.3.2.   Problemi koji proizlaze iz horizontalne suradnje

| 21. | Ipak sporazumi o horizontalnoj suradnji mogu ograničiti tržišno natjecanje na više načina. Na primjer, zbog takvih sporazuma može doći do tajnog dogovaranja između stranaka ili protutržišnog ograničavanja pristupa tržištu.

  Sporazumom o horizontalnoj suradnji može se smanjiti neovisnost stranaka u donošenju odluka i time povećati vjerojatnost da će stranke koordinirati svoje ponašanje radi postizanja tajnog dogovora. Sporazum može i učvrstiti koordinaciju ili omogućiti povećanje cijena i time olakšati te učiniti stabilnijom i djelotvornijom suradnju među strankama koje su već koordinirano djelovale. Horizontalna suradnja može, na primjer, dovesti do otkrivanja poslovno osjetljivih informacija, čime se povećava vjerojatnost koordinacije među strankama unutar ili izvan područja suradnje. Nadalje, može doći do znatnog preklapanja troškova stranaka (odnosno udjela varijabilnih troškova stranaka koji se preklapaju), što im omogućuje lakšu koordinaciju tržišnih cijena i outputa. Gubitak tržišnog natjecanja može i negativno utjecati na kvalitetu ili raznolikost proizvoda, inovacije i druge parametre tržišnog natjecanja.


  Određeni sporazumi o horizontalnoj suradnji, na primjer sporazumi o proizvodnji i standardizaciji, mogu dovesti do protutržišnog ograničavanja pristupa tržištu. Sporazum može spriječiti ili ograničiti konkurente stranaka u djelotvornom tržišnom natjecanju, na primjer onemogućavanjem njihova pristupa važnom ulaznom resursu ili blokiranjem važnog puta do tržišta. Nadalje, razmjena poslovno osjetljivih informacija može nepovezane konkurente dovesti u znatno nepovoljniji položaj u smislu tržišnog natjecanja u odnosu na poduzetnike koji sudjeluju u razmjeni. |
| --- | --- |

21.

Sporazumom o horizontalnoj suradnji može se smanjiti neovisnost stranaka u donošenju odluka i time povećati vjerojatnost da će stranke koordinirati svoje ponašanje radi postizanja tajnog dogovora. Sporazum može i učvrstiti koordinaciju ili omogućiti povećanje cijena i time olakšati te učiniti stabilnijom i djelotvornijom suradnju među strankama koje su već koordinirano djelovale. Horizontalna suradnja može, na primjer, dovesti do otkrivanja poslovno osjetljivih informacija, čime se povećava vjerojatnost koordinacije među strankama unutar ili izvan područja suradnje. Nadalje, može doći do znatnog preklapanja troškova stranaka (odnosno udjela varijabilnih troškova stranaka koji se preklapaju), što im omogućuje lakšu koordinaciju tržišnih cijena i outputa. Gubitak tržišnog natjecanja može i negativno utjecati na kvalitetu ili raznolikost proizvoda, inovacije i druge parametre tržišnog natjecanja.

Određeni sporazumi o horizontalnoj suradnji, na primjer sporazumi o proizvodnji i standardizaciji, mogu dovesti do protutržišnog ograničavanja pristupa tržištu. Sporazum može spriječiti ili ograničiti konkurente stranaka u djelotvornom tržišnom natjecanju, na primjer onemogućavanjem njihova pristupa važnom ulaznom resursu ili blokiranjem važnog puta do tržišta. Nadalje, razmjena poslovno osjetljivih informacija može nepovezane konkurente dovesti u znatno nepovoljniji položaj u smislu tržišnog natjecanja u odnosu na poduzetnike koji sudjeluju u razmjeni.

1.2.4.   Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj

| 22. | Određene vrste suradnje između poduzetnika mogu se smatrati po svojoj prirodi štetnima za pravilno funkcioniranje uobičajenog tržišnog natjecanja (24). U takvim slučajevima stvarne ili moguće učinke tržišnog ponašanja nije potrebno ispitati nakon što se utvrdi da to ponašanje ima protutržišni cilj (25). |
| --- | --- |

22.

| 23. | Pojam ograničenja tržišnog natjecanja „s obzirom na cilj” treba usko tumačiti i on se može primijeniti samo na određene sporazume između poduzetnika koji sami po sebi i s obzirom na sadržaj svojih odredaba, svoje ciljeve te gospodarski i pravni kontekst u koji su smješteni pokazuju dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da bi se smatralo da nije potrebno ocijeniti njihove učinke (26). |
| --- | --- |

23.

| 24. | Prema sudskoj praksi ograničenja se mogu kvalificirati kao ograničenja „s obzirom na cilj” na temelju dovoljno čvrstog i uvjerljivog iskustva koje opravdava mišljenje da je predmetni sporazum sam po sebi štetan za dobro funkcioniranje tržišnog natjecanja (27) ili na temelju vlastitih značajki sporazuma iz kojih se može zaključiti da je posebno štetan za tržišno natjecanje, prema potrebi nakon detaljne analize tog sporazuma, njegovih ciljeva te njegova gospodarskog i pravnog konteksta (28). |
| --- | --- |

24.

| 25. | Sporazum i potrošačke cijene ne moraju biti izravno povezani da bi se utvrdilo ograničenje „s obzirom na cilj” (29). Članak 101. nije namijenjen samo zaštiti neposrednih interesa konkurenata ili potrošača, već i zaštiti strukture tržišta te time i samog tržišnog natjecanja (30). |
| --- | --- |

25.

| 26. | Pri ocjenjivanju ima li sporazum protutržišni cilj (31) uzimaju se u obzir sljedeći elementi:






  (a) | sadržaj sporazuma; |
| --- | --- | --- |

26.

(a)

sadržaj sporazuma;

| (b) | ciljevi koji se njime nastoje ostvariti; i |
| --- | --- |

(b)

ciljevi koji se njime nastoje ostvariti; i

| (c) | gospodarski i pravni kontekst u koji je smješten. |
| --- | --- |

(c)

gospodarski i pravni kontekst u koji je smješten.

| 27. | Pri ocjenjivanju tog gospodarskog i pravnog konteksta potrebno je uzeti u obzir i sljedeće (32):






  (a) | prirodu obuhvaćene robe ili usluga; i |
| --- | --- | --- |

27.

(a)

prirodu obuhvaćene robe ili usluga; i

| (b) | stvarne uvjete funkcioniranja i strukture predmetnog ili predmetnih tržišta (33). |
| --- | --- |

(b)

stvarne uvjete funkcioniranja i strukture predmetnog ili predmetnih tržišta (33).

| 28. | Kad se stranke pozivaju na moguće protržišne učinke sporazuma, oni se moraju, kao elementi konteksta tog sporazuma, uzeti u obzir na odgovarajući način za potrebe kvalifikacije tog sporazuma kao ograničenja s obzirom na cilj jer mogu dovesti u pitanje opću ocjenu toga je predmetni sporazum dovoljno štetan za tržišno natjecanje (34). Međutim, u te bi svrhe takvi protržišni učinci trebali biti ne samo dokazani i relevantni, nego i posebno povezani s predmetnim sporazumom te dovoljno veliki (35). |
| --- | --- |

28.

| 29. | Iako namjera stranaka nije čimbenik potreban za utvrđivanje ima li sporazum protutržišni cilj, može se uzeti u obzir (36). |
| --- | --- |

29.

1.2.5.   Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje

| 30. | Sporazum o horizontalnoj suradnji koji sam po sebi ne sadržava dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje može i dalje proizvoditi ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Da bi proizvodio ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje, sporazum o horizontalnoj suradnji mora ili će vjerojatno imati znatan štetni učinak na najmanje jedan parametar tržišnog natjecanja, kao što je cijena, output, kvaliteta proizvoda, raznolikost proizvoda ili inovacije. Da bi se utvrdilo je li o tome riječ, potrebno je ocijeniti tržišno natjecanje u stvarnom kontekstu u kojem bi se odvijalo da predmetni sporazum ne postoji (37). |
| --- | --- |

30.

| 31. | Sporazumi mogu proizvesti ograničavajuće učinke znatnim smanjivanjem tržišnog natjecanja između poduzetnika koji su stranke sporazuma odnosno između jedne stranke i treće strane. To znači da se sporazumom mora smanjiti neovisnost stranaka u donošenju odluka (38), što se može ostvariti obvezama iz sporazuma kojima se uređuje tržišno ponašanje barem jedne stranke ili tako da se utječe na tržišno ponašanje barem jedne stranke, na primjer promjenom njezinih poticaja. |
| --- | --- |

31.

| 32. | Pri ocjenjivanju proizvodi li sporazum ograničavajuće učinke bitni su sljedeći čimbenici:






  (a) | priroda i sadržaj sporazuma; |
| --- | --- | --- |

32.

(a)

priroda i sadržaj sporazuma;

| (b) | konkretan kontekst u kojem se odvija suradnja, a osobito gospodarski i pravni kontekst u kojem djeluju dotični poduzetnici, priroda obuhvaćene robe ili usluga, kao i stvarni uvjeti funkcioniranja i struktura predmetnog ili predmetnih tržišta (39); |
| --- | --- |

(b)

konkretan kontekst u kojem se odvija suradnja, a osobito gospodarski i pravni kontekst u kojem djeluju dotični poduzetnici, priroda obuhvaćene robe ili usluga, kao i stvarni uvjeti funkcioniranja i struktura predmetnog ili predmetnih tržišta (39);

| (c) | mjera u kojoj stranke pojedinačno ili zajednički imaju odnosno postižu određeni stupanj tržišne snage (40) i mjera u kojoj sporazum pridonosi stvaranju, održavanju ili jačanju te tržišne snage odnosno omogućava strankama iskorištavanje takve snage; |
| --- | --- |

(c)

mjera u kojoj stranke pojedinačno ili zajednički imaju odnosno postižu određeni stupanj tržišne snage (40) i mjera u kojoj sporazum pridonosi stvaranju, održavanju ili jačanju te tržišne snage odnosno omogućava strankama iskorištavanje takve snage;

| (d) | ograničavajući učinci na tržišno natjecanje, koji mogu biti stvarni i mogući, ali u svakom slučaju moraju biti dovoljno znatni (41). |
| --- | --- |

(d)

ograničavajući učinci na tržišno natjecanje, koji mogu biti stvarni i mogući, ali u svakom slučaju moraju biti dovoljno znatni (41).

| 33. | U nekim slučajevima poduzetnici sklapaju sporazume o horizontalnoj suradnji jer zbog objektivnih čimbenika, kao što su ograničene tehničke sposobnosti, ne bi mogli samostalno provesti projekt ili obavljati djelatnost obuhvaćenu suradnjom. Takvi sporazumi uglavnom ne proizvode ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. osim ako su stranke projekt mogle provesti uz blaža ograničenja (42). |
| --- | --- |

33.

1.2.6.   Dodatna ograničenja

| 34. | Ako suradnja među poduzetnicima nije obuhvaćena zabranom iz članka 101. stavka 1. jer ima neutralne ili pozitivne učinke na tržišno natjecanje, ograničenje gospodarske autonomije jednog ili više predmetnih poduzetnika nije obuhvaćeno tom zabranom pod uvjetom da je to ograničenje objektivno neophodno za ostvarenje suradnje i proporcionalno ciljevima suradnje (takozvana „dodatna ograničenja”) (43). Kako bi se utvrdilo je li određeno ograničenje dodatno ograničenje, potrebno je ispitati bi li provedba te suradnje bila nemoguća bez predmetnog ograničenja. Činjenica da bi bez predmetnog ograničenja tu suradnju bilo teže ostvariti ili bi je bilo manje profitabilno ostvariti ne čini to ograničenje „objektivno potrebnim” i stoga dodatnim (44). |
| --- | --- |

34.

1.2.7.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.

| 35. | Ocjena ograničenjâ tržišnog natjecanja s obzirom na cilj ili učinak u skladu s člankom 101. stavkom 1. tek je jedna strana analize u skladu s člankom 101. Druga strana odnosi se na ocjenu ispunjava li ograničavajući sporazum uvjete iz članka 101. stavka 3. (45) Ako se utvrdi da sporazum ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj ili učinak u smislu članka 101. stavka 1., moguće je pozivanje na članak 101. stavak 3. radi obrane. Teret dokazivanja u skladu s člankom 101. stavkom 3. snose poduzetnici koji se pozivaju na ostvarenje prava iz te odredbe (46). Drugim riječima, poduzetnik ili poduzetnici moraju dokazati vjerojatnost da će predmetni sporazum proizvesti protržišne učinke (47). |
| --- | --- |

35.

| 36. | Primjena pravila o iznimci iz članka 101. stavka 3. podliježe četirima kumulativnim uvjetima, od kojih su dva pozitivna, a dva negativna:






  (a) | sporazum mora dovesti do povećanja učinkovitosti, odnosno mora pridonositi unapređenju proizvodnje ili distribucije proizvoda ili promicanju tehničkog ili gospodarskog napretka; |
| --- | --- | --- |

36.

(a)

sporazum mora dovesti do povećanja učinkovitosti, odnosno mora pridonositi unapređenju proizvodnje ili distribucije proizvoda ili promicanju tehničkog ili gospodarskog napretka;

| (b) | ograničenja moraju biti nužna za ostvarivanje tih ciljeva, odnosno za povećanje učinkovitosti; |
| --- | --- |

(b)

ograničenja moraju biti nužna za ostvarivanje tih ciljeva, odnosno za povećanje učinkovitosti;

| (c) | potrošači moraju primiti odgovarajući dio nastalih koristi, što znači da se povećanje učinkovitosti ostvareno nužnim ograničenjima, uključujući povećanje kvalitativne učinkovitosti, mora dostatno prenijeti na potrošače kako bi im se barem nadoknadili ograničavajući učinci sporazuma. Stoga neće biti dovoljno da koristi od učinkovitosti ostvaruju samo stranke sporazuma. Za potrebe ovih Smjernica „potrošači” su klijenti stranaka sporazuma i kupci nakon toga (48); |
| --- | --- |

(c)

potrošači moraju primiti odgovarajući dio nastalih koristi, što znači da se povećanje učinkovitosti ostvareno nužnim ograničenjima, uključujući povećanje kvalitativne učinkovitosti, mora dostatno prenijeti na potrošače kako bi im se barem nadoknadili ograničavajući učinci sporazuma. Stoga neće biti dovoljno da koristi od učinkovitosti ostvaruju samo stranke sporazuma. Za potrebe ovih Smjernica „potrošači” su klijenti stranaka sporazuma i kupci nakon toga (48);

| (d) | sporazum ne smije strankama dati mogućnost uklanjanja tržišnog natjecanja za znatan dio predmetnih proizvoda. |
| --- | --- |

(d)

sporazum ne smije strankama dati mogućnost uklanjanja tržišnog natjecanja za znatan dio predmetnih proizvoda.

| 37. | Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj i Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju temelje se na pretpostavci da kombinacija komplementarnih vještina ili imovine može dovesti do znatnih učinkovitosti u okviru sporazuma o istraživanju i razvoju odnosno o specijalizaciji. U okviru drugih vrsta horizontalne suradnje vještine i imovina mogu se kombinirati na sličan način kako bi se postigle znatne učinkovitosti. Analiza učinkovitosti postignutih sporazumom u skladu s člankom 101. stavkom 3. stoga uvelike podrazumijeva utvrđivanje komplementarnih vještina i resursa kojima svaka stranka pridonosi suradnji te ocjenjivanje jesu li nastale učinkovitosti takve da su ispunjeni uvjeti iz članka 101. stavka 3.

  Sporazumi o horizontalnoj suradnji mogu na razne načine proizvesti komplementarnosti. U okviru sporazuma o istraživanju i razvoju mogu se povezati različite istraživačke sposobnosti te kombinirati komplementarne vještine i imovina kojima se mogu poboljšati proizvodi i tehnologije ili razviti i staviti na tržište novi proizvodi i tehnologije koji inače ne bi postojali. Druge vrste sporazuma o horizontalnoj suradnji mogu omogućiti kombiniranje snaga stranaka radi osmišljavanja, proizvodnje i komercijalizacije proizvoda ili zajedničke nabave proizvoda ili usluga koji su im potrebni za aktivnosti. |
| --- | --- |

37.

Sporazumi o horizontalnoj suradnji mogu na razne načine proizvesti komplementarnosti. U okviru sporazuma o istraživanju i razvoju mogu se povezati različite istraživačke sposobnosti te kombinirati komplementarne vještine i imovina kojima se mogu poboljšati proizvodi i tehnologije ili razviti i staviti na tržište novi proizvodi i tehnologije koji inače ne bi postojali. Druge vrste sporazuma o horizontalnoj suradnji mogu omogućiti kombiniranje snaga stranaka radi osmišljavanja, proizvodnje i komercijalizacije proizvoda ili zajedničke nabave proizvoda ili usluga koji su im potrebni za aktivnosti.

| 38. | Manje je vjerojatno da će sporazumi o horizontalnoj suradnji koji ne uključuju kombinaciju komplementarnih vještina ili imovine dovesti do povećanja učinkovitosti koje će donijeti koristi potrošačima. |
| --- | --- |

38.

1.2.8.   Sporazumi o horizontalnoj suradnji koji u pravilu nisu obuhvaćeni područjem primjene članka 101. stavka 1.

| 39. | Sporazumi koji ne mogu znatno utjecati na trgovinu među državama članicama (nepostojanje utjecaja na trgovinu) ili ne mogu znatno ograničiti tržišno natjecanje (sporazumi male vrijednosti) nisu obuhvaćeni područjem primjene članka 101. stavka 1. (49) Komisija je pružila smjernice o nepostojanju utjecaja na trgovinu u Smjernicama Komisije o načelu utjecaja na trgovinu iz članaka 81. i 82. Ugovora (50) („Smjernice o utjecaju na trgovinu”), a o sporazumima male vrijednosti u Obavijesti Komisije o sporazumima male vrijednosti koji znatno ne ograničavaju tržišno natjecanje na temelju članka 101. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (51) („Obavijest de minimis”). I Smjernice za učinak na trgovinu i Obavijest de minimis posebno su relevantni za ocjenu sporazuma o horizontalnoj suradnju između malih i srednjih poduzeća („MSP-ovi”) (52). Ove Smjernice ne utječu na Smjernice o utjecaju na trgovinu i na Obavijest de minimis, kao ni na koje buduće povezane smjernice Komisije. |
| --- | --- |

39.

| 40. | U Smjernicama o utjecaju na trgovinu utvrđuju se načela koja je izradio Sud Europske unije radi tumačenja načela utjecaja na trgovinu te se navode slučajevi u kojima nije vjerojatno da sporazumi mogu znatno utjecati na trgovinu među državama članicama. Uključuju negativnu oborivu pretpostavku koja se primjenjuje na sve sporazume u smislu članka 101. stavka 1. neovisno o prirodi ograničenja iz sporazumâ te se stoga primjenjuje i na sporazume koji sadržavaju teška ograničenja (53). U skladu s tom pretpostavkom sporazumi o horizontalnoj suradnji u načelu ne mogu znatno utjecati na trgovinu među državama članicama ako:






  (a) | ukupni tržišni udio stranaka na bilo kojem mjerodavnom tržištu u Uniji na koje sporazum utječe ne premašuje 5 %; i |
| --- | --- | --- |

40.

(a)

ukupni tržišni udio stranaka na bilo kojem mjerodavnom tržištu u Uniji na koje sporazum utječe ne premašuje 5 %; i

| (b) | ukupni godišnji prihodi predmetnih poduzetnika u Uniji od proizvoda obuhvaćenih sporazumom ne premašuju 40 milijuna EUR (54). U slučaju sporazuma o zajedničkoj nabavi proizvoda relevantni prihod zbroj je svih nabava proizvoda obuhvaćenih sporazumom koje su obavile stranke sporazuma. |
| --- | --- |

(b)

ukupni godišnji prihodi predmetnih poduzetnika u Uniji od proizvoda obuhvaćenih sporazumom ne premašuju 40 milijuna EUR (54). U slučaju sporazuma o zajedničkoj nabavi proizvoda relevantni prihod zbroj je svih nabava proizvoda obuhvaćenih sporazumom koje su obavile stranke sporazuma.

| 41. | Kao što je utvrđeno u Obavijesti de minimis, sporazumi o horizontalnoj suradnji među stvarnim ili potencijalnim konkurentima ne ograničavaju znatno tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. ako ukupni tržišni udio stranaka sporazuma ne premašuje 10 % na bilo kojem od mjerodavnih tržišta na koja sporazum utječe (55). To opće pravilo ima dvije iznimke. Prvo, u slučaju ograničenja s obzirom na cilj članak 101. stavak 1. primjenjuje se neovisno o tržišnim udjelima stranaka. To je zato što sporazum koji može utjecati na trgovinu među državama članicama i koji ima protutržišnu svrhu može zbog svoje prirode i neovisno o bilo kojem konkretnom utjecaju predstavljati znatno ograničenje tržišnog natjecanja (56). Drugo, prag tržišnog udjela od 10 % smanjuje se na 5 % ako se na mjerodavnom tržištu tržišno natjecanje ograničava kumulativnim učinkom paralelnih mreža sporazuma (57). |
| --- | --- |

41.

| 42. | Nadalje, ne pretpostavlja se da su horizontalni sporazumi koje su sklopili poduzetnici čiji je ukupni tržišni udio veći od 10 % automatski obuhvaćeni područjem primjene članka 101. stavka 1. Takvi sporazumi i dalje ne moraju imati znatan učinak na trgovinu među državama članicama ili ne moraju predstavljati znatno ograničenje tržišnog natjecanja (58). Stoga ih je potrebno ocijeniti u njihovu pravnom i gospodarskom kontekstu. U ovim Smjernicama navode se kriteriji za pojedinačno ocjenjivanje takvih sporazuma. |
| --- | --- |

42.

1.3.   Odnos s drugim smjernicama, zakonodavstvom i sudskom praksom

| 43. | Sporazumi sklopljeni među poduzetnicima koji djeluju na različitim razinama proizvodnog ili distribucijskog lanca, odnosno vertikalni sporazumi, općenito su obuhvaćeni Uredbom Komisije (EU) 2022/720 (59) („Uredba o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma”) i Komunikacijom Komisije – Obavijest Komisije – Smjernice o vertikalnim ograničenjima (60) („Vertikalne smjernice”). Međutim, ako se vertikalni sporazumi sklapaju među konkurentima, mogu dovesti do problema u području tržišnog natjecanja sličnih onima koji proizlaze iz horizontalnih sporazuma. Zbog toga se na vertikalne sporazume sklopljene među konkurentima općenito ne može primijeniti Uredba o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma (61) i prvo bi ih trebalo ocijeniti primjenom ovih Smjernica. Ako se na temelju te ocjene zaključi da iz sporazuma ne proizlaze horizontalni problemi, sva vertikalna ograničenja u sporazumu trebalo bi dodatno ocijeniti primjenom Vertikalnih smjernica. |
| --- | --- |

43.

| 44. | Kad se u ovim Smjernicama upućuje na mjerodavno tržište, u Obavijesti Komisije o utvrđivanju mjerodavnog tržišta za potrebe prava tržišnog natjecanja Unije (62) („Obavijest o utvrđivanju tržišta”) navode se smjernice o pravilima, kriterijima i dokazima na temelju kojih Komisija utvrđuje mjerodavna tržišta. Tu obavijest i sve buduće smjernice Komisije koje se odnose na utvrđivanje mjerodavnih tržišta za potrebe prava tržišnog natjecanja Unije stoga bi trebalo uzeti u obzir pri ocjenjivanju sporazuma o horizontalnoj suradnji u skladu s člankom 101. |
| --- | --- |

44.

| 45. | Iako sadržavaju upućivanja na kartele, u ovim se Smjernicama ne daju upute o tome što čini ili ne čini kartel kako je definiran u sudskoj praksi Suda Europske unije i u Komisijinoj praksi donošenja odluka. |
| --- | --- |

45.

| 46. | Ove Smjernice primjenjuju se na najčešće vrste sporazuma o horizontalnoj suradnji neovisno o razini integracije, osim na transakcije koje su koncentracija u smislu članka 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 (63) („Uredba o koncentracijama”). Uredba o koncentracijama primjenjuje se, na primjer, na stvaranje zajedničkih pothvata za trajno obavljanje svih funkcija samostalnog gospodarskog subjekta („zajednički pothvati sa značenjem koncentracije”) (64). |
| --- | --- |

46.

| 47. | Ove Smjernice ne primjenjuju se na sporazume, odluke udruženjâ ni usklađena djelovanja proizvođača poljoprivrednih proizvoda koji se odnose na proizvodnju ili trgovinu poljoprivrednim proizvodima i kojima je cilj primjena standarda održivosti višeg od standarda koji se zahtijeva pravom Unije ili nacionalnim pravom, a koji su na temelju članka 210.a Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća isključeni iz primjene članka 101. stavka 1. (65) Ovim Smjernicama ne dovode se u pitanje smjernice koje će Komisija izdati u skladu s člankom 210.a stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1308/2013. Ipak, članak 101. stavak 1. primjenjuje se na sporazume, odluke udruženjâ i usklađena djelovanja proizvođača poljoprivrednih proizvoda koji se odnose na proizvodnju ili trgovinu poljoprivrednim proizvodima, a ne ispunjavaju uvjete iz članka 210.a Uredbe (EU) br. 1308/2013. |
| --- | --- |

47.

| 48. | Ocjenom u skladu s člankom 101., kako je opisano u ovim Smjernicama, ne dovodi se u pitanje moguća istodobna primjena članka 102. Ugovora na sporazume o horizontalnoj suradnji (66). |
| --- | --- |

48.

| 49. | Ovim Smjernicama ne dovodi se u pitanje način na koji Sud Europske unije može tumačiti primjenu članka 101. na sporazume o horizontalnoj suradnji. |
| --- | --- |

49.

| 50. | Ove Smjernice ne primjenjuju se ako se primjenjuju posebna sektorska pravila, kao što je slučaj s određenim sporazumima u poljoprivrednom (67) i prometnom (68) sektoru. Komisija će i dalje pratiti primjenu Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju i ovih Smjernica na temelju informacija o tržištu dobivenih od dionika i nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje te može revidirati ove Smjernice s obzirom na budući razvoj događaja i nove spoznaje. |
| --- | --- |

50.

2.   SPORAZUMI O ISTRAŽIVANJU I RAZVOJU

2.1.   Uvod

| 51. | U ovom poglavlju navode se smjernice o ocjenjivanju u kontekstu tržišnog natjecanja sporazuma o istraživanju i razvoju koji se odnose na proizvode, tehnologije ili procese (69). |
| --- | --- |

51.

| 52. | Sporazumi o istraživanju i razvoju razlikuju se po obliku i području primjene. Uključuju sporazume u skladu s kojima jedna strana financira istraživanje i razvoj koje provodi druga strana („plaćeno” istraživanje i razvoj), sporazume koji obuhvaćaju zajedničko poboljšanje postojećih proizvoda i tehnologija te sporazume o razvoju proizvoda i tehnologija koji bi stvorili potpuno novu potražnju. Suradnja u istraživanju i razvoju može biti u obliku sporazuma o suradnji ili zajedničkog pothvata, odnosno društva pod zajedničkom kontrolom (70). Poduzetnici mogu imati i slobodnije oblike suradnje, kao što je tehnička suradnja u radnim skupinama. |
| --- | --- |

52.

| 53. | Sporazume o istraživanju i razvoju mogu sklopiti veliki poduzetnici, MSP-ovi (71), start-up trgovačka društva, akademska tijela ili istraživački instituti ili kombinacija tih subjekata. |
| --- | --- |

53.

| 54. | Sporazumi o suradnji u istraživanju i razvoju često imaju protržišne učinke, posebno ako se u okviru njih povezuju poduzetnici s komplementarnim vještinama i imovinom te im se omogućuje da nove i poboljšane proizvode i tehnologije razvijaju i stavljaju na tržište brže nego što bi to inače bio slučaj. Međutim, sporazumi o istraživanju i razvoju mogu i ograničiti tržišno natjecanje na razne načine. Prvo, mogu smanjiti ili usporiti inovacije, što dovodi do manjeg broja ili lošije kvalitete proizvoda koji se stavljaju na tržište ili do toga da se novi proizvodi stave na tržište kasnije nego što bi to inače bio slučaj. To se može dogoditi čak i ako se suradnja odnosi na razvoj proizvoda ili tehnologija koji bi stvorili potpuno novu potražnju ili na rana inovacijska nastojanja koja nisu usko povezana s određenim proizvodom ili tehnologijom, već su usmjerena na određenu primjenu ili upotrebu. Drugo, sporazumi o istraživanju i razvoju mogu dovesti do smanjenja tržišnog natjecanja između stranaka izvan područja primjene sporazuma o suradnji i/ili, ako jedna ili više stranaka imaju tržišnu snagu, do protutržišnog ograničenja pristupa tržištu trećim stranama. |
| --- | --- |

54.

| 55. | Ovo poglavlje strukturirano je na sljedeći način:






  (a) | u odjeljku 2.2. navedene su smjernice o primjeni Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, uključujući uvjete za izuzeće sporazuma o istraživanju i razvoju, pragove te teška i isključena ograničenja; |
| --- | --- | --- |

55.

(a)

u odjeljku 2.2. navedene su smjernice o primjeni Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, uključujući uvjete za izuzeće sporazuma o istraživanju i razvoju, pragove te teška i isključena ograničenja;

| (b) | u odjeljku 2.3. navedene su smjernice o pojedinačnoj ocjeni sporazuma o istraživanju i razvoju u skladu s člankom 101. stavkom 1.; |
| --- | --- |

(b)

u odjeljku 2.3. navedene su smjernice o pojedinačnoj ocjeni sporazuma o istraživanju i razvoju u skladu s člankom 101. stavkom 1.;

| (c) | u odjeljku 2.4. navedene su smjernice o pojedinačnoj ocjeni sporazuma o istraživanju i razvoju u skladu s člankom 101. stavkom 3.; |
| --- | --- |

(c)

u odjeljku 2.4. navedene su smjernice o pojedinačnoj ocjeni sporazuma o istraživanju i razvoju u skladu s člankom 101. stavkom 3.;

| (d) | u odjeljku 2.5. navedene su smjernice o relevantnom razdoblju za ocjenjivanje sporazuma o istraživanju i razvoju; |
| --- | --- |

(d)

u odjeljku 2.5. navedene su smjernice o relevantnom razdoblju za ocjenjivanje sporazuma o istraživanju i razvoju;

| (e) | u odjeljku 2.6. navedeni su primjeri hipotetskih sporazuma o istraživanju i razvoju te smjernice o njihovu ocjenjivanju u kontekstu tržišnog natjecanja. |
| --- | --- |

(e)

u odjeljku 2.6. navedeni su primjeri hipotetskih sporazuma o istraživanju i razvoju te smjernice o njihovu ocjenjivanju u kontekstu tržišnog natjecanja.

2.2.   Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj

| 56. | Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (72) određeni sporazumi o istraživanju i razvoju izuzimaju se od zabrane utvrđene u članku 101. stavku 1. Izuzeće predviđeno Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj temelji se na pretpostavci da će sporazum o istraživanju i razvoju, u mjeri u kojoj je obuhvaćen područjem primjene članka 101. stavka 1. i ispunjava uvjete utvrđene u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, općenito ispunjavati četiri kumulativna uvjeta iz članka 101. stavka 3. Radi svrhovitosti poduzetnici koji namjeravaju sklopiti sporazum o istraživanju i razvoju najprije mogu razmotriti može li se na njihov sporazum primijeniti Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. |
| --- | --- |

56.

| 57. | Sporazumi o istraživanju i razvoju koji ispunjavaju uvjete Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj usklađeni su s člankom 101. i nije potrebna daljnja ocjena (73). Ako sporazum o istraživanju i razvoju ne ispunjava uvjete Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, potrebno je provesti pojedinačnu ocjenu u skladu s člankom 101. kako bi se utvrdilo, kao prvo, ograničava li sporazum tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. (74) i, ako ograničava, ispunjava li sporazum četiri kumulativna uvjeta utvrđena u članku 101. stavku 3. |
| --- | --- |

57.

2.2.1.   Definicija istraživanja i razvoja u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj

| 58. | Istraživanje i razvoj definirani su u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj kao aktivnosti usmjerene na stjecanje znanja i iskustva povezanih s proizvodima ili tehnologijama, provođenje teorijskih analiza, sustavno proučavanje ili eksperimentiranje, uključujući eksperimentalnu i demonstracijsku proizvodnju, tehničko testiranje proizvoda ili procesa, uspostavu potrebnih objekata primjerenih za demonstracije i stjecanje prava intelektualnog vlasništva za rezultate (75). |
| --- | --- |

58.

2.2.2.   Definicija sporazuma o istraživanju i razvoju u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj

| 59. | Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj obuhvaća sporazume o istraživanju i razvoju sklopljene između dviju ili više stranaka koji se odnose na uvjete pod kojima te stranke provode (76):






  (a) | zajedničko istraživanje i razvoj ugovornih proizvoda ili tehnologija koji mogu, ali ne moraju uključivati zajedničko iskorištavanje rezultata tog istraživanja i razvoja; ili |
| --- | --- | --- |

59.

(a)

zajedničko istraživanje i razvoj ugovornih proizvoda ili tehnologija koji mogu, ali ne moraju uključivati zajedničko iskorištavanje rezultata tog istraživanja i razvoja; ili

| (b) | plaćeno istraživanje i razvoj ugovornih proizvoda ili tehnologija koji mogu, ali ne moraju uključivati zajedničko iskorištavanje rezultata tog istraživanja i razvoja; ili |
| --- | --- |

(b)

plaćeno istraživanje i razvoj ugovornih proizvoda ili tehnologija koji mogu, ali ne moraju uključivati zajedničko iskorištavanje rezultata tog istraživanja i razvoja; ili

| (c) | zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja ugovornih proizvoda ili tehnologija koji su provedeni u skladu s prethodnim sporazumom između istih stranaka koji ima za cilj zajedničko istraživanje i razvoj (kako je definirano u podtočki (a)); ili |
| --- | --- |

(c)

zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja ugovornih proizvoda ili tehnologija koji su provedeni u skladu s prethodnim sporazumom između istih stranaka koji ima za cilj zajedničko istraživanje i razvoj (kako je definirano u podtočki (a)); ili

| (d) | zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja ugovornih proizvoda ili tehnologija koji su provedeni u skladu s prethodnim sporazumom između istih stranaka koji ima za cilj plaćeno istraživanje i razvoj (kako je definirano u podtočki (b)). |
| --- | --- |

(d)

zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja ugovornih proizvoda ili tehnologija koji su provedeni u skladu s prethodnim sporazumom između istih stranaka koji ima za cilj plaćeno istraživanje i razvoj (kako je definirano u podtočki (b)).

| 60. | Za potrebe Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj „ugovorni proizvodi” i „ugovorne tehnologije” imaju sljedeća značenja:






  (a) | „ugovorni proizvod” (77) znači proizvod koji nastaje iz zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja ili je proizveden primjenom ugovornih tehnologija. „Proizvod” znači roba ili usluga, uključujući polugotovu robu i usluge i gotovu robu i usluge (78); |
| --- | --- | --- |

60.

(a)

„ugovorni proizvod” (77) znači proizvod koji nastaje iz zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja ili je proizveden primjenom ugovornih tehnologija. „Proizvod” znači roba ili usluga, uključujući polugotovu robu i usluge i gotovu robu i usluge (78);

| (b) | „ugovorna tehnologija” (79) znači tehnologija ili proces koji nastaju iz zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

(b)

„ugovorna tehnologija” (79) znači tehnologija ili proces koji nastaju iz zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja.

| 61. | Druge vrste sporazuma o suradnji u istraživanju i razvoju nisu obuhvaćene Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. Takvi sporazumi uvijek zahtijevaju pojedinačnu ocjenu u skladu s člankom 101. (vidjeti odjeljke 2.3. i 2.4.). |
| --- | --- |

61.

2.2.2.1.   Razlika između „zajedničkog istraživanja i razvoja” i „plaćenog istraživanja i razvoja” te koncept „specijalizacije u kontekstu istraživanja i razvoja”

| 62. | „Zajedničko istraživanje i razvoj” definirano je kao istraživanje i razvoj koji se provode na jedan od sljedećih načina (80):






  (a) | aktivnosti istraživanja i razvoja provodi zajednički tim, organizacija ili poduzetnik; |
| --- | --- | --- |

62.

(a)

aktivnosti istraživanja i razvoja provodi zajednički tim, organizacija ili poduzetnik;

| (b) | aktivnosti istraživanja i razvoja stranke zajednički povjeravaju trećoj strani (81); ili |
| --- | --- |

(b)

aktivnosti istraživanja i razvoja stranke zajednički povjeravaju trećoj strani (81); ili

| (c) | stranke raspodjeljuju aktivnosti među sobom na temelju „specijalizacije u kontekstu istraživanja i razvoja”. To znači da su sve stranke uključene u aktivnosti istraživanja i razvoja te da rad na istraživanju i razvoju raspodjeljuju među sobom na način koji smatraju primjerenim. To ne uključuje plaćeno istraživanje i razvoj (82). |
| --- | --- |

(c)

stranke raspodjeljuju aktivnosti među sobom na temelju „specijalizacije u kontekstu istraživanja i razvoja”. To znači da su sve stranke uključene u aktivnosti istraživanja i razvoja te da rad na istraživanju i razvoju raspodjeljuju među sobom na način koji smatraju primjerenim. To ne uključuje plaćeno istraživanje i razvoj (82).

| 63. | „Plaćeno istraživanje i razvoj” znači istraživanje i razvoj koje provodi najmanje jedna stranka, dok ga najmanje jedna druga stranka financira, a da pritom sama ne provodi aktivnosti istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

63.

| 64. | Razlika između zajedničkog istraživanja i razvoja i plaćenog istraživanja i razvoja bitna je za potrebe primjene praga tržišnog udjela sadržanog u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. Kako bi izračunale tržišne udjele u slučaju plaćenog istraživanja i razvoja, stranke moraju uzeti u obzir i sve sporazume o istraživanju i razvoju koje je stranka koja osigurava financiranje sklopila s trećim stranama u vezi s istim ugovornim proizvodima ili tehnologijama (vidjeti odjeljak 2.2.3.4.). |
| --- | --- |

64.

2.2.2.2.   „Zajedničko iskorištavanje” rezultata istraživanja i razvoja i „specijalizacija u kontekstu zajedničkog iskorištavanja”

| 65. | Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj obuhvaća sporazume koji uključuju zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja. Međutim, skupno izuzeće takvih sporazuma podliježe posebnim uvjetima (vidjeti odjeljak 2.2.3.3.). |
| --- | --- |

65.

| 66. | „Iskorištavanje rezultata” širok je koncept koji obuhvaća proizvodnju ili distribuciju ugovornih proizvoda ili primjenu ugovornih tehnologija odnosno dodjeljivanje ili licenciranje prava intelektualnog vlasništva ili prenošenje znanja i iskustva potrebnog za takvu proizvodnju, distribuciju ili primjenu (83). |
| --- | --- |

66.

| 67. | Zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja obuhvaćeno je Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj samo ako su rezultati:






  (a) | nužni za proizvodnju ugovornih proizvoda ili primjenu ugovornih tehnologija; i |
| --- | --- | --- |

67.

(a)

nužni za proizvodnju ugovornih proizvoda ili primjenu ugovornih tehnologija; i

| (b) | zaštićeni pravima intelektualnog vlasništva ili čine znanje i iskustvo (84). |
| --- | --- |

(b)

zaštićeni pravima intelektualnog vlasništva ili čine znanje i iskustvo (84).

| 68. | Zajedničko iskorištavanje rezultata zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja može se predvidjeti u prvobitnom sporazumu o istraživanju i razvoju ili se može provesti u kontekstu naknadnog sporazuma o zajedničkom iskorištavanju rezultata dobivenih na temelju prethodnog sporazuma o istraživanju i razvoju koji su sklopile iste stranke (85). U potonjem slučaju prethodni sporazum o istraživanju i razvoju mora ispunjavati uvjete Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj kako bi naknadni sporazum o zajedničkom iskorištavanju bio obuhvaćen skupnim izuzećem. |
| --- | --- |

68.

| 69. | Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj predviđena su tri načina na koja se može zajednički iskorištavati rezultate istraživanja i razvoja (86):






  (a) | iskorištavati ih mogu stranke zajedno u okviru zajedničkog tima, zajedničke organizacije ili zajedničkog poduzetnika; |
| --- | --- | --- |

69.

(a)

iskorištavati ih mogu stranke zajedno u okviru zajedničkog tima, zajedničke organizacije ili zajedničkog poduzetnika;

| (b) | rad na iskorištavanju stranke mogu zajednički povjeriti trećoj strani (87); |
| --- | --- |

(b)

rad na iskorištavanju stranke mogu zajednički povjeriti trećoj strani (87);

| (c) | stranke mogu raspodijeliti rad među sobom na temelju specijalizacije u kontekstu iskorištavanja, što znači da (88):






  i. | stranke među sobom raspodjeljuju pojedinačne zadatke kao što su proizvodnja ili distribucija. To uključuje situaciju u kojoj samo jedna stranka proizvodi i distribuira ugovorne proizvode ili primjenjuje ugovorne tehnologije na temelju isključive licencije koju su dodijelile druge stranke; ili |
| --- | --- | --- |

(c)

stranke mogu raspodijeliti rad među sobom na temelju specijalizacije u kontekstu iskorištavanja, što znači da (88):

i.

stranke među sobom raspodjeljuju pojedinačne zadatke kao što su proizvodnja ili distribucija. To uključuje situaciju u kojoj samo jedna stranka proizvodi i distribuira ugovorne proizvode ili primjenjuje ugovorne tehnologije na temelju isključive licencije koju su dodijelile druge stranke; ili

| ii. | stranke jedna drugoj nameću ograničenja povezana s iskorištavanjem rezultata, kao što su ograničenja koja se odnose na određena državna područja, klijente ili područja upotrebe. |
| --- | --- |

ii.

stranke jedna drugoj nameću ograničenja povezana s iskorištavanjem rezultata, kao što su ograničenja koja se odnose na određena državna područja, klijente ili područja upotrebe.

| 70. | Ako se stranke dogovore o specijalizaciji u kontekstu iskorištavanja, mogu dogovoriti odgovarajuća ograničenja svojeg pristupa rezultatima u svrhe iskorištavanja. Na primjer, mogu se dogovoriti da će ograničiti prava određenih stranaka na iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja na određenim državnim područjima ili područjima upotrebe ili u odnosu na određene klijente. |
| --- | --- |

70.

2.2.2.3.   Dodjeljivanje i licenciranje prava intelektualnog vlasništva

| 71. | Izuzeće iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj primjenjuje se i na sporazume o istraživanju i razvoju koji uključuju odredbe o dodjeljivanju ili licenciranju prava intelektualnog vlasništva jednoj ili više stranaka ili subjektu koji su stranke osnovale radi provedbe zajedničkog istraživanja i razvoja, plaćenog istraživanja i razvoja ili zajedničkog iskorištavanja rezultata istraživanja i razvoja, pod uvjetom da te odredbe nisu primarni predmet sporazuma o istraživanju i razvoju, nego su izravno povezane s provedbom takvog sporazuma i potrebne su za njegovu provedbu (89). U tim slučajevima odredbe o dodjeljivanju i licenciranju bit će obuhvaćene Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, a ne Uredbom o skupnom izuzeću za prijenos tehnologije (90). |
| --- | --- |

71.

| 72. | Međutim, u kontekstu sporazuma o istraživanju i razvoju stranke se mogu dogovoriti i o uvjetima licenciranja rezultata istraživanja i razvoja trećim stranama. Takvi sporazumi o licenciranju nisu obuhvaćeni Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, ali na njih se može primjenjivati Uredba o skupnom izuzeću za prijenos tehnologije ako su ispunjeni uvjeti iz te uredbe (91). |
| --- | --- |

72.

2.2.3.   Uvjeti za izuzeće iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj

| 73. | Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj utvrđuje se nekoliko uvjeta koji moraju biti ispunjeni kako bi se na sporazum o istraživanju i razvoju primjenjivalo skupno izuzeće. |
| --- | --- |

73.

2.2.3.1.   Pristup konačnim rezultatima

| 74. | Prvi uvjet za primjenu izuzeća iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj na sporazum o istraživanju i razvoju jest da sve stranke moraju imati puni pristup konačnim rezultatima zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja, u dvije svrhe (92):






  (a) | u svrhu daljnjeg istraživanja i razvoja; i |
| --- | --- | --- |

74.

(a)

u svrhu daljnjeg istraživanja i razvoja; i

| (b) | u svrhu iskorištavanja rezultata istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

(b)

u svrhu iskorištavanja rezultata istraživanja i razvoja.

| 75. | Taj uvjet odnosi se na konačne rezultate istraživanja i razvoja te sva proizašla prava intelektualnog vlasništva te znanje i iskustvo (93). |
| --- | --- |

75.

| 76. | Pristup se mora dodijeliti čim konačni rezultati istraživanja i razvoja postanu dostupni (94). Taj zahtjev nije nužno povezan sa završetkom projekta istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

76.

| 77. | Pravo na pristup rezultatima istraživanja i razvoja ne može se ograničiti za potrebe daljnjeg istraživanja i razvoja. Međutim, Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj propisano je da stranke mogu ograničiti svoje pravo na iskorištavanje rezultata zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja u dva slučaja:






  (a) | prvo, ako je sporazum o istraživanju i razvoju sklopljen s jednom ili više sljedećih kategorija poduzetnika, a ti se poduzetnici dogovore da će upotrebljavati rezultate istraživanja i razvoja samo za daljnje istraživanje (a ne za iskorištavanje). Te su kategorije poduzetnika sljedeće:






  i. | istraživački instituti; |
| --- | --- | --- | --- |

77.

(a)

prvo, ako je sporazum o istraživanju i razvoju sklopljen s jednom ili više sljedećih kategorija poduzetnika, a ti se poduzetnici dogovore da će upotrebljavati rezultate istraživanja i razvoja samo za daljnje istraživanje (a ne za iskorištavanje). Te su kategorije poduzetnika sljedeće:

i.

istraživački instituti;

| ii. | akademska tijela; |
| --- | --- |

ii.

akademska tijela;

| iii. | poduzetnici koji usluge istraživanja i razvoja pružaju u komercijalne svrhe, a da pritom obično ne sudjeluju u iskorištavanju rezultata (95); |
| --- | --- |

iii.

poduzetnici koji usluge istraživanja i razvoja pružaju u komercijalne svrhe, a da pritom obično ne sudjeluju u iskorištavanju rezultata (95);

| (b) | drugo, stranke se mogu dogovoriti da će ograničiti svoje pravo na iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja u skladu s Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, posebno ako se dogovore o specijalizaciji u kontekstu iskorištavanja. Na primjer, ako je sporazumom o istraživanju i razvoju predviđena specijalizacija u kontekstu iskorištavanja, stranke mogu jedna drugoj nametnuti ograničenja u pogledu iskorištavanja rezultata na određenim državnim područjima ili područjima upotrebe ili u odnosu na određene klijente. |
| --- | --- |

(b)

drugo, stranke se mogu dogovoriti da će ograničiti svoje pravo na iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja u skladu s Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, posebno ako se dogovore o specijalizaciji u kontekstu iskorištavanja. Na primjer, ako je sporazumom o istraživanju i razvoju predviđena specijalizacija u kontekstu iskorištavanja, stranke mogu jedna drugoj nametnuti ograničenja u pogledu iskorištavanja rezultata na određenim državnim područjima ili područjima upotrebe ili u odnosu na određene klijente.

| 78. | Naposljetku, s obzirom na to da stranke sporazuma o istraživanju i razvoju mogu nejednako pridonositi suradnji u istraživanju i razvoju, na primjer zbog različitih sposobnosti, resursa ili komercijalnih interesa, sporazumom o istraživanju i razvoju može se propisati da jedna stranka drugim strankama treba platiti naknadu za odobravanje pristupa rezultatima u svrhe daljnjeg istraživanja i razvoja ili u svrhu iskorištavanja. Međutim, u tom slučaju naknada ne smije biti toliko visoka da u biti onemogućuje takav pristup (96). |
| --- | --- |

78.

2.2.3.2.   Pristup postojećem znanju i iskustvu

| 79. | Drugi uvjet primjenjuje se na sporazume o istraživanju i razvoju koji ne uključuju zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

79.

| 80. | Kako bi se na takve sporazume o istraživanju i razvoju primjenjivalo skupno izuzeće, u sporazumu se mora utvrditi da se svakoj stranci odobrava pristup postojećem znanju i iskustvu drugih stranaka koje je toj stranci nužno za iskorištavanje rezultata zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja (97). Treba napomenuti da taj uvjet ne podrazumijeva da stranke odobravaju pristup svom svojem postojećem znanju i iskustvu, već samo onom znanju i iskustvu koje je nužno za iskorištavanje rezultata zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

80.

| 81. | Sporazumima o istraživanju i razvoju može se predvidjeti da stranke jedna drugoj trebaju platiti naknadu za davanje pristupa svojem postojećem znanju i iskustvu (npr. u obliku licencijskih naknada). Međutim, naknada ne smije biti toliko visoka da u biti onemogućuje takav pristup (98). |
| --- | --- |

81.

| 82. | Taj se drugi uvjet primjenjuje uz uvjete utvrđene u članku 3. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj koji se odnose na pristup konačnim rezultatima istraživanja i razvoja (vidjeti odjeljak 2.2.3.1.). To znači da će, ovisno o činjenicama predmeta, određeni sporazum o istraživanju i razvoju možda trebati sadržavati odredbe u pogledu pristupa postojećem znanju i iskustvu te u pogledu konačnih rezultata istraživanja i razvoja kako bi se na njega primjenjivalo skupno izuzeće. |
| --- | --- |

82.

2.2.3.3.   Uvjeti koji se odnose na zajedničko iskorištavanje

| 83. | Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj uključuje još dva uvjeta za sporazume o istraživanju i razvoju kojima se predviđa zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

83.

| 84. | Prvo, kako je utvrđeno u članku 5. stavku 1. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, svako zajedničko iskorištavanje mora biti ograničeno na rezultate istraživanja i razvoja koji su nužni za proizvodnju ugovornih proizvoda ili primjenu ugovornih tehnologija te su zaštićeni pravima intelektualnog vlasništva ili čine znanje i iskustvo. |
| --- | --- |

84.

| 85. | Drugo, ako se stranke dogovore o specijalizaciji u kontekstu iskorištavanja, a jedna ili više stranaka budu zadužene za proizvodnju ugovornih proizvoda, te stranke moraju se obvezati na isporuku ugovornih proizvoda koje su naručile druge stranke (99). Međutim, taj zahtjev ne primjenjuje se ako i. je sporazumom o istraživanju i razvoju predviđena zajednička distribucija (koju provodi zajednički tim, organizacija ili poduzetnik ili zajednički imenovana treća strana) ili ii. ako se stranke dogovore da ugovorne proizvode mogu distribuirati samo stranke zadužene za njihovu proizvodnju (100). |
| --- | --- |

85.

2.2.3.4.   Prag tržišnog udjela i trajanje izuzeća

| 86. | Izuzeće iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj temelji se na pretpostavci da će, ispod određene razine tržišne snage, pozitivni učinci sporazuma o istraživanju i razvoju nadmašiti negativne učinke na tržišno natjecanje (101). |
| --- | --- |

86.

(a)   Sporazumi o istraživanju i razvoju na koje se primjenjuje prag tržišnog udjela

| 87. | Člankom 6. stavkom 1. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj utvrđen je prag tržišnog udjela od 25 %. Taj prag tržišnog udjela primjenjuje se na sporazume o istraživanju i razvoju koje su sklopili konkurentni poduzetnici. Za potrebe Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj „konkurentni poduzetnici” znači stvarni ili potencijalni konkurenti kako su definirani u članku 1. stavku 1. točki 15. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj:






  (a) | stvarni konkurent je poduzetnik koji isporučuje proizvod, tehnologiju ili proces koji se mogu poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti ugovornim proizvodom ili ugovornom tehnologijom na mjerodavnom zemljopisnom tržištu; |
| --- | --- | --- |

87.

(a)

stvarni konkurent je poduzetnik koji isporučuje proizvod, tehnologiju ili proces koji se mogu poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti ugovornim proizvodom ili ugovornom tehnologijom na mjerodavnom zemljopisnom tržištu;

| (b) | potencijalni konkurent je poduzetnik koji bi vjerojatno, da nema sporazuma o istraživanju i razvoju, na stvarnim osnovama, a ne samo kao puka teoretska mogućnost, u roku od najviše tri godine izvršio potrebna dodatna ulaganja ili snosio druge potrebne troškove kako bi isporučivao proizvod, tehnologiju ili proces koji se mogu poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti ugovornim proizvodom ili ugovornom tehnologijom na mjerodavnom zemljopisnom tržištu. |
| --- | --- |

(b)

potencijalni konkurent je poduzetnik koji bi vjerojatno, da nema sporazuma o istraživanju i razvoju, na stvarnim osnovama, a ne samo kao puka teoretska mogućnost, u roku od najviše tri godine izvršio potrebna dodatna ulaganja ili snosio druge potrebne troškove kako bi isporučivao proizvod, tehnologiju ili proces koji se mogu poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti ugovornim proizvodom ili ugovornom tehnologijom na mjerodavnom zemljopisnom tržištu.

| 88. | Potencijalno tržišno natjecanje mora se ocijeniti na stvarnim osnovama. Odlučujuće je pitanje ima li svaka stranka dovoljno sredstava u smislu imovine, znanja i iskustva i drugih resursa te je li vjerojatno da će poduzeti potrebne korake za isporuku proizvoda ili tehnologija (102) koji se mogu poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti ugovornim proizvodima ili ugovornim tehnologijama neovisno o drugim strankama (103). Dodatne smjernice o ocjeni potencijalnog tržišnog natjecanja navedene su u točki 16. |
| --- | --- |

88.

| 89. | Za te potrebe poboljšani ili nadomjesni proizvod znači proizvod ili tehnologija koji se mogu zamijeniti postojećim proizvodom, tehnologijom ili procesom i koji pripadaju istom mjerodavnom tržištu. Nadomjesni proizvod ili tehnologija znači proizvod ili tehnologija koji zadovoljavaju istu potražnju kao i postojeći proizvod ili tehnologija, ali ne pripadaju istom mjerodavnom tržištu, na primjer kompaktni diskovi koji zamjenjuju vinilne ploče (104). |
| --- | --- |

89.

| 90. | Neki proizvodi ili tehnologije neće poboljšati, nadomjestiti niti zamijeniti postojeće proizvode i tehnologije, nego će stvoriti novo mjerodavno tržište koje zadovoljava novu potražnju, na primjer cjepivo koje štiti od virusa za koji prethodno nije bilo cjepiva. Sporazumi o istraživanju i razvoju koji se odnose na razvoj te kategorije proizvoda ili tehnologija obuhvaćeni su člankom 6. stavkom 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj te se na njih ne primjenjuje prag tržišnog udjela (vidjeti odjeljak 2.2.3.4. točku (b)) (105). |
| --- | --- |

90.

(a.1)   Prag tržišnog udjela

| 91. | Ako su dvije ili više stranaka sporazuma o istraživanju i razvoju konkurentni poduzetnici u smislu članka 1. stavka 1. točke 15. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (106), skupno izuzeće može se primijeniti na sporazum o istraživanju i razvoju samo ako u trenutku sklapanja sporazuma o istraživanju i razvoju zajednički tržišni udio stranaka ne premašuje 25 % na mjerodavnom tržištu proizvoda i tehnologije. Prag tržišnog udjela primjenjuje se na sljedeći način (107):






  (a) | zajednički tržišni udio stranaka sporazuma o istraživanju i razvoju koji uključuje zajedničko istraživanje i razvoj ne smije premašivati 25 % na mjerodavnom tržištu proizvoda i tehnologije (108); |
| --- | --- | --- |

91.

(a)

zajednički tržišni udio stranaka sporazuma o istraživanju i razvoju koji uključuje zajedničko istraživanje i razvoj ne smije premašivati 25 % na mjerodavnom tržištu proizvoda i tehnologije (108);

| (b) | na sporazume o istraživanju i razvoju koji uključuju plaćeno istraživanje i razvoj primjenjuje se isti prag tržišnog udjela od 25 %, ali zajedničkim tržišnim udjelom moraju se uzeti u obzir tržišni udio stranke koja osigurava financiranje i tržišni udjeli svih poduzetnika s kojima je stranka koja osigurava financiranje sklopila sporazume o istraživanju i razvoju koji se odnose na iste ugovorne proizvode ili tehnologije (109). |
| --- | --- |

(b)

na sporazume o istraživanju i razvoju koji uključuju plaćeno istraživanje i razvoj primjenjuje se isti prag tržišnog udjela od 25 %, ali zajedničkim tržišnim udjelom moraju se uzeti u obzir tržišni udio stranke koja osigurava financiranje i tržišni udjeli svih poduzetnika s kojima je stranka koja osigurava financiranje sklopila sporazume o istraživanju i razvoju koji se odnose na iste ugovorne proizvode ili tehnologije (109).

(a.2)   Izračun tržišnih udjela

| 92. | U trenutku sklapanja sporazuma o istraživanju i razvoju referentna točka je tržište postojećih proizvoda ili tehnologija koji se mogu poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti ugovornim proizvodima ili tehnologijama (110). |
| --- | --- |

92.

| 93. | Ako sporazum o istraživanju i razvoju ima za cilj poboljšanje, nadomještanje ili zamjenu postojećih proizvoda ili tehnologija, tržišni udjeli izračunavaju se samo s obzirom na te postojeće proizvode ili tehnologije koji će se poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti. To vrijedi čak i ako će zamjenski proizvod ili tehnologija biti znatno drukčiji od postojećeg proizvoda ili tehnologije. |
| --- | --- |

93.

| 94. | Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj propisano je da se tržišni udjeli stranaka moraju izračunati na temelju podataka o vrijednosti prodaje na tržištu. Ako podaci o vrijednosti prodaje na tržištu nisu dostupni, stranke mogu upotrijebiti podatke o obujmu prodaje na tržištu, a ako ti podaci nisu dostupni, stranke za izračun svojih tržišnih udjela mogu upotrijebiti druge pouzdane informacije o tržištu, uključujući izdatke za istraživanje i razvoj ili istraživačko-razvojne sposobnosti (111). |
| --- | --- |

94.

| 95. | Općenito, tržišni udjeli moraju se izračunati na temelju podataka o prodaji koji se odnose na prethodnu kalendarsku godinu (112). Međutim, ako podaci o prodaji koji se odnose na prethodnu kalendarsku godinu nisu reprezentativni za položaj stranaka na mjerodavnim tržištima, tržišni udjeli izračunavaju se kao prosjek tržišnih udjela stranaka za tri prethodne kalendarske godine (113). To bi, na primjer, mogao biti slučaj s tržištima ponuditelja na kojima se tržišni udjeli znatno razlikuju iz godine u godinu ovisno o tome jesu li poduzetnici izabrani u nadmetanjima. Isto bi moglo vrijediti, na primjer, i za tržišta kojima su svojstvene velike skupne narudžbe čiji podaci o prodaji za prethodnu kalendarsku godinu nisu reprezentativni jer u toj godini nije bilo velikih narudžbi. Slično tomu, tržišne udjele možda će biti potrebno izračunati na temelju prosjeka za prethodne tri kalendarske godine ako dođe do šoka u području ponude ili potražnje u kalendarskoj godini koja prethodi sporazumu o suradnji. |
| --- | --- |

95.

| 96. | Kad je riječ o tržištima tehnologije, tržišni udio davatelja licencije za tehnologiju izračunava se na temelju prodaje proizvoda u koje je ugrađena licencirana tehnologija koju obavljaju davatelj licencije i svi njegovi stjecatelji licencije kao udjela u ukupnoj prodaji konkurentnih proizvoda, neovisno o tome proizvode li se konkurentni proizvodi primjenom tehnologije koja se licencira. Ta metodologija upotrebljava se zbog općenitih poteškoća u dobivanju pouzdanih podataka o prihodu od tantijema i zbog toga što se izračunima koji se temelje na stvarnom prihodu od tantijema može podcijeniti položaj tehnologije na tržištu (114). |
| --- | --- |

96.

(b)   Sporazumi o istraživanju i razvoju na koje se ne primjenjuje prag tržišnog udjela

| 97. | Ako stranke sporazuma o istraživanju i razvoju nisu konkurentni poduzetnici u smislu članka 1. stavka 1. točke 15. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (115), člankom 6. stavkom 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj predviđeno je da se skupno izuzeće primjenjuje tijekom trajanja zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja te da se na izuzeće ne primjenjuje prag tržišnog udjela. |
| --- | --- |

97.

| 98. | Članak 6. stavak 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj primjenjuje se osobito u sljedećim situacijama (116):






  (a) | ako samo jedna stranka odgovara definiciji stvarnog ili potencijalnog konkurenta iz članka 1. stavka 1. točke 15. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj; |
| --- | --- | --- |

98.

(a)

ako samo jedna stranka odgovara definiciji stvarnog ili potencijalnog konkurenta iz članka 1. stavka 1. točke 15. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj;

| (b) | ako se sporazum o istraživanju i razvoju odnosi na razvoj proizvoda ili tehnologija koji ne bi poboljšali, nadomjestili ili zamijenili postojeće proizvode ni tehnologije, već bi stvorili potpuno novu potražnju, na primjer cjepivo za zaštitu od virusa za koji prethodno nije postojalo cjepivo; |
| --- | --- |

(b)

ako se sporazum o istraživanju i razvoju odnosi na razvoj proizvoda ili tehnologija koji ne bi poboljšali, nadomjestili ili zamijenili postojeće proizvode ni tehnologije, već bi stvorili potpuno novu potražnju, na primjer cjepivo za zaštitu od virusa za koji prethodno nije postojalo cjepivo;

| (c) | ako se sporazum o istraživanju i razvoju odnosi na inovacijska nastojanja koja u trenutku sklapanja sporazuma o istraživanju i razvoju još nisu usko povezana s određenim proizvodom ili tehnologijom. |
| --- | --- |

(c)

ako se sporazum o istraživanju i razvoju odnosi na inovacijska nastojanja koja u trenutku sklapanja sporazuma o istraživanju i razvoju još nisu usko povezana s određenim proizvodom ili tehnologijom.

| 99. | U situacijama opisanima u točki 98. podtočkama (b) i (c) nije moguće utvrditi proizvod ili tehnologiju koji će se poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti ugovornim proizvodima ili tehnologijama. U tom slučaju na sporazum o istraživanju i razvoju može se primjenjivati skupno izuzeće tijekom trajanja zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja te se ne primjenjuje prag tržišnog udjela (117). Odredbama Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj koje se odnose na mjerodavno tržište i pragove tržišnog udjela ne dovodi se u pitanje ocjenjivanje u kontekstu tržišnog natjecanja sporazuma o istraživanju i razvoju na koje se ne primjenjuje izuzeće predviđeno Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, uključujući sporazume o istraživanju i razvoju u pogledu kojih je ukinuto skupno izuzeće. Na primjer, poduzetnici koji nisu stvarni ili potencijalni konkurenti u smislu Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj svejedno se mogu natjecati u inovacijama. |
| --- | --- |

99.

(c)   Trajanje

| 100. | Ako se rezultati zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja ne iskorištavaju zajednički, izuzeće iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj primjenjuje se za vrijeme trajanja istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

100.

| 101. | Ako se rezultati zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja iskorištavaju zajednički, a sporazum o istraživanju i razvoju obuhvaćen je definicijama iz članka 1. stavka 1. točke 1. podtočaka (a) ili (b) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (sporazumi koji imaju za cilj zajedničko ili plaćeno istraživanje i razvoj), izuzeće se na sporazum o istraživanju i razvoju nastavlja primjenjivati tijekom sedam godina od trenutka kad se ugovorni proizvodi ili tehnologije prvi put stave na tržište u okviru unutarnjeg tržišta ako u trenutku sklapanja sporazuma nije premašen mjerodavni prag tržišnog udjela. |
| --- | --- |

101.

| 102. | Ako se rezultati zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja iskorištavaju zajednički, a sporazum o istraživanju i razvoju obuhvaćen je definicijama iz članka 1. stavka 1. točke 1. podtočaka (c) ili (d) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (sporazumi koji imaju za cilj zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja provedenih na temelju prethodnog sporazuma o zajedničkom ili plaćenom istraživanju i razvoju između istih stranaka), izuzeće se na sporazum o istraživanju i razvoju nastavlja primjenjivati tijekom sedam godina od trenutka kad se ugovorni proizvodi ili tehnologije prvi put stave na tržište u okviru unutarnjeg tržišta ako u trenutku sklapanja tog prethodnog sporazuma nije premašen mjerodavni prag tržišnog udjela (118). |
| --- | --- |

102.

| 103. | Ako sporazum o istraživanju i razvoju dovede do toga da se na tržište u okviru unutarnjeg tržišta stavi više ugovornih proizvoda ili ugovornih tehnologija, a svaki ugovorni proizvod ili ugovorna tehnologija pripadaju zasebnom tržištu proizvoda, sedmogodišnje razdoblje izuzeća za svaki ugovorni proizvod ili ugovornu tehnologiju primjenjuje se zasebno, počevši od trenutka kad se proizvod ili tehnologija prvi put stave na tržište u okviru unutarnjeg tržišta. |
| --- | --- |

103.

| 104. | Nakon isteka sedmogodišnjeg razdoblja iz članka 6. stavka 3. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj izuzeće se nastavlja primjenjivati sve dok zajednički tržišni udio stranaka na tržištima kojima pripadaju ugovorni proizvodi ili tehnologije ne premaši 25 %. Ako nakon isteka sedmogodišnjeg razdoblja zajednički tržišni udio sudionika premaši 25 %, Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj i dalje se primjenjuje na sporazum o istraživanju i razvoju dvije uzastopne kalendarske godine nakon godine u kojoj je prag prvi put premašen (119). |
| --- | --- |

104.

2.2.4.   Teška i isključena ograničenja

2.2.4.1.   Teška ograničenja

| 105. | Članak 8. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj sadržava popis teških ograničenja. Teška ograničenja su znatna ograničenja tržišnog natjecanja koja će općenito naštetiti tržištu i potrošačima. Ako sporazum o istraživanju i razvoju uključuje jedno ili više tih ograničenja, cijeli sporazum isključen je iz izuzeća predviđenog Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. |
| --- | --- |

105.

| 106. | Teška ograničenja navedena u članku 8. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj mogu se razvrstati u sljedeće kategorije: i. ograničenja slobode stranaka da poduzimaju druga istraživačko-razvojna nastojanja, ii. ograničenja outputa ili prodaje i određivanje cijena, iii. ograničenja aktivne i pasivne prodaje te iv. druga teška ograničenja. |
| --- | --- |

106.

(a)   Ograničenje slobode stranaka da poduzimaju druga istraživačko-razvojna nastojanja

| 107. | Člankom 8. stavkom (a) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj predviđeno je da ograničavanje slobode stranaka da samostalno ili u suradnji s trećim stranama provode istraživanje i razvoj predstavlja teško ograničenje:






  i. | u području koje nije povezano s područjem na koje se odnosi sporazum o istraživanju i razvoju; |
| --- | --- | --- |

107.

i.

u području koje nije povezano s područjem na koje se odnosi sporazum o istraživanju i razvoju;

| ii. | u području na koje se odnosi sporazum o istraživanju i razvoju ili u povezanom području nakon završetka zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

ii.

u području na koje se odnosi sporazum o istraživanju i razvoju ili u povezanom području nakon završetka zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja.

(b)   Ograničenja outputa ili prodaje i određivanje cijena

| 108. | Ograničenja outputa ili prodaje. Člankom 8. stavkom (b) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj propisano je da su ograničenja outputa ili prodaje teška ograničenja. Međutim, postoje četiri iznimke:






  i. | određivanje ciljnih vrijednosti proizvodnje ako je sporazumom o istraživanju i razvoju predviđeno zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja, a zajedničko iskorištavanje uključuje zajedničku proizvodnju ugovornih proizvoda (120); |
| --- | --- | --- |

108.

i.

određivanje ciljnih vrijednosti proizvodnje ako je sporazumom o istraživanju i razvoju predviđeno zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja, a zajedničko iskorištavanje uključuje zajedničku proizvodnju ugovornih proizvoda (120);

| ii. | određivanje ciljnih prihoda od prodaje ako zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja 1. uključuje zajedničku distribuciju ugovornih proizvoda ili zajedničko licenciranje ugovornih tehnologija i 2. ako ga provodi zajednički tim, organizacija ili poduzetnik odnosno ako je zajednički povjereno trećoj strani (121); |
| --- | --- |

ii.

određivanje ciljnih prihoda od prodaje ako zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja 1. uključuje zajedničku distribuciju ugovornih proizvoda ili zajedničko licenciranje ugovornih tehnologija i 2. ako ga provodi zajednički tim, organizacija ili poduzetnik odnosno ako je zajednički povjereno trećoj strani (121);

| iii. | djelovanja koja čine specijalizaciju u kontekstu iskorištavanja, kao što su ograničenja nametnuta strankama u pogledu iskorištavanja rezultata istraživanja i razvoja koja se odnose na određena državna područja, klijente ili područja upotrebe (122); |
| --- | --- |

iii.

djelovanja koja čine specijalizaciju u kontekstu iskorištavanja, kao što su ograničenja nametnuta strankama u pogledu iskorištavanja rezultata istraživanja i razvoja koja se odnose na određena državna područja, klijente ili područja upotrebe (122);

| iv. | određene obveze nenatjecanja (123), točnije ograničenje slobode stranaka da proizvode, prodaju, dodijeljuju ili licenciraju proizvode ili tehnologije koji su konkurentni ugovornim proizvodima ili tehnologijama tijekom razdoblja na koje su stranke dogovorile zajedničko iskorištavanje rezultata. |
| --- | --- |

iv.

određene obveze nenatjecanja (123), točnije ograničenje slobode stranaka da proizvode, prodaju, dodijeljuju ili licenciraju proizvode ili tehnologije koji su konkurentni ugovornim proizvodima ili tehnologijama tijekom razdoblja na koje su stranke dogovorile zajedničko iskorištavanje rezultata.

| 109. | Određivanje cijena. Člankom 8. stavkom (c) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj propisano je da određivanje cijena pri prodaji ugovornih proizvoda ili određivanje licencijskih naknada pri licenciranju ugovornih tehnologija trećim stranama predstavlja teško ograničenje. |
| --- | --- |

109.

| 110. | Međutim, Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj predviđene su iznimke od tog teškog ograničenja za određivanje cijena koje se naplaćuju neposrednim klijentima i određivanje licencijskih naknada koje se naplaćuju neposrednim stjecateljima licencije ako je sporazumom o istraživanju i razvoju predviđeno zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja, a zajedničko iskorištavanje i. uključuje zajedničku distribuciju ugovornih proizvoda ili zajedničko licenciranje ugovornih tehnologija i ii. provodi ga zajednički tim, organizacija ili poduzetnik ili je zajednički povjereno trećoj strani (124). |
| --- | --- |

110.

(c)   Ograničenja aktivne i pasivne prodaje

| 111. | Članak 8. stavci (d) i (e) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj odnose se na ograničenja aktivne i pasivne prodaje. U Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj:






  i. | pasivna prodaja (125) definirana je kao prodaja ostvarena kao odgovor na samoinicijativne zahtjeve pojedinačnih klijenata, uključujući isporuku proizvoda klijentima, a da pritom do prodaje nije došlo aktivnim privlačenjem određenog klijenta, skupine klijenata ili područja, uključujući prodaju koja proizlazi iz sudjelovanja u postupcima javne nabave ili podnošenja ponuda za privatne pozive na nadmetanje; |
| --- | --- | --- |

111.

i.

pasivna prodaja (125) definirana je kao prodaja ostvarena kao odgovor na samoinicijativne zahtjeve pojedinačnih klijenata, uključujući isporuku proizvoda klijentima, a da pritom do prodaje nije došlo aktivnim privlačenjem određenog klijenta, skupine klijenata ili područja, uključujući prodaju koja proizlazi iz sudjelovanja u postupcima javne nabave ili podnošenja ponuda za privatne pozive na nadmetanje;

| ii. | aktivna prodaja (126) definirana je kao svi oblici prodaje osim pasivne prodaje. Obuhvaća aktivno kontaktiranje s klijentima posjetima, pismima, e-poštom, pozivima ili drugim sredstvima izravne komunikacije ili ciljanim oglašavanjem i promidžbom na internetu ili izvan njega, na primjer u tiskanim ili digitalnim medijima, uključujući internetske medije, usluge usporedbe cijena ili oglašavanje na tražilicama usmjereno na klijente na određenim područjima ili u određenim skupinama klijenata, upravljanje internetskim stranicama s vršnom domenom koja odgovara određenim područjima ili ponuda jezika na internetskim stranicama koji se obično upotrebljavaju na određenim područjima, pri čemu se takvi jezici razlikuju od onih koji se obično upotrebljavaju na području na kojem kupac ima poslovni nastan. |
| --- | --- |

ii.

aktivna prodaja (126) definirana je kao svi oblici prodaje osim pasivne prodaje. Obuhvaća aktivno kontaktiranje s klijentima posjetima, pismima, e-poštom, pozivima ili drugim sredstvima izravne komunikacije ili ciljanim oglašavanjem i promidžbom na internetu ili izvan njega, na primjer u tiskanim ili digitalnim medijima, uključujući internetske medije, usluge usporedbe cijena ili oglašavanje na tražilicama usmjereno na klijente na određenim područjima ili u određenim skupinama klijenata, upravljanje internetskim stranicama s vršnom domenom koja odgovara određenim područjima ili ponuda jezika na internetskim stranicama koji se obično upotrebljavaju na određenim područjima, pri čemu se takvi jezici razlikuju od onih koji se obično upotrebljavaju na području na kojem kupac ima poslovni nastan.

| 112. | Člankom 8. stavkom (d) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj propisano je da su ograničenja pasivne prodaje teška ograničenja. Obuhvaćena su sva ograničenja područja na kojem ili klijenata kojima stranke mogu pasivno prodavati ugovorne proizvode ili licencirati ugovorne tehnologije. Međutim, člankom 8. stavkom (d) predviđena je iznimka za zahtjeve isključivog licenciranja rezultata istraživanja i razvoja drugoj stranci sporazuma o istraživanju i razvoju. Razlog za tu iznimku jest činjenica da je Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj predviđena mogućnost da se stranke specijaliziraju u kontekstu iskorištavanja, što uključuje situaciju u kojoj samo jedna stranka proizvodi i distribuira ugovorne proizvode na temelju isključive licencije koju su dodijelile druge stranke. |
| --- | --- |

112.

| 113. | Člankom 8. stavkom (e) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj propisano je da su određena ograničenja aktivne prodaje teška ograničenja. To se odnosi na sva ograničenja aktivne prodaje ugovornih proizvoda ili tehnologija na državnim područjima ili klijentima koji nisu isključivo dodijeljeni jednoj stranci na temelju specijalizacije u kontekstu iskorištavanja. |
| --- | --- |

113.

(d)   Druga teška ograničenja

| 114. | Člankom 8. stavkom (f) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj propisano je da se teškim ograničenjem smatra zahtijevanje od stranke da odbije zadovoljiti potražnju klijenata na svojem području ili klijenata koji su na drugi način raspodijeljeni među strankama kroz specijalizaciju u kontekstu iskorištavanja ako bi ti klijenti ugovorne proizvode stavili na tržište na drugim područjima u okviru unutarnjeg tržišta. |
| --- | --- |

114.

| 115. | Naposljetku, člankom 8. stavkom (g) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj kao teško ograničenje kvalificira se svaki zahtjev nametnut stranci da se korisnicima ili preprodavateljima oteža nabavljanje ugovornih proizvoda od drugih preprodavatelja u okviru unutarnjeg tržišta (127). To može uključivati, na primjer, nametanje zahtjeva da se pružanje jamstvenih usluga klijentima uvjetuje kupnjom ugovornog proizvoda u određenoj državi članici. |
| --- | --- |

115.

2.2.4.2.   Isključena ograničenja

| 116. | Člankom 9. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj iz skupnog izuzeća isključuju se određene obveze iz sporazuma o istraživanju i razvoju. To su obveze za koje se ne može pretpostaviti da općenito ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. Za razliku od teških ograničenja utvrđenih u članku 8. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj primjena isključenih ograničenja ne podrazumijeva skupno izuzeće cijelog sporazuma o istraživanju i razvoju. Ako se isključeno ograničenje može odvojiti od ostatka sporazuma, na ostatak sporazuma i dalje se primjenjuje skupno izuzeće, pod uvjetom da ispunjava uvjete Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. |
| --- | --- |

116.

| 117. | Isključena ograničenja pojedinačno se ocjenjuju u skladu s člankom 101. Ne može se pretpostaviti da su takva ograničenja obuhvaćena zabranom utvrđenom u članku 101. stavku 1. ili da ne ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

117.

| 118. | Prvo isključeno ograničenje odnosi se na obvezu da se ne osporava:






  (a) | nakon završetka istraživanja i razvoja valjanost prava intelektualnog vlasništva koja stranke imaju na unutarnjem tržištu i koja su bitna za istraživanje i razvoj (128); ili |
| --- | --- | --- |

118.

(a)

nakon završetka istraživanja i razvoja valjanost prava intelektualnog vlasništva koja stranke imaju na unutarnjem tržištu i koja su bitna za istraživanje i razvoj (128); ili

| (b) | nakon isteka sporazuma o istraživanju i razvoju valjanost prava intelektualnog vlasništva koja stranke imaju na unutarnjem tržištu i kojima se štite rezultati istraživanja i razvoja (129). |
| --- | --- |

(b)

nakon isteka sporazuma o istraživanju i razvoju valjanost prava intelektualnog vlasništva koja stranke imaju na unutarnjem tržištu i kojima se štite rezultati istraživanja i razvoja (129).

| 119. | Na takve obveze ne primjenjuje se skupno izuzeće jer stranke koje raspolažu informacijama bitnima za utvrđivanje prava intelektualnog vlasništva koja su dodijeljena greškom ne bi trebalo sprečavati u osporavanju valjanosti takvih prava intelektualnog vlasništva. No odredbe kojima se dopušta raskid sporazuma o istraživanju i razvoju ako jedna stranka ospori valjanost prava intelektualnog vlasništva koja su bitna za sporazum o zajedničkom ili plaćenom istraživanju i razvoju ili kojima se štite rezultati istraživanja i razvoja nisu isključena ograničenja. |
| --- | --- |

119.

| 120. | Drugo isključeno ograničenje odnosi se na obvezu da se trećim stranama ne dodjeljuju licencije za proizvodnju ugovornih proizvoda ili primjenu ugovornih tehnologija. To znači da bi stranke načelno trebale imati slobodu dodjeljivanja licencija trećim stranama. Iznimka su slučajevi u kojima je sporazumima o istraživanju i razvoju predviđeno da barem jedna stranka iskorištava rezultate zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja te u kojima se takvo iskorištavanje na unutarnjem tržištu odvija u odnosu na treće strane. |
| --- | --- |

120.

2.2.5.   Relevantno vrijeme za ocjenu usklađenosti s uvjetima Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj

| 121. | Za potrebe primjene praga tržišnog udjela utvrđenog u članku 6. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj relevantno vrijeme za ocjenu jest datum na koji stranke sklope sporazum o zajedničkom ili plaćenom istraživanju i razvoju. Na kraju sedmogodišnjeg razdoblja iz članka 6. stavka 4. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj stranke moraju ocijeniti kojim tržištima ugovorni proizvod ili ugovorne tehnologije pripadaju i premašuje li njihov zajednički tržišni udio 25 %. Usklađenost s ostalim uvjetima Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj mora se ocijeniti u trenutku sklapanja sporazuma o istraživanju i razvoju, a sporazum i dalje mora ispunjavati te uvjete tijekom cijelog svojeg trajanja, uključujući, po potrebi, razdoblje iskorištavanja rezultata istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

121.

2.2.6.   Ukidanje pogodnosti skupnog izuzeća

| 122. | Člancima 10. i 11. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj propisano je da Komisija i nacionalna nadležna tijela mogu ukinuti pogodnost skupnog izuzeća u skladu s člankom 29. stavkom 1. odnosno člankom 29. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003 ako u pojedinačnom slučaju utvrde da sporazum o istraživanju i razvoju koji je obuhvaćen skupnim izuzećem ipak proizvodi učinke koji nisu u skladu s člankom 101. stavkom 3. |
| --- | --- |

122.

| 123. | U članku 10. stavku 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj naveden je nepotpun popis situacija u kojima Komisija može razmotriti primjenu te ovlasti, osobito ako:






  (a) | postojanje sporazuma o istraživanju i razvoju znatno ograničava mogućnost trećih strana da provode istraživanje i razvoj u područjima povezanima s ugovornim proizvodima ili tehnologijama. Do toga bi, na primjer, moglo doći zbog ograničenog dostupnog kapaciteta za istraživanje; |
| --- | --- | --- |

123.

(a)

postojanje sporazuma o istraživanju i razvoju znatno ograničava mogućnost trećih strana da provode istraživanje i razvoj u područjima povezanima s ugovornim proizvodima ili tehnologijama. Do toga bi, na primjer, moglo doći zbog ograničenog dostupnog kapaciteta za istraživanje;

| (b) | postojanje sporazuma o istraživanju i razvoju znatno ograničava pristup trećih strana mjerodavnom tržištu ugovornih proizvoda ili tehnologija, na primjer zbog dodjele isključive licencije jednoj od stranaka za proizvodnju i distribuciju ugovornih proizvoda ili tehnologija; |
| --- | --- |

(b)

postojanje sporazuma o istraživanju i razvoju znatno ograničava pristup trećih strana mjerodavnom tržištu ugovornih proizvoda ili tehnologija, na primjer zbog dodjele isključive licencije jednoj od stranaka za proizvodnju i distribuciju ugovornih proizvoda ili tehnologija;

| (c) | stranke ne iskorištavaju rezultate zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja u odnosu na treće strane bez objektivno valjanog razloga, na primjer odbijanjem licenciranja rezultata istraživanja i razvoja; |
| --- | --- |

(c)

stranke ne iskorištavaju rezultate zajedničkog ili plaćenog istraživanja i razvoja u odnosu na treće strane bez objektivno valjanog razloga, na primjer odbijanjem licenciranja rezultata istraživanja i razvoja;

| (d) | proizvodi ili tehnologije koji proizlaze iz sporazuma o istraživanju i razvoju ne podliježu učinkovitom tržišnom natjecanju na cijelom unutarnjem tržištu ili njegovu znatnom dijelu; |
| --- | --- |

(d)

proizvodi ili tehnologije koji proizlaze iz sporazuma o istraživanju i razvoju ne podliježu učinkovitom tržišnom natjecanju na cijelom unutarnjem tržištu ili njegovu znatnom dijelu;

| (e) | postojanje sporazuma o istraživanju i razvoju znatno bi ograničilo tržišno natjecanje u pogledu inovacija ili tržišno natjecanje u pogledu istraživanja i razvoja u određenom području. To se može dogoditi, na primjer, ako bi ugovorni proizvodi ili tehnologije stvorili potpuno novu potražnju i ako u trenutku sklapanja sporazuma postoji mali broj usporedivih neovisnih projekata istraživanja i razvoja u istom području. |
| --- | --- |

(e)

postojanje sporazuma o istraživanju i razvoju znatno bi ograničilo tržišno natjecanje u pogledu inovacija ili tržišno natjecanje u pogledu istraživanja i razvoja u određenom području. To se može dogoditi, na primjer, ako bi ugovorni proizvodi ili tehnologije stvorili potpuno novu potražnju i ako u trenutku sklapanja sporazuma postoji mali broj usporedivih neovisnih projekata istraživanja i razvoja u istom području.

| 124. | Člankom 29. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 1/2003 propisano je da Komisija može ukinuti pogodnost skupnog izuzeća po službenoj dužnosti ili na temelju pritužbe. Ako Komisija ili nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje žele ukinuti pogodnost skupnog izuzeća u pogledu sporazuma o istraživanju i razvoju, moraju utvrditi, kao prvo, da sporazum ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. i, kao drugo, da sporazum ne ispunjava barem jedan od četiri kumulativna uvjeta iz članka 101. stavka 3 (130). Odluka o ukidanju pogodnosti iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj može se kombinirati s utvrđivanjem povrede članka 101. i obvezom okončanja povrede. Mogu se odrediti i mjere praćenja poslovanja ili strukturne mjere (131). |
| --- | --- |

124.

| 125. | Svaka odluka o ukidanju pogodnosti skupnog izuzeća proizvodi učinke samo ex nunc, tj. izuzeti status sporazuma o istraživanju i razvoju ostaje nepromijenjen u razdoblju koje prethodi datumu na koji ukidanje stupa na snagu. Ako nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje namjerava ukinuti pogodnost skupnog izuzeća u skladu s člankom 29. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003, mora uzeti u obzir svoje obveze iz članka 11. stavka 4. Uredbe (EZ) br. 1/2003, a posebno obvezu savjetovanja s Komisijom o planiranoj odluci. |
| --- | --- |

125.

2.2.7.   Prijelazno razdoblje

| 126. | Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj predviđa se prijelazno razdoblje od dvije godine (od 1. srpnja 2023. do 30. lipnja 2025.), tijekom kojeg se zabrana utvrđena u članku 101. stavku 1. ne primjenjuje na sporazume o istraživanju i razvoju koji su već na snazi 30. lipnja 2023. i ne ispunjavaju uvjete za izuzeće navedene u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, ali ispunjavaju uvjete za izuzeće predviđene Uredbom (EZ) br. 1217/2010. |
| --- | --- |

126.

2.3.   Pojedinačna ocjena sporazuma o istraživanju i razvoju u skladu s člankom 101. stavkom 1.

| 127. | Ako se na sporazum o istraživanju i razvoju ne primjenjuje izuzeće propisano Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, potrebno je provesti pojedinačnu ocjenu u skladu s člankom 101. U prvom koraku u ocjenjivanju utvrđuje se ograničava li sporazum tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. (132) Ako sporazum ograničava tržišno natjecanje u smislu te odredbe, u drugom koraku treba utvrditi ispunjava li sporazum uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

127.

2.3.1.   Mjerodavna tržišta

| 128. | U Obavijesti o utvrđivanju tržišta navode se glavni kriteriji i dokazi koje Komisija upotrebljava za utvrđivanje mjerodavnih tržišta pri provedbi prava Unije o tržišnom natjecanju (vidjeti i točku 44.). Za pojedinačnu ocjenu u skladu s člankom 101. sporazuma o istraživanju i razvoju koji nisu obuhvaćeni Uredbom o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (133) može biti bitno sljedeće. |
| --- | --- |

128.

2.3.1.1.   Tržišta proizvoda

| 129. | Ako se sporazum o suradnji u istraživanju i razvoju odnosi na razvoj proizvoda koji će poboljšati ili nadomjestiti postojeće proizvode, za ocjenu iz članka 101 mjerodavna su tržišta tih postojećih proizvoda ili tehnologija. |
| --- | --- |

129.

| 130. | Postojeća tržišta proizvoda mogu biti mjerodavna za ocjenu i ako se sporazum o istraživanju i razvoju odnosi na proizvode koji će zamijeniti postojeće proizvode (odnosno ako proizvod koji proizlazi iz istraživanja i razvoja zadovoljava istu potražnju kao i postojeći proizvod, ali pripada zasebnom mjerodavnom tržištu). To posebno može biti slučaj ako je zamjena postojećih proizvoda nesavršena ili dugoročna. Takozvani planirani proizvodi (134) mogu se, ovisno o činjenicama konkretnog predmeta, smatrati proizvodima koji će poboljšati ili nadomjestiti postojeće proizvode ili proizvodima koji će zamijeniti postojeće proizvode (135). |
| --- | --- |

130.

| 131. | Ako se istraživanje i razvoj odnose na važnu komponentu gotovog proizvoda, za ocjenu iz članka 101. mogu biti mjerodavni i tržište komponente i tržište gotovog proizvoda. Međutim, tržište gotovog proizvoda bit će mjerodavno samo ako je komponenta na koju se istraživanje i razvoj odnose tehnički ili gospodarski ključna komponenta gotovog proizvoda i ako je barem jedna stranka sporazuma o istraživanju i razvoju aktivna na tržištu gotovih proizvoda i ima tržišnu snagu na tom tržištu. |
| --- | --- |

131.

2.3.1.2.   Tržišta tehnologije

| 132. | Sporazumi o istraživanju i razvoju mogu se odnositi ne samo na proizvode, već i na tehnologiju. Ako se prava intelektualnog vlasništva stavljaju na tržište odvojeno od proizvoda na koje se odnose, tržišta tehnologije bit će mjerodavna za ocjenu u skladu s člankom 101. Mjerodavno tržište tehnologije sastoji se od tehnologije (intelektualno vlasništvo) koja se prodaje ili licencira i od tehnologija koje stjecatelji licencije smatraju nadomjestivima (136). Ako se sporazum o istraživanju i razvoju odnosi na razvoj tehnologija koje će poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti postojeće tehnologije, za ocjenu iz članka 101. mjerodavna su tržišta tih postojećih tehnologija. |
| --- | --- |

132.

2.3.1.3.   Rana inovacijska nastojanja

| 133. | U nekim slučajevima poduzetnici mogu surađivati na istraživanju i razvoju koji nisu usko povezani s određenim proizvodom ili tehnologijom. Rezultati takvih ranih inovacijskih nastojanja u konačnici mogu poslužiti u više svrha i dugoročno pridonijeti raznim proizvodima ili tehnologijama. |
| --- | --- |

133.

| 134. | Ako se sporazum o istraživanju i razvoju odnosi na rana inovacijska nastojanja, za ocjenu konkurentnog položaja stranaka radi primjene članka 101. može biti potrebno uzeti u obzir čimbenike kao što su priroda i opseg inovacijskih nastojanja, ciljevi različitih područja istraživanja, specijalizacija različitih uključenih timova ili rezultati prethodnih inovacijskih nastojanja predmetnih poduzetnika. Možda će se morati upotrijebiti posebni parametri, na primjer razine izdataka za istraživanje i razvoj, ili broja patenata ili pozivanja na patente. |
| --- | --- |

134.

2.3.2.   Glavni problemi u području tržišnog natjecanja

| 135. | Suradnja u istraživanju i razvoju može uzrokovati razne probleme u području tržišnog natjecanja, a pogotovo može izravno ograničiti tržišno natjecanje među strankama, dovesti do tajnog dogovora na tržištu ili protutržišnog ograničenja pristupa tržištu trećim stranama. |
| --- | --- |

135.

| 136. | Suradnja u istraživanju i razvoju koja izravno ograničava tržišno natjecanje među strankama ili olakšava postizanje tajnog dogovora na tržištu može dovesti do povećanja cijena, smanjenja izbora za potrošače ili slabljenja kvalitete proizvoda ili tehnologija. Usto može dovesti do smanjenja ili usporavanja inovacija, a time i do pogoršanja kvalitete ili smanjenja broja proizvoda ili tehnologija koji se stavljaju na tržište. |
| --- | --- |

136.

| 137. | Sporazumi o istraživanju i razvoju mogu dovesti do protutržišnog ograničenja pristupa tržištu trećim stranama ako jedna ili više stranaka sporazuma imaju tržišnu snagu na mjerodavnom tržištu proizvoda ili tehnologije i ako sporazum sadržava odredbe o isključivosti ili nenatjecanju. |
| --- | --- |

137.

2.3.3.   Sporazumi o istraživanju i razvoju koji u pravilu ne ograničavaju tržišno natjecanje

| 138. | Ako ne postoji tržišna snaga, sporazumi o istraživanju i razvoju koje su sklopili nekonkurenti u pravilu ne ograničavaju tržišno natjecanje. To može biti slučaj ako su imovina, tehnologije ili vještine stranaka komplementarne i one ne bi mogle samostalno provoditi istraživanje i razvoj u kratkom roku (137). Konkurentski odnos među strankama mora se ocijeniti na temelju objektivnih čimbenika. Na primjer, poduzetnik možda nije sposoban samostalno provesti istraživanje i razvoj zbog ograničenih tehničkih sposobnosti ili ograničenog pristupa financiranju, kvalificiranim radnicima, tehnologijama ili drugim resursima. |
| --- | --- |

138.

| 139. | Eksternalizacija prethodnog vlastitog istraživanja i razvoja subjektima koji ne sudjeluju u iskorištavanju rezultata istraživanja i razvoja, kao što su istraživački instituti, akademska tijela ili drugi specijalizirani poduzetnici, primjer je sporazuma o istraživanju i razvoju u okviru kojeg se mogu povezati komplementarna imovina, tehnologije i vještine. Takvi sporazumi općenito omogućuju prijenos znanja i iskustva i/ili obveza isključive isporuke rezultata istraživanja i razvoja. |
| --- | --- |

139.

| 140. | Suradnja u istraživanju i razvoju koja se odnosi na osnovno istraživanje u pravilu ne ograničava tržišno natjecanje. U tom kontekstu osnovno istraživanje znači eksperimentalni ili teorijski rad poduzet prvenstveno kako bi se stekla nova znanja o temeljnim načelima pojava i vidljivih činjenica. |
| --- | --- |

140.

2.3.4.   Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj

| 141. | Sporazumi o istraživanju i razvoju mogu ograničiti tržišno natjecanje s obzirom na cilj ako im glavna svrha nije provođenje istraživanja i razvoja nego da posluže kao sredstvo sudjelovanja u kartelu tako što stranke sudjeluju u određivanju cijena, ograničenju outputa, podjeli tržišta ili ograničavanju tehničkog razvoja (138). |
| --- | --- |

141.

| 142. | Na primjer, poduzetnici se mogu poslužiti sporazumom o istraživanju i razvoju kako bi i. spriječili ili odgodili ulazak proizvoda ili tehnologija na tržište, ii. koordinirali obilježja proizvoda ili tehnologija koji nisu obuhvaćeni sporazumom o istraživanju i razvoju ili iii. ograničili poboljšanje zajednički razvijenog proizvoda ili tehnologije. |
| --- | --- |

142.

2.3.5.   Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje

| 143. | Kako bi se ocijenilo ima li sporazum o suradnji u istraživanju i razvoju učinak ograničavanja tržišnog natjecanja, potrebno je uzeti u obzir bitne parametre tržišnog natjecanja u konkretnom slučaju. Ti parametri mogu uključivati cijenu proizvoda, ali i njegovu razinu inovacija, kvalitetu u pogledu različitih aspekata, kao i njegovu dostupnost, među ostalim u pogledu vremena isporuke, otpornosti lanaca opskrbe, pouzdanosti opskrbe i troškova prijevoza. |
| --- | --- |

143.

| 144. | Sporazumi o istraživanju i razvoju koji ne uključuju zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja u okviru licenciranja, proizvodnje i/ili stavljanja na tržište rijetko proizvode ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Takvi sporazumi vjerojatno će proizvesti protutržišne učinke samo ako ograničavaju tržišno natjecanje u inovacijama. |
| --- | --- |

144.

2.3.5.1.   Tržišna snaga

| 145. | Općenito, sporazumi o istraživanju i razvoju mogu proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. ako jedna ili više stranaka sporazuma ima tržišnu snagu na mjerodavnom tržištu postojećeg proizvoda ili tehnologije ili ako sporazum dovodi do znatnog smanjenja tržišnog natjecanja u inovacijama. |
| --- | --- |

145.

| 146. | Nije utvrđen apsolutni prag iznad kojeg se može pretpostaviti da sporazum o istraživanju i razvoju stvara ili održava tržišnu snagu i da stoga može proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Međutim, što je snažniji zajednički položaj stranaka na mjerodavnim tržištima, uključujući njihov položaj u odnosu na inovacije, to je vjerojatnije da će sporazum o istraživanju i razvoju proizvesti ograničavajuće učinke (139). |
| --- | --- |

146.

2.3.5.2.   Istraživanje i razvoj koji se odnose na postojeće proizvode ili tehnologije

| 147. | Istraživanje i razvoj usmjereni na poboljšanje ili nadomještanje postojećeg proizvoda ili tehnologije mogu proizvesti učinke na mjerodavna tržišta tih postojećih proizvoda ili tehnologija. No učinke na cijene, output, kvalitetu proizvoda, raznolikost proizvoda ili tehnički napredak na postojećim tržištima vjerojatno će proizvoditi samo ako stranke zajedno imaju snažan položaj, ulazak je otežan i ako konkurenti koji su treće strane ne mogu ograničiti ponašanje stranaka, na primjer zbog malog broja ili zbog lošijih resursa ili vještina. Nadalje, ako se istraživanje i razvoj odnose na ulazni resurs koji je relativno manje važan za gotovi proizvod, učinci na tržišno natjecanje na mjerodavnim tržištima tog gotovog proizvoda vjerojatno će biti ograničeni. |
| --- | --- |

147.

| 148. | Ako su istraživanje i razvoj usmjereni na zamjenu postojećeg proizvoda ili tehnologije, mogući protutržišni učinci uključuju, na primjer, odgađanje razvoja zamjenskog proizvoda ili tehnologije. To se može dogoditi osobito ako stranke imaju tržišnu snagu na tržištu postojećeg proizvoda ili tehnologije i ako su pritom jedini poduzetnici koji se bave istraživanjem i razvojem zamjene postojećeg proizvoda ili tehnologije. Sličan učinak može nastati ako veliki sudionik na postojećem tržištu surađuje s manjim sudionikom ili potencijalnim konkurentom koji će ubrzo na tržište staviti određeni proizvod ili tehnologiju koji bi mogli ugroziti položaj tog pozicioniranog poduzetnika. |
| --- | --- |

148.

| 149. | Sporazumi o istraživanju i razvoju koji omogućuju zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja (npr. zajednička proizvodnja ili distribucija) imaju veći potencijal za ograničavanje tržišnog natjecanja od sporazuma kojima je predviđeno da svaka stranka samostalno iskorištava rezultate istraživanja i razvoja. U slučaju zajedničkog iskorištavanja ograničavajući učinci u obliku povećanja cijena ili smanjenja outputa na postojećim tržištima vjerojatniji su ako jedna ili više stranaka imaju tržišnu snagu. No ako se zajedničko iskorištavanje provodi isključivo u okviru licenciranja trećim stranama, vjerojatno neće doći do ograničavajućih učinaka kao što je ograničenje pristupa tržištu. |
| --- | --- |

149.

2.3.5.3.   Inovacije koje se odnose na potpuno nove proizvode i rana inovacijska nastojanja

| 150. | Kad je riječ o sporazumima o istraživanju i razvoju koji se odnose na i. razvoj proizvoda ili tehnologija koji bi stvorili potpuno novu potražnju ili ii. rana inovacijska nastojanja, učinci na cijenu i output na postojećim tržištima općenito nisu vjerojatni. U takvim slučajevima ocjenu bi trebalo usmjeriti na moguća ograničenja tržišnog natjecanja u inovacijama koja se odnose, na primjer, na kvalitetu i raznolikost mogućih budućih proizvoda ili tehnologija odnosno brzinu ili razinu inovacija. U ocjeni se mora uzeti u obzir to da je ishod istraživanja i razvoja po svojoj prirodi neizvjestan i da će ishodi za rana inovacijska nastojanja općenito biti manje sigurni nego za istraživačko-razvojna nastojanja koja su blizu stavljanju na tržište proizvoda ili tehnologija koji proizlaze iz sporazuma o istraživanju i razvoju. |
| --- | --- |

150.

| 151. | U pravilu nije vjerojatno da će do ograničavajućih učinaka doći ako dovoljan broj trećih strana ima konkurentne projekte istraživanja i razvoja. Međutim, negativni učinci vjerojatniji su ako sporazum o istraživanju i razvoju objedinjuje neovisna istraživačko-razvojna nastojanja u fazi koja je blizu stavljanja novog proizvoda ili tehnologije na tržište. Ograničavajući učinci mogu izravno proizlaziti iz koordinacije istraživačko-razvojnih nastojanja stranaka neovisno o tome sadržava li sporazum o istraživanju i razvoju ograničenja sposobnosti stranaka da provode istraživanje i razvoj samostalno ili s trećim stranama. Na primjer, sporazum o istraživanju i razvoju može jednu ili više stranaka navesti da odustanu od svojeg projekta istraživanja i razvoja i udruže svoje sposobnosti s onima drugih stranaka. |
| --- | --- |

151.

2.3.5.4.   Razmjene informacija

| 152. | Za provedbu sporazuma o istraživanju i razvoju može biti potrebna razmjena poslovno osjetljivih informacija. Ako sporazum o istraživanju i razvoju nije sam po sebi obuhvaćen zabranom iz članka 101. stavka 1. jer ima neutralne ili pozitivne učinke na tržišno natjecanje, ni razmjena informacija za potrebe tog sporazuma nije obuhvaćena tom zabranom (140). Riječ je o situaciji u kojoj je razmjena informacija objektivno potrebna za provedbu sporazuma o istraživanju i razvoju i razmjerna je njegovim ciljevima (141). |
| --- | --- |

152.

| 153. | Ako razmjena informacija prelazi ono što je objektivno potrebno za provedbu sporazuma o istraživanju i razvoju ili nije proporcionalna njegovim ciljevima, trebalo bi je ocijeniti u skladu sa smjernicama iz 6. poglavlja (142). Ako je razmjena informacija obuhvaćena člankom 101. stavkom 1., svejedno može ispunjavati uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

153.

2.4.   Pojedinačna ocjena sporazuma o istraživanju i razvoju u skladu s člankom 101. stavkom 3.

| 154. | Ako sporazum o istraživanju i razvoju ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1., ipak će biti u skladu s člankom 101. ako ispunjava četiri kumulativna uvjeta iz članka 101. stavka 3. (vidjeti odjeljak 1.2.7.). |
| --- | --- |

154.

2.4.1.   Povećanje učinkovitosti

| 155. | Sporazumi o istraživanju i razvoju, neovisno o tome uključuju li zajedničko iskorištavanje rezultata istraživanja i razvoja, često povećavaju učinkovitost:






  (a) | kombiniranjem komplementarnih vještina i imovine stranaka, zbog čega se poboljšani ili novi proizvodi i tehnologije razvijaju i stavljaju na tržište brže nego bez suradnje; |
| --- | --- | --- |

155.

(a)

kombiniranjem komplementarnih vještina i imovine stranaka, zbog čega se poboljšani ili novi proizvodi i tehnologije razvijaju i stavljaju na tržište brže nego bez suradnje;

| (b) | većim širenja znanja, što može potaknuti dodatne inovacije; |
| --- | --- |

(b)

većim širenja znanja, što može potaknuti dodatne inovacije;

| (c) | smanjenjem troškova ili ovisnosti kad je riječ o proizvodima ili tehnologijama za koje postoji ograničen broj dobavljača. |
| --- | --- |

(c)

smanjenjem troškova ili ovisnosti kad je riječ o proizvodima ili tehnologijama za koje postoji ograničen broj dobavljača.

| 156. | To povećanje učinkovitosti može pridonijeti otpornosti unutarnjeg tržišta. |
| --- | --- |

156.

| 157. | Samo se objektivne koristi mogu uzeti u obzir za potrebe primjene članka 101. stavka 3. (143) Na primjer, sporazum o istraživanju i razvoju može dovesti do toga da jedna ili više stranaka u cijelosti ili djelomično obustave svoje istraživanje i razvoj. Time se mogu smanjiti (fiksni) troškovi predmetnih stranaka, ali vjerojatno ne bi došlo do koristi za potrošače, osim ako stranke mogu dokazati da bi smanjenjem broja istraživačko-razvojnih nastojanja mogle brže stavljati proizvode na tržište ili povećati vjerojatnost da će istraživanje i razvoj biti uspješni. |
| --- | --- |

157.

2.4.2.   Nužnost

| 158. | Ograničenja koja prelaze ono što je potrebno za povećanje učinkovitosti koje proizlazi iz sporazuma o istraživanju i razvoju ne ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. Točnije, nije vjerojatno da će teška ograničenja navedena u članku 8. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (144) ispuniti kriterij nužnosti u pojedinačnoj ocjeni. |
| --- | --- |

158.

2.4.3.   Prijenos na potrošače

| 159. | Povećanje učinkovitosti postignuto nužnim ograničenjima mora se prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmašuje ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje proizvedene sporazumom o istraživanju i razvoju. Na primjer, uvođenje novih ili poboljšanih proizvoda na tržište mora nadmašiti povećanje cijena ili druge ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

159.

| 160. | Općenito je vjerojatnije da će sporazum o istraživanju i razvoju dovesti do povećanja učinkovitosti koje će potrošačima omogućiti pravedan udio u nastaloj koristi ako stranke kombiniraju komplementarne vještine i imovinu, kao što su istraživačke sposobnosti razvijene u različitim sektorima ili različitim područjima istraživanja. |
| --- | --- |

160.

| 161. | Što je tržišna snaga stranaka veća, to je manje vjerojatno da će se povećanje učinkovitosti prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da bi se nadmašili ograničavajući učinci na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

161.

2.4.4.   Neuklanjanje tržišnog natjecanja

| 162. | Uvjeti iz članka 101. stavka 3. ne mogu se ispuniti ako se sporazumom o istraživanju i razvoju strankama daje mogućnost uklanjanja tržišnog natjecanja za znatan dio predmetnih proizvoda ili tehnologija. Pri primjeni tog uvjeta mora se uzeti u obzir učinak sporazuma na tržišno natjecanje u inovacijama. |
| --- | --- |

162.

2.5.   Relevantno vrijeme za ocjenu

| 163. | Ograničavajući sporazumi ocjenjuju se u skladu s člankom 101. u njihovu stvarnom kontekstu i na temelju činjenica koje postoje u bilo kojem danom trenutku. Na ocjenu utječu bitne promjene činjeničnog stanja (145). Iznimka iz članka 101. stavka 3. primjenjuje se ako su ispunjena četiri kumulativna uvjeta utvrđena u članku 101. stavku 3. i prestaje se primjenjivati kad to više nije slučaj. |
| --- | --- |

163.

| 164. | Kad se primjenjuje članak 101. stavak 3., potrebno je uzeti u obzir početna nepovratna ulaganja bilo koje stranke te potrebno vrijeme i ograničenja potrebna za provedbu i povrat ulaganja radi povećanja učinkovitosti. Članak 101. ne može se primjenjivati a da se u obzir ne uzme takvo ulaganje ex ante. Rizik s kojim se suočavaju stranke i nepovratna ulaganja koja se moraju provesti radi provedbe sporazuma stoga mogu dovesti do toga da sporazum ne bude obuhvaćen člankom 101. stavkom 1. ili da ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3., ovisno o pojedinom slučaju, u razdoblju koje je potrebno za povrat ulaganja. Ako ulaganje dovede do izuma i stranke steknu isključiva prava na taj izum u skladu s pravilima o intelektualnom vlasništvu, razdoblje povrata takvog ulaganja u pravilu vjerojatno neće biti dulje od razdoblja isključivosti odobrenog tim pravilima. |
| --- | --- |

164.

| 165. | U nekim slučajevima učinci ograničavajućeg sporazuma mogu biti nepovratni. Nakon što sporazum bude proveden, nemoguć je povrat u stanje ex ante. U takvim slučajevima ocjena se mora provesti isključivo na temelju činjenica koje postoje u trenutku provedbe. |
| --- | --- |

165.

| 166. | Na primjer, kad je riječ o sporazumu o istraživanju i razvoju koji se odnosi na potpuno novi proizvod koji ne poboljšava, nadomješta niti zamjenjuje postojeći proizvod, pri čemu svaka stranka pristane odustati od svojeg istraživačkog projekta i udružiti svoje sposobnosti s onima druge stranke ili stranaka, može biti tehnički i ekonomski nemoguće oživjeti obustavljene projekte. Ako je sporazum u trenutku sklapanja u skladu s člankom 101., na primjer jer dostatan broj trećih strana ima konkurentne projekte istraživanja i razvoja, dogovor stranaka o obustavi njihovih pojedinačnih projekata i dalje je u skladu s člankom 101., čak i ako projekti trećih strana poslije ne uspiju. |
| --- | --- |

166.

| 167. | Međutim, zabrana iz članka 101. stavka 1. može se primjenjivati na druge dijelove sporazuma za koje se ne primjenjuje pitanje nepovratnosti. Na primjer, ako je uz zajedničko istraživanje i razvoj sporazumom predviđeno zajedničko iskorištavanje, članak 101. može se primjenjivati na te odredbe sporazuma ako zbog kasnijih tržišnih kretanja sporazum proizvodi ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje i (više) ne ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3., uzimajući u obzir nepovratna ulaganja ex ante. |
| --- | --- |

167.

2.6.   Primjeri

| 168. | Sporazumi o istraživanju i razvoju koji se odnose na proizvode koji stvaraju potpuno novu potražnju

  1. primjer


  Situacija: društva A i B uložila su znatna sredstva u istraživanje i razvoj nove minijaturne elektroničke komponente. Očekuje se da nova komponenta neće poboljšati ni zamijeniti postojeće komponente, već će stvoriti potpuno novu potražnju. Društva A i B razvila su svaka svoj prototip i očekuju da će ih staviti na tržište za otprilike 18 mjeseci. Osim toga, društva A i B očekuju da će samo prva komponenta koja se stavi na tržište donijeti velike prihode i da drugo društvo koje stavi svoj proizvod na tržište neće moći povratiti znatna ulaganja u istraživanje i razvoj. No ako oba društva istodobno počnu prodavati proizvod na tržištu, društva A i B očekuju znatnu dobit. Stoga su se dogovorila da će udružiti svoja istraživačko-razvojna nastojanja u zajedničkom pothvatu koji će razviti prototip društva A, a zatim će proizvesti novu komponentu i isporučiti je obama društvima, koja će je zasebno komercijalizirati. Zbog sporazuma o zajedničkom pothvatu društvo B obustavit će razvoj vlastitog prototipa. Udruživanjem istraživačko-razvojnih nastojanja stranke očekuju da će novu komponentu moći staviti na tržište za manje od godinu dana. Nijedno drugo društvo ne razvija nadomjestivu komponentu.

  Analiza:


  Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj: minijaturna elektronička komponenta na koju se odnosi sporazum o istraživanju i razvoju stvorila bi potpuno novu potražnju. Njom se ne bi poboljšao, nadomjestio ni zamijenio postojeći proizvod. Društva A i B konkurenti su na razini inovacija, ali nisu obuhvaćena definicijom stvarnih ili potencijalnih konkurenata utvrđenom u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (146), pa njihov sporazum ne bi podlijegao primjeni praga tržišnog udjela utvrđenog u članku 6. stavku 1. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. Umjesto toga, sporazum o istraživanju i razvoju između društava A i B bit će obuhvaćen člankom 6. stavkom 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, te će stoga sporazum biti izuzet za vrijeme trajanja istraživanja i razvoja pod uvjetom da sporazum ispunjava sve ostale uvjete za izuzeće uključene u Uredbu o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (npr. uvjeti koji se odnose na pristup rezultatima istraživanja i razvoja, nepostojanje teških ograničenja itd.).

  Vjerojatnost ukidanja pogodnosti skupnog izuzeća:








  i. | Ograničenje tržišnog natjecanja u smislu članka 101. stavka 1.: sporazum o istraživanju i razvoju doveo bi do toga da društvo B odustane od razvoja svoje prototipne komponente, koju bi u protivnom vjerojatno stavilo na tržište za otprilike 18 mjeseci. U trenutku sklapanja sporazuma o istraživanju i razvoju između društava A i B, ona su jedini poduzetnici koji provode istraživanje i razvoj u vezi s minijaturnom elektroničkom komponentom i nijedan drugi poduzetnik ne razvija nadomjestivu komponentu. Osim toga, društva su u kasnoj fazi procesa istraživanja i razvoja (očekuju da će komponentu staviti na tržište za otprilike 18 mjeseci), a zahvaljujući sporazumu oba društva mogla bi izbjeći utrku kako bi prva stavila komponentu na tržište, čime bi se smanjio rizik nemogućnosti da vrate sva ulaganja ili dio ulaganja koja su već izvršila. Stoga se čini da će sporazum o istraživanju i razvoju vjerojatno ograničiti tržišno natjecanje u inovacijama u smislu članka 101. stavka 1. Taj zaključak ne mijenja činjenica da će svaka stranka zasebno komercijalizirati novu komponentu. |
| --- | --- | --- |

168.

1. primjer

Situacija: društva A i B uložila su znatna sredstva u istraživanje i razvoj nove minijaturne elektroničke komponente. Očekuje se da nova komponenta neće poboljšati ni zamijeniti postojeće komponente, već će stvoriti potpuno novu potražnju. Društva A i B razvila su svaka svoj prototip i očekuju da će ih staviti na tržište za otprilike 18 mjeseci. Osim toga, društva A i B očekuju da će samo prva komponenta koja se stavi na tržište donijeti velike prihode i da drugo društvo koje stavi svoj proizvod na tržište neće moći povratiti znatna ulaganja u istraživanje i razvoj. No ako oba društva istodobno počnu prodavati proizvod na tržištu, društva A i B očekuju znatnu dobit. Stoga su se dogovorila da će udružiti svoja istraživačko-razvojna nastojanja u zajedničkom pothvatu koji će razviti prototip društva A, a zatim će proizvesti novu komponentu i isporučiti je obama društvima, koja će je zasebno komercijalizirati. Zbog sporazuma o zajedničkom pothvatu društvo B obustavit će razvoj vlastitog prototipa. Udruživanjem istraživačko-razvojnih nastojanja stranke očekuju da će novu komponentu moći staviti na tržište za manje od godinu dana. Nijedno drugo društvo ne razvija nadomjestivu komponentu.

Analiza:

Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj: minijaturna elektronička komponenta na koju se odnosi sporazum o istraživanju i razvoju stvorila bi potpuno novu potražnju. Njom se ne bi poboljšao, nadomjestio ni zamijenio postojeći proizvod. Društva A i B konkurenti su na razini inovacija, ali nisu obuhvaćena definicijom stvarnih ili potencijalnih konkurenata utvrđenom u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (146), pa njihov sporazum ne bi podlijegao primjeni praga tržišnog udjela utvrđenog u članku 6. stavku 1. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. Umjesto toga, sporazum o istraživanju i razvoju između društava A i B bit će obuhvaćen člankom 6. stavkom 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, te će stoga sporazum biti izuzet za vrijeme trajanja istraživanja i razvoja pod uvjetom da sporazum ispunjava sve ostale uvjete za izuzeće uključene u Uredbu o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj (npr. uvjeti koji se odnose na pristup rezultatima istraživanja i razvoja, nepostojanje teških ograničenja itd.).

Vjerojatnost ukidanja pogodnosti skupnog izuzeća:

i.

Ograničenje tržišnog natjecanja u smislu članka 101. stavka 1.: sporazum o istraživanju i razvoju doveo bi do toga da društvo B odustane od razvoja svoje prototipne komponente, koju bi u protivnom vjerojatno stavilo na tržište za otprilike 18 mjeseci. U trenutku sklapanja sporazuma o istraživanju i razvoju između društava A i B, ona su jedini poduzetnici koji provode istraživanje i razvoj u vezi s minijaturnom elektroničkom komponentom i nijedan drugi poduzetnik ne razvija nadomjestivu komponentu. Osim toga, društva su u kasnoj fazi procesa istraživanja i razvoja (očekuju da će komponentu staviti na tržište za otprilike 18 mjeseci), a zahvaljujući sporazumu oba društva mogla bi izbjeći utrku kako bi prva stavila komponentu na tržište, čime bi se smanjio rizik nemogućnosti da vrate sva ulaganja ili dio ulaganja koja su već izvršila. Stoga se čini da će sporazum o istraživanju i razvoju vjerojatno ograničiti tržišno natjecanje u inovacijama u smislu članka 101. stavka 1. Taj zaključak ne mijenja činjenica da će svaka stranka zasebno komercijalizirati novu komponentu.

| ii. | Neispunjavanje uvjeta iz članka 101. stavka 3.: zajednički pothvat omogućit će strankama brže stavljanje nove komponente na tržište, što je objektivna učinkovitost koja može koristiti potrošačima. Međutim, nije vjerojatno da će ta ušteda vremena nadmašiti smanjenje tržišnog natjecanja u inovacijama i raznolikosti proizvoda koji proizlaze iz odustajanja od prototipa društva B, s obzirom na vjerojatnost da bi proizvod društva B inače bio stavljen na tržište prije ili najkasnije u kratkom roku nakon proizvoda društva A i stranke se ne suočavaju ni s kakvim drugim konkurentskim ograničenjem na razini inovacija. Stoga se čini da sporazum o istraživanju i razvoju ne ispunjava barem jedan od četiri kumulativna uvjeta iz članka 101. stavka 3., i to uvjet pravednog udjela za potrošače. U toj situaciji pogodnost skupnog izuzeća vjerojatno će biti ukinuta kako je predviđeno člankom 10. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, a sporazum će vjerojatno biti zabranjen jer krši članak 101. |
| --- | --- |

ii.

Neispunjavanje uvjeta iz članka 101. stavka 3.: zajednički pothvat omogućit će strankama brže stavljanje nove komponente na tržište, što je objektivna učinkovitost koja može koristiti potrošačima. Međutim, nije vjerojatno da će ta ušteda vremena nadmašiti smanjenje tržišnog natjecanja u inovacijama i raznolikosti proizvoda koji proizlaze iz odustajanja od prototipa društva B, s obzirom na vjerojatnost da bi proizvod društva B inače bio stavljen na tržište prije ili najkasnije u kratkom roku nakon proizvoda društva A i stranke se ne suočavaju ni s kakvim drugim konkurentskim ograničenjem na razini inovacija. Stoga se čini da sporazum o istraživanju i razvoju ne ispunjava barem jedan od četiri kumulativna uvjeta iz članka 101. stavka 3., i to uvjet pravednog udjela za potrošače. U toj situaciji pogodnost skupnog izuzeća vjerojatno će biti ukinuta kako je predviđeno člankom 10. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, a sporazum će vjerojatno biti zabranjen jer krši članak 101.

| 169. | Sporazumi o istraživanju i razvoju koji uključuju akademska tijela/istraživačke institute

  2. primjer


  Situacija: društvo A veliki je proizvođač poljoprivrednih pesticida. Djeluje na uzlaznom tržištu sastojaka pesticida sa svojim sastojkom X i na silaznom tržištu pesticida sa svojim pesticidom Y. Sastojak X ključni je ulazni resurs za proizvodnju pesticida Y.
  Društvo A planira financirati istraživački projekt usmjeren na poboljšanje sastojka X kako bi klijenti koji upotrebljavaju pesticid Y mogli ostvariti iste prinose usjeva upotrebom manjih količina pesticida. U tu svrhu društvo A sklapa sporazum o istraživanju i razvoju sa sveučilištem B, koje ima znatne istraživačko-razvojne sposobnosti u području sastojaka pesticida. Sveučilište B ne proizvodi niti prodaje pesticide kao ni sastojke pesticida.
  Sporazumom o istraživanju i razvoju predviđa se da će društvo A financirati, ali ne i provoditi aktivnosti istraživanja i razvoja, koje će provoditi sveučilište B. Sporazum o istraživanju i razvoju ne dopušta sveučilištu B da iskorištava rezultate istraživanja i razvoja. Sporazumom o istraživanju i razvoju društvo A isključivo zadržava se pravo iskorištavanja rezultata plaćenog istraživanja i razvoja. Sveučilište B ima pravo upotrebljavati rezultate istraživanja i razvoja samo u svrhe daljnjeg istraživanja i razvoja.

  Analiza:


  Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj: društvo A i sveučilište B nisu konkurentni poduzetnici u smislu Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. U skladu s člankom 6. stavkom 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj nije potrebno primijeniti prag tržišnog udjela.
  Člankom 3. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj kao opći uvjet za skupno izuzeće propisuje se da sve stranke sporazuma o istraživanju i razvoju moraju imati puni pristup rezultatima plaćenog istraživanja i razvoja za potrebe provođenja daljnjeg istraživanja i razvoja te za njihovo iskorištavanje. Sporazum o istraživanju i razvoju ne ispunjava taj uvjet. Međutim, sporazum o istraživanju i razvoju obuhvaćen je posebnom iznimkom iz članka 3. stavka 5. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, u skladu s kojom se skupno izuzeće može primjenjivati na sporazume o istraživanju i razvoju kojima se akademska tijela ograničavaju na upotrebu rezultata istraživanja i razvoja samo za daljnje istraživanje i razvoj (tj. sporazum isključuje iskorištavanje rezultata).
  Stoga, pod uvjetom da su ispunjeni ostali uvjeti iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, na sporazum o istraživanju i razvoju između društva A i sveučilišta B primjenjuje se skupno izuzeće i nije potrebna daljnja ocjena. |
| --- | --- |

169.

2. primjer

Situacija: društvo A veliki je proizvođač poljoprivrednih pesticida. Djeluje na uzlaznom tržištu sastojaka pesticida sa svojim sastojkom X i na silaznom tržištu pesticida sa svojim pesticidom Y. Sastojak X ključni je ulazni resurs za proizvodnju pesticida Y.

Društvo A planira financirati istraživački projekt usmjeren na poboljšanje sastojka X kako bi klijenti koji upotrebljavaju pesticid Y mogli ostvariti iste prinose usjeva upotrebom manjih količina pesticida. U tu svrhu društvo A sklapa sporazum o istraživanju i razvoju sa sveučilištem B, koje ima znatne istraživačko-razvojne sposobnosti u području sastojaka pesticida. Sveučilište B ne proizvodi niti prodaje pesticide kao ni sastojke pesticida.

Sporazumom o istraživanju i razvoju predviđa se da će društvo A financirati, ali ne i provoditi aktivnosti istraživanja i razvoja, koje će provoditi sveučilište B. Sporazum o istraživanju i razvoju ne dopušta sveučilištu B da iskorištava rezultate istraživanja i razvoja. Sporazumom o istraživanju i razvoju društvo A isključivo zadržava se pravo iskorištavanja rezultata plaćenog istraživanja i razvoja. Sveučilište B ima pravo upotrebljavati rezultate istraživanja i razvoja samo u svrhe daljnjeg istraživanja i razvoja.

Analiza:

Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj: društvo A i sveučilište B nisu konkurentni poduzetnici u smislu Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. U skladu s člankom 6. stavkom 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj nije potrebno primijeniti prag tržišnog udjela.

Člankom 3. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj kao opći uvjet za skupno izuzeće propisuje se da sve stranke sporazuma o istraživanju i razvoju moraju imati puni pristup rezultatima plaćenog istraživanja i razvoja za potrebe provođenja daljnjeg istraživanja i razvoja te za njihovo iskorištavanje. Sporazum o istraživanju i razvoju ne ispunjava taj uvjet. Međutim, sporazum o istraživanju i razvoju obuhvaćen je posebnom iznimkom iz članka 3. stavka 5. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, u skladu s kojom se skupno izuzeće može primjenjivati na sporazume o istraživanju i razvoju kojima se akademska tijela ograničavaju na upotrebu rezultata istraživanja i razvoja samo za daljnje istraživanje i razvoj (tj. sporazum isključuje iskorištavanje rezultata).

Stoga, pod uvjetom da su ispunjeni ostali uvjeti iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, na sporazum o istraživanju i razvoju između društva A i sveučilišta B primjenjuje se skupno izuzeće i nije potrebna daljnja ocjena.

| 170. | Učinak suradnje u istraživanju i razvoju i okoliš

  3. primjer


  Situacija: dva inženjerska društva koja proizvode komponente vozila dogovore se da će osnovati zajednički pothvat kako bi kombinirala svoja postojeća istraživačko-razvojna nastojanja usmjerena na poboljšanje učinkovitosti postojeće komponente. Ako zajedničko istraživanje i razvoj budu uspješni, poboljšana komponenta imat će pozitivan učinak na okoliš: vozila s ugrađenom komponentom trošit će manje goriva i stoga emitirati manje CO2. Društva očekuju da će kombiniranjem svojih istraživačko-razvojnih nastojanja ubrzati razvoj poboljšanog proizvoda. Sporazumom o zajedničkom pothvatu predviđa se da će svako društvo i dalje zasebno proizvoditi i prodavati (postojeće i poboljšane) komponente. Na tržištu opskrbe postojećom komponentom na razini Unije ta dva društva imaju tržišni udio od 15 % odnosno 20 %. Postoje još tri važna konkurentna proizvođača komponente. Proizvodni životni ciklus komponente obično iznosi od tri do pet godina. U svakoj od posljednje tri godine jedan od glavnih proizvođača komponente uveo je novu verziju ili nadogradnju.

  Analiza:


  Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj: prema Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj „mjerodavno tržište proizvoda” je tržište proizvoda koji se mogu poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti ugovornim proizvodima. U ovom slučaju to je tržište komponente vozila koju se nastoji poboljšati istraživanjem i razvojem. Stranke imaju zajednički udio od 35 % na mjerodavnom tržištu proizvoda. Budući da to premašuje prag tržišnog udjela od 25 % iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, na zajednički pothvat ne može se primijeniti skupno izuzeće.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: kombiniranjem prethodno neovisnih istraživačko-razvojnih nastojanja stranaka zajednički pothvat dovodi do smanjenja broja istraživačko-razvojnih nastojanja povezanih s poboljšanjem komponente. Kako bi se utvrdilo stvara li se time znatno ograničenje tržišnog natjecanja na mjerodavnom tržištu proizvoda ili znatno ograničenje tržišnog natjecanja u inovacijama, potrebna je potpuna ocjena pravnog i gospodarskog konteksta. U tu svrhu bitni čimbenici uključuju prisutnost triju drugih značajnih proizvođača na mjerodavnom tržištu proizvoda, povijest tih proizvođača u pogledu inovacija, relativno kratak životni ciklus komponente i činjenicu da će stranke i dalje zasebno proizvoditi i prodavati postojeće i poboljšane komponente. Sve u svemu, čini se malo vjerojatnim da će zajednički pothvat dovesti do znatnog ograničenja tržišnog natjecanja.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3. potrebna je samo ako se smatra da zajednički pothvat znatno ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Ubrzanje razvoja poboljšane verzije komponente koja će smanjiti potrošnju goriva objektivna je učinkovitost. Iako stranke imaju znatan zajednički tržišni udio na mjerodavnom tržištu komponenti, zbog prisutnosti drugih značajnih konkurenata s dobrom poviješću inovacija, kratkog životnog ciklusa komponente i činjenice da će stranke i dalje zasebno proizvoditi i prodavati komponentu vjerojatno je da će se učinkovitost prenijeti na potrošače te nije vjerojatno da će zajednički pothvat ukloniti tržišno natjecanje na mjerodavnom tržištu komponenti kao ni relevantno tržišno natjecanje u inovacijama. Tvrdnja stranaka da je kombiniranje njihovih istraživačko-razvojnih nastojanja nužno za ubrzanje razvoja poboljšane komponente čini se uvjerljivom. Stoga zajednički pothvat za istraživanje i razvoj vjerojatno ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

170.

3. primjer

Situacija: dva inženjerska društva koja proizvode komponente vozila dogovore se da će osnovati zajednički pothvat kako bi kombinirala svoja postojeća istraživačko-razvojna nastojanja usmjerena na poboljšanje učinkovitosti postojeće komponente. Ako zajedničko istraživanje i razvoj budu uspješni, poboljšana komponenta imat će pozitivan učinak na okoliš: vozila s ugrađenom komponentom trošit će manje goriva i stoga emitirati manje CO2. Društva očekuju da će kombiniranjem svojih istraživačko-razvojnih nastojanja ubrzati razvoj poboljšanog proizvoda. Sporazumom o zajedničkom pothvatu predviđa se da će svako društvo i dalje zasebno proizvoditi i prodavati (postojeće i poboljšane) komponente. Na tržištu opskrbe postojećom komponentom na razini Unije ta dva društva imaju tržišni udio od 15 % odnosno 20 %. Postoje još tri važna konkurentna proizvođača komponente. Proizvodni životni ciklus komponente obično iznosi od tri do pet godina. U svakoj od posljednje tri godine jedan od glavnih proizvođača komponente uveo je novu verziju ili nadogradnju.

Analiza:

Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj: prema Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj „mjerodavno tržište proizvoda” je tržište proizvoda koji se mogu poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti ugovornim proizvodima. U ovom slučaju to je tržište komponente vozila koju se nastoji poboljšati istraživanjem i razvojem. Stranke imaju zajednički udio od 35 % na mjerodavnom tržištu proizvoda. Budući da to premašuje prag tržišnog udjela od 25 % iz Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj, na zajednički pothvat ne može se primijeniti skupno izuzeće.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: kombiniranjem prethodno neovisnih istraživačko-razvojnih nastojanja stranaka zajednički pothvat dovodi do smanjenja broja istraživačko-razvojnih nastojanja povezanih s poboljšanjem komponente. Kako bi se utvrdilo stvara li se time znatno ograničenje tržišnog natjecanja na mjerodavnom tržištu proizvoda ili znatno ograničenje tržišnog natjecanja u inovacijama, potrebna je potpuna ocjena pravnog i gospodarskog konteksta. U tu svrhu bitni čimbenici uključuju prisutnost triju drugih značajnih proizvođača na mjerodavnom tržištu proizvoda, povijest tih proizvođača u pogledu inovacija, relativno kratak životni ciklus komponente i činjenicu da će stranke i dalje zasebno proizvoditi i prodavati postojeće i poboljšane komponente. Sve u svemu, čini se malo vjerojatnim da će zajednički pothvat dovesti do znatnog ograničenja tržišnog natjecanja.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3. potrebna je samo ako se smatra da zajednički pothvat znatno ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Ubrzanje razvoja poboljšane verzije komponente koja će smanjiti potrošnju goriva objektivna je učinkovitost. Iako stranke imaju znatan zajednički tržišni udio na mjerodavnom tržištu komponenti, zbog prisutnosti drugih značajnih konkurenata s dobrom poviješću inovacija, kratkog životnog ciklusa komponente i činjenice da će stranke i dalje zasebno proizvoditi i prodavati komponentu vjerojatno je da će se učinkovitost prenijeti na potrošače te nije vjerojatno da će zajednički pothvat ukloniti tržišno natjecanje na mjerodavnom tržištu komponenti kao ni relevantno tržišno natjecanje u inovacijama. Tvrdnja stranaka da je kombiniranje njihovih istraživačko-razvojnih nastojanja nužno za ubrzanje razvoja poboljšane komponente čini se uvjerljivom. Stoga zajednički pothvat za istraživanje i razvoj vjerojatno ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3.

| 171. | Istraživačko partnerstvo

  4. primjer


  Situacija: društva A, B i C vodeći su akteri u području tehnologija za proizvodnju obnovljive energije. Uspostavila su istraživačko partnerstvo u okviru kojeg se utvrđuje plan istraživanja i razvoja s dugoročnom zajedničkom vizijom razvoja novih i poboljšanja postojećih tehnologija za proizvodnju obnovljive energije. Taj plan provodit će se na temelju niza zasebnih naknadnih sporazuma koji obuhvaćaju pojedinačne projekte zajedničkog i plaćenog istraživanja i razvoja.
  Plan će se formalizirati memorandumom o razumijevanju kojim će se uspostaviti okvir za suradnju stranaka, uključujući ciljeve, odredbe i uvjete, pravila upravljanja i mehanizme praćenja. Memorandumom o razumijevanju predviđa se mehanizam naknade za slučajeve u kojima jedna stranka želi iskoristiti rezultate istraživanja i razvoja koje provode druge stranke.

  Analiza:


  Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj: budući da se memorandum o razumijevanju ne odnosi na konkretne projekte istraživanja i razvoja (njim se samo utvrđuju opće odredbe i uvjeti za provedbu projekata istraživanja i razvoja koji će biti predmet zasebnih, naknadnih sporazuma), memorandum o razumijevanju sam po sebi nije sporazum o istraživanju i razvoju u smislu Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. Stoga se skupno izuzeće ne primjenjuje.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1. i člankom 101. stavkom 3.: sve su stranke memoranduma o razumijevanju aktivne u području tehnologija za proizvodnju obnovljive energije, ali je memorandum o razumijevanju okvirni sporazum na visokoj razini koji se ne odnosi na konkretne projekte istraživanja i razvoja. Stoga nije moguće utvrditi jesu li stranke stvarni ili potencijalni konkurenti za potrebe tog sporazuma. Njihov konkurentski odnos moći će se ocijeniti tek kad sklope naknadne provedbene sporazume o istraživanju i razvoju. Memorandum o razumijevanju stoga ne ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. |
| --- | --- |

171.

4. primjer

Situacija: društva A, B i C vodeći su akteri u području tehnologija za proizvodnju obnovljive energije. Uspostavila su istraživačko partnerstvo u okviru kojeg se utvrđuje plan istraživanja i razvoja s dugoročnom zajedničkom vizijom razvoja novih i poboljšanja postojećih tehnologija za proizvodnju obnovljive energije. Taj plan provodit će se na temelju niza zasebnih naknadnih sporazuma koji obuhvaćaju pojedinačne projekte zajedničkog i plaćenog istraživanja i razvoja.

Plan će se formalizirati memorandumom o razumijevanju kojim će se uspostaviti okvir za suradnju stranaka, uključujući ciljeve, odredbe i uvjete, pravila upravljanja i mehanizme praćenja. Memorandumom o razumijevanju predviđa se mehanizam naknade za slučajeve u kojima jedna stranka želi iskoristiti rezultate istraživanja i razvoja koje provode druge stranke.

Analiza:

Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj: budući da se memorandum o razumijevanju ne odnosi na konkretne projekte istraživanja i razvoja (njim se samo utvrđuju opće odredbe i uvjeti za provedbu projekata istraživanja i razvoja koji će biti predmet zasebnih, naknadnih sporazuma), memorandum o razumijevanju sam po sebi nije sporazum o istraživanju i razvoju u smislu Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. Stoga se skupno izuzeće ne primjenjuje.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1. i člankom 101. stavkom 3.: sve su stranke memoranduma o razumijevanju aktivne u području tehnologija za proizvodnju obnovljive energije, ali je memorandum o razumijevanju okvirni sporazum na visokoj razini koji se ne odnosi na konkretne projekte istraživanja i razvoja. Stoga nije moguće utvrditi jesu li stranke stvarni ili potencijalni konkurenti za potrebe tog sporazuma. Njihov konkurentski odnos moći će se ocijeniti tek kad sklope naknadne provedbene sporazume o istraživanju i razvoju. Memorandum o razumijevanju stoga ne ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

3.   SPORAZUMI O PROIZVODNJI

3.1.   Uvod

| 172. | U ovom poglavlju navode se smjernice o ocjeni horizontalnih sporazuma o proizvodnji. Za potrebe ovog poglavlja proizvodnja znači proizvodnja robe i priprema usluga (147). |
| --- | --- |

172.

| 173. | Sporazumi o proizvodnji razlikuju se po obliku i području primjene:






  (a) | njima se može predvidjeti da se proizvodnja obavlja zajednički, na primjer u okviru zajedničkog pothvata, zajedničkog tima ili zajedničke organizacije; ili |
| --- | --- | --- |

173.

(a)

njima se može predvidjeti da se proizvodnja obavlja zajednički, na primjer u okviru zajedničkog pothvata, zajedničkog tima ili zajedničke organizacije; ili

| (b) | njima se može predvidjeti da proizvodnju obavlja samo jedna stranka ili dvije ili više stranaka u okviru slobodnijih oblika suradnje, kao što su sporazumi o podugovaranju. |
| --- | --- |

(b)

njima se može predvidjeti da proizvodnju obavlja samo jedna stranka ili dvije ili više stranaka u okviru slobodnijih oblika suradnje, kao što su sporazumi o podugovaranju.

| 174. | Sporazumi o zajedničkoj proizvodnji sporazumi su na temelju kojih dva ili više poduzetnika zajednički proizvode određene proizvode. Zajednička proizvodnja može imati različite oblike, na primjer i. zajednički pothvat, odnosno društvo pod zajedničkom kontrolom koje upravlja jednim ili više proizvodnih postrojenja (148), ili ii. zajednički tim ili zajednička organizacija koja se sastoji od jednakog ili nejednakog broja predstavnika stranaka. |
| --- | --- |

174.

| 175. | Sporazumi o podugovaranju sporazumi su u kojima jedna stranka („ugovaratelj”) povjerava proizvodnju proizvoda drugoj stranci („podugovaratelj”). U ovom poglavlju horizontalni sporazumi o podugovaranju znači sporazumi o podugovaranju između poduzetnika koji posluju na istom tržištu proizvoda, ali ne nužno na istom zemljopisnom tržištu te stoga nije relevantno jesu li poduzetnici konkurenti. Horizontalni sporazumi o podugovaranju uključuju sporazume o jednostranoj i uzajamnoj specijalizaciji te druge vrste sporazuma o podugovaranju. |
| --- | --- |

175.

| 176. | Sporazumi o jednostranoj specijalizaciji sporazumi su između dviju ili više stranaka koje djeluju na istom tržištu proizvoda na temelju kojih jedna stranka ili više stranaka pristaju u cijelosti ili djelomično prestati s proizvodnjom određenih proizvoda ili se suzdržati od nje te ih nabavljati od druge stranke ili stranaka koje ih pristanu proizvoditi i njima opskrbljivati stranku ili stranke koje prestanu s njihovom proizvodnjom ili se suzdrže od nje.

  Primjer sporazuma o jednostranoj specijalizaciji |
| --- | --- |

176.

Primjer sporazuma o jednostranoj specijalizaciji

Image 1

| 177. | Sporazumi o uzajamnoj specijalizaciji sporazumi su između dviju ili više stranaka koje djeluju na istom tržištu proizvoda na temelju kojih dvije ili više stranaka uzajamno pristaju u cijelosti ili djelomično prestati s proizvodnjom određenih, ali različitih proizvoda ili se suzdržati od nje te ih nabavljati od jedne ili više drugih stranaka koje ih pristanu proizvoditi i njima opskrbljivati stranku ili stranke koje prestanu s njihovom proizvodnjom ili se suzdrže od nje.

  Primjer sporazuma o uzajamnoj specijalizaciji |
| --- | --- |

177.

Primjer sporazuma o uzajamnoj specijalizaciji

Image 2

| 178. | Smjernice iz ovog poglavlja primjenjuju se i na druge vrste horizontalnih sporazuma o podugovaranju. To uključuje sporazume o podugovaranju čiji je cilj širenje proizvodnje i u okviru kojih ugovaratelj ne prestaje s vlastitom proizvodnjom proizvoda niti je ograničava.

  Primjer sporazuma o specijalizaciji čiji je cilj širenje proizvodnje |
| --- | --- |

178.

Primjer sporazuma o specijalizaciji čiji je cilj širenje proizvodnje

Image 3

| 179. | Ove Smjernice primjenjuju se na sve oblike horizontalnih sporazuma o zajedničkoj proizvodnji i horizontalne sporazume o podugovaranju (149). |
| --- | --- |

179.

| 180. | Radi svrhovitosti poduzetnici koji namjeravaju sklopiti horizontalne sporazume o proizvodnji mogu najprije razmotriti može li se na njihov sporazum primjenjivati Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju (150). Izuzeće predviđeno Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju temelji se na pretpostavci da će sporazum o proizvodnji općenito ispunjavati uvjete iz članka 101. stavka 3. u mjeri u kojoj je obuhvaćen područjem primjene članka 101. stavka 1. i ispunjava uvjete utvrđene u Uredbi o skupnom izuzeću za specijalizaciju. Horizontalni sporazum o proizvodnji koji ispunjava uvjete Uredbe o skupnom izuzeću u skladu je s člankom 101. i nije potrebna daljnja ocjena (151). Ako sporazum o proizvodnji nije obuhvaćen Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju ili ne ispunjava uvjete iz te uredbe, potrebno je provesti pojedinačnu ocjenu u skladu s člankom 101. kako bi se ponajprije utvrdilo ograničava li sporazum tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. i, ako ograničava, ispunjava li sporazum sva četiri uvjeta navedena u članku 101. stavku 3. |
| --- | --- |

180.

| 181. | Ovo poglavlje strukturirano je na sljedeći način:






  (a) | u odjeljku 3.2. navedene su smjernice o utvrđivanju tržišta koja su mjerodavna za ocjenu sporazuma o proizvodnji; |
| --- | --- | --- |

181.

(a)

u odjeljku 3.2. navedene su smjernice o utvrđivanju tržišta koja su mjerodavna za ocjenu sporazuma o proizvodnji;

| (b) | u odjeljku 3.3. navedene su smjernice o primjeni Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju, uključujući uvjete za izuzeće sporazuma o specijalizaciji, prag tržišnog udjela te teška i isključena ograničenja; |
| --- | --- |

(b)

u odjeljku 3.3. navedene su smjernice o primjeni Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju, uključujući uvjete za izuzeće sporazuma o specijalizaciji, prag tržišnog udjela te teška i isključena ograničenja;

| (c) | u odjeljku 3.4. navedene su smjernice o pojedinačnoj ocjeni sporazuma o proizvodnji u skladu s člankom 101. stavkom 1.; |
| --- | --- |

(c)

u odjeljku 3.4. navedene su smjernice o pojedinačnoj ocjeni sporazuma o proizvodnji u skladu s člankom 101. stavkom 1.;

| (d) | u odjeljku 3.5. navedene su smjernice o pojedinačnoj ocjeni sporazuma o proizvodnji u skladu s člankom 101. stavkom 3.; |
| --- | --- |

(d)

u odjeljku 3.5. navedene su smjernice o pojedinačnoj ocjeni sporazuma o proizvodnji u skladu s člankom 101. stavkom 3.;

| (e) | u odjeljku 3.6. navedene su posebne smjernice o ocjeni sporazuma o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom u skladu s člankom 101. stavkom 1. i člankom 101. stavkom 3. |
| --- | --- |

(e)

u odjeljku 3.6. navedene su posebne smjernice o ocjeni sporazuma o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom u skladu s člankom 101. stavkom 1. i člankom 101. stavkom 3.

3.2.   Mjerodavna tržišta

| 182. | U Obavijesti o utvrđivanju tržišta navode se glavni kriteriji i dokazi koje Komisija upotrebljava za utvrđivanje mjerodavnih tržišta pri provedbi prava Unije o tržišnom natjecanju (vidjeti i točku 44.). Ti kriteriji primjenjuju se na ocjenu sporazuma o proizvodnji u skladu s člankom 101. |
| --- | --- |

182.

| 183. | Sporazumi o proizvodnji utječu na tržišta na koja se suradnja izravno odnosi, a to su tržišta kojima pripada proizvod koji se proizvodi na temelju sporazuma. Sporazumi o proizvodnji mogu utjecati i na tržišta koja su uzlazna, silazna ili susjedna u odnosu na tržišta na koja se suradnja izravno odnosi („tržišta s učincima prelijevanja”) (152). Takva tržišta s učincima prelijevanja vjerojatno će biti mjerodavna za ocjenu ako su tržišta međuovisna, a stranke imaju snažan položaj na tržištu s učincima prelijevanja. |
| --- | --- |

183.

| 184. | Za potrebe Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju, mjerodavno tržište znači proizvodno i zemljopisno tržište kojem pripadaju proizvodi proizvedeni na temelju sporazuma o specijalizaciji i, dodatno, ako su ti proizvodi poluproizvodi koje jedna ili više stranaka u cijelosti ili djelomično upotrebljavaju ograničeno kao ulazni resurs za proizvodnju proizvoda na kraju proizvodnog lanca, to je proizvodno i zemljopisno tržište kojem pripadaju ti proizvodi na kraju proizvodnog lanca. |
| --- | --- |

184.

3.3.   Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju

| 185. | Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju određeni sporazumi o proizvodnji izuzimaju se od zabrane utvrđene u članku 101. stavku 1. (153) Izuzeće predviđeno Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju temelji se na pretpostavci da će sporazum o proizvodnji općenito ispunjavati četiri kumulativna uvjeta iz članka 101. stavka 3. u mjeri u kojoj je obuhvaćen područjem primjene članka 101. stavka 1. i ispunjava uvjete utvrđene u Uredbi o skupnom izuzeću za specijalizaciju. Radi svrhovitosti, poduzetnici koji namjeravaju sklopiti sporazum o proizvodnji mogu najprije razmotriti može li se na njihov sporazum primjenjivati Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju. |
| --- | --- |

185.

| 186. | Sporazumi o proizvodnji koji ispunjavaju uvjete Uredbe o skupnom izuzeću u skladu su s člankom 101. i nije potrebna daljnja ocjena (154). Ako sporazum o proizvodnji ne ispunjava uvjete iz Uredbe o skupnom izuzeću, potrebno je provesti pojedinačnu ocjenu u skladu s člankom 101. kako bi se ponajprije utvrdilo ograničava li sporazum tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. (155) i, ako ograničava, ispunjava li sporazum sva četiri kumulativna uvjeta iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

186.

3.3.1.   Sporazumi o proizvodnji obuhvaćeni Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju

| 187. | Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju obuhvaćene su sljedeće vrste horizontalnih sporazuma o proizvodnji: (a) sporazumi o jednostranoj specijalizaciji, (b) sporazumi o uzajamnoj specijalizaciji i (c) sporazumi o zajedničkoj proizvodnji. U Uredbi o skupnom izuzeću za specijalizaciju pojam „sporazum o specijalizaciji” odnosi se na sve te tri vrste horizontalnih sporazuma o proizvodnji. U svakom slučaju, sporazum se može odnositi na proizvodnju robe i/ili pripremu usluga (156). |
| --- | --- |

187.

| 188. | Članak 1. stavak 1. točka 1. podtočka (a) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju definira sporazume o jednostranoj specijalizaciji kako slijedi:






  (a) | sporazum uključuje dvije ili više stranaka; |
| --- | --- | --- |

188.

(a)

sporazum uključuje dvije ili više stranaka;

| (b) | stranke sporazuma već djeluju na istom tržištu proizvoda; |
| --- | --- |

(b)

stranke sporazuma već djeluju na istom tržištu proizvoda;

| (c) | jedna ili više stranaka pristaju u cijelosti ili djelomično prestati s proizvodnjom određenih proizvoda ili se suzdržati od nje te ih nabavljati od jedne ili više drugih stranaka; i |
| --- | --- |

(c)

jedna ili više stranaka pristaju u cijelosti ili djelomično prestati s proizvodnjom određenih proizvoda ili se suzdržati od nje te ih nabavljati od jedne ili više drugih stranaka; i

| (d) | druga stranka ili druge stranke pristaju te proizvode proizvoditi i njima opskrbljivati drugu stranku ili stranke koje prestanu s njihovom proizvodnjom ili se suzdrže od nje. |
| --- | --- |

(d)

druga stranka ili druge stranke pristaju te proizvode proizvoditi i njima opskrbljivati drugu stranku ili stranke koje prestanu s njihovom proizvodnjom ili se suzdrže od nje.

| 189. | Prema definiciji sporazuma o jednostranoj specijalizaciji ne zahtijeva se: i. da stranke djeluju na istom zemljopisnom tržištu niti ii. da stranka ili stranke koje prestanu s proizvodnjom određenih proizvoda ili se suzdrže od nje kako bi smanjile kapacitet (npr. za prodaju tvornica ili zatvaranje proizvodnih linija). Dovoljno je da te stranke smanje obujam svoje proizvodnje. |
| --- | --- |

189.

| 190. | Člankom 1. stavkom 1. točkom 1. podtočkom (a) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju sporazumi o uzajamnoj specijalizaciji definirani su na sljedeći način:






  (a) | sporazum uključuje dvije ili više stranaka; |
| --- | --- | --- |

190.

(a)

sporazum uključuje dvije ili više stranaka;

| (b) | stranke sporazuma već djeluju na istom tržištu proizvoda; |
| --- | --- |

(b)

stranke sporazuma već djeluju na istom tržištu proizvoda;

| (c) | dvije ili više stranaka uzajamno pristaju u cijelosti ili djelomično prestati s proizvodnjom određenih različitih proizvoda ili se suzdržati od nje i nabavljati te proizvode od jedne ili više drugih stranaka; i |
| --- | --- |

(c)

dvije ili više stranaka uzajamno pristaju u cijelosti ili djelomično prestati s proizvodnjom određenih različitih proizvoda ili se suzdržati od nje i nabavljati te proizvode od jedne ili više drugih stranaka; i

| (d) | jedna ili više drugih stranaka pristaju te proizvode proizvoditi i njima opskrbljivati stranke koje prestanu s njihovom proizvodnjom ili se suzdrže od nje. |
| --- | --- |

(d)

jedna ili više drugih stranaka pristaju te proizvode proizvoditi i njima opskrbljivati stranke koje prestanu s njihovom proizvodnjom ili se suzdrže od nje.

| 191. | Prema definiciji sporazuma o uzajamnoj specijalizaciji ne zahtijeva se: i. da stranke djeluju na istom zemljopisnom tržištu niti ii. da stranke koje prestanu s proizvodnjom ili se suzdrže od nje moraju smanjiti svoj kapacitet (npr. prodati tvornice ili zatvoriti proizvodne linije). Dovoljno je da te stranke smanje obujam svoje proizvodnje. |
| --- | --- |

191.

| 192. | Člankom 1. stavkom 1. točkom 1. podtočkom (c) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju definiraju se sporazumi o zajedničkoj proizvodnji kako slijedi:






  (a) | sporazum uključuje dvije ili više stranaka; i |
| --- | --- | --- |

192.

(a)

sporazum uključuje dvije ili više stranaka; i

| (b) | stranke pristaju zajednički proizvoditi određene proizvode. |
| --- | --- |

(b)

stranke pristaju zajednički proizvoditi određene proizvode.

| 193. | U Uredbi o skupnom izuzeću za specijalizaciju pojam „zajednički” ne definira se u kontekstu proizvodnje. Za potrebe Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju zajednička proizvodnja može se odvijati u bilo kojem obliku (npr. zajedničko poduzeće, zajednička organizacija, zajednički tim). Nadalje, u sporazumima o zajedničkoj proizvodnji ne postoji zahtjev da jedna ili više stranaka moraju prestati s proizvodnjom bilo kojeg proizvoda ili se suzdržati od nje. |
| --- | --- |

193.

3.3.2.   Ostale odredbe obuhvaćene Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju

| 194. | Izuzeće predviđeno Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju primjenjuje se i na određene odredbe koje se obično upotrebljavaju u sporazumima o proizvodnji. |
| --- | --- |

194.

| 195. | Odredbe o dodjeljivanju ili licenciranju prava intelektualnog vlasništva jednoj ili više stranaka. Člankom 2. stavkom 3. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju propisano je da se skupno izuzeće primjenjuje i na sporazume o specijalizaciji koji uključuju odredbe o dodjeljivanju ili licenciranju prava intelektualnog vlasništva jednoj ili više stranaka, ako te odredbe ispunjavaju dva kumulativna uvjeta:






  (a) | izravno se odnose na provedbu sporazuma o specijalizaciji i potrebne su za njegovu provedbu; i |
| --- | --- | --- |

195.

(a)

izravno se odnose na provedbu sporazuma o specijalizaciji i potrebne su za njegovu provedbu; i

| (b) | nisu primarni predmet sporazuma. |
| --- | --- |

(b)

nisu primarni predmet sporazuma.

| 196. | Odredbe o obvezama opskrbe ili nabave. Člankom 2. stavkom 4. točkom (a) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju propisano je da se skupno izuzeće primjenjuje i na sporazume o specijalizaciji na temelju kojih stranke prihvaćaju obveze isključive opskrbe i isključive nabave (157), koje su definirane kako slijedi:






  (a) | obveza isključive opskrbe znači obveza neopskrbljivanja konkurentnog poduzetnika, već samo stranke ili stranaka sporazuma, proizvodima koji su predmet specijalizacije (vidjeti članak 1. stavak 1. točku 10. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju). Proizvodi koji su predmet specijalizacije znači proizvodi proizvedeni na temelju sporazuma o specijalizaciji (vidjeti članak 1. stavak 1. točku 6. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju); |
| --- | --- | --- |

196.

(a)

obveza isključive opskrbe znači obveza neopskrbljivanja konkurentnog poduzetnika, već samo stranke ili stranaka sporazuma, proizvodima koji su predmet specijalizacije (vidjeti članak 1. stavak 1. točku 10. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju). Proizvodi koji su predmet specijalizacije znači proizvodi proizvedeni na temelju sporazuma o specijalizaciji (vidjeti članak 1. stavak 1. točku 6. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju);

| (b) | obveza isključive nabave znači obveza nabavljanja proizvoda koji su predmet specijalizacije samo od stranke ili stranaka sporazuma (vidjeti članak 1. stavak 1. točku 11. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju). |
| --- | --- |

(b)

obveza isključive nabave znači obveza nabavljanja proizvoda koji su predmet specijalizacije samo od stranke ili stranaka sporazuma (vidjeti članak 1. stavak 1. točku 11. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju).

3.3.3.   Distribucija u okviru Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju

| 197. | Člankom 2. stavkom 4. točkom (b) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju propisano je da se skupno izuzeće primjenjuje i na sporazume o specijalizaciji kojima se predviđa zajednička distribucija proizvoda koji su predmet specijalizacije. Stranke i dalje mogu neovisno prodavati proizvode koji su predmet specijalizacije. |
| --- | --- |

197.

| 198. | Člankom 1. stavkom 1. točkom 13. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju „distribucija” se definira kao prodaja i opskrba klijenata proizvodima koji su predmet specijalizacije, uključujući komercijalizaciju tih proizvoda. |
| --- | --- |

198.

| 199. | Člankom 1. stavkom 1. točkom 12. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju pojam „zajedničke” distribucije definira se kako slijedi:






  (a) | distribuciju provodi zajednički tim, zajednička organizacija ili zajedničko poduzeće; ili |
| --- | --- | --- |

199.

(a)

distribuciju provodi zajednički tim, zajednička organizacija ili zajedničko poduzeće; ili

| (b) | distribuciju provodi distributer treća strana koji ispunjava dva kumulativna uvjeta:






  (a) | distributera zajednički imenuju stranke sporazuma o specijalizaciji (na isključivoj ili neisključivoj osnovi); i |
| --- | --- | --- |

(b)

distribuciju provodi distributer treća strana koji ispunjava dva kumulativna uvjeta:

(a)

distributera zajednički imenuju stranke sporazuma o specijalizaciji (na isključivoj ili neisključivoj osnovi); i

| (b) | distributer nije stvarni ni potencijalni konkurent stranaka sporazuma o specijalizaciji. |
| --- | --- |

(b)

distributer nije stvarni ni potencijalni konkurent stranaka sporazuma o specijalizaciji.

3.3.4.   Usluge u okviru Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju.

| 200. | Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju primjenjuje se na sporazume o specijalizaciji koji se odnose na pripremu usluga. Priprema usluga odnosi se na aktivnosti koje prethode pružanju usluga klijentima (članak 1. stavak 1. točka (e) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju). Primjeri pripreme usluga uključuju stvaranje ili rad platforme putem koje će se pružati usluge. |
| --- | --- |

200.

| 201. | No, kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 6. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju, pružanje usluga klijentima nije obuhvaćeno područjem primjene Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju, osim ako stranke pristanu zajednički pružati usluge pripremljene na temelju sporazuma o specijalizaciji. |
| --- | --- |

201.

3.3.5.   Prag tržišnog udjela i trajanje izuzeća

3.3.5.1.   Prag tržišnog udjela

| 202. | Na sporazume o specijalizaciji može se primjenjivati skupno izuzeće ako su ispunjeni sljedeći pragovi tržišnog udjela utvrđeni u članku 3. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju:






  (a) | zajednički tržišni udio stranaka ne premašuje 20 % na mjerodavnim tržištima kojima pripadaju proizvodi koji su predmet specijalizacije; |
| --- | --- | --- |

202.

(a)

zajednički tržišni udio stranaka ne premašuje 20 % na mjerodavnim tržištima kojima pripadaju proizvodi koji su predmet specijalizacije;

| (b) | ako su proizvodi koji su predmet specijalizacije poluproizvodi koje jedna ili više stranaka u cijelosti ili djelomično upotrebljavaju ograničeno kao ulazni resurs za proizvodnju određenih proizvoda na kraju proizvodnog lanca, koje stranke i prodaju, izuzeće predviđeno u Uredbi o skupnom izuzeću za specijalizaciju primjenjuje se samo ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:






  (a) | zajednički tržišni udio stranaka ne premašuje 20 % na mjerodavnim tržištima kojima pripadaju proizvodi koji su predmet specijalizacije; i |
| --- | --- | --- |

(b)

ako su proizvodi koji su predmet specijalizacije poluproizvodi koje jedna ili više stranaka u cijelosti ili djelomično upotrebljavaju ograničeno kao ulazni resurs za proizvodnju određenih proizvoda na kraju proizvodnog lanca, koje stranke i prodaju, izuzeće predviđeno u Uredbi o skupnom izuzeću za specijalizaciju primjenjuje se samo ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

(a)

zajednički tržišni udio stranaka ne premašuje 20 % na mjerodavnim tržištima kojima pripadaju proizvodi koji su predmet specijalizacije; i

| (b) | zajednički tržišni udio stranaka ne premašuje 20 % na mjerodavnim tržištima kojima pripadaju proizvodi na kraju proizvodnog lanca. Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju „proizvod na kraju proizvodnog lanca” definiran je kao proizvod za koji jedna ili više stranaka upotrebljava proizvod koji je predmet specijalizacije kao ulazni resurs i koji te stranke prodaju na tržištu (članak 1. stavak 1. točka (7) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju). |
| --- | --- |

(b)

zajednički tržišni udio stranaka ne premašuje 20 % na mjerodavnim tržištima kojima pripadaju proizvodi na kraju proizvodnog lanca. Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju „proizvod na kraju proizvodnog lanca” definiran je kao proizvod za koji jedna ili više stranaka upotrebljava proizvod koji je predmet specijalizacije kao ulazni resurs i koji te stranke prodaju na tržištu (članak 1. stavak 1. točka (7) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju).

3.3.5.2.   Izračun tržišnih udjela

| 203. | U Uredbi o skupnom izuzeću za specijalizaciju navodi se da se tržišni udjeli stranaka moraju izračunati na temelju podataka o vrijednosti prodaje na tržištu (članak 4. stavak (a) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju). Ako podaci o vrijednosti prodaje na tržištu nisu dostupni, stranke za izračun svojih tržišnih udjela mogu primijeniti druge pouzdane informacije o tržištu (uključujući obujam prodaje na tržištu). |
| --- | --- |

203.

| 204. | Prag tržišnog udjela primjenjuje se tijekom cijelog trajanja sporazuma o specijalizaciji. Kako bi se ocijenila usklađenost s tim uvjetom, tržišni udjeli stranaka moraju se izračunati na temelju podataka koji se odnose na kalendarsku godinu koja prethodi datumu ocjene (članak 4. stavak (b) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju). |
| --- | --- |

204.

| 205. | U nekim slučajevima podaci za prethodnu kalendarsku godinu neće biti reprezentativni za položaj stranaka na mjerodavnim tržištima. To se može dogoditi, na primjer, na tržištima kojima su svojstvena jednokratna ili nepravilna potražnja. Primjeri jednokratne potražnje mogu se pronaći na tržištima ponude gdje se tržišni udjeli mogu znatno mijenjati iz godine u godinu ovisno o tome je li stranci dodijeljen ugovor. Ako prethodna kalendarska godina nije reprezentativna za položaj stranaka na mjerodavnim tržištima, tržišni udio treba izračunati kao prosjek tržišnih udjela stranaka iz prethodne tri kalendarske godine. |
| --- | --- |

205.

3.3.5.3.   Trajanje izuzeća

| 206. | Izuzeće predviđeno Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju nije vremenski ograničeno. Izuzeće se primjenjuje za vrijeme trajanja sporazuma o specijalizaciji sve dok su dosegnuti pragovi tržišnog udjela i ispunjeni drugi uvjeti Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju. |
| --- | --- |

206.

| 207. | Člankom 4. stavkom (d) Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju propisano je da će se, ako početni zajednički tržišni udio stranaka ne premašuje 20 %, a zatim premaši 20 % na najmanje jednom mjerodavnom tržištu na koje se odnosi sporazum o specijalizaciji, skupno izuzeće i dalje primjenjivati dvije uzastopne kalendarske godine nakon godine u kojoj je prag od 20 % premašen. |
| --- | --- |

207.

3.3.6.   Teška ograničenja iz Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju

3.3.6.1.   Teška ograničenja

| 208. | Članak 5. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju sadržava popis teških ograničenja tržišnog natjecanja. Teška ograničenja tržišnog natjecanja su ozbiljna ograničenja tržišnog natjecanja koja će općenito naštetiti tržištu i potrošačima. |
| --- | --- |

208.

| 209. | Ako sporazum o specijalizaciji uključuje jedno ili više teških ograničenja navedenih u članku 5. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju, cijeli se sporazum isključuje iz skupnog izuzeća. |
| --- | --- |

209.

| 210. | Teška ograničenja navedena u članku 5. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju mogu se razvrstati u sljedeće kategorije:






  (a) | određivanje cijena pri prodaji proizvoda koji su predmet specijalizacije trećim stranama; |
| --- | --- | --- |

210.

(a)

određivanje cijena pri prodaji proizvoda koji su predmet specijalizacije trećim stranama;

| (b) | ograničenje outputa ili prodaje; i |
| --- | --- |

(b)

ograničenje outputa ili prodaje; i

| (c) | podjela tržišta ili klijenata. |
| --- | --- |

(c)

podjela tržišta ili klijenata.

| 211. | Takva ograničenja mogu nastati (a) izravno ili neizravno i (b) sama ili u kombinaciji s drugim čimbenicima koji su pod kontrolom stranaka sporazuma o specijalizaciji. |
| --- | --- |

211.

3.3.6.2.   Iznimke

| 212. | Člankom 5. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju predviđeno je i nekoliko iznimki od teških ograničenja. Stoga se na sporazume o specijalizaciji koji uključuju te izuzete odredbe i dalje može primjenjivati izuzeće, pod uvjetom da su ispunjeni ostali uvjeti Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju.






  (a) | Određivanje cijena. U kontekstu zajedničke distribucije Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju dopušteno je određivanje cijena koje se naplaćuju neposrednim klijentima (članak 5. stavak (a)). |
| --- | --- | --- |

212.

(a)

Određivanje cijena. U kontekstu zajedničke distribucije Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju dopušteno je određivanje cijena koje se naplaćuju neposrednim klijentima (članak 5. stavak (a)).

| (b) | Ograničenje outputa ili prodaje.







  (a) | U kontekstu sporazuma o jednostranoj odnosno uzajamnoj specijalizaciji Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju dopuštene su odredbe o dogovorenoj količini proizvoda i. koje bi stranka ili stranke prestale proizvoditi i/ili ii. koje bi stranka ili stranke proizvodile za drugu stranku ili stranke (članak 5. stavak (b) točka i.). |
| --- | --- | --- |

(b)

Ograničenje outputa ili prodaje.

(a)

U kontekstu sporazuma o jednostranoj odnosno uzajamnoj specijalizaciji Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju dopuštene su odredbe o dogovorenoj količini proizvoda i. koje bi stranka ili stranke prestale proizvoditi i/ili ii. koje bi stranka ili stranke proizvodile za drugu stranku ili stranke (članak 5. stavak (b) točka i.).

| (b) | U kontekstu sporazuma o zajedničkoj proizvodnji Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju dopuštene su odredbe o određivanju kapaciteta i obujma proizvodnje stranaka u pogledu proizvoda koji su predmet specijalizacije (članak 5. stavak (b) točka ii.). |
| --- | --- |

(b)

U kontekstu sporazuma o zajedničkoj proizvodnji Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju dopuštene su odredbe o određivanju kapaciteta i obujma proizvodnje stranaka u pogledu proizvoda koji su predmet specijalizacije (članak 5. stavak (b) točka ii.).

| (c) | U kontekstu zajedničke distribucije Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju dopuštene su odredbe o određivanju ciljnih prihoda od prodaje proizvoda koji su predmet specijalizacije (članak 5. stavak (b) točka iii.). |
| --- | --- |

(c)

U kontekstu zajedničke distribucije Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju dopuštene su odredbe o određivanju ciljnih prihoda od prodaje proizvoda koji su predmet specijalizacije (članak 5. stavak (b) točka iii.).

3.3.7.   Ukidanje pogodnosti iz Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju

| 213. | Člancima 6. i 7. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju predviđa se da Komisija ili nacionalna nadležna tijela mogu ukinuti pogodnost skupnog izuzeća u skladu s člankom 29. stavkom 1. odnosno člankom 29. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003 ako u pojedinačnom slučaju utvrde da sporazum o specijalizaciji koji je obuhvaćen skupnim izuzećem ipak ima učinke koji nisu spojivi s člankom 101. stavkom 3. U članku 6. stavku 2. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju naveden je nepotpun popis scenarija u kojima Komisija može razmotriti primjenu te ovlasti, odnosno ako je mjerodavno tržište visoko koncentrirano i tržišno natjecanje već slabo, na primjer zbog jednog ili više sljedećih razloga:






  (a) | pojedinačnih tržišnih položaja drugih sudionika na tržištu; |
| --- | --- | --- |

213.

(a)

pojedinačnih tržišnih položaja drugih sudionika na tržištu;

| (b) | veza između drugih sudionika na tržištu stvorenih paralelnim sporazumima o specijalizaciji; |
| --- | --- |

(b)

veza između drugih sudionika na tržištu stvorenih paralelnim sporazumima o specijalizaciji;

| (c) | veza između stranaka i drugih sudionika na tržištu. |
| --- | --- |

(c)

veza između stranaka i drugih sudionika na tržištu.

| 214. | Na primjer, jedna ili više stranaka sporazuma o specijalizaciji mogu biti stranke zasebnih sporazuma o specijalizaciji s drugim sudionicima na tržištu. U protivnom, jedna ili više stranaka mogu imati ugovorne ili strukturne veze s drugim sudionicima na tržištu koje se odnose na druga tržišta. |
| --- | --- |

214.

| 215. | Smjernice iz 2. poglavlja o sporazumima o istraživanju i razvoju koje se odnose na postupak ukidanja pogodnosti skupnog izuzeća u pojedinačnim slučajevima i posljedice ukidanja relevantne su i za ukidanje pogodnosti iz Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju (vidjeti odjeljak 2.2.6.). |
| --- | --- |

215.

3.3.8.   Prijelazno razdoblje

| 216. | Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju predviđeno je prijelazno razdoblje od dvije godine (od 1. srpnja 2023. do 30. lipnja 2025.) tijekom kojeg se zabrana utvrđena u članku 101. stavku 1. ne primjenjuje na sporazume o specijalizaciji koji su već na snazi 30. lipnja 2023. i ne ispunjavaju uvjete za izuzeće predviđene Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju, ali ispunjavaju uvjete za izuzeće iz Uredbe Komisije (EU) br. 1218/2010. (158) |
| --- | --- |

216.

3.4.   Pojedinačna ocjena sporazuma o proizvodnji u skladu s člankom 101. stavkom 1.

| 217. | Ako se na sporazum o proizvodnji ne primjenjuje izuzeće predviđeno Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju, potrebno je provesti pojedinačnu ocjenu u skladu s člankom 101. U prvom koraku u ocjenjivanju utvrđuje se ograničava li sporazum tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. (159) Ako sporazum ograničava tržišno natjecanje u smislu te odredbe, u drugom koraku treba utvrditi ispunjava li sporazum uvjete iz članka 101. stavka 3. (160) |
| --- | --- |

217.

3.4.1.   Glavni problemi u području tržišnog natjecanja

| 218. | U sporazumima o proizvodnji mogu se pojaviti problemi u području tržišnog natjecanja, među kojima su:






  (a) | izravno ograničenje tržišnog natjecanja između stranaka; |
| --- | --- | --- |

218.

(a)

izravno ograničenje tržišnog natjecanja između stranaka;

| (b) | koordinacija konkurentskog ponašanja stranaka kao dobavljača; ili |
| --- | --- |

(b)

koordinacija konkurentskog ponašanja stranaka kao dobavljača; ili

| (c) | protutržišno ograničenje pristupa tržištu trećim stranama na tržištu s učincima prelijevanja. |
| --- | --- |

(c)

protutržišno ograničenje pristupa tržištu trećim stranama na tržištu s učincima prelijevanja.

| 219. | Sporazumi o proizvodnji mogu izravno ograničiti tržišno natjecanje između stranaka. Sporazumi o proizvodnji, a posebno zajednički pothvati za proizvodnju (161), mogu navesti stranke da izravno usklade razine outputa, kvalitetu proizvoda, prodajnu cijenu proizvodâ zajedničkog pothvata ili druge parametre važne za tržišno natjecanje (npr. inovacije ili održivost). To može ograničiti tržišno natjecanje čak i ako stranke samostalno prodaju proizvode koji se proizvode na temelju sporazuma. |
| --- | --- |

219.

| 220. | Sporazumi o proizvodnji mogu uzrokovati i koordinaciju konkurentskog ponašanja stranaka kao dobavljača, odnosno dovesti do tajnog dogovora, a time i povećanja cijena, smanjenja outputa, smanjenja kvalitete proizvoda, smanjenja raznolikosti proizvoda ili smanjenja inovacija (162). Sklapanje tajnog dogovora vjerojatnije je ako:






  (a) | stranke imaju tržišnu snagu; i |
| --- | --- | --- |

220.

(a)

stranke imaju tržišnu snagu; i

| (b) | postoje čimbenici koji pogoduju takvoj koordinaciji, kao što su:






  (a) | ako se sporazumom o proizvodnji povećava stupanj preklapanja troškova stranaka (odnosno udio varijabilnih troškova stranaka koji se preklapaju) do mjere koja im omogućuje postizanje tajnog dogovora; ili |
| --- | --- | --- |

(b)

postoje čimbenici koji pogoduju takvoj koordinaciji, kao što su:

(a)

ako se sporazumom o proizvodnji povećava stupanj preklapanja troškova stranaka (odnosno udio varijabilnih troškova stranaka koji se preklapaju) do mjere koja im omogućuje postizanje tajnog dogovora; ili

| (b) | ako sporazum uključuje razmjenu poslovno osjetljivih informacija koja može dovesti do tajnog dogovora. |
| --- | --- |

(b)

ako sporazum uključuje razmjenu poslovno osjetljivih informacija koja može dovesti do tajnog dogovora.

| 221. | Sporazumi o proizvodnji mogu dovesti i do protutržišnog ograničenja pristupa tržištu trećim stranama na silaznim tržištima ako se sporazum o proizvodnji odnosi na polugotovi proizvod koji čini velik dio varijabilnih troškova gotovog proizvoda za koji se stranke natječu na silaznom tržištu. U tom slučaju stranke mogu sporazumom o proizvodnji povećati cijenu polugotovog proizvoda i time povećati troškove svojih konkurenata na silaznom tržištu. Time se može oslabiti tržišno natjecanje na silaznom tržištu i uzrokovati povećanje konačnih cijena. |
| --- | --- |

221.

3.4.2.   Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj

| 222. | Sporazumi koji uključuju (a) određivanje cijena, (b) ograničenje outputa ili (c) podjelu tržišta ili klijenata u pravilu ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj. |
| --- | --- |

222.

| 223. | No to ne vrijedi za sporazume o proizvodnji u sljedećim slučajevima:






  (a) | ako stranke dogovore output na koji se sporazum o proizvodnji izravno odnosi (npr. kapacitet i obujam proizvodnje zajedničkog pothvata ili dogovorena količina eksternaliziranih proizvoda), pod uvjetom da se ne ukloni tržišno natjecanje za druge parametre (npr. cijene); ili |
| --- | --- | --- |

223.

(a)

ako stranke dogovore output na koji se sporazum o proizvodnji izravno odnosi (npr. kapacitet i obujam proizvodnje zajedničkog pothvata ili dogovorena količina eksternaliziranih proizvoda), pod uvjetom da se ne ukloni tržišno natjecanje za druge parametre (npr. cijene); ili

| (b) | ako se sporazumom o proizvodnji kojim je omogućena i zajednička distribucija zajednički proizvedenih proizvoda predviđa zajedničko određivanje prodajnih cijena tih proizvoda, i to samo tih proizvoda, pod uvjetom da je ograničenje objektivno potrebno za provedbu sporazuma o kombiniranoj proizvodnji i distribuciji i razmjerno za postizanje ciljeva tog sporazuma. |
| --- | --- |

(b)

ako se sporazumom o proizvodnji kojim je omogućena i zajednička distribucija zajednički proizvedenih proizvoda predviđa zajedničko određivanje prodajnih cijena tih proizvoda, i to samo tih proizvoda, pod uvjetom da je ograničenje objektivno potrebno za provedbu sporazuma o kombiniranoj proizvodnji i distribuciji i razmjerno za postizanje ciljeva tog sporazuma.

| 224. | Ako sporazum o proizvodnji nije obuhvaćen zabranom iz članka 101. stavka 1. jer ima neutralne ili pozitivne učinke na tržišno natjecanje i sadržava ograničenje određivanja cijena kako je navedeno u točki 223.(b), na to dodatno ograničenje neće se primjenjivati zabrana utvrđena u članku 101. stavku 1. (163) |
| --- | --- |

224.

| 225. | Ako sporazum o proizvodnji sadržava ograničenje povezano s outputom, kako je navedeno u točki 223(a), a koje nije dodatno ograničenje na koje se ne primjenjuje zabrana iz članka 101. stavka 1. (164), potrebno je ocijeniti može li sporazum proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Takvo ograničenje neće se ocjenjivati odvojeno od sporazuma o proizvodnji, već s obzirom na ukupne učinke cjelokupnog sporazuma o proizvodnji. |
| --- | --- |

225.

3.4.3.   Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje

| 226. | Kako bi se ocijenilo ima li sporazum o proizvodnji učinak ograničavanja tržišnog natjecanja u smislu članka 101. stavka 1., potrebno je uzeti u obzir različite čimbenike. Među njima su:






  (a) | pitanje jesu li stranke sporazuma stvarni ili potencijalni konkurenti (165); |
| --- | --- | --- |

226.

(a)

pitanje jesu li stranke sporazuma stvarni ili potencijalni konkurenti (165);

| (b) | situacija koja bi nastala u slučaju nepostojanja sporazuma, uključujući sva njegova ograničenja; |
| --- | --- |

(b)

situacija koja bi nastala u slučaju nepostojanja sporazuma, uključujući sva njegova ograničenja;

| (c) | obilježja mjerodavnog tržišta i pitanje imaju li stranke sporazuma tržišnu snagu; |
| --- | --- |

(c)

obilježja mjerodavnog tržišta i pitanje imaju li stranke sporazuma tržišnu snagu;

| (d) | priroda i opseg suradnje; |
| --- | --- |

(d)

priroda i opseg suradnje;

| (e) | proizvodi na koje se suradnja odnosi. |
| --- | --- |

(e)

proizvodi na koje se suradnja odnosi.

3.4.3.1.   Sporazumi o proizvodnji koji vjerojatno neće proizvesti ograničavajuće učinke

| 227. | Određeni sporazumi o proizvodnji vjerojatno neće proizvesti ograničavajuće učinke:






  (a) | sporazumi o proizvodnji među poduzetnicima koji nisu stvarni ili potencijalni konkurenti. Takvi sporazumi u pravilu mogu ograničiti tržišno natjecanje samo ako sadržavaju odredbe kojima se trećim stranama ograničava tržišno natjecanje; |
| --- | --- | --- |

227.

(a)

sporazumi o proizvodnji među poduzetnicima koji nisu stvarni ili potencijalni konkurenti. Takvi sporazumi u pravilu mogu ograničiti tržišno natjecanje samo ako sadržavaju odredbe kojima se trećim stranama ograničava tržišno natjecanje;

| (b) | sporazumi o proizvodnji koji omogućuju strankama da na tržište stave proizvod koji, na temelju objektivnih čimbenika, inače ne bi mogli proizvesti (npr. zbog njihovih tehničkih sposobnosti) i koji ne dovodi do tajnog dogovora o drugim proizvodima za koje se stranke natječu; |
| --- | --- |

(b)

sporazumi o proizvodnji koji omogućuju strankama da na tržište stave proizvod koji, na temelju objektivnih čimbenika, inače ne bi mogli proizvesti (npr. zbog njihovih tehničkih sposobnosti) i koji ne dovodi do tajnog dogovora o drugim proizvodima za koje se stranke natječu;

| (c) | sporazumi o proizvodnji koji utječu na tržišta na kojima stranke nemaju tržišnu snagu (166), uključujući sporazume na koje se primjenjuje Obavijest de minimis (167). |
| --- | --- |

(c)

sporazumi o proizvodnji koji utječu na tržišta na kojima stranke nemaju tržišnu snagu (166), uključujući sporazume na koje se primjenjuje Obavijest de minimis (167).

3.4.3.2.   Tržišna snaga

| 228. | Stranke sporazuma moći će održavati cijene iznad konkurentnih razina, odnosno održavati output, kvalitetu i raznolikost proizvoda ispod konkurentnih razina, a da to bude profitabilno, samo ako imaju tržišnu snagu. Početna točka za analizu tržišne snage jest (a) pojedinačni i zajednički tržišni udio stranaka. Zatim slijede (b) pokazatelj koncentriranosti i broj sudionika na tržištu, (c) dinamični čimbenici, kao što je mogući ulazak, i promjenjivi tržišni udjeli te (d) drugi bitni čimbenici. |
| --- | --- |

228.

(a)   Tržišni udjeli

| 229. | Poduzetnici s tržišnim udjelom ispod određene razine vjerojatno neće imati tržišnu snagu. |
| --- | --- |

229.

| 230. | Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Na sporazume o specijalizaciji (168) primjenjuje se Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ako su ih sklopile stranke čiji zajednički tržišni udio ne premašuje 20 % na mjerodavnim tržištima (169) i ako su ispunjeni drugi uvjeti za primjenu Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju. |
| --- | --- |

230.

| 231. | Izvan okvira Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: U slučaju horizontalnih sporazuma o proizvodnji, koji nisu obuhvaćeni definicijom sporazuma o specijalizaciji iz Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju, većinom nije vjerojatno da će tržišna snaga postojati ako zajednički tržišni udio stranaka sporazuma ne premašuje 20 % na mjerodavnim tržištima. |
| --- | --- |

231.

| 232. | Kako je objašnjeno u točki 183., sporazum o proizvodnji može imati učinke prelijevanja na tržišta koja su uzlazna, silazna ili susjedna u odnosu na tržišta na koja se suradnja izravno odnosi (npr. ako se sporazum odnosi na poluproizvode koji se upotrebljavaju kao ulazni resursi za proizvode na kraju proizvodnog lanca). Ograničavajući učinci na tržištima s učincima prelijevanja vjerojatniji su ako su tržišta međuovisna, a stranke imaju tržišnu snagu na tržištu s učincima prelijevanja. |
| --- | --- |

232.

| 233. | Tržišni udio veći od 20 %: ako zajednički tržišni udio stranaka premašuje 20 %, moraju se ocijeniti ograničavajući učinci sporazuma o proizvodnji. Općenito, što je zajednički tržišni udio stranaka veći, to je veći i rizik da sporazum o proizvodnji može potaknuti stranke da povećaju cijene (i/ili smanje kvalitetu i/ili asortiman svojih proizvoda). |
| --- | --- |

233.

(b)   Pokazatelj koncentriranosti tržišta

| 234. | Općenito je vjerojatnije da će sporazum o proizvodnji proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje na koncentriranom tržištu (tržištu s ograničenim brojem sudionika), nego na nekoncentriranom tržištu. Sporazum o proizvodnji na koncentriranom tržištu može povećati rizik od tajnog dogovora čak i ako je zajednički tržišni udio stranaka samo umjereno visok. Činjenica da zajednički tržišni udio stranaka neznatno premašuje 20 % sama po sebi ne znači da je riječ o vrlo koncentriranom tržištu. |
| --- | --- |

234.

(c)   Dinamični čimbenici

| 235. | Čak i u slučaju visokih tržišnih udjela stranaka sporazuma i visokih pokazatelja koncentracije tržišta rizici od ograničavajućih učinaka na tržišno natjecanje i dalje mogu biti niski ako je riječ o dinamičnom tržištu, odnosno tržištu na kojem su ulasci česti i tržišni udjeli često se mijenjaju. |
| --- | --- |

235.

(d)   Drugi čimbenici bitni za ocjenu tržišne snage

| 236. | Broj i intenzitet veza (npr. drugih sporazuma o suradnji) među konkurentima na tržištu; mogućnost klijenata da mijenjaju dobavljače i/ili je li vjerojatno da će konkurenti povećati opskrbu ako se povećaju cijene može biti bitno za ocjenu imaju li stranke tržišnu snagu. |
| --- | --- |

236.

| 237. | Osim toga, ako poduzetnik s tržišnom snagom na jednom tržištu surađuje s poduzetnikom koji bi mogao ući na tržište, na primjer dobavljačem istog proizvoda na susjednom zemljopisnom tržištu, sporazum bi mogao povećati tržišnu snagu pozicioniranog poduzetnika. To može proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje: (a) ako je stvarno tržišno natjecanje na tržištu pozicioniranog poduzetnika već slabo i (b) ako je bojazan od ulaska sama po sebi znatno konkurentsko ograničenje. |
| --- | --- |

237.

3.4.3.3.   Izravno ograničenje tržišnog natjecanja između stranaka

| 238. | Sporazumom o proizvodnji može se izravno ograničiti tržišno natjecanje između stranaka na više načina. Na primjer:






  (a) | stranke zajedničkog pothvata za proizvodnju mogu se dogovoriti da ograniče output zajedničkog pothvata u odnosu na output koji bi stranke stavile na tržište da je svaka stranka samostalno odlučivala o vlastitom outputu; |
| --- | --- | --- |

238.

(a)

stranke zajedničkog pothvata za proizvodnju mogu se dogovoriti da ograniče output zajedničkog pothvata u odnosu na output koji bi stranke stavile na tržište da je svaka stranka samostalno odlučivala o vlastitom outputu;

| (b) | ako su glavna obilježja proizvoda određena sporazumom o proizvodnji, to može ukloniti ključne parametre tržišnog natjecanja između stranaka (npr. kvalitetu i/ili asortimana proizvoda ili inovacija), neovisno o tome uključuje li sporazum i zajedničku distribuciju. To je posebno važno u industrijama u kojima je proizvodnja glavna gospodarska djelatnost, kao što su proizvodne industrije ili prerada hrane; |
| --- | --- |

(b)

ako su glavna obilježja proizvoda određena sporazumom o proizvodnji, to može ukloniti ključne parametre tržišnog natjecanja između stranaka (npr. kvalitetu i/ili asortimana proizvoda ili inovacija), neovisno o tome uključuje li sporazum i zajedničku distribuciju. To je posebno važno u industrijama u kojima je proizvodnja glavna gospodarska djelatnost, kao što su proizvodne industrije ili prerada hrane;

| (c) | zajednički pothvat koji strankama naplaćuje visoku cijenu prijenosa mogao bi strankama povećati troškove ulaznih resursa, što bi moglo dovesti do povećanja cijena na silaznom tržištu. Konkurenti koji su treće strane mogu smatrati da bi im bilo profitabilno odgovoriti na to povećanjem svojih cijena, čime bi pridonijeli povećanju cijena na mjerodavnom tržištu. |
| --- | --- |

(c)

zajednički pothvat koji strankama naplaćuje visoku cijenu prijenosa mogao bi strankama povećati troškove ulaznih resursa, što bi moglo dovesti do povećanja cijena na silaznom tržištu. Konkurenti koji su treće strane mogu smatrati da bi im bilo profitabilno odgovoriti na to povećanjem svojih cijena, čime bi pridonijeli povećanju cijena na mjerodavnom tržištu.

| 239. | Općenito, sporazumi o proizvodnji koji omogućuju i zajedničku distribuciju (odnosno zajedničku prodaju proizvoda) donose veći rizik od ograničavajućih učinaka od sporazuma o proizvodnji koji su ograničeni na proizvodnju. Zajednička distribucija približava suradnju razini potrošača i često uključuje zajedničko određivanje cijena i ciljnih prihoda od prodaje, odnosno djelovanja koja donose najviše rizika za tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

239.

3.4.3.4.   Tajni dogovor i protutržišno ograničenje pristupa tržištu

| 240. | Vjerojatnost tajnog dogovora i/ili protutržišno ograničenje pristupa tržištu ovisi o tržišnoj snazi stranaka, kao i obilježjima mjerodavnog tržišta. Sposobnost stranaka da postignu tajni dogovor i/ili protutržišno ograničenje pristupa tržištu mogu se povećati, među ostalim, preklapanjem troškova ili razmjenom informacija koje proizlaze iz sporazuma o proizvodnji. |
| --- | --- |

240.

(a)   Preklapanje troškova

| 241. | Ako jedna stranka ili više stranaka sporazuma o proizvodnji imaju tržišnu snagu, a sporazumom se znatno povećava preklapanje troškova stranaka, to može povećati sposobnost stranaka da postignu tajni dogovor o cijenama (uključujući naplaćivanje viših cijena za polugotove proizvode kako bi se ograničilo tržišno natjecanje konkurentima koji su treće strane na silaznim tržištima). |
| --- | --- |

241.

| 242. | Preklapanje troškova odnosi se na udio varijabilnih troškova stranaka sporazuma koji se preklapaju. Relevantni troškovi su varijabilni troškovi proizvoda s kojima se natječu stranke sporazuma o proizvodnji. Stoga je manje vjerojatno da će se sporazumom povećati preklapanje troškova ako se suradnja odnosi na proizvode koji zahtijevaju skupu komercijalizaciju (npr. nove ili heterogene proizvode koje je skupo staviti na tržište) ili proizvode koji imaju visoke troškove prijevoza, a suradnja ne uključuje zajedničku distribuciju tih proizvoda. |
| --- | --- |

242.

| 243. | Povećano preklapanje troškova može povećati i sposobnost stranaka da postignu tajni dogovor na silaznim tržištima. Na primjer, to se može dogoditi kad se sporazum o proizvodnji odnosi na polugotovi proizvod koji čini velik dio varijabilnih troškova gotovog proizvoda za koji se stranke natječu na silaznom tržištu. U tom slučaju stranke mogu sporazumom o proizvodnji povećati cijenu polugotovog proizvoda i time povećati konačne cijene (170). |
| --- | --- |

243.

(b)   Razmjene informacija

| 244. | Za provedbu sporazuma o proizvodnji može biti potrebna razmjena poslovno osjetljivih informacija, na primjer o troškovima i postupcima proizvodnje. Ako sporazum o proizvodnji nije sam po sebi obuhvaćen zabranom iz članka 101. stavka 1. jer ima neutralne ili pozitivne učinke na tržišno natjecanje, ni razmjena informacija za potrebe tog sporazuma nije obuhvaćena tom zabranom (171). Riječ je o situaciji u kojoj je razmjena informacija objektivno potrebna za provedbu sporazuma o proizvodnji i razmjerna je njegovim ciljevima (172). Na primjer, razmjena informacija o obujmu prodaje i cijenama može biti potrebna za provedbu sporazuma o proizvodnji kojim se predviđa zajednička distribucija, ali općenito neće biti potrebna ako sporazum ne uključuje zajedničku distribuciju. |
| --- | --- |

244.

| 245. | Ako razmjena informacija prelazi ono što je objektivno potrebno za provedbu sporazuma o proizvodnji ili nije proporcionalna njegovim ciljevima, razmjena informacija mora se ocijeniti u skladu sa smjernicama iz 6. poglavlja (173). Ako je razmjena informacija obuhvaćena člankom 101. stavkom 1., svejedno može ispunjavati uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

245.

3.5.   Pojedinačna ocjena sporazuma o proizvodnji u skladu s člankom 101. stavkom 3.

| 246. | Ako sporazum o proizvodnji ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. (174) i ne ispunjava uvjete za izuzeće iz Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju (175), potrebno je ocijeniti ispunjava li sporazum četiri kumulativna uvjeta iz članka 101. stavka 3. koji su opisani u odjeljku 1.2.7. Za primjenu tih uvjeta na sporazume o proizvodnji relevantni su sljedeći čimbenici. |
| --- | --- |

246.

3.5.1.   Povećanje učinkovitosti

| 247. | Sporazum o proizvodnji mora pridonositi unapređenju proizvodnje ili distribucije dobara odnosno promicanju tehničkog ili gospodarskog napretka; |
| --- | --- |

247.

| 248. | Sporazumi o proizvodnji mogu povećati učinkovitost tako što se na primjer:






  (a) | omogućuje poduzetnicima da spriječe udvostručavanje troškova; |
| --- | --- | --- |

248.

(a)

omogućuje poduzetnicima da spriječe udvostručavanje troškova;

| (b) | pomaže poduzetnicima da poboljšaju kvalitetu proizvoda kombiniranjem komplementarnih vještina te znanja i iskustva; |
| --- | --- |

(b)

pomaže poduzetnicima da poboljšaju kvalitetu proizvoda kombiniranjem komplementarnih vještina te znanja i iskustva;

| (c) | omogućuje poduzetnicima da povećaju raznolikost proizvoda, što si inače ne bi mogli priuštiti ili što ne bi mogli postići; |
| --- | --- |

(c)

omogućuje poduzetnicima da povećaju raznolikost proizvoda, što si inače ne bi mogli priuštiti ili što ne bi mogli postići;

| (d) | omogućuje poduzetnicima da poboljšaju proizvodne tehnologije ili na tržište stave nove proizvode (kao što su održivi proizvodi), što inače ne bi mogli učiniti (npr. zbog svojih tehničkih sposobnosti); |
| --- | --- |

(d)

omogućuje poduzetnicima da poboljšaju proizvodne tehnologije ili na tržište stave nove proizvode (kao što su održivi proizvodi), što inače ne bi mogli učiniti (npr. zbog svojih tehničkih sposobnosti);

| (e) | potiče poduzetnike i omogućuje im da svoje proizvodne kapacitete prilagode iznenadnom rastu potražnje ili padu ponude određenih proizvoda, koji mogu dovesti do nestašice; |
| --- | --- |

(e)

potiče poduzetnike i omogućuje im da svoje proizvodne kapacitete prilagode iznenadnom rastu potražnje ili padu ponude određenih proizvoda, koji mogu dovesti do nestašice;

| (f) | omogućuje poduzetnicima proizvodnju uz niže troškove u slučajevima kad suradnja omogućuje strankama da povećaju proizvodnju i kad pad graničnih troškova prati pad outputa, odnosno radi postizanja ekonomija razmjera; |
| --- | --- |

(f)

omogućuje poduzetnicima proizvodnju uz niže troškove u slučajevima kad suradnja omogućuje strankama da povećaju proizvodnju i kad pad graničnih troškova prati pad outputa, odnosno radi postizanja ekonomija razmjera;

| (g) | osigurava smanjenje troškova zbog ekonomija razmjera ako sporazum omogućuje strankama da povećaju broj različitih vrsta proizvoda koje proizvode. |
| --- | --- |

(g)

osigurava smanjenje troškova zbog ekonomija razmjera ako sporazum omogućuje strankama da povećaju broj različitih vrsta proizvoda koje proizvode.

| 249. | To povećanje učinkovitosti može pridonijeti otpornosti unutarnjeg tržišta. Na primjer, sporazumom o proizvodnji može se povećati otpornost premještanjem proizvodnje u područja koja su bliža održivim izvorima energije. |
| --- | --- |

249.

3.5.2.   Nužnost

| 250. | Sporazumom o proizvodnji ne smiju se nametati ograničenja koja nisu nužna za postizanje učinkovitosti u smislu članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

250.

| 251. | Ograničenja koja prelaze ono što je potrebno za povećanje učinkovitosti koje proizlazi iz sporazuma o proizvodnji ne ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. Na primjer, obično se neće smatrati nužnim da se sporazumom o proizvodnji ograniči konkurentno ponašanje stranaka u pogledu outputa koji nije obuhvaćen suradnjom. Slično tomu, zajedničko određivanje cijena neće se smatrati nužnim ako sporazumom o proizvodnji nije predviđena zajednička distribucija. |
| --- | --- |

251.

3.5.3.   Prijenos na potrošače

| 252. | Sporazumom o proizvodnji mora se potrošačima omogućiti pravedan udio u koristi koja iz njega proizlazi. Povećanje učinkovitosti ostvareno nužnim ograničenjima mora se prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmašuje ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje, na primjer u obliku nižih cijena ili bolje kvalitete ili raznolikosti proizvoda. |
| --- | --- |

252.

| 253. | Povećanje učinkovitosti od kojeg imaju korist samo stranke ili smanjenje troškova ostvareno smanjenjem outputa ili podjelom tržišta nisu dovoljni da bi se ispunili uvjeti iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

253.

| 254. | Vjerojatnije je da će se na potrošače prenijeti uštede na varijabilnim troškovima nego uštede na fiksnim troškovima (176). |
| --- | --- |

254.

| 255. | Osim toga, što je tržišna snaga stranaka veća, to je manje vjerojatno da će se povećanje učinkovitosti prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da bi se nadmašili ograničavajući učinci na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

255.

3.5.4.   Neuklanjanje tržišnog natjecanja

| 256. | Sporazumom o proizvodnji strankama se ne smije dopustiti da uklone tržišno natjecanje za znatan dio predmetnih proizvoda. |
| --- | --- |

256.

| 257. | Taj se uvjet mora ocijeniti na mjerodavnom tržištu proizvoda koji su predmet sporazuma i na bilo koji tržištima s učincima prelijevanja na kojem sporazum proizvodi ograničavajuće učinke. |
| --- | --- |

257.

3.6.   Sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom

| 258. | U ovom odjeljku navode se smjernice o ocjeni tržišnog natjecanja za određenu vrstu sporazuma o proizvodnji, odnosno sporazuma o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom (177) („NSA-ovi”). Riječ je o sporazumima na temelju kojih se operatori pokretnih telekomunikacijskih mreža zajednički koriste dijelovima svoje mrežne infrastrukture te dijele operativne troškove i troškove naknadne nadogradnje i održavanja (178). Mreže za povezivanje posebno su važne za razvoj digitalnog gospodarstva i društva i bitne su gotovo svim poduzećima i potrošačima. Operatori pokretnih telekomunikacijskih mreža često objedinjuju svoje resurse kako bi pružali usluge telekomunikacija u pokretnoj mreži na isplativiji način. |
| --- | --- |

258.

| 259. | Sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom mogu predvidjeti zajedničko korištenje osnovnom lokacijskom infrastrukturom, kao što su stupovi, ormarići, antene ili jedinice za napajanje („zajedničko korištenje pasivnom infrastrukturom” ili „zajedničko korištenje lokacijom”). Operatori pokretnih telekomunikacijskih mreža mogu se zajednički koristiti i opremom pristupne radijske mreže (RAN) na lokacijama kao što su bazne primopredajne stranice ili kontrolni čvorovi („zajedničko korištenje aktivnom infrastrukturom” ili zajedničko korištenje RAN-om”) ili svojim spektrom, kao što su frekvencijski pojasevi („zajedničko korištenje spektrom”) (179). Sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom mogu uključivati zemljopisnu segmentaciju, pri čemu su operatori pokretnih telekomunikacijskih mreža zajednički odgovorni za instalaciju, održavanje i upravljanje infrastrukturom i opremom na svojim državnim područjima. |
| --- | --- |

259.

| 260. | Komisija priznaje da sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom mogu donijeti koristi u smislu smanjenja troškova i poboljšanja kvalitete i izbora. Na primjer, smanjenje troškova uvođenja i održavanja može donijeti korist potrošačima zbog smanjenja cijena ili većih ulaganja u infrastrukturu. Isto tako, brže postavljanje novih mreža i tehnologija, veća pokrivenost ili gušće mreže mogu dovesti do poboljšanja kvalitete usluga i do većeg broja proizvoda i usluga. Sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom mogu omogućiti i pojavu tržišnog natjecanja kojeg inače ne bi bilo (180). Komisija je utvrdila i da sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom omogućuju operatorima pokretnih telekomunikacijskih mreža da ostvare pristup velikim učinkovitijim mrežama (181), a da pritom nema potrebe za konsolidacijom na temelju koncentracija. |
| --- | --- |

260.

| 261. | Komisija smatra da sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom, uključujući zajedničko korištenje spektrom, u načelu ne ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj u smislu članka 101. stavka 1., osim ako služe kao sredstvo sudjelovanja u kartelu. |
| --- | --- |

261.

| 262. | No sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom mogu proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Mogu ograničiti tržišno natjecanje na razini infrastrukture koje bi postojalo da nema sporazuma (182). Smanjeno tržišno natjecanje na razini infrastrukture može pak ograničiti tržišno natjecanje u opskrbi uslugama telekomunikacije u pokretnoj mreži na veleprodajnoj i maloprodajnoj razini. Ograničenije tržišno natjecanje na razini infrastrukture može utjecati na parametre tržišnog natjecanja kao što su broj, lokacija i instalirani kapacitet infrastrukturnih lokacija, dostupnost posredničkih veza (183) za lokacije na kojima stranke sporazuma o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom smještaju svoju pokretnu komunikacijsku opremu, vrijeme postavljanja novih lokacija, kao i količina instaliranog kapaciteta na svakoj lokaciji (184), što pak može utjecati na kvalitetu usluge i cijene na veleprodajnoj i maloprodajnoj razini. |
| --- | --- |

262.

| 263. | Sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom mogu i smanjiti neovisnost stranaka u donošenju odluka te ograničiti njihovu sposobnost ili poticaje da se međusobno natječu na razini infrastrukture. To bi pak moglo smanjiti fleksibilnost stranaka u području inovacija i diferencijacije tehnologije/proizvoda na veleprodajnim i maloprodajnim tržištima pokretnih telekomunikacija i time ograničiti tržišno natjecanje među njima (185). Stoga sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom infrastrukturom mogu zbog svojih učinaka na strukturu tržišta naštetiti krajnjim potrošačima jer dovode do manjeg izbora, niže kvalitete usluga i kašnjenja u inovacijama (186). Razlog tomu mogle bi na primjer biti određene tehničke (187), ugovorne (188) ili financijske odredbe sporazuma (189). Ako su stranke sporazuma o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom konkurenti, razmjene poslovno osjetljivih informacija između njih mogu uzrokovati probleme u području tržišnog natjecanja ako razmjena informacija prelazi ono što je objektivno potrebno i razmjerno za provedbu sporazuma. |
| --- | --- |

263.

| 264. | Sporazume o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom uvijek treba pojedinačno ocijeniti u skladu s člankom 101. (190) Ovisno o činjenicama slučaja, za ocjenu mogu biti relevantni neki ili svi sljedeći čimbenici:






  (a) | vrsta i opseg zajedničkog korištenja (uključujući stupanj neovisnosti koju zadržavaju operatori pokretnih telekomunikacijskih mreža) (191); |
| --- | --- | --- |

264.

(a)

vrsta i opseg zajedničkog korištenja (uključujući stupanj neovisnosti koju zadržavaju operatori pokretnih telekomunikacijskih mreža) (191);

| (b) | opseg zajedničkih usluga i tehnologija, svrha zajedničkog korištenja (spektrom), trajanje i struktura suradnje utvrđene sporazumima; |
| --- | --- |

(b)

opseg zajedničkih usluga i tehnologija, svrha zajedničkog korištenja (spektrom), trajanje i struktura suradnje utvrđene sporazumima;

| (c) | zemljopisno područje primjene i pokrivenost tržišta sporazumom o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom (npr. pokrivenost stanovništva i odnosi li se sporazum na gusto naseljena područja) (192); |
| --- | --- |

(c)

zemljopisno područje primjene i pokrivenost tržišta sporazumom o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom (npr. pokrivenost stanovništva i odnosi li se sporazum na gusto naseljena područja) (192);

| (d) | obilježja i struktura mjerodavnog tržišta (tržišni udjeli stranaka, dio spektra dodijeljen strankama, mjera u kojoj su stranke bliski konkurenti, broj operatora koji nisu uključeni u sporazum i opseg konkurentskog pritiska koji oni vrše, prepreke ulasku, sporazumi s trećim stranama (kao što su vlasnici dijelova mrežne infrastrukture koji su treće strane ili pružatelji usluga koji su treće strane, npr. pružatelji usluga povezanih s telekomunikacijskim tornjevima)); |
| --- | --- |

(d)

obilježja i struktura mjerodavnog tržišta (tržišni udjeli stranaka, dio spektra dodijeljen strankama, mjera u kojoj su stranke bliski konkurenti, broj operatora koji nisu uključeni u sporazum i opseg konkurentskog pritiska koji oni vrše, prepreke ulasku, sporazumi s trećim stranama (kao što su vlasnici dijelova mrežne infrastrukture koji su treće strane ili pružatelji usluga koji su treće strane, npr. pružatelji usluga povezanih s telekomunikacijskim tornjevima));

| (e) | broj sporazuma o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom na mjerodavnom tržištu te broj i identitet uključenih mrežnih operatora. |
| --- | --- |

(e)

broj sporazuma o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom na mjerodavnom tržištu te broj i identitet uključenih mrežnih operatora.

| 265. | Iako će uvijek biti potrebno provesti pojedinačnu ocjenu na temelju prethodno navedenih čimbenika, Komisija smatra da sporazum o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom mora ispunjavati barem sljedeće uvjete kako se ne bi smatralo vjerojatnim da prima facie proizvodi ograničavajuće učinke u smislu članka 101. stavka 1.:






  (a) | svi uključeni operatori kontroliraju i upravljaju vlastitom jezgrenom mrežom i ne postoje tehničke, ugovorne, financijske ni druge mjere koje odvraćaju svakog operatora od jednostranog uvođenja i nadogradnje infrastrukture koje želi provesti; |
| --- | --- | --- |

265.

(a)

svi uključeni operatori kontroliraju i upravljaju vlastitom jezgrenom mrežom i ne postoje tehničke, ugovorne, financijske ni druge mjere koje odvraćaju svakog operatora od jednostranog uvođenja i nadogradnje infrastrukture koje želi provesti;

| (b) | svi uključeni operatori zadržavaju neovisnu kontrolu nad maloprodajom i veleprodajom (neovisnost u donošenju tehničkih i komercijalnih odluka). To uključuje slobodu određivanja cijena njihovih usluga, utvrđivanja parametara proizvoda/paketa i diferenciranja vlastite usluge prema kvaliteti i drugim parametrima; |
| --- | --- |

(b)

svi uključeni operatori zadržavaju neovisnu kontrolu nad maloprodajom i veleprodajom (neovisnost u donošenju tehničkih i komercijalnih odluka). To uključuje slobodu određivanja cijena njihovih usluga, utvrđivanja parametara proizvoda/paketa i diferenciranja vlastite usluge prema kvaliteti i drugim parametrima;

| (c) | uključeni operatori zadržavaju sposobnost praćenja neovisnih strategija za spektar (193); |
| --- | --- |

(c)

uključeni operatori zadržavaju sposobnost praćenja neovisnih strategija za spektar (193);

| (d) | uključeni operatori ne razmjenjuju poslovno osjetljive informacije osim onog što je nužno za funkcioniranje zajedničkog korištenja pokretnom infrastrukturom te su, prema potrebi, uspostavljene prepreke razmjeni informacija. |
| --- | --- |

(d)

uključeni operatori ne razmjenjuju poslovno osjetljive informacije osim onog što je nužno za funkcioniranje zajedničkog korištenja pokretnom infrastrukturom te su, prema potrebi, uspostavljene prepreke razmjeni informacija.

| 266. | Naposljetku, za različite vrste sporazuma o zajedničkom korištenju pokretnom infrastrukturom navedene su sljedeće opće smjernice (194):






  (a) | sporazumi o zajedničkom korištenju pasivnom infrastrukturom (195) vjerojatno neće proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje pod uvjetom i. da mrežni operatori zadrže znatan stupanj neovisnosti i fleksibilnosti u definiranju svoje komercijalne strategije, značajki svojih usluga i ulaganja u mrežu i ii. da pristup pasivnoj infrastrukturi na mjerodavnom tržištu nije ograničen (u tom pogledu relevantni čimbenici koje treba uzeti u obzir su, na primjer, regulatorne obveze ili postojeći komercijalni dogovori koji ograničavaju takav pristup); |
| --- | --- | --- |

266.

(a)

sporazumi o zajedničkom korištenju pasivnom infrastrukturom (195) vjerojatno neće proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje pod uvjetom i. da mrežni operatori zadrže znatan stupanj neovisnosti i fleksibilnosti u definiranju svoje komercijalne strategije, značajki svojih usluga i ulaganja u mrežu i ii. da pristup pasivnoj infrastrukturi na mjerodavnom tržištu nije ograničen (u tom pogledu relevantni čimbenici koje treba uzeti u obzir su, na primjer, regulatorne obveze ili postojeći komercijalni dogovori koji ograničavaju takav pristup);

| (b) | vjerojatnije je da će sporazumi o zajedničkom korištenju aktivnom infrastrukturom (196) proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. To je zato što, u usporedbi sa zajedničkim korištenjem pasivnom infrastrukturom, zajedničko korištenje pasivnom infrastrukturom općenito uključuje širu suradnju u vezi s komponentama mreže koje će vjerojatno utjecati ne samo na pokrivenost, nego i na neovisno uvođenje kapaciteta; |
| --- | --- |

(b)

vjerojatnije je da će sporazumi o zajedničkom korištenju aktivnom infrastrukturom (196) proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. To je zato što, u usporedbi sa zajedničkim korištenjem pasivnom infrastrukturom, zajedničko korištenje pasivnom infrastrukturom općenito uključuje širu suradnju u vezi s komponentama mreže koje će vjerojatno utjecati ne samo na pokrivenost, nego i na neovisno uvođenje kapaciteta;

| (c) | sporazumi o zajedničkom korištenju spektrom (ili „udruživanje spektra”) dalekosežniji su oblik suradnje koji može dodatno ograničiti sposobnost stranaka da diferenciraju svoje maloprodajne i/ili veleprodajne ponude te izravno ograničiti tržišno natjecanje između stranaka (197). Iako regulatorna tijela mogu dopustiti zajedničko korištenje radiofrekvencijskim spektrom kad dodjeljuju prava korištenja radiofrekvencijskim spektrom (198), ti sporazumi zahtijevaju pažljiviju ocjenu u skladu s člankom 101. nego drugi oblici zajedničkog korištenja mrežom (199). |
| --- | --- |

(c)

sporazumi o zajedničkom korištenju spektrom (ili „udruživanje spektra”) dalekosežniji su oblik suradnje koji može dodatno ograničiti sposobnost stranaka da diferenciraju svoje maloprodajne i/ili veleprodajne ponude te izravno ograničiti tržišno natjecanje između stranaka (197). Iako regulatorna tijela mogu dopustiti zajedničko korištenje radiofrekvencijskim spektrom kad dodjeljuju prava korištenja radiofrekvencijskim spektrom (198), ti sporazumi zahtijevaju pažljiviju ocjenu u skladu s člankom 101. nego drugi oblici zajedničkog korištenja mrežom (199).

3.7.   Primjeri

| 267. | Izravno ograničenje tržišnog natjecanja

  1. primjer


  Situacija: društva A i B, dva dobavljača proizvoda X, odluče zatvoriti svoja postojeća stara proizvodna postrojenja te izgraditi novo, veće i učinkovitije proizvodno postrojenje kojim će upravljati zajednički pothvat i koje će biti većeg kapaciteta nego što je bio ukupni kapacitet starih postrojenja društava A i B. Konkurenti upotrebljavaju svoja postojeća proizvodna postrojenja u punom kapacitetu i nemaju planove proširenja. Tržišni udio društva A na mjerodavnom tržištu proizvoda X iznosi 20 %, a društva B 25 %. Tržište je koncentrirano i stagnira, nije bilo nedavnih ulazaka na njega, a tržišni udjeli stabilni su dulje vrijeme. Troškovi proizvodnje čine velik udio varijabilnih troškova društava A i B za proizvod X. Komercijalizacija je u usporedbi s proizvodnjom neznatna gospodarska aktivnost u smislu troškova i strateške važnosti: troškovi stavljanja na tržište niski su jer je proizvod X homogen i pozicioniran, a prijevoz nije ključni pokretač tržišnog natjecanja.

  Analiza:


  Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju se ne primjenjuje jer zajednički tržišni udio stranaka premašuje 20 % na mjerodavnom tržištu proizvoda X. Stoga je sporazum o proizvodnji potrebno pojedinačno ocijeniti.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: ako zbog zajedničkog pothvata društva A i B dijele većinu svojih varijabilnih troškova za proizvod X, to će vjerojatno izravno ograničiti tržišno natjecanje među njima. Stranke zajedničkog pothvata mogu ograničiti svoj output proizvoda X u usporedbi s outputom koji bi stavile na tržište da je svaka stranka sama odlučivala o vlastitom outputu. S obzirom na to da će konkurenti neznatno ograničiti kapacitet, to ograničenje outputa moglo bi dovesti do povećanja cijena.
  Stoga će zajednički pothvat za proizvodnju vjerojatno ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. na tržištu proizvoda X.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: zbog zamjene dvaju starih manjih proizvodnih postrojenja novim proizvodnim postrojenjem zajednički pothvat mogao bi povećati output po nižim cijenama u korist potrošača. No sporazum o proizvodnji ispunit će uvjete iz članka 101. stavka 3. samo ako stranke mogu dokazati da će povećanje učinkovitosti biti znatno i da je vjerojatno da će se prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da će nadmašiti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

267.

1. primjer

Situacija: društva A i B, dva dobavljača proizvoda X, odluče zatvoriti svoja postojeća stara proizvodna postrojenja te izgraditi novo, veće i učinkovitije proizvodno postrojenje kojim će upravljati zajednički pothvat i koje će biti većeg kapaciteta nego što je bio ukupni kapacitet starih postrojenja društava A i B. Konkurenti upotrebljavaju svoja postojeća proizvodna postrojenja u punom kapacitetu i nemaju planove proširenja. Tržišni udio društva A na mjerodavnom tržištu proizvoda X iznosi 20 %, a društva B 25 %. Tržište je koncentrirano i stagnira, nije bilo nedavnih ulazaka na njega, a tržišni udjeli stabilni su dulje vrijeme. Troškovi proizvodnje čine velik udio varijabilnih troškova društava A i B za proizvod X. Komercijalizacija je u usporedbi s proizvodnjom neznatna gospodarska aktivnost u smislu troškova i strateške važnosti: troškovi stavljanja na tržište niski su jer je proizvod X homogen i pozicioniran, a prijevoz nije ključni pokretač tržišnog natjecanja.

Analiza:

Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju se ne primjenjuje jer zajednički tržišni udio stranaka premašuje 20 % na mjerodavnom tržištu proizvoda X. Stoga je sporazum o proizvodnji potrebno pojedinačno ocijeniti.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: ako zbog zajedničkog pothvata društva A i B dijele većinu svojih varijabilnih troškova za proizvod X, to će vjerojatno izravno ograničiti tržišno natjecanje među njima. Stranke zajedničkog pothvata mogu ograničiti svoj output proizvoda X u usporedbi s outputom koji bi stavile na tržište da je svaka stranka sama odlučivala o vlastitom outputu. S obzirom na to da će konkurenti neznatno ograničiti kapacitet, to ograničenje outputa moglo bi dovesti do povećanja cijena.

Stoga će zajednički pothvat za proizvodnju vjerojatno ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. na tržištu proizvoda X.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: zbog zamjene dvaju starih manjih proizvodnih postrojenja novim proizvodnim postrojenjem zajednički pothvat mogao bi povećati output po nižim cijenama u korist potrošača. No sporazum o proizvodnji ispunit će uvjete iz članka 101. stavka 3. samo ako stranke mogu dokazati da će povećanje učinkovitosti biti znatno i da je vjerojatno da će se prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da će nadmašiti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje.

| 268. | Tajni dogovori i veze među konkurentima

  2. primjer


  Situacija: dva dobavljača, društva A i B, osnovala su zajednički pothvat za proizvodnju proizvoda Y. Tržišni udio društva A na tržištu proizvoda Y iznosi 15 %, a društva B 10 %. Na tržištu postoje još tri sudionika: društvo C s tržišnim udjelom od 30 %, društvo D s tržišnim udjelom od 25 % i društvo E s tržišnim udjelom od 20 %. Društva B i D već imaju zajedničko proizvodno postrojenje. Proizvod Y je homogen, temelji se na jednostavnoj tehnologiji, a dobavljači imaju vrlo slične varijabilne troškove.

  Analiza:


  Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ne primjenjuje se jer zajednički tržišni udio stranaka premašuje 20 % na mjerodavnom tržištu proizvoda Y. Stoga je sporazum o proizvodnji potrebno pojedinačno ocijeniti.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: tržište obilježava mali broj sudionika koji imaju slične tržišne udjele i varijabilne troškove proizvodnje. Zajednički pothvat društava A i B stvorit će dodatnu vezu među dobavljačima na tržištu i de facto povećati koncentraciju na tržištu jer će ujedno povezati društvo D s društvima A i B. Ta će suradnja vjerojatno povećati rizik od tajnog dogovora i time vjerojatno ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: uvjeti iz članka 101. stavka 3. ispunit će se samo ako bi došlo do znatnog povećanja učinkovitosti koje bi se prenijelo na potrošače u tolikoj mjeri da bi nadmašilo ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. No u ovom se primjeru to ne čini vjerojatnim s obzirom na homogenu prirodu proizvoda Y i jednostavnost tehnologije na kojoj se temelji. |
| --- | --- |

268.

2. primjer

Situacija: dva dobavljača, društva A i B, osnovala su zajednički pothvat za proizvodnju proizvoda Y. Tržišni udio društva A na tržištu proizvoda Y iznosi 15 %, a društva B 10 %. Na tržištu postoje još tri sudionika: društvo C s tržišnim udjelom od 30 %, društvo D s tržišnim udjelom od 25 % i društvo E s tržišnim udjelom od 20 %. Društva B i D već imaju zajedničko proizvodno postrojenje. Proizvod Y je homogen, temelji se na jednostavnoj tehnologiji, a dobavljači imaju vrlo slične varijabilne troškove.

Analiza:

Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ne primjenjuje se jer zajednički tržišni udio stranaka premašuje 20 % na mjerodavnom tržištu proizvoda Y. Stoga je sporazum o proizvodnji potrebno pojedinačno ocijeniti.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: tržište obilježava mali broj sudionika koji imaju slične tržišne udjele i varijabilne troškove proizvodnje. Zajednički pothvat društava A i B stvorit će dodatnu vezu među dobavljačima na tržištu i de facto povećati koncentraciju na tržištu jer će ujedno povezati društvo D s društvima A i B. Ta će suradnja vjerojatno povećati rizik od tajnog dogovora i time vjerojatno ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: uvjeti iz članka 101. stavka 3. ispunit će se samo ako bi došlo do znatnog povećanja učinkovitosti koje bi se prenijelo na potrošače u tolikoj mjeri da bi nadmašilo ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. No u ovom se primjeru to ne čini vjerojatnim s obzirom na homogenu prirodu proizvoda Y i jednostavnost tehnologije na kojoj se temelji.

| 269. | Protutržišno ograničenje pristupa tržištu

  3. primjer


  Situacija: društva A i B osnovala su zajednički pothvat za proizvodnju polugotovog proizvoda X u okviru kojeg se odvija sva njihova proizvodnja tog polugotovog proizvoda. Proizvod X ključni je ulazni resurs u proizvodnji proizvoda Y na kraju proizvodnog lanca i ne postoji nijedan drugi proizvod koji bi se umjesto njega mogao upotrijebiti kao ulazni resurs. Troškovi proizvodnje proizvoda X čine 50 % varijabilnih troškova gotovog proizvoda Y s kojim se društva A i B natječu i na silaznom tržištu. Tržišni udio društva A odnosno društva B na silaznom tržištu proizvoda Y iznosi 20 %. Ulazak na silazno tržište ograničen je, a tržišni udjeli stabilni su dulje vrijeme. Osim što pokrivaju vlastitu potražnju za proizvodom X (vlastita upotreba), tržišni udio društva A odnosno društva B na tržištu proizvoda X iznosi 30 % (prodaja trećim stranama). Postoje velike prepreke ulasku na tržište proizvoda X, a postojeći proizvođači iskorištavaju gotovo sav svoj kapacitet. Na tržištu proizvoda Y postoje još dva važna dobavljača, svaki s tržišnim udjelom od 15 %, i nekoliko manjih konkurenata. Zajednički pothvat dovodi do ekonomija razmjera u obliku smanjenja fiksnih troškova za sjedišta stranaka.

  Analiza:


  Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ne primjenjuje se jer zajednički tržišni udio stranaka premašuje 20 % na tržištu polugotovog proizvoda X i na tržištu proizvoda Y na kraju proizvodnog lanca. Stoga je sporazum o proizvodnji potrebno pojedinačno ocijeniti.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: zahvaljujući zajedničkom pothvatu za proizvodnju i visokom zajedničkom tržišnom udjelu na uzlaznom tržištu proizvoda X, društva A i B moći će uvelike kontrolirati zalihe ključnog ulaznog resursa X u odnosu na svoje konkurente na silaznom tržištu proizvoda Y, što će im vjerojatno omogućiti da povećaju troškove svojih konkurenata umjetnim povećanjem cijene proizvoda X ili smanjenjem outputa. Time bi se konkurentima društava A i B ograničio pristup tržištu proizvoda Y, a zbog vjerojatnog protutržišnog ograničenja pristupa silaznom tržištu predmetni sporazum vjerojatno će ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: ekonomije razmjera koje je stvorio zajednički pothvat za proizvodnju ograničene su na fiksne troškove i vjerojatno neće nadmašiti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje i stoga sporazum najvjerojatnije neće ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

269.

3. primjer

Situacija: društva A i B osnovala su zajednički pothvat za proizvodnju polugotovog proizvoda X u okviru kojeg se odvija sva njihova proizvodnja tog polugotovog proizvoda. Proizvod X ključni je ulazni resurs u proizvodnji proizvoda Y na kraju proizvodnog lanca i ne postoji nijedan drugi proizvod koji bi se umjesto njega mogao upotrijebiti kao ulazni resurs. Troškovi proizvodnje proizvoda X čine 50 % varijabilnih troškova gotovog proizvoda Y s kojim se društva A i B natječu i na silaznom tržištu. Tržišni udio društva A odnosno društva B na silaznom tržištu proizvoda Y iznosi 20 %. Ulazak na silazno tržište ograničen je, a tržišni udjeli stabilni su dulje vrijeme. Osim što pokrivaju vlastitu potražnju za proizvodom X (vlastita upotreba), tržišni udio društva A odnosno društva B na tržištu proizvoda X iznosi 30 % (prodaja trećim stranama). Postoje velike prepreke ulasku na tržište proizvoda X, a postojeći proizvođači iskorištavaju gotovo sav svoj kapacitet. Na tržištu proizvoda Y postoje još dva važna dobavljača, svaki s tržišnim udjelom od 15 %, i nekoliko manjih konkurenata. Zajednički pothvat dovodi do ekonomija razmjera u obliku smanjenja fiksnih troškova za sjedišta stranaka.

Analiza:

Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ne primjenjuje se jer zajednički tržišni udio stranaka premašuje 20 % na tržištu polugotovog proizvoda X i na tržištu proizvoda Y na kraju proizvodnog lanca. Stoga je sporazum o proizvodnji potrebno pojedinačno ocijeniti.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: zahvaljujući zajedničkom pothvatu za proizvodnju i visokom zajedničkom tržišnom udjelu na uzlaznom tržištu proizvoda X, društva A i B moći će uvelike kontrolirati zalihe ključnog ulaznog resursa X u odnosu na svoje konkurente na silaznom tržištu proizvoda Y, što će im vjerojatno omogućiti da povećaju troškove svojih konkurenata umjetnim povećanjem cijene proizvoda X ili smanjenjem outputa. Time bi se konkurentima društava A i B ograničio pristup tržištu proizvoda Y, a zbog vjerojatnog protutržišnog ograničenja pristupa silaznom tržištu predmetni sporazum vjerojatno će ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: ekonomije razmjera koje je stvorio zajednički pothvat za proizvodnju ograničene su na fiksne troškove i vjerojatno neće nadmašiti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje i stoga sporazum najvjerojatnije neće ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3.

| 270. | Sporazum o proizvodnji kao podjela tržišta

  4. primjer


  Situacija: društva A i B proizvode i proizvod X i proizvod Y. Tržišni udio društva A na tržištu proizvoda X iznosi 30 %, odnosno 10 % na tržištu proizvoda Y. Tržišni udio društva B na tržištu proizvoda X iznosi 10 %, a na tržištu proizvoda Y 30 %. Kako bi ostvarila ekonomije razmjera u području proizvodnje, društva A i B sklopila su sporazum o proizvodnji u okviru kojeg će društvo A proizvoditi samo proizvod X, a društvo B samo proizvod Y. Sporazumom nije predviđeno da stranke jedna drugu opskrbljuju proizvodima. Stoga će nakon sklapanja sporazuma društvo A prodavati samo proizvod X, a društvo B samo proizvod Y. Stranke tvrde da će takvom specijalizacijom znatno smanjiti fiksne troškove zbog ekonomija razmjera, dok će usmjerenjem na samo jedan proizvod poboljšati svoje proizvodne tehnologije, što će dovesti do poboljšanja kvalitete proizvodâ.

  Analiza:


  Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ne primjenjuje se jer zajednički tržišni udio stranaka premašuje 20 % na mjerodavnim tržištima proizvoda X i Y. U svakom slučaju, sporazum se ne smatra sporazumom o uzajamnoj specijalizaciji u okviru definicije Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju jer stranke ne pristaju jedna drugu opskrbljivati proizvodima koje prestanu proizvoditi. Stoga je sporazum potrebno pojedinačno ocijeniti.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: društva A i B pristaju na temelju sporazuma prestati proizvoditi (i prodavati) proizvode kojima se natječu. Stoga je cilj sporazuma ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: navodno povećanje učinkovitosti iz sporazuma (smanjenje fiksnih troškova i poboljšanje proizvodne tehnologije) povezano je s podjelom tržišta te vjerojatno neće nadmašiti ograničavajuće učinke sporazuma i stoga sporazum ne ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3. U svakom slučaju, ako društva A ili B smatraju da bi bilo učinkovitije usmjeriti se samo na jedan proizvod, mogu donijeti jednostranu odluku o proizvodnji samo proizvoda X ili Y, a da pritom ne pristaju na to da se drugo društvo usmjeri na proizvodnju drugog proizvoda. |
| --- | --- |

270.

4. primjer

Situacija: društva A i B proizvode i proizvod X i proizvod Y. Tržišni udio društva A na tržištu proizvoda X iznosi 30 %, odnosno 10 % na tržištu proizvoda Y. Tržišni udio društva B na tržištu proizvoda X iznosi 10 %, a na tržištu proizvoda Y 30 %. Kako bi ostvarila ekonomije razmjera u području proizvodnje, društva A i B sklopila su sporazum o proizvodnji u okviru kojeg će društvo A proizvoditi samo proizvod X, a društvo B samo proizvod Y. Sporazumom nije predviđeno da stranke jedna drugu opskrbljuju proizvodima. Stoga će nakon sklapanja sporazuma društvo A prodavati samo proizvod X, a društvo B samo proizvod Y. Stranke tvrde da će takvom specijalizacijom znatno smanjiti fiksne troškove zbog ekonomija razmjera, dok će usmjerenjem na samo jedan proizvod poboljšati svoje proizvodne tehnologije, što će dovesti do poboljšanja kvalitete proizvodâ.

Analiza:

Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ne primjenjuje se jer zajednički tržišni udio stranaka premašuje 20 % na mjerodavnim tržištima proizvoda X i Y. U svakom slučaju, sporazum se ne smatra sporazumom o uzajamnoj specijalizaciji u okviru definicije Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju jer stranke ne pristaju jedna drugu opskrbljivati proizvodima koje prestanu proizvoditi. Stoga je sporazum potrebno pojedinačno ocijeniti.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: društva A i B pristaju na temelju sporazuma prestati proizvoditi (i prodavati) proizvode kojima se natječu. Stoga je cilj sporazuma ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: navodno povećanje učinkovitosti iz sporazuma (smanjenje fiksnih troškova i poboljšanje proizvodne tehnologije) povezano je s podjelom tržišta te vjerojatno neće nadmašiti ograničavajuće učinke sporazuma i stoga sporazum ne ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3. U svakom slučaju, ako društva A ili B smatraju da bi bilo učinkovitije usmjeriti se samo na jedan proizvod, mogu donijeti jednostranu odluku o proizvodnji samo proizvoda X ili Y, a da pritom ne pristaju na to da se drugo društvo usmjeri na proizvodnju drugog proizvoda.

| 271. | Potencijalni konkurenti

  5. primjer


  Situacija: društvo A proizvodi gotovi proizvod X, a društvo B proizvodi gotovi proizvod Y. Proizvodi X i Y pripadaju zasebnim tržištima proizvoda na kojima društva A i B imaju tržišnu snagu, s pojedinačnim tržišnim udjelima koji premašuju 20 %. Oba društva upotrebljavaju proizvod Z kao ulazni resurs za proizvodnju proizvoda X i Y te oba društva proizvode proizvod Z samo za vlastitu upotrebu. Proizvod X može se proizvoditi jednostavnom pretvorbom proizvoda Z, a društvo B pripremilo se za ulazak na tržište proizvoda X te se čini realnim da će ući na to tržište sljedeće godine. Društva A i B pristaju zajednički proizvoditi proizvod Z, što stvara skromne ekonomije razmjera, i prestati s neovisnom proizvodnjom proizvoda Z. Društvo B na temelju sporazuma pristaje na to da u sljedećih pet godina neće ući na tržište proizvoda X.

  Analiza:


  Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ne primjenjuje se jer je prag tržišnog udjela od 20 % premašen na silaznim tržištima za gotove proizvode X i Y. Ta su tržišta mjerodavna za primjenu praga tržišnog udjela jer stranke upotrebljavaju proizvod na koji se sporazum o proizvodnji odnosi (polugotovi proizvod Z) kao ulazni resurs za proizvodnju proizvoda X i Y.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: društva A i B nisu stvarni konkurenti za proizvode X, Y ili Z. Međutim, s obzirom na svoj plan ulaska na tržište proizvoda X u roku od jedne godine, društvo B potencijalni je konkurent društva A na tom tržištu. Stoga sporazum o zajedničkoj proizvodnji ograničava tržišno natjecanje na tržištu proizvoda X u smislu članka 101. stavka 1. uklanjanjem ograničenja koje se nametnulo planiranim ulaskom društva B.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: uvjeti iz članka 101. stavka 3. vjerojatno neće biti ispunjeni jer je povećanje učinkovitosti u obliku ekonomije razmjera koje proizlazi iz sporazuma o zajedničkoj proizvodnji skromno i nije vjerojatno da će nadmašiti ograničavajuće učinke sporazuma na tržišno natjecanje na tržištu proizvoda X, na kojem društvo A ima tržišnu snagu. |
| --- | --- |

271.

5. primjer

Situacija: društvo A proizvodi gotovi proizvod X, a društvo B proizvodi gotovi proizvod Y. Proizvodi X i Y pripadaju zasebnim tržištima proizvoda na kojima društva A i B imaju tržišnu snagu, s pojedinačnim tržišnim udjelima koji premašuju 20 %. Oba društva upotrebljavaju proizvod Z kao ulazni resurs za proizvodnju proizvoda X i Y te oba društva proizvode proizvod Z samo za vlastitu upotrebu. Proizvod X može se proizvoditi jednostavnom pretvorbom proizvoda Z, a društvo B pripremilo se za ulazak na tržište proizvoda X te se čini realnim da će ući na to tržište sljedeće godine. Društva A i B pristaju zajednički proizvoditi proizvod Z, što stvara skromne ekonomije razmjera, i prestati s neovisnom proizvodnjom proizvoda Z. Društvo B na temelju sporazuma pristaje na to da u sljedećih pet godina neće ući na tržište proizvoda X.

Analiza:

Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ne primjenjuje se jer je prag tržišnog udjela od 20 % premašen na silaznim tržištima za gotove proizvode X i Y. Ta su tržišta mjerodavna za primjenu praga tržišnog udjela jer stranke upotrebljavaju proizvod na koji se sporazum o proizvodnji odnosi (polugotovi proizvod Z) kao ulazni resurs za proizvodnju proizvoda X i Y.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: društva A i B nisu stvarni konkurenti za proizvode X, Y ili Z. Međutim, s obzirom na svoj plan ulaska na tržište proizvoda X u roku od jedne godine, društvo B potencijalni je konkurent društva A na tom tržištu. Stoga sporazum o zajedničkoj proizvodnji ograničava tržišno natjecanje na tržištu proizvoda X u smislu članka 101. stavka 1. uklanjanjem ograničenja koje se nametnulo planiranim ulaskom društva B.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: uvjeti iz članka 101. stavka 3. vjerojatno neće biti ispunjeni jer je povećanje učinkovitosti u obliku ekonomije razmjera koje proizlazi iz sporazuma o zajedničkoj proizvodnji skromno i nije vjerojatno da će nadmašiti ograničavajuće učinke sporazuma na tržišno natjecanje na tržištu proizvoda X, na kojem društvo A ima tržišnu snagu.

| 272. | Razmjena informacija

  6. primjer


  Situacija: društva A i B proizvode baznu kemikaliju Z. Z je homogeni proizvod koji se proizvodi u skladu s europskom normom kojom nisu dopuštene varijacije proizvoda. Troškovi proizvodnje bitna su komponenta ukupnog troška za proizvod Z. Tržišni udio društva A na Unijinu tržištu proizvoda Z iznosi 20 %, a društva B 25 %. Na tržištu djeluju još četiri proizvođača, čiji tržišni udjeli iznose 20 %, 15 %, 10 % i 10 %. Proizvodno postrojenje društva A nalazi se u državi članici X u sjevernoj Europi, dok se proizvodno postrojenje društva B nalazi u državi članici Y u južnoj Europi. Iako se većina klijenata društva A nalazi u sjevernoj Europi, dio ih se nalazi u južnoj Europi. Većina klijenata društva B nalazi se u južnoj Europi, no dio njegovih klijenata nalazi se u sjevernoj Europi. Društvo A trenutačno isporučuje svojim klijentima u južnoj Europi proizvod Z koji proizvodi u svojem proizvodnom postrojenju u sjevernoj državi članici X i prevozi kamionom u južnu Europu. Slično tomu, društvo B isporučuje svojim klijentima u sjevernoj Europi proizvod Z koji proizvodi u svojem proizvodnom postrojenju u južnoj državi članici Y i prevozi kamionom u sjevernu Europu. Troškovi prijevoza vrlo su visoki, no ne toliko da isporuke u južnu Europu nisu profitabilne za društvo A, odnosno da isporuke u sjevernu Europu nisu profitabilne za društvo B.
  Društva A i B odlučila su da bi bilo učinkovitije da društvo A prestane prevoziti proizvod Z iz države članice X u južnu Europu, odnosno da društvo B prestane prevoziti proizvod Z iz države članice Y u sjevernu Europu, no oba društva pritom žele zadržati svoje klijente. Da bi u tome uspjela, društva A i B namjeravaju sklopiti sporazum o razmjeni koji će im omogućiti da nabave dogovorenu godišnju količinu proizvoda Z iz postrojenja druge stranke kako bi je prodala svojim klijentima koji se nalaze bliže postrojenju te druge stranke. Kako bi izračunala nabavnu cijenu koja ne koristi jednoj stranci na štetu druge i koja odražava činjenicu da stranke imaju drukčije troškove proizvodnje i da neće u jednakoj mjeri smanjiti troškove prijevoza, a kako bi osigurala da obje stranke mogu ostvariti odgovarajuću maržu, društva pristaju otkriti jedno drugome svoje troškove za proizvod Z (odnosno troškove proizvodnje i prijevoza).

  Analiza:


  Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ne primjenjuje se jer sporazum o razmjeni ne odgovara nijednoj vrsti sporazuma obuhvaćenoj Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju.

  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: sama razmjena dijela proizvodnje između društava A i B, koja su konkurenti, ne uzrokuje probleme u području tržišnog natjecanja. No sporazumom je predviđeno da stranke razmijene informacije o troškovima proizvodnje i prijevoza za proizvod Z za koji se natječu. Razmjena informacija između konkurenata prelazi ono što je potrebno za provedbu sporazuma o razmjeni. S obzirom na to da je struktura tržišta relativno koncentrirana, da je proizvod Z homogen i da su troškovi proizvodnje i prijevoza glavna komponenta ukupnih troškova proizvoda i stoga važan parametar tržišnog natjecanja, razmjena informacija mogla bi dovesti do tajnog dogovora S obzirom na znatne tržišne udjele stranaka, sporazum će stoga vjerojatno ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.
  Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: sporazumom će se povećati učinkovitost zbog smanjenih troškova za stranke, no čini se da sadržaj razmjene informacija nije nužan za postizanje učinkovitosti. Stranke bi mogle na sličan način smanjiti troškove tako da dogovore formulu za izračun cijena koja ne podrazumijeva otkrivanje njihovih troškova proizvodnje i prijevoza. Stoga sporazum o razmjeni u ovom obliku ne ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

272.

6. primjer

Situacija: društva A i B proizvode baznu kemikaliju Z. Z je homogeni proizvod koji se proizvodi u skladu s europskom normom kojom nisu dopuštene varijacije proizvoda. Troškovi proizvodnje bitna su komponenta ukupnog troška za proizvod Z. Tržišni udio društva A na Unijinu tržištu proizvoda Z iznosi 20 %, a društva B 25 %. Na tržištu djeluju još četiri proizvođača, čiji tržišni udjeli iznose 20 %, 15 %, 10 % i 10 %. Proizvodno postrojenje društva A nalazi se u državi članici X u sjevernoj Europi, dok se proizvodno postrojenje društva B nalazi u državi članici Y u južnoj Europi. Iako se većina klijenata društva A nalazi u sjevernoj Europi, dio ih se nalazi u južnoj Europi. Većina klijenata društva B nalazi se u južnoj Europi, no dio njegovih klijenata nalazi se u sjevernoj Europi. Društvo A trenutačno isporučuje svojim klijentima u južnoj Europi proizvod Z koji proizvodi u svojem proizvodnom postrojenju u sjevernoj državi članici X i prevozi kamionom u južnu Europu. Slično tomu, društvo B isporučuje svojim klijentima u sjevernoj Europi proizvod Z koji proizvodi u svojem proizvodnom postrojenju u južnoj državi članici Y i prevozi kamionom u sjevernu Europu. Troškovi prijevoza vrlo su visoki, no ne toliko da isporuke u južnu Europu nisu profitabilne za društvo A, odnosno da isporuke u sjevernu Europu nisu profitabilne za društvo B.

Društva A i B odlučila su da bi bilo učinkovitije da društvo A prestane prevoziti proizvod Z iz države članice X u južnu Europu, odnosno da društvo B prestane prevoziti proizvod Z iz države članice Y u sjevernu Europu, no oba društva pritom žele zadržati svoje klijente. Da bi u tome uspjela, društva A i B namjeravaju sklopiti sporazum o razmjeni koji će im omogućiti da nabave dogovorenu godišnju količinu proizvoda Z iz postrojenja druge stranke kako bi je prodala svojim klijentima koji se nalaze bliže postrojenju te druge stranke. Kako bi izračunala nabavnu cijenu koja ne koristi jednoj stranci na štetu druge i koja odražava činjenicu da stranke imaju drukčije troškove proizvodnje i da neće u jednakoj mjeri smanjiti troškove prijevoza, a kako bi osigurala da obje stranke mogu ostvariti odgovarajuću maržu, društva pristaju otkriti jedno drugome svoje troškove za proizvod Z (odnosno troškove proizvodnje i prijevoza).

Analiza:

Primjenjivost Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju: Uredba o skupnom izuzeću za specijalizaciju ne primjenjuje se jer sporazum o razmjeni ne odgovara nijednoj vrsti sporazuma obuhvaćenoj Uredbom o skupnom izuzeću za specijalizaciju.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.: sama razmjena dijela proizvodnje između društava A i B, koja su konkurenti, ne uzrokuje probleme u području tržišnog natjecanja. No sporazumom je predviđeno da stranke razmijene informacije o troškovima proizvodnje i prijevoza za proizvod Z za koji se natječu. Razmjena informacija između konkurenata prelazi ono što je potrebno za provedbu sporazuma o razmjeni. S obzirom na to da je struktura tržišta relativno koncentrirana, da je proizvod Z homogen i da su troškovi proizvodnje i prijevoza glavna komponenta ukupnih troškova proizvoda i stoga važan parametar tržišnog natjecanja, razmjena informacija mogla bi dovesti do tajnog dogovora S obzirom na znatne tržišne udjele stranaka, sporazum će stoga vjerojatno ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

Pojedinačna ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.: sporazumom će se povećati učinkovitost zbog smanjenih troškova za stranke, no čini se da sadržaj razmjene informacija nije nužan za postizanje učinkovitosti. Stranke bi mogle na sličan način smanjiti troškove tako da dogovore formulu za izračun cijena koja ne podrazumijeva otkrivanje njihovih troškova proizvodnje i prijevoza. Stoga sporazum o razmjeni u ovom obliku ne ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3.

4.   SPORAZUMI O NABAVI

4.1.   Uvod

| 273. | U ovom poglavlju navode se smjernice o ocjeni sporazuma o zajedničkoj nabavi proizvoda između nekoliko poduzetnika. Zajednička nabava uključuje udruživanje aktivnosti nabave i može se provoditi na različite načine, među ostalim preko društva pod zajedničkom kontrolom, društva u kojem poduzetnici imaju nekontrolirajuće udjele ili zadruge, na temelju ugovornog sporazuma ili u okviru slobodnijih oblika suradnje, u kojima na primjer zastupnik pregovara o nabavi ili zaključuje nabavu uime nekoliko poduzetnika (pod zajedničkim nazivom „aranžmani za zajedničku nabavu”). |
| --- | --- |

273.

| 274. | Aranžmani za zajedničku nabavu postoje u raznim gospodarskim sektorima. Mogu predvidjeti zajedničku nabavu članova ili se ograničiti na zajedničke pregovore s dobavljačem o nabavnim cijenama, sastavnicama nabavne cijene ili drugim odredbama i uvjetima, dok konkretne transakcije nabave zaključuje svaka stranka pojedinačno po cijenama i/ili odredbama i uvjetima postignutima u okviru zajedničkih pregovora. Kad god se u ovom poglavlju spominje zajednička nabava, to se odnosi i na zajedničku nabavu i na zajedničke pregovore o nabavnim cijenama (ili sastavnicama nabavne cijene) odnosno o drugim odredbama i uvjetima. Aranžman za zajedničku nabavu može obuhvaćati i dodatne aktivnosti kao što su zajednički prijevoz, kontrola kvalitete i skladištenje, čime se izbjegava višekratno plaćanje istih troškova dostave. Ovisno o sektoru, kupci mogu upotrijebiti zajednički nabavljene proizvode ili ih iskoristiti kao ulazne resurse za vlastite aktivnosti, na primjer kao energiju ili gnojivo. Druga je mogućnost da kupci preprodaju proizvode, na primjer u slučaju potrošne robe kratkog vijeka trajanja (hrana, proizvodi za kućanstvo, proizvodi za osobnu njegu itd.) ili potrošnih elektroničkih uređaja. Skupine neovisnih trgovaca na malo, maloprodajni lanci ili skupine trgovaca na malo koje se bave zajedničkom nabavom obično se nazivaju „maloprodajni savezi” (200). |
| --- | --- |

274.

| 275. | Aranžmanima za zajedničku nabavu u pravilu se nastoji stvoriti određeni stupanj kupovne moći u odnosu na dobavljače, koji pojedinačni članovi takvih aranžmana možda ne bi postigli da djeluju samostalno. Kupovna moć koja proizlazi iz aranžmana za zajedničku nabavu može dovesti do nižih cijena, veće raznolikosti ili bolje kvalitete proizvoda za potrošače. Osim toga, članovima, posebno manjim poduzetnicima, može omogućiti da ostvare bolje uvjete nabave i tako ostanu konkurentni na silaznim tržištima prodaje unatoč jakoj konkurenciji. Poduzetnici mogu sudjelovati u zajedničkoj nabavi i kako bi spriječili nestašice ili riješili problem prekida u proizvodnji određenih proizvoda te time izbjegli poremećaje u lancu opskrbe. Međutim, u određenim okolnostima zajednička nabava može uzrokovati probleme u području tržišnog natjecanja, kako je utvrđeno u odjeljku 4.2.3. |
| --- | --- |

275.

| 276. | Aranžmani za zajedničku nabavu mogu uključivati i horizontalne i vertikalne sporazume. U takvim je slučajevima potrebna dvostupanjska analiza. Prvo, horizontalni sporazumi između konkurentnih poduzetnika koji sudjeluju u zajedničkoj nabavi ili odluke koje donosi udruženje poduzetnika koji sudjeluju u nabavi moraju se ocijeniti u skladu s načelima utvrđenima u ovim Smjernicama. Ako se na temelju ocjene zaključi da aranžman za zajedničku nabavu ne uzrokuje probleme u području tržišnog natjecanja, potrebno je dodatno ocijeniti sve vertikalne sporazume između aranžmana za zajedničku nabavu i njegovih pojedinačnih članova te između aranžmana za zajedničku nabavu i dobavljača. Takvi vertikalni sporazumi moraju se ocijeniti primjenom Uredbe o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma i Vertikalnih smjernica. Pretpostavlja se da vertikalni sporazumi koji nisu obuhvaćeni Uredbom o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma nisu nedopušteni, no potrebno ih je pojedinačno ocijeniti u skladu s člankom 101. |
| --- | --- |

276.

4.2.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.

4.2.1.   Glavni problemi u području tržišnog natjecanja

| 277. | Aranžmani za zajedničku nabavu između stvarnih ili potencijalnih konkurenata mogu ograničiti tržišno natjecanje na uzlaznim tržištima nabave i/ili silaznim tržištima prodaje, na primjer povećanjem cijena odnosno smanjenjem outputa, kvalitete ili raznolikosti proizvoda ili inovacija, podjelom tržišta ili protutržišnim ograničenjem pristupa tržištu drugim kupcima. |
| --- | --- |

277.

4.2.2.   Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj

| 278. | Aranžmani za zajedničku nabavu u pravilu ne ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj ako se doista odnose na zajedničku nabavu, odnosno ako dva ili više kupaca zajednički pregovaraju i sklope sporazum s određenim dobavljačem u pogledu jednog ili više uvjeta trgovanja koji se odnose na isporuku proizvoda kupcima koji sudjeluju u aranžmanu. |
| --- | --- |

278.

| 279. | Aranžmane za zajedničku nabavu trebalo bi razlikovati od kartela kupaca, čiji je cilj ograničiti tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu koje je protivno članku 101. stavku 1. (201) Karteli kupaca su sporazumi ili usklađena djelovanja između dvaju ili više kupaca koji, bez zajedničkih pregovora u odnosu na dobavljača, čine sljedeće:






  (a) | koordiniraju pojedinačno konkurentsko ponašanje tih kupaca na tržištu nabave ili utječu na bitne parametre tržišnog natjecanja među njima na temelju djelovanja koja uključuju, no nisu ograničena na, određivanje ili koordinaciju nabavnih cijena ili njihovih sastavnica (uključujući npr. sporazume kojima se utvrđuju plaće ili neplaćanje određene cijene za proizvod), raspodjelu nabavnih kvota ili podjelu tržišta i dobavljača; ili |
| --- | --- | --- |

279.

(a)

koordiniraju pojedinačno konkurentsko ponašanje tih kupaca na tržištu nabave ili utječu na bitne parametre tržišnog natjecanja među njima na temelju djelovanja koja uključuju, no nisu ograničena na, određivanje ili koordinaciju nabavnih cijena ili njihovih sastavnica (uključujući npr. sporazume kojima se utvrđuju plaće ili neplaćanje određene cijene za proizvod), raspodjelu nabavnih kvota ili podjelu tržišta i dobavljača; ili

| (b) | utječu na pojedinačne pregovore kupaca s dobavljačima ili njihove pojedinačne nabave od dobavljača, na primjer koordinacijom strategija pregovaranja kupaca ili razmjenama informacija o stanju takvih pregovora s dobavljačima. |
| --- | --- |

(b)

utječu na pojedinačne pregovore kupaca s dobavljačima ili njihove pojedinačne nabave od dobavljača, na primjer koordinacijom strategija pregovaranja kupaca ili razmjenama informacija o stanju takvih pregovora s dobavljačima.

| 280. | Ako kupci samostalno komuniciraju s dobavljačima (odnosno ne sudjeluju u zajedničkim pregovorima s dobavljačem), moraju neovisno donositi odluke o nabavi i ne smiju sporazumima i usklađenim djelovanjima ukloniti stratešku nesigurnost među sobom u pogledu svojeg budućeg tržišnog ponašanja. Kupci ne smiju najprije među sobom odrediti jedan ili više uvjeta kupnje (cijenu, količinu, izvor opskrbe, kvalitetu ili druge parametre tržišnog natjecanja) prije nego što se svaki kupac upusti u samostalne pregovore s dobavljačem i nabavu od dobavljača. |
| --- | --- |

280.

| 281. | Kartel kupaca može postojati i kad se kupci dogovore da će međusobno razmijeniti poslovno osjetljive informacije o svojim pojedinačnim namjerama u području nabave ili pregovorima s dobavljačima izvan bilo kakvog stvarnog aranžmana za zajedničku nabavu koji s dobavljačima kolektivno komunicira uime svojih članova (202). To se osobito odnosi na razmjene informacija između kupaca o nabavnim cijenama koje će platiti (maksimalne cijene, minimalni popusti i drugi cjenovni aspekti), drugim odredbama i uvjetima nabave, izvorima opskrbe (u smislu dobavljača i državnih područja), obujmu i količinama, kvaliteti ili drugim parametrima tržišnog natjecanja (npr. vremenski raspored, dostava i inovacije). |
| --- | --- |

281.

| 282. | Kartel kupaca po svojoj prirodi sadržava dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da nije potrebno ocijeniti njegove moguće učinke. On će stoga, ako utječe na trgovinu među državama članicama, predstavljati ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj u smislu članka 101. stavka 1. Stoga se pri ocjenjivanju kartela kupaca, za razliku od aranžmana za zajedničku nabavu, u načelu ne moraju utvrditi mjerodavna tržišta te se ne mora uzeti u obzir tržišni položaj kupaca na uzlaznom tržištu nabave kao ni to jesu li ti kupci konkurenti na silaznom tržištu prodaje (203). Sljedeći čimbenici umanjuju vjerojatnost da je aranžman za nabavu između kupaca kartel kupaca:






  (a) | aranžman za zajedničku nabavu jasno daje na znanje dobavljačima da pregovara uime svojih članova i da će članovi biti obvezani dogovorenim odredbama i uvjetima za svoje pojedinačne nabave ili da obavlja zajedničku nabavu u njihovo ime. Pritom aranžman za zajedničku nabavu ne mora otkriti identitet svojih članova, osobito ako je riječ o malim ili srednjim poduzećima i/ili ako se na njih odnosi samo ograničeni dio nabave zajedničkog aranžmana od nekog dobavljača. Međutim, nije na dobavljačima da poduzimaju mjere kako bi saznali za postojanje aranžmana za zajedničku nabavu, na primjer preko trećih strana ili iz medijskih izvješća. Ipak, tajnost nije obvezna da bi se utvrdilo postojanje kartela kupaca (204); |
| --- | --- | --- |

282.

(a)

aranžman za zajedničku nabavu jasno daje na znanje dobavljačima da pregovara uime svojih članova i da će članovi biti obvezani dogovorenim odredbama i uvjetima za svoje pojedinačne nabave ili da obavlja zajedničku nabavu u njihovo ime. Pritom aranžman za zajedničku nabavu ne mora otkriti identitet svojih članova, osobito ako je riječ o malim ili srednjim poduzećima i/ili ako se na njih odnosi samo ograničeni dio nabave zajedničkog aranžmana od nekog dobavljača. Međutim, nije na dobavljačima da poduzimaju mjere kako bi saznali za postojanje aranžmana za zajedničku nabavu, na primjer preko trećih strana ili iz medijskih izvješća. Ipak, tajnost nije obvezna da bi se utvrdilo postojanje kartela kupaca (204);

| (b) | članovi aranžmana za zajedničku nabavu odredili su oblik, opseg i funkcioniranje svoje suradnje u pisanom sporazumu, pa se njegova usklađenost s člankom 101. može provjeriti ex post i s obzirom na stvarno funkcioniranje aranžmana za zajedničku nabavu. No pisani sporazum ne može sam po sebi zaštititi aranžman od provedbe prava tržišnog natjecanja. |
| --- | --- |

(b)

članovi aranžmana za zajedničku nabavu odredili su oblik, opseg i funkcioniranje svoje suradnje u pisanom sporazumu, pa se njegova usklađenost s člankom 101. može provjeriti ex post i s obzirom na stvarno funkcioniranje aranžmana za zajedničku nabavu. No pisani sporazum ne može sam po sebi zaštititi aranžman od provedbe prava tržišnog natjecanja.

| 283. | Aranžmani za zajedničku nabavu mogu i pridonijeti sudjelovanju ili služiti kao sredstvo sudjelovanja u kartelu prodavatelja, odnosno sporazumu između konkurenata o određivanju prodajnih cijena, ograničavanju outputa ili dijeljenju tržišta ili klijenata na silaznim tržištima prodaje. U tom slučaju aranžman za zajedničku nabavu može se ocijeniti zajedno s kartelom na silaznom tržištu prodaje. |
| --- | --- |

283.

| 284. | Aranžman za zajedničku nabavu čiji je cilj isključiti stvarnog ili potencijalnog konkurenta sa silaznih tržišta prodaje oblik je horizontalnog bojkota i smatra se ograničenjem tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Horizontalni bojkot trebalo bi razlikovati od vertikalnog bojkota, odnosno sporazuma između kupaca o tome da ne kupuju od određenih dobavljača na uzlaznom tržištu. Iako se vertikalni bojkot u određenim okolnostima može smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja s obzirom na cilj, to u pravilu nije slučaj. Na primjer, sporazum između kupaca o tome da više neće kupovati proizvode od određenih dobavljača zbog određenih obilježja proizvoda, proizvodnih postupaka ili uvjeta rada, na primjer zato što ponuđeni proizvodi nisu održivi, a kupci žele kupovati samo održive proizvode, nema za cilj ograničenje tržišnog natjecanja. Stoga se za ocjenu stvarnih ili vjerojatnih učinaka vertikalnog bojkota na tržišno natjecanje treba uzeti u obzir njegov pravni i gospodarski kontekst. |
| --- | --- |

284.

4.2.3.   Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje

| 285. | Aranžmani za zajedničku nabavu preko kojih kupci zajednički komuniciraju s dobavljačima moraju se ocijeniti u njihovu pravnom i gospodarskom kontekstu s obzirom na njihove stvarne i vjerojatne učinke na tržišno natjecanje. Ocjena mora obuhvatiti moguće ograničavajuće učinke na mjerodavno tržište ili tržišta nabave na kojima aranžman za zajedničku nabavu komunicira s dobavljačima i na mjerodavno tržište ili tržišta prodaje na kojima se članovi aranžmana za zajedničku nabavu mogu natjecati kao prodavatelji. U toj ocjeni Komisija će usporediti stvarne ili vjerojatne učinke aranžmana za zajedničku nabavu na mjerodavna tržišta nabave i prodaje sa situacijom koja bi postojala bez tog konkretnog aranžmana. |
| --- | --- |

285.

| 286. | Općenito je manje vjerojatno da će aranžmani za zajedničku nabavu uzrokovati probleme u području tržišnog natjecanja kad članovi nemaju tržišnu snagu na mjerodavnom tržištu ili tržištima prodaje. |
| --- | --- |

286.

| 287. | Određena ograničenja koja je aranžman za zajedničku nabavu uveo svojim članovima možda neće biti obuhvaćena područjem primjene članka 101. stavka 1. ako su ograničena na ono što je objektivno potrebno i proporcionalno za pravilno funkcioniranje aranžmana i što članovima omogućuje iskorištavanje njegove kupovne moći u odnosu na dobavljače (205). To na primjer može vrijediti za odredbu kojom se članovima zabranjuje sudjelovanje u konkurentnim aranžmanima za zajedničku nabavu ako bi to ugrozilo pravilno funkcioniranje aranžmana za nabavu i njegovu kupovnu moć. |
| --- | --- |

287.

4.2.3.1.   Mjerodavna tržišta

| 288. | Postoje dva tržišta na koja mogu utjecati aranžmani za zajedničku nabavu. Prvo su tržište ili tržišta na koja se aranžman za zajedničku nabavu izravno odnosi, odnosno mjerodavna tržišta nabave na kojima članovi aranžmana za zajedničku nabavu zajednički obavljaju pregovore s dobavljačima ili nabavu od njih. Drugo su silazno tržište ili tržišta prodaje, odnosno tržišta na kojima članovi aranžmana za zajedničku nabavu pojedinačno djeluju kao prodavatelji. |
| --- | --- |

288.

| 289. | Pri utvrđivanju mjerodavnih tržišta nabave, u okviru kojeg se konkurentska ograničenja utvrđuju na temelju koncepta zamjenjivosti, slijede se načela navedena u Obavijesti o utvrđivanju tržišta. Jedina posebnost za tržišta nabave u odnosu na tržišta prodaje leži u tome što se zamjenjivost mora utvrditi s gledišta ponude, a ne s gledišta potražnje. Drugim riječima, pri utvrđivanju konkurentskih ograničenja za kupce odlučujuće su mogućnosti dobavljača. Te mogućnosti mogu se na primjer analizirati ispitivanjem vjerojatne reakcije dobavljača na malo, ali stalno snižavanje cijene koja se nudi za njihove proizvode. Nakon utvrđivanja mjerodavnog tržišta tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu može se izračunati na temelju vrijednosti ili količine relevantnih proizvoda koje nabavljaju članovi kao udjela u ukupnoj prodaji na mjerodavnom tržištu nabave. |
| --- | --- |

289.

| 290. | Ako su članovi usto i konkurenti na jednom ili više tržišta prodaje, ta su tržišta isto tako bitna za ocjenu. Mjerodavna tržišta prodaje utvrđuju se primjenom metodologije opisane u Obavijesti o utvrđivanju tržišta. |
| --- | --- |

290.

4.2.3.2.   Tržišna snaga

| 291. | Nije utvrđen apsolutni prag čije premašivanje može upućivati na to da članovi aranžmana za zajedničku nabavu imaju toliku tržišnu snagu da će taj aranžman vjerojatno proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Međutim, većinom nije vjerojatno da postoji tržišna snaga ako zajednički tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu ne premašuje 15 % na mjerodavnim tržištima nabave ni na mjerodavnim tržištima prodaje. U svakom slučaju, ako zajednički tržišni udjeli članova ne premašuju 15 % ni na tržištima nabave ni na tržištima prodaje, vjerojatno je da su ispunjeni uvjeti iz članka 101. stavka 3. osim ako aranžman ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. |
| --- | --- |

291.

| 292. | Tržišni udio veći od tog praga na jednom ili oba tržišta ne upućuje sam po sebi na to da će aranžman za zajedničku nabavu vjerojatno proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Učinke na tržište aranžmana za zajedničku nabavu sa zajedničkim tržišnim udjelom većim od tog praga potrebno je temeljito ocijeniti uzimajući u obzir čimbenike kao što su koncentracija tržišta, profitne marže, mjera u kojoj su članovi bliski konkurenti, priroda proizvoda na koje se odnosi aranžman za nabavu i moguća kompenzacijska prodajna moć dobavljača. |
| --- | --- |

292.

| 293. | Osim toga, pri analizi imaju li članovi aranžmana za zajedničku nabavu zajedničku kupovnu moć bitno je uzeti u obzir i broj i intenzitet veza među konkurentima na tržištu nabave. Na primjer, neki isti članovi mogu sudjelovati i u drugim aranžmanima za nabavu. |
| --- | --- |

293.

| 294. | Ako članovi aranžmana za zajedničku nabavu imaju znatan stupanj kupovne moći na tržištu nabave, postoji rizik da aranžman može nanijeti štetu tržišnom natjecanju na uzlaznom tržištu, što bi u konačnici moglo naštetiti i potrošačima na silaznom tržištu. Na primjer, iskorištavanje zajedničke kupovne moći može naštetiti poticajima dobavljača za ulaganje i prisiliti dobavljače bez kompenzacijske prodajne moći da smanje asortiman ili kvalitetu svojih proizvoda. To bi moglo proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje na uzlaznom tržištu, kao što su smanjenje kvalitete, opadanje inovacija i, u konačnici, neoptimalna opskrba. Osim toga, trgovci na malo mogu iskoristiti kupovnu moć i manipulirati dobavljačima zajedničkim ograničavanjem raznolikosti proizvoda u svojim trgovinama, čime se u konačnici nanosi šteta potrošačima na silaznom tržištu. |
| --- | --- |

294.

| 295. | Rizik da će aranžman za zajedničku nabavu odvratiti dobavljače od ulaganja ili inovacija veći je ako su kupci zajednički zaslužni za velik dio relevantne nabave, posebno ako ti kupci posluju s dobavljačima bez kompenzacijske prodajne moći. Takvi dobavljači mogu biti posebno izloženi smanjenju dobiti, osobito ako su proveli konkretna ulaganja u opskrbu članova aranžmana za zajedničku nabavu. Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje manje su vjerojatni ako dobavljači imaju znatan stupanj kompenzacijske prodajne moći (što ne znači nužno da imaju vladajući položaj) na tržištu ili tržištima nabave, na primjer jer prodaju proizvode ili usluge koje kupci moraju imati da bi se natjecali na silaznim tržištima prodaje i koje je teško zamijeniti. |
| --- | --- |

295.

| 296. | Kupovna moć članova aranžmana za zajedničku nabavu može se iskoristiti i za ograničenje pristupa tržištu konkurentnim kupcima s tržišta nabave ograničavanjem njihova pristupa učinkovitim dobavljačima. Takvi ograničavajući učinci vjerojatniji su ako postoje samo ograničen broj dobavljača i prepreke ulasku na strani opskrbe tržišta nabave. |
| --- | --- |

296.

| 297. | Ako su članovi aranžmana za zajedničku nabavu stvarni ili potencijalni konkurenti na silaznim tržištima, poticaji za njihovo tržišno natjecanje cijenama na silaznim tržištima prodaje mogu biti znatno smanjeni ako zajednički nabavljaju znatan dio proizvoda u pogledu kojih se natječu na silaznom tržištu. Prvo, ako članovi zajednički imaju znatan stupanj tržišne snage na tržištima prodaje (što ne znači nužno da imaju vladajući položaj), manje je vjerojatno da će se niže nabavne cijene koje je ostvario aranžman za zajedničku nabavu prenijeti na potrošače. To je posebno slučaj ako konkurenti članova aranžmana za zajedničku nabavu zbog svojeg slabog tržišnog položaja imaju ograničen kapacitet za djelotvorno natjecanje na prodajnom tržištu. Drugo, što je veći zajednički tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu na silaznom tržištu prodaje, to je veći i rizik da će koordinacija nabave na uzlaznom tržištu dovesti do koordinacije prodaje na silaznom tržištu. Taj je rizik osobito velik ako aranžman za zajedničku nabavu ograničava sposobnost svojih članova da samostalno nabavljaju dodatne količine ulaznog resursa na tržištu nabave (ili ih odvraća od toga). Obvezu članova da zadovolje sve ili većinu svojih potreba preko aranžmana za zajedničku nabavu kako bi se osigurao dovoljno snažan pregovarački položaj u odnosu na jake dobavljače trebalo bi ocijeniti uzimajući u obzir čimbenike kao što su opseg (količina ili udio predmetne nabave) i trajanje obveze te zajednički tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu na mjerodavnim tržištima nabave i prodaje. |
| --- | --- |

297.

| 298. | Međutim, ako članovi aranžmana za zajedničku nabavu nemaju zajedničku tržišnu snagu ili ne djeluju na istim mjerodavnim tržištima prodaje (npr. trgovci na malo koji djeluju na različitim zemljopisnim tržištima i nisu potencijalni konkurenti), nije vjerojatno da će aranžman za zajedničku nabavu proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje na tržištima prodaje. |
| --- | --- |

298.

4.2.3.3.   Tajni dogovor

| 299. | Aranžmani za zajedničku nabavu mogu dovesti do tajnog dogovora ako olakšavaju koordinaciju ponašanja članova na silaznim tržištima prodaje na kojima su stvarni ili potencijalni konkurenti. To se osobito može dogoditi ako struktura tržišta prodaje pogoduje tajnom dogovaranju (npr. jer je tržište koncentrirano i obilježeno znatnim stupnjem transparentnosti). Tajni dogovor vjerojatniji je i ako članovi aranžmana za zajedničku nabavu imaju velik zajednički tržišni udio na tržištu prodaje i aranžman nije ograničen samo na zajedničku nabavu ili zajedničko pregovaranje o uvjetima nabave. Na primjer, takav tajni dogovor bio bi lakši ako članovi aranžmana dogovore količine koje će kupiti preko aranžmana ili koordiniraju vremenski raspored popusta na prodajne cijene odnosno promotivnih prodaja na silaznom tržištu prodaje, čime se znatno ograničava tržišno natjecanje između njih na tržištu prodaje. |
| --- | --- |

299.

| 300. | Tajno dogovaranje može se olakšati i ako članovi aranžmana za zajedničku nabavu postignu visok stupanj preklapanja troškova, pod uvjetom da imaju tržišnu snagu na tržištu prodaje i obilježja tržišta pogoduju koordinaciji. Konkretno, ograničavajući učinci na tržišno natjecanje vjerojatniji su ako se znatan udio varijabilnih troškova stranaka na tržištu prodaje preklapa. To je na primjer slučaj ako konkurentni proizvođači i prodavatelji gotovog proizvoda zajednički nabavljaju velik udio svojih ulaznih resursa. Do toga može doći i ako trgovci na malo koji djeluju na istim mjerodavnim maloprodajnim tržištima zajednički nabavljaju znatan dio proizvoda koje nude za daljnju prodaju. Osim povećanja mogućnosti za tajno dogovaranje prema načelu „središta i periferije” (eng. hub-and-spoke) (206), trgovci na malo koji su članovi aranžmana za zajedničku nabavu možda će lakše prihvatiti povećanja cijena dobavljača ako znaju da će se ta povećanja primijeniti i na većinu njihovih konkurenata na silaznim tržištima prodaje i stoga se mogu prenijeti na potrošače. |
| --- | --- |

300.

| 301. | Za provedbu aranžmana za zajedničku nabavu možda će biti potrebno razmijeniti poslovno osjetljive informacije kao što su nabavne cijene (ili njihovi dijelovi) i količine. Ako aranžman za zajedničku nabavu nije sam po sebi obuhvaćen zabranom iz članka 101. stavka 1. jer ima neutralne ili pozitivne učinke na tržišno natjecanje, ni razmjena informacija za potrebe tog sporazuma nije obuhvaćena tom zabranom (207). To će biti slučaj ako je razmjena informacija objektivno potrebna za provedbu aranžmana za zajedničku nabavu i proporcionalna je njegovim ciljevima (208). Ako razmjena informacija prelazi ono što je objektivno potrebno za provedbu aranžmana za zajedničku nabavu ili nije proporcionalna njegovim ciljevima, trebala bi se ocijeniti u skladu sa smjernicama iz 6. poglavlja (209). Ako je razmjena informacija obuhvaćena člankom 101. stavkom 1., svejedno može ispunjavati uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

301.

| 302. | Razmjena poslovno osjetljivih informacija može olakšati koordinaciju prodajnih cijena i outputa i tako dovesti do tajnog dogovora na tržištima prodaje. Učinci prelijevanja koji proizlaze iz razmjene poslovno osjetljivih informacija mogu se što više smanjiti, na primjer ako aranžman za zajedničku nabavu koji je uspostavljen kao zaseban subjekt objedinjuje podatke i ne prenosi nikakve pojedinačne informacije kupcima koji u njemu sudjeluju ili ako se uspostave tehničke ili praktične mjere za ograničenje pristupa tim podacima i zaštitu njihove povjerljivosti. Članovi aranžmana za zajedničku nabavu stoga mogu uspostaviti čiste timove ili djelotvorna pravila o povjerljivosti za odgovarajuće zaposlenike aranžmana za zajedničku nabavu i njegovih članova, koja bi se nastavila primjenjivati ako se određeni zaposlenici vrate u pojedine članove aranžmana odnosno ako određeni zaposlenici ili članovi prijeđu u drugi aranžman za zajedničku nabavu. Osim toga, sudjelovanje poduzetnika u nekoliko aranžmana za zajedničku nabavu ne bi trebalo dovesti do protutržišnih razmjena informacija ili druge vrste koordinacije između različitih aranžmana za zajedničku nabavu. |
| --- | --- |

302.

| 303. | U kontekstu zajedničkih pregovora o odredbama i uvjetima nabave s dobavljačima aranžman za zajedničku nabavu (odnosno njegovi članovi ili pravni subjekt koji su uspostavili) može iskoristiti svoju kupovnu moć tako što će, na primjer, zaprijetiti da će odustati od pregovora ili obustaviti nabavu ako mu dobavljač ne ponudi bolje odredbe i uvjete ili niže cijene. Druge ugovorne strane mogu u okviru svojih pregovora s kupcima upotrijebiti slične prijetnje da će zaustaviti pregovore ili obustaviti opskrbu proizvodima. |
| --- | --- |

303.

| 304. | Takve prijetnje u okviru kolektivnog pregovaranja smatraju se sastavnim dijelom aranžmana za zajedničku nabavu ako se odnose na proizvode koji su predmet pregovora i ako su privremene te se prestanu izvršavati nakon što stranke nastave s pregovorima ili sklope sporazum. Ne dovodeći u pitanje primjenu strožih nacionalnih zakona kojima se zabranjuju jednostrano postupanje ili nepoštene trgovačke prakse (210), takve prijetnje obično ne ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj (211). Svi učinci na tržišno natjecanje koji proizlaze iz takvih prijetnji ocijenit će se na temelju članka 101. stavka 1. s obzirom na ukupne učinke aranžmana za zajedničku nabavu, vodeći računa o tržišnom položaju članova koji izvršavaju prijetnje (212). Primjer kolektivnih prijetnji koje bi se mogle smatrati sastavnim dijelom aranžmana za zajedničku nabavu situacija je u kojoj članovi maloprodajnog saveza prestanu od dobavljača naručivati određene proizvode tijekom pregovora o odredbama i uvjetima buduće opskrbe tim proizvodima. Zbog takvih obustava narudžbi proizvodi koje odabire svaki član saveza možda privremeno neće biti dostupni u njihovim trgovinama dok maloprodajni savez i dobavljač ne postignu dogovor o odredbama i uvjetima buduće opskrbe. Takve obustave narudžbi (ili prijetnje povezane s njima) u pravilu neće znatno utjecati na tržišno natjecanje na silaznim tržištima prodaje na kojima trgovci na malo i dalje nude nadomjesne proizvode za predmetne proizvode ako klijenti na tržištima prodaje mogu kupiti te proizvode ili ih nadomjestiti proizvodima konkurenata članova aranžmana za zajedničku nabavu. |
| --- | --- |

304.

4.3.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.

4.3.1.   Povećanje učinkovitosti

| 305. | Aranžmani za zajedničku nabavu mogu proizvesti znatno povećanje učinkovitosti. Točnije, mogu dovesti do smanjenja troškova, na primjer u obliku nižih nabavnih cijena, nižih troškova proizvodnje i smanjenih transakcijskih troškova. Osim toga, aranžmani za zajedničku nabavu mogu povećati kvalitativnu učinkovitost, na primjer poticanjem dobavljača na inovacije i uvođenje novih ili poboljšanih proizvoda na tržište ili, posebno u slučaju manjih dobavljača, povećanjem distribucije njihovih proizvoda većem broju kupaca i tržišta. Potrošači mogu imati koristi od takvih kvalitativnih učinkovitosti tako što se smanjuje ovisnost i izbjegavaju nestašice zahvaljujući otpornijim lancima opskrbe i povećanju otpornosti unutarnjeg tržišta, na primjer zajedničkom nabavom lijekova ili energije. |
| --- | --- |

305.

4.3.2.   Nužnost

| 306. | Ograničenja koja prelaze ono što je potrebno za povećanje učinkovitosti koje proizlazi iz aranžmana za zajedničku nabavu ne ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. Na primjer, smanjenja troškova koja ne proizlaze izravno iz zajedničke nabave nego iz dodatnih aktivnosti aranžmana za zajedničku nabavu, kao što su logistika, prijevoz ili skladištenje, mogu se smatrati povećanjem učinkovitosti aranžmana samo ako je dodatna aktivnost potrebna za funkcioniranje aranžmana za nabavu i ne bi se mogla postići manje ograničavajućim sredstvima. Obveza isključive nabave ili pregovora preko aranžmana za zajedničku nabavu može u određenim slučajevima biti nužna za postizanje potrebnog stupnja kupovne moći ili obujma radi ostvarivanja ekonomija razmjera. No takva se obveza mora ocijeniti u kontekstu svakog pojedinačnog slučaja. |
| --- | --- |

306.

4.3.3.   Prijenos na potrošače

| 307. | Povećanje učinkovitosti ostvareno nužnim ograničenjima, kao što su smanjenja troškova ili kvalitativne učinkovitosti u obliku uvođenja novih ili poboljšanih proizvoda na tržište, mora se prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmašuje ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje koje proizvodi aranžman za zajedničku nabavu. Stoga nisu dovoljni smanjenje troškova ili druge učinkovitosti koje donose koristi samo članovima aranžmana za zajedničku nabavu. Smanjenje troškova mora se umjesto toga prenijeti na klijente članova. Na primjer, smanjenje troškova nabave može se prenijeti u obliku nižih cijena na tržištu ili tržištima prodaje. |
| --- | --- |

307.

| 308. | Društva obično imaju poticaj da prenesu barem dio smanjenja varijabilnih troškova na svoje klijente. Viša profitna marža koja proizlazi iz smanjenja varijabilnih troškova velik je poticaj društvima da povećaju output smanjenjem cijena. No ako članovi aranžmana za zajedničku nabavu zajedno imaju tržišnu snagu na mjerodavnim tržištima prodaje, mogu biti manje skloni prenositi smanjenje varijabilnih troškova na klijente. Osim toga, za smanjenje fiksnih troškova (kao što su paušalna plaćanja dobavljača) manje je vjerojatno da će se prenijeti na potrošače jer ono često ne potiče društva na povećanje outputa. Stoga je konkretni aranžman za zajedničku nabavu potrebno pažljivo ocijeniti kako bi se utvrdilo stvara li gospodarski poticaj za povećanje outputa, a time i prijenos smanjenja troškova ili učinkovitosti (213). Naposljetku, niže prodajne cijene za klijente osobito nisu vjerojatne ako aranžman za zajedničku nabavu ograničava sposobnost svojih članova (ili ih odvraća od toga) da nabavljaju dodatne količine od određenog dobavljača preko aranžmana za zajedničku nabavu ili samostalno izvan aranžmana. Naime, aranžmani za zajedničku nabavu koji svojim članovima ograničavaju samostalno naručivanje dodatnih količina od određenog dobavljača potiču povećanje prodajnih cijena jer zajedničko ograničavanje nabave ulaznih resursa u pravilu ograničava obujam prodaje na tržištu ili tržištima prodaje. |
| --- | --- |

308.

4.3.4.   Neuklanjanje tržišnog natjecanja

| 309. | Uvjeti iz članka 101. stavka 3. ne mogu se ispuniti ako je strankama dana mogućnost uklanjanja tržišnog natjecanja za znatan dio predmetnih proizvoda. Taj uvjet mora biti ispunjen na mjerodavnim tržištima nabave i prodaje. |
| --- | --- |

309.

4.4.   Primjeri

| 310. | Kartel kupaca

  1. primjer


  Situacija: mnogi mali poduzetnici prikupljaju rabljene mobilne telefone na maloprodajnim mjestima na koja ih se vraća nakon kupnje novog mobilnog telefona. Zatim te rabljene mobilne telefone prodaju reciklažnim poduzećima koja izvlače vrijedne sirovine kao što su zlato, srebro i bakar kako bi ih ponovno upotrijebili kao održiviju alternativu rudarenju. Pet reciklažnih poduzeća koja čine 12 % tržišta nabave rabljenih mobilnih telefona dogovore zajedničku maksimalnu nabavnu cijenu po telefonu. Osim toga, tih pet reciklažnih poduzeća međusobno se obavještavaju o razgovorima o cijenama koje vode pojedinačno s prikupljačima rabljenih mobilnih telefona, kao i o ponudama koje su im dali prikupljači i cijeni po telefonu koju u konačnici pristanu platiti prikupljačima.

  Analiza: svih pet reciklažnih poduzeća čini kartel kupaca. Svako od njih samostalno pregovara s prikupljačima mobilnih telefona i nabavlja ih od njih. Nije uspostavljen nikakav aranžman za zajedničku nabavu koji bi zajednički predstavljao kupce u pregovorima s prikupljačima kao ni nabavi od njih. Neovisno o relativno malom zajedničkom tržišnom udjelu reciklažnih poduzeća na tržištu nabave elektroničkog otpada sporazum između njih smatra se ograničenjem tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Stoga nije potrebno utvrditi mjerodavno tržište ni ocijeniti stvarne ili moguće učinke kartela na tržište. |
| --- | --- |

310.

1. primjer

Situacija: mnogi mali poduzetnici prikupljaju rabljene mobilne telefone na maloprodajnim mjestima na koja ih se vraća nakon kupnje novog mobilnog telefona. Zatim te rabljene mobilne telefone prodaju reciklažnim poduzećima koja izvlače vrijedne sirovine kao što su zlato, srebro i bakar kako bi ih ponovno upotrijebili kao održiviju alternativu rudarenju. Pet reciklažnih poduzeća koja čine 12 % tržišta nabave rabljenih mobilnih telefona dogovore zajedničku maksimalnu nabavnu cijenu po telefonu. Osim toga, tih pet reciklažnih poduzeća međusobno se obavještavaju o razgovorima o cijenama koje vode pojedinačno s prikupljačima rabljenih mobilnih telefona, kao i o ponudama koje su im dali prikupljači i cijeni po telefonu koju u konačnici pristanu platiti prikupljačima.

Analiza: svih pet reciklažnih poduzeća čini kartel kupaca. Svako od njih samostalno pregovara s prikupljačima mobilnih telefona i nabavlja ih od njih. Nije uspostavljen nikakav aranžman za zajedničku nabavu koji bi zajednički predstavljao kupce u pregovorima s prikupljačima kao ni nabavi od njih. Neovisno o relativno malom zajedničkom tržišnom udjelu reciklažnih poduzeća na tržištu nabave elektroničkog otpada sporazum između njih smatra se ograničenjem tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Stoga nije potrebno utvrditi mjerodavno tržište ni ocijeniti stvarne ili moguće učinke kartela na tržište.

| 311. | Zajednički pregovori proizvođača o ulaznim resursima

  2. primjer


  Situacija: Pet konkurentnih proizvođača čelika ima zajednički tržišni udio od 40 % na mjerodavnom tržištu nabave u državi članici A. Proizvođači čelika uspostavljaju zajednički pothvat koji će pregovarati o nabavi željezne rude, vlasnici su tog zajedničkog pothvata i upravljaju njime. Zajednički pothvat od velikog dobavljača željezne rude zatraži i dobije smanjenje nabavne cijene željezne rude od 20 % u državi članici A. Umjesto da se međusobno natječu na tržištu nabave, tih pet proizvođača čelika kupuje željeznu rudu po nabavnoj cijeni koju je ispregovarao zajednički pothvat. Nema dokaza za to da su vlasnici zajedničkog pothvata na temelju nižih cijena koje su platili za željeznu rudu smanjili svoje cijene čelika na tržištu prodaje.

  Analiza: zajednički pothvat aranžman je za zajedničku nabavu koji pregovara s dobavljačima uime pet proizvođača čelika. Pet proizvođača čelika koji su stranke zajedničkog pothvata postiglo je nižu cijenu za svoju nabavu željezne rude. Stranke zajedničkog pothvata željeznu rudu nabavljaju samostalno, ali na temelju cijene koju je dogovorio zajednički pothvat. Uspostavom i provedbom zajedničkog pothvata ne ograničava se tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Na primjer, postojanje ograničavajućih učinaka na tržišno natjecanje ovisit će o tome dolazi li zbog zajedničkog pothvata do znatnog preklapanja troškova i proizlazi li iz aranžmana za zajedničku nabavu stvaran rizik od tajnog dogovaranja na tržištu prodaje čelika. Ako su ostale okolnosti nepromijenjene, činjenica da nijedan od proizvođača čelika koji su stranke zajedničkog pothvata ne bi smanjio svoje cijene čelika mogla bi upućivati na takav tajni dogovor. |
| --- | --- |

311.

2. primjer

Situacija: Pet konkurentnih proizvođača čelika ima zajednički tržišni udio od 40 % na mjerodavnom tržištu nabave u državi članici A. Proizvođači čelika uspostavljaju zajednički pothvat koji će pregovarati o nabavi željezne rude, vlasnici su tog zajedničkog pothvata i upravljaju njime. Zajednički pothvat od velikog dobavljača željezne rude zatraži i dobije smanjenje nabavne cijene željezne rude od 20 % u državi članici A. Umjesto da se međusobno natječu na tržištu nabave, tih pet proizvođača čelika kupuje željeznu rudu po nabavnoj cijeni koju je ispregovarao zajednički pothvat. Nema dokaza za to da su vlasnici zajedničkog pothvata na temelju nižih cijena koje su platili za željeznu rudu smanjili svoje cijene čelika na tržištu prodaje.

Analiza: zajednički pothvat aranžman je za zajedničku nabavu koji pregovara s dobavljačima uime pet proizvođača čelika. Pet proizvođača čelika koji su stranke zajedničkog pothvata postiglo je nižu cijenu za svoju nabavu željezne rude. Stranke zajedničkog pothvata željeznu rudu nabavljaju samostalno, ali na temelju cijene koju je dogovorio zajednički pothvat. Uspostavom i provedbom zajedničkog pothvata ne ograničava se tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Na primjer, postojanje ograničavajućih učinaka na tržišno natjecanje ovisit će o tome dolazi li zbog zajedničkog pothvata do znatnog preklapanja troškova i proizlazi li iz aranžmana za zajedničku nabavu stvaran rizik od tajnog dogovaranja na tržištu prodaje čelika. Ako su ostale okolnosti nepromijenjene, činjenica da nijedan od proizvođača čelika koji su stranke zajedničkog pothvata ne bi smanjio svoje cijene čelika mogla bi upućivati na takav tajni dogovor.

| 312. | Zajednički pregovori koje vodi europski maloprodajni savez

  3. primjer


  Situacija: europski maloprodajni savez, čiji su članovi sedam velikih maloprodajnih lanaca od kojih svaki posluje na drugom nacionalnom tržištu, zajednički pregovara o određenim odredbama budućeg sporazuma o opskrbi s velikim proizvođačem robne marke keksa i voćnih sokova koji u tim kategorijama proizvoda ima tržišni udio od 30 %. Tržišni udio saveza ne premašuje 18 % ni na jednom mjerodavnom (nacionalnom) tržištu nabave, a pojedinačni tržišni udio njegovih članova iznosi od 15 % do 20 % na mjerodavnim (lokalnim) maloprodajnim tržištima u njihovim državama članicama. Članovi saveza ne bi mogli ući na tržišta prodaje drugih članova. Pregovori se posebno odnose na dodatni rabat koji proizvođač nudi trgovcima na malo. Obje strane ustrajne su u namjeri da ispregovaraju što bolje uvjete. U određenom trenutku tijekom pregovora maloprodajni savez od svojih članova zatraži da privremeno prestanu naručivati proizvode iz dviju kategorija o kojima se pregovara s proizvođačem kako bi se povećao pritisak na njega. Pri provedbi te odluke svaki član saveza sam odlučuje koje će proizvode iz tih kategorija prestati naručivati od proizvođača, uzimajući u obzir sklonosti lokalnih potrošača na tržištima prodaje, dok se ne riješi zastoj u pregovorima. S vremenom, nakon dodatnog kruga pregovora, proizvođač i savez dogovore dodatni rabat koji će proizvođač dodijeliti pojedinačnim članovima saveza, koji ponovno počinju naručivati cijeli asortiman proizvoda od proizvođača.

  Analiza: europski maloprodajni savez nije kartel kupaca i ne ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Smatra se aranžmanom za zajedničku nabavu čak i ako samo zajednički dogovori određeni rabat u okviru veće kupovne transakcije između proizvođača i članova maloprodajnog saveza, na temelju čega oni samostalno nabavljaju potrebne količine proizvoda proizvođača. Nacionalni maloprodajni lanci koji su članovi saveza ne djeluju na istim tržištima prodaje i nisu međusobni konkurenti. Zbog toga nije vjerojatno da će aranžman za zajedničku nabavu proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje među trgovcima na malo na silaznim tržištima prodaje. Osim toga, konkurentni trgovci na malo koji ne sudjeluju u aranžmanu za zajedničku nabavu stvaraju im dovoljan konkurentski pritisak. Ocjena potencijalnih negativnih učinaka na tržišno natjecanje na uzlaznom tržištu koji proizlaze iz dodatnog rabata (npr. smanjene inovacije dobavljača) i dalje može biti potrebna. Međutim, takvi negativni učinci ne čine se vjerojatnima s obzirom na zajednički tržišni udio stranaka, koji ne premašuje 18 % na svakom mjerodavnom tržištu nabave. Privremena obustava narudžbi treba se ocijeniti zajedno s ukupnim učincima aranžmana za zajedničku nabavu. Takva mjera odnosi se samo na kategorije proizvoda o kojima se pregovara s proizvođačem i ne čini se da izravno ili neizravno šteti potrošačima, osobito zato što ti trgovci na malo nude nadomjesne proizvode ili potrošači iste proizvode mogu kupiti od drugih konkurentnih trgovaca na malo, a može čak i dugoročno koristiti potrošačima u obliku nižih cijena nakon postizanja dogovora. |
| --- | --- |

312.

3. primjer

Situacija: europski maloprodajni savez, čiji su članovi sedam velikih maloprodajnih lanaca od kojih svaki posluje na drugom nacionalnom tržištu, zajednički pregovara o određenim odredbama budućeg sporazuma o opskrbi s velikim proizvođačem robne marke keksa i voćnih sokova koji u tim kategorijama proizvoda ima tržišni udio od 30 %. Tržišni udio saveza ne premašuje 18 % ni na jednom mjerodavnom (nacionalnom) tržištu nabave, a pojedinačni tržišni udio njegovih članova iznosi od 15 % do 20 % na mjerodavnim (lokalnim) maloprodajnim tržištima u njihovim državama članicama. Članovi saveza ne bi mogli ući na tržišta prodaje drugih članova. Pregovori se posebno odnose na dodatni rabat koji proizvođač nudi trgovcima na malo. Obje strane ustrajne su u namjeri da ispregovaraju što bolje uvjete. U određenom trenutku tijekom pregovora maloprodajni savez od svojih članova zatraži da privremeno prestanu naručivati proizvode iz dviju kategorija o kojima se pregovara s proizvođačem kako bi se povećao pritisak na njega. Pri provedbi te odluke svaki član saveza sam odlučuje koje će proizvode iz tih kategorija prestati naručivati od proizvođača, uzimajući u obzir sklonosti lokalnih potrošača na tržištima prodaje, dok se ne riješi zastoj u pregovorima. S vremenom, nakon dodatnog kruga pregovora, proizvođač i savez dogovore dodatni rabat koji će proizvođač dodijeliti pojedinačnim članovima saveza, koji ponovno počinju naručivati cijeli asortiman proizvoda od proizvođača.

Analiza: europski maloprodajni savez nije kartel kupaca i ne ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Smatra se aranžmanom za zajedničku nabavu čak i ako samo zajednički dogovori određeni rabat u okviru veće kupovne transakcije između proizvođača i članova maloprodajnog saveza, na temelju čega oni samostalno nabavljaju potrebne količine proizvoda proizvođača. Nacionalni maloprodajni lanci koji su članovi saveza ne djeluju na istim tržištima prodaje i nisu međusobni konkurenti. Zbog toga nije vjerojatno da će aranžman za zajedničku nabavu proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje među trgovcima na malo na silaznim tržištima prodaje. Osim toga, konkurentni trgovci na malo koji ne sudjeluju u aranžmanu za zajedničku nabavu stvaraju im dovoljan konkurentski pritisak. Ocjena potencijalnih negativnih učinaka na tržišno natjecanje na uzlaznom tržištu koji proizlaze iz dodatnog rabata (npr. smanjene inovacije dobavljača) i dalje može biti potrebna. Međutim, takvi negativni učinci ne čine se vjerojatnima s obzirom na zajednički tržišni udio stranaka, koji ne premašuje 18 % na svakom mjerodavnom tržištu nabave. Privremena obustava narudžbi treba se ocijeniti zajedno s ukupnim učincima aranžmana za zajedničku nabavu. Takva mjera odnosi se samo na kategorije proizvoda o kojima se pregovara s proizvođačem i ne čini se da izravno ili neizravno šteti potrošačima, osobito zato što ti trgovci na malo nude nadomjesne proizvode ili potrošači iste proizvode mogu kupiti od drugih konkurentnih trgovaca na malo, a može čak i dugoročno koristiti potrošačima u obliku nižih cijena nakon postizanja dogovora.

| 313. | Zajednička nabava malih poduzetnika s umjereno jakim zajedničkim tržišnim udjelima

  4. primjer


  Situacija: 150 malih trgovaca na malo sklopi sporazum o uspostavljanju aranžmana za zajedničku nabavu. Obvežu se da će količina koju svaki trgovac pojedinačno nabavlja preko aranžmana iznositi minimalno oko 50 % vrijednosti njihovih ukupnih troškova. Svaki trgovac na malo može preko aranžmana nabavljati i više od dogovorene minimalne količine te može obavljati nabavu i izvan okvira aranžmana. Njihov zajednički tržišni udio iznosi 23 % i na tržištu nabave i na tržištu prodaje. Poduzetnici A i B dva su velika konkurenta članovima aranžmana za zajedničku nabavu. Tržišni udio poduzetnika A i na tržištu nabave i na tržištu prodaje iznosi 25 %, a poduzetnika B 35 %. Ne postoje prepreke koje bi preostale manje konkurente spriječile u uspostavljanju aranžmana za zajedničku nabavu. Znatno smanjenje troškova tih 150 trgovaca na malo ostvaruje se zajedničkom nabavom preko aranžmana za zajedničku nabavu.

  Analiza: aranžman za zajedničku nabavu nije kartel kupaca i ne ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Zajednički tržišni udio trgovaca na malo koji u njemu sudjeluju na tržištima nabave i prodaje premašuje neobvezujuće pravilo sigurne luke od 15 %, no ograničavaju ih poduzetnici A i B, koji imaju veće tržišne udjele na obama tržištima. Vjerojatnost da će aranžman za zajedničku nabavu odvratiti dobavljače proizvoda od ulaganja ili inovacija i dalje je mala s obzirom na zajednički tržišni udio članova na tržištu nabave. Međutim, to ovisi i o stupnju kompenzacijske prodajne moći dobavljača na tržištu nabave i, u slučaju dobavljača bez prodajne moći, o tome jesu li proveli ulaganja usmjerena na klijente za članove aranžmana za zajedničku nabavu. Iako se troškovi trgovaca na malo koji sudjeluju u aranžmanu u velikoj mjeri preklapaju, oni vjerojatno neće imati tržišnu snagu na tržištu prodaje jer na njemu djeluju poduzetnici A i B koji su svaki zasebno jači od svih trgovaca na malo koji su stranke aranžmana za zajedničku nabavu. U skladu tim, nije vjerojatno da će 150 trgovaca na malo uspjeti koordinirati svoje ponašanje u pogledu prodajnih cijena i postići tajni dogovor na tržištu prodaje koji bi ih spriječio u prenošenju nižih nabavnih cijena ili povezanih popusta. Zbog toga aranžman za zajedničku nabavu vjerojatno neće proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Nadalje, suradnja dovodi do određenih učinkovitosti zbog ekonomija razmjera koje mogu dodatno smanjiti prodajne cijene i povećati konkurentnost trgovaca na malo na prodajnom tržištu u odnosu na poduzetnike A i B. |
| --- | --- |

313.

4. primjer

Situacija: 150 malih trgovaca na malo sklopi sporazum o uspostavljanju aranžmana za zajedničku nabavu. Obvežu se da će količina koju svaki trgovac pojedinačno nabavlja preko aranžmana iznositi minimalno oko 50 % vrijednosti njihovih ukupnih troškova. Svaki trgovac na malo može preko aranžmana nabavljati i više od dogovorene minimalne količine te može obavljati nabavu i izvan okvira aranžmana. Njihov zajednički tržišni udio iznosi 23 % i na tržištu nabave i na tržištu prodaje. Poduzetnici A i B dva su velika konkurenta članovima aranžmana za zajedničku nabavu. Tržišni udio poduzetnika A i na tržištu nabave i na tržištu prodaje iznosi 25 %, a poduzetnika B 35 %. Ne postoje prepreke koje bi preostale manje konkurente spriječile u uspostavljanju aranžmana za zajedničku nabavu. Znatno smanjenje troškova tih 150 trgovaca na malo ostvaruje se zajedničkom nabavom preko aranžmana za zajedničku nabavu.

Analiza: aranžman za zajedničku nabavu nije kartel kupaca i ne ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Zajednički tržišni udio trgovaca na malo koji u njemu sudjeluju na tržištima nabave i prodaje premašuje neobvezujuće pravilo sigurne luke od 15 %, no ograničavaju ih poduzetnici A i B, koji imaju veće tržišne udjele na obama tržištima. Vjerojatnost da će aranžman za zajedničku nabavu odvratiti dobavljače proizvoda od ulaganja ili inovacija i dalje je mala s obzirom na zajednički tržišni udio članova na tržištu nabave. Međutim, to ovisi i o stupnju kompenzacijske prodajne moći dobavljača na tržištu nabave i, u slučaju dobavljača bez prodajne moći, o tome jesu li proveli ulaganja usmjerena na klijente za članove aranžmana za zajedničku nabavu. Iako se troškovi trgovaca na malo koji sudjeluju u aranžmanu u velikoj mjeri preklapaju, oni vjerojatno neće imati tržišnu snagu na tržištu prodaje jer na njemu djeluju poduzetnici A i B koji su svaki zasebno jači od svih trgovaca na malo koji su stranke aranžmana za zajedničku nabavu. U skladu tim, nije vjerojatno da će 150 trgovaca na malo uspjeti koordinirati svoje ponašanje u pogledu prodajnih cijena i postići tajni dogovor na tržištu prodaje koji bi ih spriječio u prenošenju nižih nabavnih cijena ili povezanih popusta. Zbog toga aranžman za zajedničku nabavu vjerojatno neće proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Nadalje, suradnja dovodi do određenih učinkovitosti zbog ekonomija razmjera koje mogu dodatno smanjiti prodajne cijene i povećati konkurentnost trgovaca na malo na prodajnom tržištu u odnosu na poduzetnike A i B.

| 314. | Preklapanje troškova i tržišna snaga na tržištu prodaje

  5. primjer


  Situacija: dva konkurentna lanca supermarketa sklope sporazum o zajedničkoj nabavi proizvoda koji čine približno 80 % njihovih varijabilnih troškova. Zajednički tržišni udio stranaka na mjerodavnim tržištima nabave različitih kategorija proizvoda kreće se od 25 % do 40 %. Njihov zajednički tržišni udio na mjerodavnom tržištu prodaje, na kojem postoje još četiri značajna trgovca na malo, svaki s tržišnim udjelom od 10 %, iznosi 60 %. Novi ulasci na tržište nisu vjerojatni.

  Analiza: sporazum o nabavi nije kartel kupaca i ne ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Međutim, vjerojatno je da bi to strankama omogućilo koordinaciju njihova ponašanja na tržištu prodaje i time dovelo do tajnog dogovora. Stranke imaju tržišnu snagu na tržištu prodaje jer na njemu djeluje tek nekoliko drugih, mnogo manjih konkurenata, a zbog sporazuma o nabavi njihovi se troškovi znatno preklapaju. Osim toga, novi ulasci na tržište nisu vjerojatni. Stranke bi imale dodatni poticaj za koordinaciju svojeg ponašanja na tržištu prodaje da je njihova troškovna struktura već bila slična prije sklapanja sporazuma. Nadalje, slične marže stranaka dodatno bi povećale rizik od tajnog dogovora. Sporazumom se stvara i rizik da bi stranke mogle zadržati potražnju te, kao posljedica smanjene nabave, smanjiti i obujam prodaje i time povećati prodajne cijene na silaznom tržištu. Zbog toga će sporazum o nabavi vjerojatno proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Iako će sporazum vrlo vjerojatno povećati učinkovitost u obliku smanjenja troškova, zbog znatne tržišne snage stranaka na tržištu prodaje ta učinkovitost vjerojatno se neće prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmašuje ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Stoga sporazum o nabavi vjerojatno neće ispunjavati uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

314.

5. primjer

Situacija: dva konkurentna lanca supermarketa sklope sporazum o zajedničkoj nabavi proizvoda koji čine približno 80 % njihovih varijabilnih troškova. Zajednički tržišni udio stranaka na mjerodavnim tržištima nabave različitih kategorija proizvoda kreće se od 25 % do 40 %. Njihov zajednički tržišni udio na mjerodavnom tržištu prodaje, na kojem postoje još četiri značajna trgovca na malo, svaki s tržišnim udjelom od 10 %, iznosi 60 %. Novi ulasci na tržište nisu vjerojatni.

Analiza: sporazum o nabavi nije kartel kupaca i ne ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Međutim, vjerojatno je da bi to strankama omogućilo koordinaciju njihova ponašanja na tržištu prodaje i time dovelo do tajnog dogovora. Stranke imaju tržišnu snagu na tržištu prodaje jer na njemu djeluje tek nekoliko drugih, mnogo manjih konkurenata, a zbog sporazuma o nabavi njihovi se troškovi znatno preklapaju. Osim toga, novi ulasci na tržište nisu vjerojatni. Stranke bi imale dodatni poticaj za koordinaciju svojeg ponašanja na tržištu prodaje da je njihova troškovna struktura već bila slična prije sklapanja sporazuma. Nadalje, slične marže stranaka dodatno bi povećale rizik od tajnog dogovora. Sporazumom se stvara i rizik da bi stranke mogle zadržati potražnju te, kao posljedica smanjene nabave, smanjiti i obujam prodaje i time povećati prodajne cijene na silaznom tržištu. Zbog toga će sporazum o nabavi vjerojatno proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Iako će sporazum vrlo vjerojatno povećati učinkovitost u obliku smanjenja troškova, zbog znatne tržišne snage stranaka na tržištu prodaje ta učinkovitost vjerojatno se neće prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmašuje ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Stoga sporazum o nabavi vjerojatno neće ispunjavati uvjete iz članka 101. stavka 3.

| 315. | Stranke djeluju na zasebnim zemljopisnim tržištima

  6. primjer


  Situacija: šest velikih trgovaca na malo, svaki s poslovnim nastanom u drugoj državi članici, uspostavi aranžman za zajedničku nabavu kako bi zajednički kupili nekoliko proizvoda određene robne marke na bazi brašna od tvrde pšenice. Aranžman trgovcima na malo omogućuje da nabavljaju druge slične proizvode određene robne marke izvan okvira te suradnje. Zajednički tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu iznosi približno 22 % na mjerodavnom tržištu prodaje koje obuhvaća cijelu Uniju. Na tržištu nabave djeluju još tri velika kupca, po veličini slična aranžmanu za zajedničku nabavu. Pojedinačni tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu na nacionalnim tržištima prodaje na kojima djeluju kreće se od 20 % do 30 %. Nijedna stranka ne djeluje na tržištu prodaje države članice u kojoj djeluje druga stranka. Stranke ne bi mogle ući na nacionalna tržišta prodaje drugih stranaka.

  Analiza: aranžman za zajedničku nabavu nije kartel kupaca i ne ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Preko aranžmana trgovci na malo koji u njemu sudjeluju moći će se natjecati s ostalim velikim kupcima na tržištu nabave i postizati bolje cijene odnosno odredbe i uvjete nego što bi mogli da proizvode kupuju samostalno. Vjerojatnost da će aranžman za zajedničku nabavu odvratiti dobavljače proizvoda od ulaganja ili inovacija i dalje je mala s obzirom na zajednički tržišni udio sudionika na tržištu nabave. Međutim, to ovisi i o stupnju kompenzacijske prodajne moći dobavljača na tržištu nabave i, u slučaju dobavljača bez prodajne moći, o tome jesu li proveli ulaganja usmjerena na klijente za kupce koji su stranke aranžmana. Nacionalna tržišta prodaje znatno su manja (u smislu prihoda i zemljopisnog opsega) od tržišta nabave cijele Unije te neki članovi aranžmana mogu imati određeni stupanj tržišne snage na tim tržištima. No čak i ako zajednički tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu na tržištima nabave premašuje 15 %, stranke ne mogu uspješno koordinirati svoje postupanje na nacionalnim tržištima prodaje jer nisu ni stvarni ni potencijalni konkurenti na tim silaznim tržištima. Stoga nije vjerojatno da će aranžman za zajedničku nabavu proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Međutim, čak i ako bi aranžman proizveo ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje, vjerojatno će se ispunjavati uvjete za izuzeće iz članka 101. stavka 3. Aranžman za zajedničku nabavu dovodi do nižih troškova nabave koje članovi ne bi mogli postići da samostalno pregovaraju o cijenama. S obzirom na to da pojedinačni članovi na silaznom tržištu nisu prisutni na nacionalnim tržištima prodaje drugih članova, nego se suočavaju sa znatnom konkurencijom drugih trgovaca na malo (koji drže najmanje 70 % tržišta prodaje), čini se vjerojatnim da će se ti niži troškovi nabave prenijeti na potrošače. Naime, članovi aranžmana trebali bi imati poticaj da prenesu barem dio smanjenja varijabilnih troškova na svoje klijente povećanjem prodaje na silaznom tržištu na temelju smanjenih cijena. |
| --- | --- |

315.

6. primjer

Situacija: šest velikih trgovaca na malo, svaki s poslovnim nastanom u drugoj državi članici, uspostavi aranžman za zajedničku nabavu kako bi zajednički kupili nekoliko proizvoda određene robne marke na bazi brašna od tvrde pšenice. Aranžman trgovcima na malo omogućuje da nabavljaju druge slične proizvode određene robne marke izvan okvira te suradnje. Zajednički tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu iznosi približno 22 % na mjerodavnom tržištu prodaje koje obuhvaća cijelu Uniju. Na tržištu nabave djeluju još tri velika kupca, po veličini slična aranžmanu za zajedničku nabavu. Pojedinačni tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu na nacionalnim tržištima prodaje na kojima djeluju kreće se od 20 % do 30 %. Nijedna stranka ne djeluje na tržištu prodaje države članice u kojoj djeluje druga stranka. Stranke ne bi mogle ući na nacionalna tržišta prodaje drugih stranaka.

Analiza: aranžman za zajedničku nabavu nije kartel kupaca i ne ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Preko aranžmana trgovci na malo koji u njemu sudjeluju moći će se natjecati s ostalim velikim kupcima na tržištu nabave i postizati bolje cijene odnosno odredbe i uvjete nego što bi mogli da proizvode kupuju samostalno. Vjerojatnost da će aranžman za zajedničku nabavu odvratiti dobavljače proizvoda od ulaganja ili inovacija i dalje je mala s obzirom na zajednički tržišni udio sudionika na tržištu nabave. Međutim, to ovisi i o stupnju kompenzacijske prodajne moći dobavljača na tržištu nabave i, u slučaju dobavljača bez prodajne moći, o tome jesu li proveli ulaganja usmjerena na klijente za kupce koji su stranke aranžmana. Nacionalna tržišta prodaje znatno su manja (u smislu prihoda i zemljopisnog opsega) od tržišta nabave cijele Unije te neki članovi aranžmana mogu imati određeni stupanj tržišne snage na tim tržištima. No čak i ako zajednički tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu na tržištima nabave premašuje 15 %, stranke ne mogu uspješno koordinirati svoje postupanje na nacionalnim tržištima prodaje jer nisu ni stvarni ni potencijalni konkurenti na tim silaznim tržištima. Stoga nije vjerojatno da će aranžman za zajedničku nabavu proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Međutim, čak i ako bi aranžman proizveo ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje, vjerojatno će se ispunjavati uvjete za izuzeće iz članka 101. stavka 3. Aranžman za zajedničku nabavu dovodi do nižih troškova nabave koje članovi ne bi mogli postići da samostalno pregovaraju o cijenama. S obzirom na to da pojedinačni članovi na silaznom tržištu nisu prisutni na nacionalnim tržištima prodaje drugih članova, nego se suočavaju sa znatnom konkurencijom drugih trgovaca na malo (koji drže najmanje 70 % tržišta prodaje), čini se vjerojatnim da će se ti niži troškovi nabave prenijeti na potrošače. Naime, članovi aranžmana trebali bi imati poticaj da prenesu barem dio smanjenja varijabilnih troškova na svoje klijente povećanjem prodaje na silaznom tržištu na temelju smanjenih cijena.

| 316. | Razmjena informacija

  7. primjer


  Situacija: tri konkurentna proizvođača A, B i C neovisnom aranžmanu za zajedničku nabavu povjere nabavu polugotovog proizvoda Z, koji ta tri proizvođača upotrebljavaju u proizvodnji gotovog proizvoda X. Troškovi proizvoda Z nisu znatan čimbenik troška u proizvodnji proizvoda X. Sve informacije potrebne za zajedničku nabavu (npr. specifikacije kvalitete, količine, datumi dostave, maksimalne nabavne cijene) otkrivaju se samo aranžmanu za zajedničku nabavu i ne dijele se s ostalim članovima aranžmana. Aranžman za zajedničku nabavu dogovori nabavne cijene sa svakim dobavljačem proizvoda Z. Zajednički tržišni udio proizvođača A, B i C i na tržištu nabave i na tržištu prodaje iznosi 30 %. Na tim tržištima imaju šest konkurenata, među kojima dva imaju tržišni udio od po 20 %.

  Analiza: aranžman za zajedničku nabavu nije kartel kupaca i ne ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Zajednički tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu i na tržištu nabave i na tržištu prodaje iznosi 30 %, što očito premašuje neobvezujuće pravilo sigurne luke od 15 %. To im može omogućiti znatan stupanj tržišne snage na tržištu nabave i na tržištu prodaje. Međutim, članovi aranžmana imaju nekoliko konkurenata i na uzlaznom i na silaznom tržištu. Najmanje dva konkurenta imaju znatan tržišni položaj (svaki ima tržišni udio od po 20 %) koji im omogućuje da djelotvorno postave konkurentsko ograničenje za članove aranžmana. Stoga se ne čini vjerojatnim da članovi aranžmana za zajedničku nabavu imaju znatan stupanj tržišne snage na tržištima prodaje koji bi im omogućio da isključe te konkurente s tržišta nabave. Nadalje, aranžman je ograničen na nabavu proizvoda Z, koji nije znatan čimbenik troška za proizvodnju proizvoda X. To znači da nije bitan ulazni resurs za aktivnosti stranaka na tržištima prodaje i neće dovesti do visokog stupnja preklapanja troškova. Proizvođači A, B i C i dalje samostalno kupuju ili proizvode ostale ulazne resurse za proizvod X koji su znatniji čimbenici troška te će biti izloženi učinkovitom tržišnom natjecanju s preostalih šest konkurenata, a i međusobno će se natjecati na tržištu proizvoda X.
  Stoga nije vjerojatno da će aranžman za zajedničku nabavu na tržištu nabave ili prodaje ograničavati natjecanje u smislu odredbi članka 101. stavka 1. odnosno, u svakom slučaju, može ispuniti četiri kumulativna uvjeta iz članka 101. stavka 3.
  Nadalje, ni razmjena informacija isto tako neće biti obuhvaćena zabranom iz članka 101. stavka 1. ako je objektivno potrebna za provedbu aranžmana o zajedničkoj nabavi proizvoda Z i proporcionalna njegovoj provedbi te obuhvaća samo one parametre koji su članovima aranžmana potrebni za sklapanje sporazuma s dobavljačima. Budući da pojedinačni članovi ne dijele te informacije međusobno nego samo s aranžmanom za zajedničku nabavu, nema izravne razmjene informacija između proizvođača A, B i C, stoga nije vjerojatno da će prijenos informacija dovesti do tajnog dogovora među njima koji je protivan članku 101. stavku 1. |
| --- | --- |

316.

7. primjer

Situacija: tri konkurentna proizvođača A, B i C neovisnom aranžmanu za zajedničku nabavu povjere nabavu polugotovog proizvoda Z, koji ta tri proizvođača upotrebljavaju u proizvodnji gotovog proizvoda X. Troškovi proizvoda Z nisu znatan čimbenik troška u proizvodnji proizvoda X. Sve informacije potrebne za zajedničku nabavu (npr. specifikacije kvalitete, količine, datumi dostave, maksimalne nabavne cijene) otkrivaju se samo aranžmanu za zajedničku nabavu i ne dijele se s ostalim članovima aranžmana. Aranžman za zajedničku nabavu dogovori nabavne cijene sa svakim dobavljačem proizvoda Z. Zajednički tržišni udio proizvođača A, B i C i na tržištu nabave i na tržištu prodaje iznosi 30 %. Na tim tržištima imaju šest konkurenata, među kojima dva imaju tržišni udio od po 20 %.

Analiza: aranžman za zajedničku nabavu nije kartel kupaca i ne ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Zajednički tržišni udio članova aranžmana za zajedničku nabavu i na tržištu nabave i na tržištu prodaje iznosi 30 %, što očito premašuje neobvezujuće pravilo sigurne luke od 15 %. To im može omogućiti znatan stupanj tržišne snage na tržištu nabave i na tržištu prodaje. Međutim, članovi aranžmana imaju nekoliko konkurenata i na uzlaznom i na silaznom tržištu. Najmanje dva konkurenta imaju znatan tržišni položaj (svaki ima tržišni udio od po 20 %) koji im omogućuje da djelotvorno postave konkurentsko ograničenje za članove aranžmana. Stoga se ne čini vjerojatnim da članovi aranžmana za zajedničku nabavu imaju znatan stupanj tržišne snage na tržištima prodaje koji bi im omogućio da isključe te konkurente s tržišta nabave. Nadalje, aranžman je ograničen na nabavu proizvoda Z, koji nije znatan čimbenik troška za proizvodnju proizvoda X. To znači da nije bitan ulazni resurs za aktivnosti stranaka na tržištima prodaje i neće dovesti do visokog stupnja preklapanja troškova. Proizvođači A, B i C i dalje samostalno kupuju ili proizvode ostale ulazne resurse za proizvod X koji su znatniji čimbenici troška te će biti izloženi učinkovitom tržišnom natjecanju s preostalih šest konkurenata, a i međusobno će se natjecati na tržištu proizvoda X.

Stoga nije vjerojatno da će aranžman za zajedničku nabavu na tržištu nabave ili prodaje ograničavati natjecanje u smislu odredbi članka 101. stavka 1. odnosno, u svakom slučaju, može ispuniti četiri kumulativna uvjeta iz članka 101. stavka 3.

Nadalje, ni razmjena informacija isto tako neće biti obuhvaćena zabranom iz članka 101. stavka 1. ako je objektivno potrebna za provedbu aranžmana o zajedničkoj nabavi proizvoda Z i proporcionalna njegovoj provedbi te obuhvaća samo one parametre koji su članovima aranžmana potrebni za sklapanje sporazuma s dobavljačima. Budući da pojedinačni članovi ne dijele te informacije međusobno nego samo s aranžmanom za zajedničku nabavu, nema izravne razmjene informacija između proizvođača A, B i C, stoga nije vjerojatno da će prijenos informacija dovesti do tajnog dogovora među njima koji je protivan članku 101. stavku 1.

5.   SPORAZUMI O KOMERCIJALIZACIJI

5.1.   Uvod

| 317. | Sporazumi o komercijalizaciji odnose se na suradnju među konkurentima u prodaji, distribuciji ili promidžbi njihovih nadomjesnih proizvoda. Ta vrsta sporazuma može se znatno razlikovati prema području primjene, ovisno o funkcijama komercijalizacije koje su obuhvaćene suradnjom. Na jednom kraju spektra nalaze se sporazumi o zajedničkoj prodaji koji mogu dovesti do zajedničkog uređenja svih komercijalnih aspekata povezanih s prodajom proizvoda, uključujući cijenu. Na drugom se nalaze ograničeniji sporazumi koji se odnose samo na jednu konkretnu funkciju komercijalizacije, kao što su distribucija, poslijeprodajna usluga ili oglašavanje. |
| --- | --- |

317.

| 318. | Važnu kategoriju tih ograničenijih sporazuma čine sporazumi o distribuciji. Uredba o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma i Vertikalne smjernice u načelu obuhvaćaju sporazume o distribuciji osim ako su stranke sporazuma stvarni ili potencijalni konkurenti. Ako se konkurenti dogovore da će distribuirati svoje nadomjesne proizvode (osobito ako ih distribuiraju na različitim zemljopisnim tržištima), postoji rizik da ti sporazumi za cilj ili posljedicu imaju podjelu tržišta između stranaka ili tajni dogovor. To može vrijediti za uzajamne i neuzajamne sporazume među konkurentima, koji se stoga moraju prvo ocijeniti u odnosu na načela utvrđena u ovom poglavlju. Ako se na temelju ocjene zaključi da bi suradnja među konkurentima u području distribucije u načelu bila prihvatljiva, bit će potrebno dodatno ocijeniti eventualna vertikalna ograničenja koja takvi sporazumi sadržavaju. Taj drugi korak ocjene trebao bi se temeljiti na načelima utvrđenima u Vertikalnim smjernicama. |
| --- | --- |

318.

| 319. | Dvostupanjska analiza iz prethodnog stavka ne provodi se jedino u slučaju sporazuma o neuzajamnoj distribuciji među konkurentima u kojima je (a) dobavljač proizvođač, trgovac na veliko ili uvoznik i distributer robe, dok je kupac distributer i nije konkurentni poduzetnik na razini proizvodnje, veleprodaje ili uvoza ili je (b) dobavljač pružatelj usluga na nekoliko razina trgovine, dok kupac pruža usluge na maloprodajnoj razini i nije konkurentni poduzetnik na razini trgovine u okviru koje kupuje ugovorne usluge (214). U tim scenarijima na sporazum o distribuciji može se primjenjivati Uredba o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma, u kojem se slučaju ove Smjernice ne primjenjuju (215). U točki 43. navedene su dodatne smjernice o općem odnosu između ovih Smjernica te Uredbe o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma i Vertikalnih smjernica. |
| --- | --- |

319.

| 320. | Zatim je potrebno razlikovati sporazume u kojima stranke dogovore samo zajedničku komercijalizaciju i sporazume u kojima je komercijalizacija povezana s drugom vrstom suradnje na uzlaznom tržištu, kao što je zajednička proizvodnja ili zajednička nabava. Pri analizi sporazuma o komercijalizaciji u kojima se kombiniraju različite faze suradnje potrebno je provesti ocjenu u skladu s točkama 6.–8. |
| --- | --- |

320.

| 321. | Postoje izuzeća od primjene članka 101. stavka 1. na komercijalizaciju poljoprivrednih proizvoda predviđena Uredbom (EU) br. 1308/2013 o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda (216). |
| --- | --- |

321.

5.2.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.

5.2.1.   Glavni problemi u području tržišnog natjecanja

| 322. | Sporazumi o komercijalizaciji mogu ograničiti tržišno natjecanje na više načina. Prvo i najočitije, mogu dovesti do određivanja cijena. |
| --- | --- |

322.

| 323. | Drugo, sporazumi o komercijalizaciji mogu olakšati i ograničenja outputa jer stranke mogu odlučiti koju će količinu proizvoda staviti na tržište i time smanjiti ponudu. |
| --- | --- |

323.

| 324. | Treće, sporazumi o komercijalizaciji mogu strankama poslužiti za podjelu tržišta ili raspodjelu narudžbi ili klijenata, na primjer ako se proizvodna postrojenja stranaka nalaze na različitim zemljopisnim tržištima ili ako su sporazumi uzajamni. |
| --- | --- |

324.

| 325. | Četvrto, sporazumi o komercijalizaciji mogu dovesti i do razmjene poslovno osjetljivih informacija o aspektima unutar ili izvan područja suradnje ili o preklapanju troškova, posebno u slučaju sporazuma koji ne obuhvaćaju određivanje cijena, što može dovesti do tajnog dogovora. |
| --- | --- |

325.

| 326. | S druge strane, u pravilu nije vjerojatno da će sporazum o komercijalizaciji uzrokovati probleme u području tržišnog natjecanja ako je objektivno potrebno jednoj stranci dopustiti ulazak na tržište na koje ne bi mogla ući samostalno ili na koje ne bi mogla ući s manjim brojem stranaka od onih koje sudjeluju u suradnji, na primjer zbog povezanih troškova. U takvom scenariju stranke sporazuma nisu jedna drugoj potencijalni ili stvarni konkurenti i stoga sporazum neće ograničiti tržišno natjecanje među njima. |
| --- | --- |

326.

| 327. | Stoga je ključni problem pri ocjeni sporazuma o uzajamnoj komercijalizaciji je li predmetni sporazum objektivno potreban strankama da bi jedna drugoj ušle na tržište. Ako jest, sporazum ne uzrokuje probleme u području tržišnog natjecanja. Međutim, ako stranka može ući na tržište druge stranke bez sporazuma i ako se sporazumom smanjuje neovisnost prve stranke u odlučivanju o mogućnosti ulaska na tržište druge stranke, on će vjerojatno proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Isto se načelo primjenjuje na neuzajamne sporazume o komercijalizaciji. Međutim, rizik od ograničavajućih učinaka na tržišno natjecanje manje je izražen u slučaju neuzajamnih sporazuma jer je manje vjerojatno da će stranke jedna drugu poticati na raspodjelu tržišta ili klijenata. |
| --- | --- |

327.

5.2.2.   Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj

| 328. | Prvo, sporazumi o komercijalizaciji ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj ako služe kao sredstvo sudjelovanja u prikrivenom kartelu. U svakom slučaju, sporazumi o komercijalizaciji koji uključuju određivanje cijena, ograničenja outputa ili podjelu tržišta vjerojatno će ograničiti tržišno natjecanje s obzirom na cilj, osim ako su ta ograničenja dodatna u odnosu na glavni cilj sporazuma i ako taj glavni cilj nije obuhvaćen zabranom iz članka 101. stavka 1. |
| --- | --- |

328.

| 329. | Određivanje cijena jedan je od glavnih problema u području tržišnog natjecanja koji proizlaze iz sporazuma o komercijalizaciji među konkurentima. Sporazumi ograničeni na zajedničku prodaju i općenito sporazumi o komercijalizaciji koji uključuju zajedničko određivanje cijena u pravilu dovode do koordinacije politike određivanja cijena konkurentnih proizvođača ili pružatelja usluga. Takvim sporazumima može se ne samo ukloniti tržišno natjecanje cijenama nadomjesnih proizvoda među strankama, već se može smanjiti i ukupna količina proizvoda koje stranke moraju isporučiti u okviru sustava za raspodjelu narudžbi. Stoga je vjerojatno da će takvi sporazumi ograničiti tržišno natjecanje s obzirom na cilj. |
| --- | --- |

329.

| 330. | Ta se ocjena ne mijenja ako je sporazum neisključiv (odnosno ako stranke mogu samostalno prodavati proizvode izvan okvira sporazuma) sve dok se može zaključiti da će sporazum dovesti do koordinacije cijena koje stranke naplaćuju svim svojim klijentima ili dijelu svojih klijenata. |
| --- | --- |

330.

| 331. | Slično tomu, ograničenja outputa ozbiljan su problem u području tržišnog natjecanja koji može proizaći iz sporazuma o komercijalizaciji. Ako stranke sporazuma zajednički odluče koju će količinu proizvoda staviti na tržište, raspoloživa ponuda ugovornih proizvoda može se smanjiti, zbog čega se povećava njihova cijena. Svaka stranka sporazuma u načelu bi trebala imati slobodu samostalno odlučiti hoće li povećati ili smanjiti svoj output kako bi zadovoljila potražnju na tržištu. Rizik od ograničenja outputa manji je u slučaju neisključivih sporazuma o komercijalizaciji pod uvjetom da su stranke zaista dostupne i mogu slobodno samostalno zadovoljiti svu dodatnu potražnju te pod uvjetom da sporazum ne dovodi do koordinacije politike opskrbe stranaka. |
| --- | --- |

331.

| 332. | Aranžmani za komercijalizaciju među strankama koje djeluju na različitim zemljopisnim tržištima ili u odnosu na različite kategorije klijenata mogu se upotrebljavati i kao instrument za podjelu tržišta. Ako stranke na temelju uzajamnog sporazuma o komercijalizaciji međusobno distribuiraju svoje proizvode kako bi uklonile stvarno ili potencijalno tržišno natjecanje među sobom podjelom tržišta ili klijenata, vjerojatno je da će sporazum imati za cilj ograničenje tržišnog natjecanja. Ako sporazum nije uzajaman, rizik od podjele tržišta manje je izražen. Međutim, ipak je potrebno ocijeniti je li neuzajamni sporazum osnova za uzajamni dogovor stranaka da neće jedna drugoj ulaziti na tržište. |
| --- | --- |

332.

5.2.3.   Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje

| 333. | Sporazum o komercijalizaciji koji nije ograničavajući s obzirom na cilj i dalje može proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Kako bi se ocijenili učinci sporazuma o komercijalizaciji na tržišno natjecanje, potrebno je uzeti u obzir čimbenike navedene u točki 32., kao i sljedeće dodatne smjernice koje se posebno odnose na tu vrstu sporazuma. |
| --- | --- |

333.

| 334. | Za ocjenu učinaka sporazuma o komercijalizaciji potrebno je utvrditi mjerodavna tržišta proizvoda i zemljopisna tržišta te položaj stranaka na tim tržištima. Tržišta na koja se suradnja izravno odnosi ona su tržišta kojima pripadaju proizvodi koji su predmet sporazuma i na kojima će stranke zajednički komercijalizirati te proizvode. Međutim, budući da sporazum o komercijalizaciji na jednom tržištu može utjecati i na konkurentsko ponašanje stranaka na susjednim tržištima koja su usko povezana s tržištem na koje se suradnja izravno odnosi (tržišta prelijevanja), potrebno je utvrditi i sva takva tržišta prelijevanja (217). |
| --- | --- |

334.

| 335. | U slučajevima kad sporazumi o komercijalizaciji među konkurentima ne ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj, oni će u pravilu proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje samo ako stranke imaju određeni stupanj tržišne snage. Kako bi se ocijenilo imaju li stranke takvu tržišnu snagu, potrebno je uzeti u obzir moguće postojanje kompenzacijske kupovne moći njihovih klijenata. Ako sudionici zajedno imaju tržišnu snagu, općenito je vjerojatno da će moći povećati cijene ili smanjiti output, kvalitetu proizvoda, raznolikost proizvoda ili inovacije. Osim toga, na temelju sporazuma o komercijalizaciji stranke udružuju svoje tržišne aktivnosti (ili njihov dio), odnosno aktivnosti koje izravno utječu na njihove klijente. Taj izravni utjecaj na klijente povećava rizik od toga da će sporazumi o komercijalizaciji proizvesti protutržišne učinke. |
| --- | --- |

335.

5.2.3.1.   Tajni dogovor

| 336. | Sporazum o zajedničkoj komercijalizaciji koji ne uključuje određivanje cijena, ograničenje outputa ni podjelu tržišta ipak može proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje ako se njime povećava stupanj preklapanja varijabilnih troškova stranaka do razine koja će vjerojatno dovesti do tajnog dogovora. To će vjerojatno biti slučaj ako su se varijabilni troškovi stranaka u velikoj mjeri već preklapali prije sklapanja sporazuma. U tom scenariju dodatno povećanje stupnja preklapanja (odnosno troškovi komercijalizacije proizvoda koji je predmet sporazuma), čak i ako je ograničeno, može biti čimbenik koji će dovesti do postizanja tajnog dogovora. S druge strane, u slučaju znatnog povećanja rizik od tajnog dogovora može biti visok čak i ako je početni stupanj preklapanja troškova nizak. |
| --- | --- |

336.

| 337. | Vjerojatnost tajnog dogovora ovisi o tržišnoj snazi stranaka i obilježjima mjerodavnog tržišta. Preklapanje troškova može samo povećati rizik od tajnog dogovora ako stranke imaju tržišnu snagu i ako troškovi komercijalizacije čine velik udio varijabilnih troškova povezanih s predmetnim proizvodima. Preklapanje troškova komercijalizacije povećava rizik od tajnog dogovora ako se sporazum o komercijalizaciji odnosi na proizvode koji podrazumijevaju skupu komercijalizaciju, na primjer visoke troškove distribucije ili stavljanja na tržište. Prema tomu, čak i sporazumi koji su ograničeni na zajedničko oglašavanje ili zajedničku promidžbu mogu proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje ako te aktivnosti čine velik udio u varijabilnim troškovima proizvoda. |
| --- | --- |

337.

| 338. | Za provedbu sporazuma o zajedničkoj komercijalizaciji možda će biti potrebna razmjena poslovno osjetljivih informacija, posebno o marketinškoj strategiji i cijenama. Ako sporazum o komercijalizaciji nije sam po sebi obuhvaćen zabranom iz članka 101. stavka 1. jer ima neutralne ili pozitivne učinke na tržišno natjecanje, ni razmjena informacija za potrebe tog sporazuma nije obuhvaćena tom zabranom (218). To će biti slučaj ako je razmjena informacija objektivno potrebna za provedbu sporazuma o komercijalizaciji i proporcionalna njegovim ciljevima (219). Ako razmjena informacija prelazi ono što je objektivno potrebno za provedbu sporazuma o komercijalizaciji ili nije proporcionalna njegovim ciljevima, razmjena informacija mora se ocijeniti u skladu sa smjernicama iz 6. poglavlja (220). Ako je razmjena informacija obuhvaćena člankom 101. stavkom 1., svejedno može ispunjavati uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

338.

5.2.3.2.   Suradnja koja u pravilu ne izaziva zabrinutost

| 339. | Kako je već navedeno u točki 335., sporazumi o komercijalizaciji među konkurentima koji ne ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj u pravilu će proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje samo ako stranke imaju određeni stupanj tržišne snage. U većini takvih slučajeva nije vjerojatno da postoji tržišna snaga ako zajednički tržišni udio stranaka ne premašuje 15 % na tržištima na kojima zajednički komercijaliziraju ugovorne proizvode. U svakom slučaju, ako zajednički tržišni udio stranaka ne premašuje 15 %, vjerojatno je da su ispunjeni uvjeti iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

339.

| 340. | Ako zajednički tržišni udio stranaka premašuje 15 %, ne može se pretpostaviti da njihov sporazum neće proizvesti ograničavajuće učinke i stoga je potrebno ocijeniti vjerojatni učinak sporazuma o zajedničkoj komercijalizaciji na mjerodavna tržišta. |
| --- | --- |

340.

5.3.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.

5.3.1.   Povećanje učinkovitosti

| 341. | Sporazumi o komercijalizaciji mogu proizvesti znatno povećanje učinkovitosti. Učinkovitosti koje treba uzeti u obzir pri ocjenjivanju ispunjava li sporazum o komercijalizaciji uvjete iz članka 101. stavka 3. ovisit će o prirodi suradnje i strankama u suradnji. Određivanje cijena u pravilu se ne može opravdati, osim ako je nužno za integraciju drugih funkcija stavljanja na tržište i ako ta integracija proizvodi znatne učinkovitosti. Zajednička distribucija može proizvesti znatne učinkovitosti koje proizlaze iz ekonomija razmjera ili opsega, posebno za manje proizvođače ili skupine neovisnih trgovaca na malo, na primjer ako iskoriste nove distribucijske platforme kako bi se natjecali s globalnim ili velikim operaterima. Zajednička distribucija može se posebno upotrijebiti za postizanje okolišnih ciljeva, koji mogu činiti učinkovitosti u smislu članka 101. stavka 3. ako su objektivni, konkretni i provjerljivi (221). Sporazumi o komercijalizaciji mogu pridonijeti i otpornosti unutarnjeg tržišta i proizvesti učinkovitosti u korist potrošača smanjenjem ovisnosti i/ili ublažavanjem nestašica i poremećaja u lancima opskrbe, na primjer ako omogućuju stranci da uđe na tržište na koje ne bi mogla samostalno ući. |
| --- | --- |

341.

| 342. | Povećanje učinkovitosti mora biti rezultat integracije gospodarskih aktivnosti stranaka. Uštede koje proizlaze samo iz uklanjanja troškova koji su sastavni dio tržišnog natjecanja ne mogu se uzeti u obzir. Na primjer, smanjenje troškova prijevoza koje proizlazi samo iz podjele klijenata, bez ikakve integracije logističkih sustava stranaka, ne može se smatrati povećanjem učinkovitosti u smislu članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

342.

| 343. | Stranke sporazuma moraju dokazati povećanje učinkovitosti. Važan element u tom pogledu bio bi doprinos stranaka zajedničkoj komercijalizaciji u kapitalu, tehnologiji ili drugim sredstvima. Može se prihvatiti i smanjenje troškova time što će se smanjiti udvostručavanje resursa i sredstava. Međutim, ako se zajednička komercijalizacija svodi samo na zastupnika u prodaji i ne uključuje ulaganja, vjerojatno neće ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

343.

5.3.2.   Nužnost

| 344. | Ograničenja koja prelaze ono što je potrebno za povećanje učinkovitosti koje proizlazi iz sporazuma o komercijalizaciji neće ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3. Pitanje nužnosti posebno je bitno za sporazume koji uključuju određivanje cijena ili podjelu tržišta, a koji se samo u iznimnim okolnostima mogu smatrati nužnima. |
| --- | --- |

344.

5.3.3.   Prijenos na potrošače

| 345. | Povećanje učinkovitosti ostvareno nužnim ograničenjima mora se prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmašuje ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje proizvedene sporazumom o komercijalizaciji. Prijenos se može ostvariti u obliku nižih cijena ili bolje kvalitete ili raznolikosti proizvoda. No, što je tržišna snaga stranaka veća, to je manje vjerojatno da će se povećanje učinkovitosti prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmaši ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Ako stranke imaju zajednički tržišni udio niži od 15 %, vjerojatnije je da će se svako povećanje učinkovitosti proizvedeno sporazumom dostatno prenijeti na potrošače. |
| --- | --- |

345.

5.3.4.   Neuklanjanje tržišnog natjecanja

| 346. | Uvjeti iz članka 101. stavka 3. ne mogu se ispuniti ako je strankama dana mogućnost uklanjanja tržišnog natjecanja za znatan dio predmetnih proizvoda. Usklađenost s tim uvjetom mora se ocijeniti za sva mjerodavna tržišta, odnosno ona kojima pripadaju proizvodi koji su predmet suradnje i sva tržišta prelijevanja. |
| --- | --- |

346.

5.4.   Zajednice ponuditelja

| 347. | Pojam „zajednica ponuditelja” odnosi se na situaciju u kojoj dvije ili više stranaka surađuju kako bi podnijele zajedničku ponudu na natječaju za privatnu ili javnu nabavu (222). |
| --- | --- |

347.

| 348. | Za potrebe ovog odjeljka zajednice ponuditelja moraju se razlikovati od namještanja ponuda (ili tajnog dogovaranja o sudjelovanju u natječajnom postupku), odnosno nedopuštenih sporazuma među gospodarskim subjektima čiji je cilj narušavanje tržišnog natjecanja u postupcima dodjele ugovora. Namještanje ponuda jedno je od najtežih ograničenja tržišnog natjecanja i predstavlja ograničenje s obzirom na cilj te može imati različite oblike, kao što su prethodno dogovaranje sadržaja ponuda svake stranke (osobito cijene) kako bi se utjecalo na ishod postupka dodjele ugovora, suzdržavanje od podnošenja ponuda, podjela tržišta prema geografskim područjima, javnom naručitelju ili predmetu nabave ili uspostava sustava naizmjeničnog dobivanja ugovora za više postupaka. Cilj je svih tih praksi da se unaprijed utvrđenom ponuditelju omogući sklapanje ugovora, a pritom stvori dojam da je postupak uistinu konkurentan (223). U skladu s pravom tržišnog natjecanja namještanje ponuda oblik je kartela koji se odnosi na manipuliranje natječajnim postupkom radi dodjele ugovora (224). |
| --- | --- |

348.

| 349. | Namještanje ponuda u pravilu ne uključuje zajedničko sudjelovanje u natječajnom postupku. Obično se sastoji od skrivenog ili prešutnog sporazuma među potencijalnim sudionicima kako bi koordinirali svoje prividno neovisne odluke o sudjelovanju u natječajnom postupku. No u nekim slučajevima razlika između namještanja ponuda i legitimnih oblika zajedničkog nadmetanja nije jasna, osobito kad je riječ o podugovaranju. Na primjer, ako dva ponuditelja navode jedan drugog kao svojeg podugovaratelja, to može biti pokazatelj tajnog dogovaranja s obzirom na to da takvi sporazumi o podugovaranju obično omogućuju strankama da saznaju financijsku ponudu druge stranke, čime se dovodi u pitanje neovisnost stranaka u sastavljanju vlastitih ponuda. No ne može se općenito pretpostaviti da sklapanje sporazuma o podugovaranju među ponuditeljima koji sudjeluju u istom postupku predstavlja tajno dogovaranje između predmetnih poduzetnika (225). |
| --- | --- |

349.

| 350. | Sporazumi o zajednici ponuditelja mogu uključivati znatan stupanj integracije resursa i aktivnosti stranaka u svrhu sudjelovanja u natječajnom postupku, posebno kad su u aktivnost koja je predmet natječaja uključeni oblici zajedničke proizvodnje. U situacijama u kojima je zajednička komercijalizacija dodatna aktivnost uz integraciju proizvodnih aktivnosti stranaka (zajednička proizvodnja), središnja je značajka sporazuma proizvodna aktivnost, a ocjena u kontekstu tržišnog natjecanja mora se provesti u skladu s pravilima i smjernicama koje se primjenjuju na sporazume o zajedničkoj proizvodnji. U takvim situacijama određivanje cijene ugovornih proizvoda ili usluga u pravilu se ne smatra ograničenjem s obzirom na cilj i bit će potrebno procijeniti učinke (vidjeti točku 223. o sporazumima o proizvodnji). |
| --- | --- |

350.

| 351. | No sporazume o zajednici ponuditelja koji se uglavnom ili isključivo sastoje od zajedničke komercijalizacije trebalo bi u načelu smatrati sporazumima o komercijalizaciji i stoga ocjenjivati u skladu s načelima utvrđenima u ovom poglavlju. |
| --- | --- |

351.

| 352. | Sporazum o zajednici ponuditelja, neovisno o njegovoj pravnoj kvalifikaciji, neće ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. ako strankama omogućuje sudjelovanje u projektima koje ne bi mogle provesti same. U tom scenariju stranke sporazuma o zajednici ponuditelja nisu ni stvarni ni potencijalni konkurenti za provedbu projekta. To može biti slučaj kad stranke sporazuma o zajednici ponuditelja pružaju različite usluge koje su komplementarne za potrebe sudjelovanja u natječajnom postupku. To može biti slučaj i ako stranke sporazuma o zajednici ponuditelja projekt ne mogu provesti samostalno, na primjer zbog veličine projekta ili njegove složenosti, iako sve djeluju na istim tržištima. |
| --- | --- |

352.

| 353. | Ocjena o tome mogu li se stranke pojedinačno nadmetati u natječajnom postupku i biti konkurenti prije svega ovisi o zahtjevima navedenima u pravilima natječaja. No sama teoretska mogućnost samostalnog obavljanja ugovorne aktivnosti ne čini stranke automatski konkurentima: potrebno je ocijeniti je li svaka stranka realno sposobna samostalno izvršiti ugovor, uzimajući u obzir posebne okolnosti slučaja, kao što su veličina i sposobnosti poduzetnika, razina financijskog rizika projekta, kao i razina ulaganja potrebnih za projekt te sadašnji i budući kapacitet poduzetnika ocijenjen s obzirom na ugovorne zahtjeve (226). |
| --- | --- |

353.

| 354. | Ako je u natječajnim postupcima predviđena mogućnost podnošenja ponuda za dijelove ugovora (grupe), poduzetnici koji imaju mogućnost podnošenja ponuda za jednu ili više grupa, ali možda ne i za cijeli ugovor, moraju se smatrati konkurentima te se u načelu primjenjuje članak 101. stavak 1. U takvoj situaciji poduzetnici često opravdavaju svoju suradnju u okviru sporazuma o zajednici ponuditelja time što im on omogućuje da se natječu za cijeli ugovor i ponude zajednički rabat za cijeli ugovor. No to ne mijenja činjenicu da su stranke konkurenti barem u jednom dijelu natječajnog postupka i stoga se primjenjuje članak 101. stavak 1. Sve navodne učinkovitosti povezane sa zajedničkom ponudom za cijeli ugovor moraju se ocijeniti u skladu s uvjetima iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

354.

| 355. | Ako se ne može isključiti mogućnost da bi svaka stranka sporazuma o zajednici ponuditelja mogla pojedinačno sudjelovati u natječajnom postupku (ili ako sporazum o zajednici ponuditelja ima više stranaka nego što je potrebno), zajednička ponuda može ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. To može biti slučaj čak i ako se pojedinačno nadmetati može samo jedna stranka sporazuma. |
| --- | --- |

355.

| 356. | Općenito, u slučajevima kad se članak 101. stavak 1. primjenjuje na zajedničko nadmetanje, potrebno je provesti pojedinačnu ocjenu sporazuma o zajednici ponuditelja uzimajući u obzir sve relevantne čimbenike, uključujući položaj stranaka na mjerodavnom tržištu, broj i tržišni položaj ostalih vjerojatnih sudionika u natječajnom postupku, sadržaj sporazuma o zajednici ponuditelja, uključene proizvode ili usluge te tržišne uvjete. |
| --- | --- |

356.

| 357. | Ograničenje se može smatrati ograničenjem s obzirom na cilj ili učinak, ovisno o sadržaju sporazuma i posebnim okolnostima slučaja. Općenito, među ostalim u slučaju zajednica ponuditelja koje se moraju smatrati sporazumima o komercijalizaciji, primjenjuju se primjedbe iz točaka 328.–340. Osim toga:






  (a) | u okolnostima kad se dvije stranke (ili više njih) mogu pojedinačno nadmetati, a ne postoji znatan stupanj integracije resursa i aktivnosti stranaka, zajednička ponuda u načelu bi se smatrala ograničenjem s obzirom na cilj jer uključuje određivanje cijena među konkurentima te se ta odredba ne čini dodatnom u odnosu na stvarnu suradnju između stranaka; |
| --- | --- | --- |

357.

(a)

u okolnostima kad se dvije stranke (ili više njih) mogu pojedinačno nadmetati, a ne postoji znatan stupanj integracije resursa i aktivnosti stranaka, zajednička ponuda u načelu bi se smatrala ograničenjem s obzirom na cilj jer uključuje određivanje cijena među konkurentima te se ta odredba ne čini dodatnom u odnosu na stvarnu suradnju između stranaka;

| (b) | u slučaju sporazuma o zajednici ponuditelja koji obuhvaća više stranaka nego što je potrebno, a postoji samo jedna stranka koja bi se mogla pojedinačno nadmetati, sama činjenica da postoji više stranaka nego što je potrebno u načelu sama po sebi možda nije dovoljna za utvrđivanje ograničenja s obzirom na cilj jer je moguće da stranke možda nisu stvarni ni potencijalni konkurenti. Međutim, mogli bi postojati drugi razlozi da se takav sporazum o zajednici smatra ograničenjem s obzirom na cilj, na primjer ako se stranka koja bi se mogla pojedinačno nadmetati pridruži aranžmanu o zajedničkom nadmetanju s jednom ili više drugih stranaka konkretno kako bi se spriječila konkurentna zajednička ponuda drugih stranaka, čak i zajedno s trećom stranom; |
| --- | --- |

(b)

u slučaju sporazuma o zajednici ponuditelja koji obuhvaća više stranaka nego što je potrebno, a postoji samo jedna stranka koja bi se mogla pojedinačno nadmetati, sama činjenica da postoji više stranaka nego što je potrebno u načelu sama po sebi možda nije dovoljna za utvrđivanje ograničenja s obzirom na cilj jer je moguće da stranke možda nisu stvarni ni potencijalni konkurenti. Međutim, mogli bi postojati drugi razlozi da se takav sporazum o zajednici smatra ograničenjem s obzirom na cilj, na primjer ako se stranka koja bi se mogla pojedinačno nadmetati pridruži aranžmanu o zajedničkom nadmetanju s jednom ili više drugih stranaka konkretno kako bi se spriječila konkurentna zajednička ponuda drugih stranaka, čak i zajedno s trećom stranom;

| (c) | pitanje mogu li te vrste zajedničkih ponuda ograničiti tržišno natjecanje u pogledu protutržišnih učinaka i ako ne postoje ograničenja s obzirom na cilj ovisi o konkretnoj ocjeni, među ostalim čimbenicima, načina na koji bi se tržišno natjecanje odvijalo bez predmetnog sporazuma o zajednici ponuditelja; |
| --- | --- |

(c)

pitanje mogu li te vrste zajedničkih ponuda ograničiti tržišno natjecanje u pogledu protutržišnih učinaka i ako ne postoje ograničenja s obzirom na cilj ovisi o konkretnoj ocjeni, među ostalim čimbenicima, načina na koji bi se tržišno natjecanje odvijalo bez predmetnog sporazuma o zajednici ponuditelja;

| (d) | članovi zajednice ponuditelja trebali bi razmjenjivati samo informacije koje su nužne za sastavljanje ponude i izvršenje ugovora. Nadalje, širenje informacija trebalo bi ograničiti na relevantno osoblje za koje je nužno da posjeduje te informacije. |
| --- | --- |

(d)

članovi zajednice ponuditelja trebali bi razmjenjivati samo informacije koje su nužne za sastavljanje ponude i izvršenje ugovora. Nadalje, širenje informacija trebalo bi ograničiti na relevantno osoblje za koje je nužno da posjeduje te informacije.

| 358. | U svakom slučaju, sporazum o zajednici ponuditelja među konkurentima na koje se primjenjuje članak 101. stavak 1. može ispunjavati uvjete iz članka 101. stavka 3. Moguće učinkovitosti mogu imati oblik nižih cijena, ali i bolje kvalitete, većeg izbora ili brže realizacije proizvoda ili usluga obuhvaćenih pozivom za podnošenje ponuda. Osim toga, moraju biti ispunjeni i svi drugi uvjeti iz članka 101. stavka 3. (nužnost, prijenos na potrošače i neuklanjanje tržišnog natjecanja). U natječajnim postupcima ti su uvjeti često međusobno povezani: povećanje učinkovitosti zajedničke ponude podnesene u okviru sporazuma o zajednici ponuditelja jednostavnije se prenosi na potrošače u obliku nižih cijena ili bolje kvalitete ponude ako se ne ukloni tržišno natjecanje za dodjelu ugovora i ako u natječajnom postupku sudjeluju drugi učinkoviti konkurenti. |
| --- | --- |

358.

| 359. | Uvjeti iz članka 101. stavka 3. mogu se u osnovi ispuniti ako zajedničko sudjelovanje u natječaju strankama omogućuje da podnesu ponudu koja je u smislu cijene i/ili kvalitete konkurentnija od ponuda koje bi same podnijele, a koristi koje donosi naručitelju i krajnjim potrošačima nadmašuju ograničenja tržišnog natjecanja. Učinkovitosti se moraju prenijeti na potrošače i neće ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3. ako donose koristi samo strankama sporazuma o zajednici ponuditelja. |
| --- | --- |

359.

5.5.   Primjeri

| 360. | Zajednička komercijalizacija neophodna za ulazak na tržište

  1. primjer


  Situacija: četiri poduzetnika koja pružaju usluge pranja rublja u velikom gradu blizu granice druge države članice, a čiji pojedinačni tržišni udio na ukupnom tržištu pranja rublja u tom gradu iznosi 3 %, dogovore se da će stvoriti zajednički marketinški ogranak za pružanje usluga pranja rublja institucionalnim klijentima (hoteli, bolnice i uredi), pri čemu će zadržati svoju neovisnost i slobodu da se natječu za pojedinačne lokalne klijente. U svrhu usmjeravanja na novi segment potražnje (institucijski klijenti) poduzetnici smisle naziv zajedničke robne marke te utvrde zajedničku cijenu i zajedničke standardne uvjete poslovanja, uključujući rasporede dostave i razdoblje dostave od najviše 24 sata. Uspostave zajednički pozivni centar preko kojeg institucionalni klijenti mogu zatražiti uslugu preuzimanja i/ili dostave. Zaposle službenika na recepciji (za pozivni centar) i nekoliko vozača. Zatim ulože u kombije za otpremu i u promidžbu robne marke kako bi povećali njezinu prepoznatljivost. Sporazumom se ne uklanjaju u potpunosti njihovi pojedinačni infrastrukturni troškovi (s obzirom na to da zadržavaju vlastite prostore te se i dalje natječu za pojedinačne lokalne klijente), ali im se povećavaju učinci ekonomije razmjera i omogućuje im se da ponude opsežniju uslugu drugim kategorijama klijenata, što zahtijeva dulje radno vrijeme i otpremu na šire zemljopisno područje. Kako bi se osigurala održivost projekta, nužno je da sva četiri poduzetnika sklope sporazum. Tržište je vrlo rascjepkano i tržišni udio pojedinačnog konkurenta nije veći od 15 %.

  Analiza: iako je zajednički tržišni udio stranaka manji od 15 %, činjenica da sporazum uključuje određivanje cijena znači da se u načelu primjenjuje članak 101. stavak 1. Budući da stranke djeluju u velikom gradu blizu granice s drugom državom članicom, pretpostavlja se da će biti utjecaja na trgovinu između država članica. Međutim, stranke ne bi mogle pružati usluge pranja rublja institucionalnim klijentima ni pojedinačno ni u suradnji s manjim brojem stranaka od četiri stranke koje sudjeluju u sporazumu. Budući da se ograničenje određivanja cijena može smatrati nužnim za promidžbu zajedničke robne marke i uspjeh projekta, čini se da je to ograničenje dodatno u odnosu na glavni cilj sporazuma, koji nije protutržišni i općenito ne bi uzrokovao probleme u području tržišnog natjecanja. |
| --- | --- |

360.

1. primjer

Situacija: četiri poduzetnika koja pružaju usluge pranja rublja u velikom gradu blizu granice druge države članice, a čiji pojedinačni tržišni udio na ukupnom tržištu pranja rublja u tom gradu iznosi 3 %, dogovore se da će stvoriti zajednički marketinški ogranak za pružanje usluga pranja rublja institucionalnim klijentima (hoteli, bolnice i uredi), pri čemu će zadržati svoju neovisnost i slobodu da se natječu za pojedinačne lokalne klijente. U svrhu usmjeravanja na novi segment potražnje (institucijski klijenti) poduzetnici smisle naziv zajedničke robne marke te utvrde zajedničku cijenu i zajedničke standardne uvjete poslovanja, uključujući rasporede dostave i razdoblje dostave od najviše 24 sata. Uspostave zajednički pozivni centar preko kojeg institucionalni klijenti mogu zatražiti uslugu preuzimanja i/ili dostave. Zaposle službenika na recepciji (za pozivni centar) i nekoliko vozača. Zatim ulože u kombije za otpremu i u promidžbu robne marke kako bi povećali njezinu prepoznatljivost. Sporazumom se ne uklanjaju u potpunosti njihovi pojedinačni infrastrukturni troškovi (s obzirom na to da zadržavaju vlastite prostore te se i dalje natječu za pojedinačne lokalne klijente), ali im se povećavaju učinci ekonomije razmjera i omogućuje im se da ponude opsežniju uslugu drugim kategorijama klijenata, što zahtijeva dulje radno vrijeme i otpremu na šire zemljopisno područje. Kako bi se osigurala održivost projekta, nužno je da sva četiri poduzetnika sklope sporazum. Tržište je vrlo rascjepkano i tržišni udio pojedinačnog konkurenta nije veći od 15 %.

Analiza: iako je zajednički tržišni udio stranaka manji od 15 %, činjenica da sporazum uključuje određivanje cijena znači da se u načelu primjenjuje članak 101. stavak 1. Budući da stranke djeluju u velikom gradu blizu granice s drugom državom članicom, pretpostavlja se da će biti utjecaja na trgovinu između država članica. Međutim, stranke ne bi mogle pružati usluge pranja rublja institucionalnim klijentima ni pojedinačno ni u suradnji s manjim brojem stranaka od četiri stranke koje sudjeluju u sporazumu. Budući da se ograničenje određivanja cijena može smatrati nužnim za promidžbu zajedničke robne marke i uspjeh projekta, čini se da je to ograničenje dodatno u odnosu na glavni cilj sporazuma, koji nije protutržišni i općenito ne bi uzrokovao probleme u području tržišnog natjecanja.

| 361. | Sporazum o komercijalizaciji koji uključuje više stranaka nego što je potrebno za ulazak na tržište

  2. primjer


  Situacija: vrijede iste činjenice kao u 1. primjeru iz točke 360., s jednom glavnom razlikom: kako bi se osigurala održivost projekta, sporazum su mogle provesti samo tri stranke (umjesto četiriju koje su stvarno sudjelovale u suradnji).

  Analiza: iako je zajednički tržišni udio stranaka manji od 15 %, članak 101. stavak 1. primjenjuje se iz istih razloga koji su prethodno navedeni u 1. primjeru. Sporazum je moglo provesti manje stranaka od navedenih četiriju. Međutim, budući da nijedna od stranaka nije mogla sama provesti projekt, činjenica da postoji više stranaka nego što je potrebno možda neće biti dovoljna za utvrđivanje ograničenja s obzirom na cilj, osim ako je cilj sporazuma sprečavanje konkurentne inicijative koja uključuje jednu od stranaka. Potrebna je protučinjenična analiza mogućih ograničavajućih učinaka. U svakom slučaju, sporazum se može ocijeniti u skladu s člankom 101. stavkom 3. Sporazum dovodi do povećanja učinkovitosti jer su stranke sad u mogućnosti ponuditi bolje usluge većeg opsega novoj kategoriji klijenata (kojima inače ne bi mogle pružati usluge samostalno). S obzirom na to da je zajednički tržišni udio stranaka manji od 15 %, vjerojatno je da će one sve oblike povećanja učinkovitosti u dovoljnoj mjeri prenijeti na potrošače. Osim toga, potrebno je razmotriti jesu li ograničenja uvedena sporazumom nužna za ostvarivanje učinkovitosti i uklanja li sporazum tržišno natjecanje. S obzirom na to da se sporazumom nastoji pružiti opsežnija usluga (uključujući otpremu koja se prije nije nudila) dodatnoj kategoriji klijenata pod jednom robnom markom sa zajedničkim standardnim uvjetima poslovanja, određivanje cijene može se smatrati nužnim za promidžbu zajedničke robne marke i, posljedično, uspjeh projekta i ostvarene učinkovitosti. Osim toga, zbog rascjepkanosti tržišta, sporazumom se neće ukloniti tržišno natjecanje. Činjenica da postoje četiri stranke sporazuma (umjesto triju koje bi bile nužne) omogućuje povećanje kapaciteta i pridonosi istodobnom zadovoljenju potražnje nekoliko institucionalnih klijenata u skladu sa standardnim uvjetima poslovanja (odnosno poštovanje uvjeta o maksimalnom vremenu dostave). Stoga je vjerojatno da će povećanje učinkovitosti nadmašiti ograničavajuće učinke koji proizlaze iz smanjenja tržišnog natjecanja među strankama i da će sporazum ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

361.

2. primjer

Situacija: vrijede iste činjenice kao u 1. primjeru iz točke 360., s jednom glavnom razlikom: kako bi se osigurala održivost projekta, sporazum su mogle provesti samo tri stranke (umjesto četiriju koje su stvarno sudjelovale u suradnji).

Analiza: iako je zajednički tržišni udio stranaka manji od 15 %, članak 101. stavak 1. primjenjuje se iz istih razloga koji su prethodno navedeni u 1. primjeru. Sporazum je moglo provesti manje stranaka od navedenih četiriju. Međutim, budući da nijedna od stranaka nije mogla sama provesti projekt, činjenica da postoji više stranaka nego što je potrebno možda neće biti dovoljna za utvrđivanje ograničenja s obzirom na cilj, osim ako je cilj sporazuma sprečavanje konkurentne inicijative koja uključuje jednu od stranaka. Potrebna je protučinjenična analiza mogućih ograničavajućih učinaka. U svakom slučaju, sporazum se može ocijeniti u skladu s člankom 101. stavkom 3. Sporazum dovodi do povećanja učinkovitosti jer su stranke sad u mogućnosti ponuditi bolje usluge većeg opsega novoj kategoriji klijenata (kojima inače ne bi mogle pružati usluge samostalno). S obzirom na to da je zajednički tržišni udio stranaka manji od 15 %, vjerojatno je da će one sve oblike povećanja učinkovitosti u dovoljnoj mjeri prenijeti na potrošače. Osim toga, potrebno je razmotriti jesu li ograničenja uvedena sporazumom nužna za ostvarivanje učinkovitosti i uklanja li sporazum tržišno natjecanje. S obzirom na to da se sporazumom nastoji pružiti opsežnija usluga (uključujući otpremu koja se prije nije nudila) dodatnoj kategoriji klijenata pod jednom robnom markom sa zajedničkim standardnim uvjetima poslovanja, određivanje cijene može se smatrati nužnim za promidžbu zajedničke robne marke i, posljedično, uspjeh projekta i ostvarene učinkovitosti. Osim toga, zbog rascjepkanosti tržišta, sporazumom se neće ukloniti tržišno natjecanje. Činjenica da postoje četiri stranke sporazuma (umjesto triju koje bi bile nužne) omogućuje povećanje kapaciteta i pridonosi istodobnom zadovoljenju potražnje nekoliko institucionalnih klijenata u skladu sa standardnim uvjetima poslovanja (odnosno poštovanje uvjeta o maksimalnom vremenu dostave). Stoga je vjerojatno da će povećanje učinkovitosti nadmašiti ograničavajuće učinke koji proizlaze iz smanjenja tržišnog natjecanja među strankama i da će sporazum ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3.

| 362. | Zajednička internetska prodaja

  3. primjer


  Situacija: niz malih specijaliziranih trgovina iz cijele države članice stvori elektroničku mrežnu platformu za promidžbu, prodaju i dostavu darovnih košara s voćem. Postoji niz konkurentnih internetskih trgovina s usporedivim i ograničenim tržišnim udjelima. Specijalizirane trgovine sudionice dijele operativne troškove internetske trgovine i zajednički ulažu u promidžbu robne marke. U internetskoj trgovini, koja nudi širok raspon različitih vrsta darovnih košara, klijenti naručuju (i plaćaju za) onu vrstu darovne košare koju žele da im se dostavi ili će je preuzeti u trgovini. Narudžba se zatim dodjeljuje specijaliziranoj trgovini koju je klijent odabrao ili, ako nije odabrao neku određenu, trgovini koja je najbliža adresi dostave ili koja je klijentu najprikladnija za preuzimanje narudžbe. Svaka specijalizirana trgovina sama snosi troškove sastavljanja i dostave darovne košare klijentu ili njezina stavljanja na raspolaganje za preuzimanje u trgovini. Trgovina zadržava 90 % konačne cijene, koja se određuje u okviru mrežne infrastrukture i primjenjuje jednako u svim specijaliziranim trgovinama koje u njoj sudjeluju, dok se preostalih 10 % upotrebljava za zajedničku promidžbu i tekuće troškove mrežne platforme. Osim plaćanja naknade, na cijelom državnom području nema nikakvih dodatnih ograničenja za pridruživanje specijaliziranih trgovina mrežnoj infrastrukturi. Osim toga, i specijalizirane trgovine koje imaju vlastite internetske stranice mogu (i u nekim slučajevima to čine) prodavati darovne košare s voćem na internetu pod vlastitim imenom i tako se i dalje međusobno natjecati izvan okvira navedene suradnje. Klijenti koji kupuju u internetskoj trgovini maju zajamčenu dostavu ili preuzimanje košara s voćem u trgovini isti dan, a mogu odabrati i vrijeme dostave ili preuzimanja koje im odgovara.

  Analiza: pod pretpostavkom da su specijalizirane trgovine konkurenti, primjenjuje se članak 101. stavak 1., a s obzirom na to da sporazum uključuje određivanje cijena, vjerojatno će ograničiti tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Sporazum je stoga potrebno ocijeniti u skladu s člankom 101. stavkom 3. Sve specijalizirane trgovine koje sudjeluju u suradnji male su trgovine i podrazumijeva se da se na nacionalnoj razini ne bi mogle natjecati s drugim internetskim trgovinama. Stoga bi sporazum mogao dovesti do povećanja učinkovitosti, kao što su veći izbor i veća kvaliteta usluge te smanjenje troškova pretraživanja, što koristi potrošačima i vjerojatno će nadmašiti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje koji proizlaze iz sporazuma. Budući da specijalizirane trgovine koje sudjeluju u suradnji i dalje mogu samostalno prodavati i međusobno se natjecati u svojim fizičkim trgovinama i na internetu, ograničenje određivanja cijena koje se odnosi samo na internetsku trgovinu moglo bi se smatrati nužnim za promidžbu proizvoda (jer se potrošači koji kupuju u internetskoj trgovini ne žele baviti mnoštvom različitih cijena) i posljedično povećanje učinkovitosti. Budući da ne postoje druga ograničenja, sporazum ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3. Osim toga, s obzirom na to da postoje druge važne konkurentne internetske trgovine, a stranke se i dalje međusobno natječu u svojim fizičkim trgovinama ili na internetu, neće se ukloniti tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

362.

3. primjer

Situacija: niz malih specijaliziranih trgovina iz cijele države članice stvori elektroničku mrežnu platformu za promidžbu, prodaju i dostavu darovnih košara s voćem. Postoji niz konkurentnih internetskih trgovina s usporedivim i ograničenim tržišnim udjelima. Specijalizirane trgovine sudionice dijele operativne troškove internetske trgovine i zajednički ulažu u promidžbu robne marke. U internetskoj trgovini, koja nudi širok raspon različitih vrsta darovnih košara, klijenti naručuju (i plaćaju za) onu vrstu darovne košare koju žele da im se dostavi ili će je preuzeti u trgovini. Narudžba se zatim dodjeljuje specijaliziranoj trgovini koju je klijent odabrao ili, ako nije odabrao neku određenu, trgovini koja je najbliža adresi dostave ili koja je klijentu najprikladnija za preuzimanje narudžbe. Svaka specijalizirana trgovina sama snosi troškove sastavljanja i dostave darovne košare klijentu ili njezina stavljanja na raspolaganje za preuzimanje u trgovini. Trgovina zadržava 90 % konačne cijene, koja se određuje u okviru mrežne infrastrukture i primjenjuje jednako u svim specijaliziranim trgovinama koje u njoj sudjeluju, dok se preostalih 10 % upotrebljava za zajedničku promidžbu i tekuće troškove mrežne platforme. Osim plaćanja naknade, na cijelom državnom području nema nikakvih dodatnih ograničenja za pridruživanje specijaliziranih trgovina mrežnoj infrastrukturi. Osim toga, i specijalizirane trgovine koje imaju vlastite internetske stranice mogu (i u nekim slučajevima to čine) prodavati darovne košare s voćem na internetu pod vlastitim imenom i tako se i dalje međusobno natjecati izvan okvira navedene suradnje. Klijenti koji kupuju u internetskoj trgovini maju zajamčenu dostavu ili preuzimanje košara s voćem u trgovini isti dan, a mogu odabrati i vrijeme dostave ili preuzimanja koje im odgovara.

Analiza: pod pretpostavkom da su specijalizirane trgovine konkurenti, primjenjuje se članak 101. stavak 1., a s obzirom na to da sporazum uključuje određivanje cijena, vjerojatno će ograničiti tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Sporazum je stoga potrebno ocijeniti u skladu s člankom 101. stavkom 3. Sve specijalizirane trgovine koje sudjeluju u suradnji male su trgovine i podrazumijeva se da se na nacionalnoj razini ne bi mogle natjecati s drugim internetskim trgovinama. Stoga bi sporazum mogao dovesti do povećanja učinkovitosti, kao što su veći izbor i veća kvaliteta usluge te smanjenje troškova pretraživanja, što koristi potrošačima i vjerojatno će nadmašiti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje koji proizlaze iz sporazuma. Budući da specijalizirane trgovine koje sudjeluju u suradnji i dalje mogu samostalno prodavati i međusobno se natjecati u svojim fizičkim trgovinama i na internetu, ograničenje određivanja cijena koje se odnosi samo na internetsku trgovinu moglo bi se smatrati nužnim za promidžbu proizvoda (jer se potrošači koji kupuju u internetskoj trgovini ne žele baviti mnoštvom različitih cijena) i posljedično povećanje učinkovitosti. Budući da ne postoje druga ograničenja, sporazum ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3. Osim toga, s obzirom na to da postoje druge važne konkurentne internetske trgovine, a stranke se i dalje međusobno natječu u svojim fizičkim trgovinama ili na internetu, neće se ukloniti tržišno natjecanje.

| 363. | Zajednički pothvat prodaje

  4. primjer


  Situacija: poduzetnici A i B s poslovnim nastanom u dvije različite države članice proizvode gume za bicikle. Njihov zajednički tržišni udio na tržištu guma za bicikle u cijeloj Uniji iznosi 14 %. Odlučuju uspostaviti zajednički pothvat prodaje (koji nema značenje koncentracije) u okviru kojeg će gume nuditi proizvođačima bicikala i pristaju prodati sve proizvedene količine preko zajedničkog pothvata. Proizvodna infrastruktura obije stranaka ostaje odvojena od njihove prijevozne infrastrukture. Stranke tvrde da iz sporazuma proizlazi znatno povećanje učinkovitosti. To se povećanje uglavnom odnosi na povećanje ekonomija razmjera, mogućnost ispunjavanja potražnje svojih postojećih i potencijalnih novih klijenata i bolje tržišno natjecanje s uvezenim gumama proizvedenima u trećim zemljama. Zajednički pothvat dogovara cijene i raspodjeljuje narudžbe najbližem proizvodnom postrojenju kako bi se racionalizirali troškovi prijevoza pri isporuci klijentu.

  Analiza: iako je zajednički tržišni udio stranaka niži od 15 %, sporazum je obuhvaćen člankom 101. stavkom 1. Ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj jer zajednički pothvat uključuje raspodjelu klijenata i određivanje cijena u okviru zajedničkog pothvata. Navodne učinkovitosti koje proizlaze iz sporazuma nisu rezultat integracije gospodarskih djelatnosti ni zajedničkog ulaganja. Zajednički pothvat imao bi vrlo ograničen opseg i služio bi samo za raspodjelu narudžbi proizvodnim postrojenjima. Stoga se povećanje učinkovitosti vjerojatno ne bi prenijelo na potrošače u tolikoj mjeri da bi nadmašilo ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje koje proizvodi sporazum. Stoga uvjeti iz članka 101. stavka 3. ne bi bili ispunjeni. |
| --- | --- |

363.

4. primjer

Situacija: poduzetnici A i B s poslovnim nastanom u dvije različite države članice proizvode gume za bicikle. Njihov zajednički tržišni udio na tržištu guma za bicikle u cijeloj Uniji iznosi 14 %. Odlučuju uspostaviti zajednički pothvat prodaje (koji nema značenje koncentracije) u okviru kojeg će gume nuditi proizvođačima bicikala i pristaju prodati sve proizvedene količine preko zajedničkog pothvata. Proizvodna infrastruktura obije stranaka ostaje odvojena od njihove prijevozne infrastrukture. Stranke tvrde da iz sporazuma proizlazi znatno povećanje učinkovitosti. To se povećanje uglavnom odnosi na povećanje ekonomija razmjera, mogućnost ispunjavanja potražnje svojih postojećih i potencijalnih novih klijenata i bolje tržišno natjecanje s uvezenim gumama proizvedenima u trećim zemljama. Zajednički pothvat dogovara cijene i raspodjeljuje narudžbe najbližem proizvodnom postrojenju kako bi se racionalizirali troškovi prijevoza pri isporuci klijentu.

Analiza: iako je zajednički tržišni udio stranaka niži od 15 %, sporazum je obuhvaćen člankom 101. stavkom 1. Ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj jer zajednički pothvat uključuje raspodjelu klijenata i određivanje cijena u okviru zajedničkog pothvata. Navodne učinkovitosti koje proizlaze iz sporazuma nisu rezultat integracije gospodarskih djelatnosti ni zajedničkog ulaganja. Zajednički pothvat imao bi vrlo ograničen opseg i služio bi samo za raspodjelu narudžbi proizvodnim postrojenjima. Stoga se povećanje učinkovitosti vjerojatno ne bi prenijelo na potrošače u tolikoj mjeri da bi nadmašilo ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje koje proizvodi sporazum. Stoga uvjeti iz članka 101. stavka 3. ne bi bili ispunjeni.

| 364. | Platforma za distribuciju medijskog sadržaja

  5. primjer


  Situacija: televizijske kuće A i B, koje djeluju uglavnom na tržištu besplatnih televizijskih kanala u državi članici, osnuju zajednički pothvat kako bi na tom nacionalnom tržištu pokrenule internetsku platformu za videozapise na zahtjev na kojoj potrošači mogu uz naplatu gledati filmove ili serije koje proizvedu te televizijske kuće ili treće strane koje su jednoj od njih licencirale odgovarajuća audiovizualna prava. Tržišni udio grupe televizijske kuće A iznosi oko 25 % na tržištu besplatnih televizijskih kanala, a televizijske kuće B oko 15 %. Postoje još dvije velike televizijske kuće s tržišnim udjelima od 10 % do 15 % i niz manjih televizijskih kuća. Nacionalno tržište videozapisa na zahtjev na kojem će zajednički pothvat uglavnom djelovati mlado je tržište za koje se općenito očekuje da će znatno rasti. Zajednički pothvat centralno će odrediti cijenu za gledanje videozapisa i koordinirat će cijene za stjecanje licencija za videozapise na zahtjev na uzlaznom tržištu.

  Analiza: s obzirom na njihov udio na nacionalnom televizijskom tržištu i njihovu veliku biblioteku audiovizualnih prava, televizijske kuće A i B mogle bi samostalno pokrenuti platformu za videozapise na zahtjev. Stoga su one potencijalni konkurenti na tržištu potrošača videozapisa na zahtjev u nastajanju. Budući da sporazum ograničava poticaj stranaka da samostalno uđu na tržište, primjenjuje se članak 101. stavak 1. Osim toga, sporazumom se uklanja tržišno natjecanje cijenama između dviju televizijskih kuća i on podrazumijeva koordinaciju u pogledu cijena za videozapise na zahtjev. U skladu s tim, sporazum u načelu predstavlja ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Kad je riječ o primjeni članka 101. stavka 3., čini se da koristi koje donose veći izbor ponude videozapisa na zahtjev i pojednostavnjena navigacija kroz sadržaj ne nadmašuju negativne učinke na tržišno natjecanje, koji će biti osjetni s obzirom na aktivnosti i tržišni položaj uključenih poduzetnika. Osim toga, ograničenja se ne čine nužnima za ostvarivanje navedenih učinkovitosti jer se one mogu ostvariti i otvorenom platformom i strogo tehničkom suradnjom. Zaključno, čini se da sporazum ne ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

364.

5. primjer

Situacija: televizijske kuće A i B, koje djeluju uglavnom na tržištu besplatnih televizijskih kanala u državi članici, osnuju zajednički pothvat kako bi na tom nacionalnom tržištu pokrenule internetsku platformu za videozapise na zahtjev na kojoj potrošači mogu uz naplatu gledati filmove ili serije koje proizvedu te televizijske kuće ili treće strane koje su jednoj od njih licencirale odgovarajuća audiovizualna prava. Tržišni udio grupe televizijske kuće A iznosi oko 25 % na tržištu besplatnih televizijskih kanala, a televizijske kuće B oko 15 %. Postoje još dvije velike televizijske kuće s tržišnim udjelima od 10 % do 15 % i niz manjih televizijskih kuća. Nacionalno tržište videozapisa na zahtjev na kojem će zajednički pothvat uglavnom djelovati mlado je tržište za koje se općenito očekuje da će znatno rasti. Zajednički pothvat centralno će odrediti cijenu za gledanje videozapisa i koordinirat će cijene za stjecanje licencija za videozapise na zahtjev na uzlaznom tržištu.

Analiza: s obzirom na njihov udio na nacionalnom televizijskom tržištu i njihovu veliku biblioteku audiovizualnih prava, televizijske kuće A i B mogle bi samostalno pokrenuti platformu za videozapise na zahtjev. Stoga su one potencijalni konkurenti na tržištu potrošača videozapisa na zahtjev u nastajanju. Budući da sporazum ograničava poticaj stranaka da samostalno uđu na tržište, primjenjuje se članak 101. stavak 1. Osim toga, sporazumom se uklanja tržišno natjecanje cijenama između dviju televizijskih kuća i on podrazumijeva koordinaciju u pogledu cijena za videozapise na zahtjev. U skladu s tim, sporazum u načelu predstavlja ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Kad je riječ o primjeni članka 101. stavka 3., čini se da koristi koje donose veći izbor ponude videozapisa na zahtjev i pojednostavnjena navigacija kroz sadržaj ne nadmašuju negativne učinke na tržišno natjecanje, koji će biti osjetni s obzirom na aktivnosti i tržišni položaj uključenih poduzetnika. Osim toga, ograničenja se ne čine nužnima za ostvarivanje navedenih učinkovitosti jer se one mogu ostvariti i otvorenom platformom i strogo tehničkom suradnjom. Zaključno, čini se da sporazum ne ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3.

| 365. | Zajednice ponuditelja

  6. primjer


  Situacija: poduzetnici A i B konkurentni su pružatelji specijaliziranih lijekova za bolnice. Oni odluče sklopiti sporazum o zajednici ponuditelja kako bi podnijeli zajedničke ponude na niz natječaja koje nacionalni zdravstveni sustav u državi članici organizira za nabavu skupa lijekova iz plazme za javne bolnice. Kriterij je za dodjelu ugovorâ ekonomski najpovoljnija ponuda, uzimajući u obzir ravnotežu između cijene i kvalitete. Konkretno, dodatni bodovi dodjeljuju se ako ponuda uključuje niz dodatnih proizvoda. S obzirom na zahtjeve iz pravila natječaja poduzetnici A i B mogli su se u natječajima pojedinačno nadmetati. Zapravo su se oba poduzetnika A i B već pojedinačno nadmetala u jednom relevantnom natječaju, u kojem je donesena odluka o dodjeli ugovora drugom sudioniku jer su pojedinačne ponude poduzetnika A i B bile nepovoljnije u smislu cijene i kvalitete, posebno zbog ograničene ponude dodatnih proizvoda. U predmetnim natječajnim postupcima u pravilu sudjeluju još dva sudionika.

  Analiza: budući da bi se poduzetnici A i B mogli pojedinačno nadmetati u natječajima, njihovo zajedničko sudjelovanje može ograničiti tržišno natjecanje te se primjenjuje članak 101. stavak 1. Sporazum je stoga potrebno ocijeniti u skladu s člankom 101. stavkom 3. S obzirom na rezultat prethodnog natječajnog postupka u kojem su se stranke samostalno nadmetale čini se da bi zajednički pothvat bio konkurentniji od pojedinačnih ponuda u smislu cijena i raspona ponuđenih proizvoda, posebno dodatnih proizvoda, što je posebno važno za naručitelja. Čini se da je sporazum o zajednici ponuditelja nužan da bi uključene stranke podnijele zaista konkurentnu ponudu u natječajnim postupcima u usporedbi s ponudama drugih sudionika. Podrazumijeva se da bi stranke mogle dokazati da se zajedničkim nadmetanjem stvara znatan stupanj sinergije koji može dovesti do učinkovitosti u obliku nižih cijena i povećane kvalitete, što pak dovodi do konkurentnije ponude. Tržišno natjecanje u natječajnom postupku nije uklonjeno jer u natječajnom postupku mogu samostalno sudjelovati najmanje dva druga relevantna konkurenta. To znači da bi povećanje učinkovitosti koje proizlazi iz zajedničke ponude moglo koristiti naručitelju i, u konačnici, potrošačima. Stoga se čini da sporazum ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

365.

6. primjer

Situacija: poduzetnici A i B konkurentni su pružatelji specijaliziranih lijekova za bolnice. Oni odluče sklopiti sporazum o zajednici ponuditelja kako bi podnijeli zajedničke ponude na niz natječaja koje nacionalni zdravstveni sustav u državi članici organizira za nabavu skupa lijekova iz plazme za javne bolnice. Kriterij je za dodjelu ugovorâ ekonomski najpovoljnija ponuda, uzimajući u obzir ravnotežu između cijene i kvalitete. Konkretno, dodatni bodovi dodjeljuju se ako ponuda uključuje niz dodatnih proizvoda. S obzirom na zahtjeve iz pravila natječaja poduzetnici A i B mogli su se u natječajima pojedinačno nadmetati. Zapravo su se oba poduzetnika A i B već pojedinačno nadmetala u jednom relevantnom natječaju, u kojem je donesena odluka o dodjeli ugovora drugom sudioniku jer su pojedinačne ponude poduzetnika A i B bile nepovoljnije u smislu cijene i kvalitete, posebno zbog ograničene ponude dodatnih proizvoda. U predmetnim natječajnim postupcima u pravilu sudjeluju još dva sudionika.

Analiza: budući da bi se poduzetnici A i B mogli pojedinačno nadmetati u natječajima, njihovo zajedničko sudjelovanje može ograničiti tržišno natjecanje te se primjenjuje članak 101. stavak 1. Sporazum je stoga potrebno ocijeniti u skladu s člankom 101. stavkom 3. S obzirom na rezultat prethodnog natječajnog postupka u kojem su se stranke samostalno nadmetale čini se da bi zajednički pothvat bio konkurentniji od pojedinačnih ponuda u smislu cijena i raspona ponuđenih proizvoda, posebno dodatnih proizvoda, što je posebno važno za naručitelja. Čini se da je sporazum o zajednici ponuditelja nužan da bi uključene stranke podnijele zaista konkurentnu ponudu u natječajnim postupcima u usporedbi s ponudama drugih sudionika. Podrazumijeva se da bi stranke mogle dokazati da se zajedničkim nadmetanjem stvara znatan stupanj sinergije koji može dovesti do učinkovitosti u obliku nižih cijena i povećane kvalitete, što pak dovodi do konkurentnije ponude. Tržišno natjecanje u natječajnom postupku nije uklonjeno jer u natječajnom postupku mogu samostalno sudjelovati najmanje dva druga relevantna konkurenta. To znači da bi povećanje učinkovitosti koje proizlazi iz zajedničke ponude moglo koristiti naručitelju i, u konačnici, potrošačima. Stoga se čini da sporazum ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3.

6.   RAZMJENA INFORMACIJA

6.1.   Uvod

| 366. | U ovom poglavlju navode se smjernice o ocjeni razmjene informacija u kontekstu tržišnog natjecanja (227). Razmjena informacija može se odvijati u različitim oblicima i kontekstima. |
| --- | --- |

366.

| 367. | Za potrebe ovog poglavlja razmjena informacija uključuje razmjenu i. neobrađenog, neorganiziranog digitalnog sadržaja koji će možda trebati obraditi kako bi bio koristan (neobrađeni podaci); ii. prethodno obrađenih podataka koji su već pripremljeni i provjereni; iii. podataka u bilo kojem obliku kojima je manipulirano kako bi se proizvele smislene informacije te iv. bilo koje druge vrste informacija, uključujući nedigitalne informacije. Uključuje razmjenu fizičkih informacija i digitalnih podataka među stvarnim ili potencijalnim konkurentima (228). U ovom poglavlju pojam „informacije” obuhvaća sve vrste podataka i informacija utvrđenih u točkama od i. do iv. |
| --- | --- |

367.

| 368. | Informacije mogu razmjenjivati izravno konkurenti (u okviru jednostranog otkrivanja ili bilateralne ili multilateralne razmjene) ili neizravno treća strana (kao što su pružatelj usluga, platforma, internetski alat ili algoritam) preko zajedničke agencije (npr. trgovinsko udruženje), organizacije za istraživanje tržišta, dobavljača ili klijenata stranaka u razmjeni odnosno na internetskim stranicama ili u priopćenjima za medije. Razmjena se može odvijati među poduzetnicima koji se natječu u pogledu iste robne marke (tržišno natjecanje unutar robne marke) ili među poduzetnicima koji se natječu pod različitim robnim markama (tržišno natjecanje između robnih marki). Ovo se poglavlje primjenjuje na izravne i neizravne oblike razmjene informacija i razmjene informacija među konkurentima unutar i između robnih marki. |
| --- | --- |

368.

| 369. | Razmjena informacija može se odvijati u okviru druge vrste horizontalnog sporazuma o suradnji, na primjer sporazuma o zajedničkoj nabavi, zajedničkoj proizvodnji ili zajedničkoj komercijalizaciji. Ako sporazum o horizontalnoj suradnji nije sam po sebi obuhvaćen zabranom iz članka 101. stavka 1. jer ima neutralne ili pozitivne učinke na tržišno natjecanje, ni razmjena informacija za potrebe tog sporazuma nije obuhvaćena tom zabranom. To će biti slučaj ako je razmjena informacija objektivno potrebna za provedbu sporazuma o suradnji i proporcionalna je njegovim ciljevima (vidjeti i odjeljak 1.2.6.) (229). Ako razmjena informacija prelazi ono što je objektivno potrebno za provedbu sporazuma o suradnji ili nije proporcionalna njegovim ciljevima, razmjena informacija trebala bi se ocijeniti u skladu sa smjernicama iz ovog poglavlja (230). Kad je razmjena informacija sama po sebi glavni cilj suradnje, smjernice iz ovog poglavlja bit će odlučujuće za procjenu ograničava li suradnja tržišno natjecanje. Ako je razmjena informacija obuhvaćena člankom 101. stavkom 1., svejedno može ispunjavati uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

369.

| 370. | Na razmjenu informacija u kontekstu vertikalnog sporazuma, kad se informacije razmjenjuju između dobavljača i kupca, može se primijeniti skupno izuzeće predviđeno Uredbom o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma (231). To će biti slučaj ako su razmijenjene informacije izravno povezane s provedbom vertikalnog sporazuma između tih stranaka i nužne za poboljšanje proizvodnje ili distribucije ugovorne robe ili usluga. |
| --- | --- |

370.

| 371. | Informacije se mogu razmjenjivati i u okviru postupka stjecanja. U takvim slučajevima, ovisno o okolnostima, na razmjenu se mogu primjenjivati pravila iz Uredbe o koncentracijama (232). Članak 101. primjenjuje se i na svako ponašanje koje ograničava tržišno natjecanje, a koje nije izravno povezano s provedbom stjecanja kontrole niti je potrebno za njegovu provedbu. Ta se ocjena mora provesti tijekom cijelog postupka stjecanja jer ono što je izravno povezano s provedbom stjecanja i potrebno za nju može ovisiti o tome u kojoj je fazi proces stjecanja. |
| --- | --- |

371.

| 372. | Razmjena informacija može se odvijati i u okviru regulatornih inicijativa. Ako se poduzetnike zakonom potiče na razmjenu informacija s drugim poduzetnicima ili ako ih na to potiču javna tijela ili ako poduzetnici imaju diskrecijsko pravo odlučiti koje će informacije podijeliti s drugim poduzetnicima, i dalje se primjenjuje članak 101. U praksi to znači da poduzetnici koji podliježu regulatornim zahtjevima ne smiju upotrebljavati te zahtjeve kao sredstvo za povredu članka 101. Trebali bi ograničiti opseg razmjene informacija na ono što je potrebno na temelju mjerodavnog propisa i možda će morati provesti mjere opreza u slučaju razmjene poslovno osjetljivih informacija.

  Na primjer, uredbom Unije može se omogućiti razmjena informacija među poduzetnicima kako bi se izbjegla ili smanjila potreba za testiranjem na životinjama ili smanjili troškovi istraživanja. Na takve razmjene primjenjuje se članak 101. Poduzetnici koji sudjeluju u razmjenama predviđenima tom uredbom stoga ne smiju razmjenjivati poslovno osjetljive informacije koje otkrivaju njihovu tržišnu strategiju ili tehničke informacije koje nisu obuhvaćene zahtjevima iz uredbe. Poduzetnici bi mogli smanjiti učestalost razmjene kako informacije ne bi bile toliko poslovno osjetljive. Po mogućnosti trebalo bi upotrebljavati objedinjene informacije ili raspone kako bi se izbjegla razmjena granularnih podataka ili podataka koji se mogu pripisati pojedinačnim poduzetnicima. Poduzetnici mogu razmotriti i angažiranje neovisne treće strane kao pružatelja usluga („povjerenik”) koji će prikupljati informacije iz nekoliko izvora na temelju sporazuma o povjerljivosti podataka i zatim usporediti, provjeriti i objediniti podatke u složeni skup podataka koji će se dijeliti sa sudionicima, u kojem nije moguće pripisati prepoznatljive podatke pojedinačnim poduzetnicima. |
| --- | --- |

372.

Na primjer, uredbom Unije može se omogućiti razmjena informacija među poduzetnicima kako bi se izbjegla ili smanjila potreba za testiranjem na životinjama ili smanjili troškovi istraživanja. Na takve razmjene primjenjuje se članak 101. Poduzetnici koji sudjeluju u razmjenama predviđenima tom uredbom stoga ne smiju razmjenjivati poslovno osjetljive informacije koje otkrivaju njihovu tržišnu strategiju ili tehničke informacije koje nisu obuhvaćene zahtjevima iz uredbe. Poduzetnici bi mogli smanjiti učestalost razmjene kako informacije ne bi bile toliko poslovno osjetljive. Po mogućnosti trebalo bi upotrebljavati objedinjene informacije ili raspone kako bi se izbjegla razmjena granularnih podataka ili podataka koji se mogu pripisati pojedinačnim poduzetnicima. Poduzetnici mogu razmotriti i angažiranje neovisne treće strane kao pružatelja usluga („povjerenik”) koji će prikupljati informacije iz nekoliko izvora na temelju sporazuma o povjerljivosti podataka i zatim usporediti, provjeriti i objediniti podatke u složeni skup podataka koji će se dijeliti sa sudionicima, u kojem nije moguće pripisati prepoznatljive podatke pojedinačnim poduzetnicima.

6.2.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.

6.2.1.   Uvod

| 373. | Razmjena informacija zajednička je značajka mnogih konkurentnih tržišta i iz nje mogu proizaći različite vrste povećanja učinkovitosti. Njome se mogu riješiti problemi asimetričnosti informacija (233), što bi povećalo učinkovitost tržištâ. Razmjena podataka posljednjih je godina dobila na važnosti kao sredstvo za informirano donošenje odluka, na primjer upotrebom analitike velikih količina podataka i tehnika strojnog učenja (234). Osim toga, poduzetnici bi mogli poboljšati svoju unutarnju učinkovitost uspoređivanjem svoje najbolje prakse s najboljom praksom drugih poduzetnika. Razmjena informacija može pomoći poduzetnicima i da smanje troškove, na primjer smanjenjem svojih zaliha i omogućivanjem brže dostave pokvarljivih proizvoda potrošačima. Razmjena informacija može omogućiti poduzećima da razviju nove ili bolje proizvode ili usluge ili da šire i smislenije treniraju algoritme. Osim toga, razmjene informacija mogu izravno koristiti potrošačima u vidu smanjenja njihovih troškova traženja i poboljšanja izbora. |
| --- | --- |

373.

| 374. | Glavno je načelo tržišnog natjecanja da svaki poduzetnik samostalno određuje svoje gospodarsko djelovanje na mjerodavnom tržištu. To načelo ne sprečava poduzetnike da se pametno prilagode postojećem ili očekivanom postupanju svojih konkurenata ili uobičajenim uvjetima na tržištu. Međutim, isključuje svaki izravni ili neizravni kontakt među poduzetnicima koji može utjecati na tržišno ponašanje stvarnog ili potencijalnog konkurenta ili takvom konkurentu otkriti ponašanje koje je neki poduzetnik odlučio sam slijediti ili koje namjerava primijeniti na tržištu ako je cilj ili učinak tih kontakata stvaranje uvjeta tržišnog natjecanja koji ne odgovaraju uobičajenim uvjetima na predmetnom tržištu (235). |
| --- | --- |

374.

| 375. | Kako je navedeno u točki 14., na razmjenu informacija primjenjuje se članak 101. stavak 1. samo ako predstavlja sporazum među poduzetnicima, usklađeno djelovanje ili odluku udruženja poduzetnika ili je njihov dio. Pojam usklađenog djelovanja podrazumijeva, uz savjetovanje među predmetnim poduzetnicima, tržišno ponašanje koje slijedi nakon tog sporazuma i uzročno-posljedičnu vezu između tih dvaju elemenata (236). Ako konkurenti razmjenjuju poslovno osjetljive informacije pri pripremanju protutržišnog sporazuma, to je dovoljno da se dokaže postojanje usklađenog djelovanja u smislu članka 101. stavka 1. U tom smislu nije potrebno dokazati da su se ti konkurenti službeno obvezali na određeni način postupanja niti da su postigli tajni dogovor u vezi sa svojim budućim tržišnim ponašanje odnosno da su ti konkurenti imali poslovni interes u pogledu razmjene (237). Osim toga, kako bi se utvrdila navedena uzročno-posljedična veza, postoji oboriva pretpostavka da poduzetnici koji sudjeluju u usklađenom djelovanju, a i dalje djeluju na tržištu, vode računa o informacijama koje su razmijenili sa svojim konkurentima kako bi utvrdili njihovo ponašanje na tržištu (238). |
| --- | --- |

375.

| 376. | Ovo poglavlje strukturirano je na sljedeći način. U odjeljku 6.2.2. navode se dva glavna problema u području tržišnog natjecanja povezana s razmjenom informacija. U odjeljku 6.2.3. navedene su smjernice o važnosti prirode razmijenjenih informacija za ocjenu u skladu s člankom 101. stavkom 1. U odjeljku 6.2.4. navedene su smjernice o važnosti obilježja razmjene. U odjeljku 6.2.5. navedene su smjernice o važnosti obilježja tržišta. Odjeljak 6.2.6. obuhvaća razmjene informacija koje ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj, a odjeljak 6.2.7. obuhvaća razmjene koje ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na učinak. U odjeljku 6.3. navode se smjernice o primjeni članka 101. stavka 3. na razmjenu informacija, a poglavlje završava nizom primjera, dijagramom toka s koracima za samoocjenjivanje i tabličnim pregledom različitih scenarija razmjene informacija u odjeljku 6.4. |
| --- | --- |

376.

6.2.2.   Glavni problemi u području tržišnog natjecanja koji proizlaze iz razmjene poslovno osjetljivih informacija (239)

6.2.2.1.   Tajni dogovor

| 377. | Umjetnim povećanjem transparentnosti među konkurentima na tržištu razmjena poslovno osjetljivih informacija može olakšati koordinaciju ponašanja poduzetnika i ograničiti tržišno natjecanje (240). Prvo, razmjene informacija vjerojatno će olakšati tajno dogovaranje ako poduzetniku omogućuju da svojim konkurentima na bilo koji način signalizira ponašanje koje bi smatrao poželjnim za te konkurente ili ponašanje koje bi sam poduzetnik primijenio kao reakciju na ponašanje istih konkurenata (241). |
| --- | --- |

377.

| 378. | Drugo, razmjena poslovno osjetljivih informacija sama po sebi može omogućiti poduzetnicima da zajednički dogovore uvjete koordinacije koja može dovesti do tajnog dogovora na tržištu. Razmjenom se mogu stvoriti međusobno usklađena očekivanja o nesigurnosti na tržištu. Na temelju toga poduzetnici mogu zajednički dogovoriti svoje tržišno ponašanje, čak i bez izričitog sporazuma o koordinaciji (242). |
| --- | --- |

378.

| 379. | Treće, razmjena poslovno osjetljivih informacija može se upotrijebiti za povećanje unutarnje stabilnosti protutržišnog sporazuma ili usklađenog djelovanja. Razmjena informacija može učiniti tržište dovoljno transparentnim da se poduzetnicima u tajnom dogovoru omogući da prate odstupaju li drugi poduzetnici od tajnog dogovora i na taj način znaju kad trebaju poduzeti protumjere i protiv koga. Za to praćenje mogu se upotrijebiti razmjene sadašnjih i prošlih podataka. Ono poduzetnicima može omogućiti postizanje tajnog dogovora na tržištima na kojima to inače ne bi mogli učiniti ili može povećati stabilnost tajnog dogovora koji već postoji na tržištu.

  Na primjer, algoritmi mogu proizvesti učinkovitosti. Mogu smanjiti troškove i prepreke ulasku na tržište. Poduzetnici, na primjer, mogu samostalno upotrebljavati algoritme za praćenje cijena konkurenata i na temelju toga određivati svoje cijene. Međutim, algoritmi se mogu upotrebljavati i za praćenje (postojećih) protutržišnih sporazuma među konkurentima. Ako se upotrebljavaju u okviru tajnog dogovaranja, algoritmi za praćenje cijena mogu povećati transparentnost tržišta, otkriti odstupanja cijena u stvarnom vremenu i učiniti mehanizme sankcioniranja učinkovitijima. Poduzetnici mogu upotrebljavati i algoritme za koordinaciju ponašanja kako bi dogovorili bitne parametre tržišnog natjecanja. Algoritmi tad postaju sredstvo za olakšavanje tajnog dogovaranja (tajno dogovaranje s obzirom na kôd). Tajno dogovaranje s obzirom na kôd o bitnim parametrima tržišnog natjecanja obično je kartel i stoga ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj, neovisno o tržišnim uvjetima.


  Postupanje s algoritmima za određivanje cijena u okviru prava tržišnog natjecanja Unije temelji se na dvama važnim načelima.


  Prvo, ako su prakse određivanja cijena nezakonite kad se primjenjuju izvan interneta, postoji velika vjerojatnost da će biti nezakonite i kad se primjenjuju na internetu.


  Drugo, poduzeća uključena u nezakonite prakse određivanja cijena ne mogu izbjeći odgovornost navodeći da su njihove cijene određene algoritmima. Baš kao zaposlenik ili vanjski savjetnik koji radi pod „vodstvom ili kontrolom” poduzeća, algoritam ostaje pod kontrolom poduzeća i stoga je poduzeće odgovorno čak i ako su na njegove radnje utjecali algoritmi. |
| --- | --- |

379.

Na primjer, algoritmi mogu proizvesti učinkovitosti. Mogu smanjiti troškove i prepreke ulasku na tržište. Poduzetnici, na primjer, mogu samostalno upotrebljavati algoritme za praćenje cijena konkurenata i na temelju toga određivati svoje cijene. Međutim, algoritmi se mogu upotrebljavati i za praćenje (postojećih) protutržišnih sporazuma među konkurentima. Ako se upotrebljavaju u okviru tajnog dogovaranja, algoritmi za praćenje cijena mogu povećati transparentnost tržišta, otkriti odstupanja cijena u stvarnom vremenu i učiniti mehanizme sankcioniranja učinkovitijima. Poduzetnici mogu upotrebljavati i algoritme za koordinaciju ponašanja kako bi dogovorili bitne parametre tržišnog natjecanja. Algoritmi tad postaju sredstvo za olakšavanje tajnog dogovaranja (tajno dogovaranje s obzirom na kôd). Tajno dogovaranje s obzirom na kôd o bitnim parametrima tržišnog natjecanja obično je kartel i stoga ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj, neovisno o tržišnim uvjetima.

Postupanje s algoritmima za određivanje cijena u okviru prava tržišnog natjecanja Unije temelji se na dvama važnim načelima.

Prvo, ako su prakse određivanja cijena nezakonite kad se primjenjuju izvan interneta, postoji velika vjerojatnost da će biti nezakonite i kad se primjenjuju na internetu.

Drugo, poduzeća uključena u nezakonite prakse određivanja cijena ne mogu izbjeći odgovornost navodeći da su njihove cijene određene algoritmima. Baš kao zaposlenik ili vanjski savjetnik koji radi pod „vodstvom ili kontrolom” poduzeća, algoritam ostaje pod kontrolom poduzeća i stoga je poduzeće odgovorno čak i ako su na njegove radnje utjecali algoritmi.

| 380. | Razmjena informacija može se upotrijebiti i za povećanje vanjske stabilnosti protutržišnog sporazuma ili usklađenog djelovanja. Razmjene koje čine tržište dovoljno transparentnim mogu omogućiti poduzetnicima u tajnom dogovoru da prate gdje i kad drugi poduzetnici pokušavaju ući na tržište, čime se poduzetnicima u tajnom dogovoru omogućuje da se usmjere na novog sudionika na tržištu. |
| --- | --- |

380.

6.2.2.2.   Protutržišno ograničenje pristupa tržištu

| 381. | Osim što olakšava tajno dogovaranje, razmjena informacija može dovesti i do protutržišnog ograničenja pristupa tržištu na istom tržištu na kojem se odvija razmjena ili na povezanom tržištu (243). |
| --- | --- |

381.

| 382. | Ograničenje pristupa tržištu na istom tržištu može nastupiti kad razmjena poslovno osjetljivih informacija dovede konkurente koji ne sudjeluju u razmjeni u znatno nepovoljniji položaj u smislu tržišnog natjecanja u odnosu na poduzetnike koji sudjeluju u razmjeni. Ta vrsta ograničenja pristupa tržištu moguća je ako su predmetne informacije od strateške važnosti za tržišno natjecanje i ako razmjena obuhvaća znatan udio mjerodavnog tržišta. To na primjer može biti slučaj s inicijativama za razmjenu podataka, u kojima se razmjenjuju podaci od strateške važnosti koji obuhvaćaju velik udio tržišta i konkurentima je onemogućen pristup razmijenjenim podacima (244). |
| --- | --- |

382.

| 383. | Razmjena informacija može dovesti i do protutržišnog ograničenja pristupa tržištu trećim stranama na povezanom tržištu. Na primjer, vertikalno integrirana društva koja razmjenjuju informacije na uzlaznom tržištu mogu steći tržišnu snagu i tajno se dogovoriti o podizanju cijene ključnog ulaznog resursa za silazno tržište. Na taj bi način mogla povećati troškove svojih konkurenata na silaznom tržištu, što bi moglo dovesti do protutržišnog ograničenja pristupa tržištu na silaznom tržištu. Osim toga, poduzetnici koji primjenjuju netransparentne i diskriminirajuće uvjete pristupa razmijenjenim informacijama mogu ograničiti sposobnost trećih strana da otkriju kretanja za potencijalne nove proizvode na povezanim tržištima.

  Nekoliko poduzetnika koji pružaju financijske usluge potrošačima može, na primjer, osnovati udruženje sa zajedničkom bazom podataka koja sadržava informacije o klijentima. Svi članovi udruženja dostavljaju informacije u bazu podataka i imaju pristup podacima, što im omogućuje bolju procjenu rizika od pružanja financijskih usluga novim klijentima. Razmjena informacija o klijentima olakšava procjenu rizika članova u pogledu tih klijenata. To pak može olakšati ulazak na tržište i tako pogodovati potrošačima. Cilj takve baze podataka nije ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.


  Međutim, prethodno opisane zajedničke baze podataka mogu ograničiti tržišno natjecanje ovisno o gospodarskim uvjetima na mjerodavnim tržištima i o posebnim obilježjima predmetne baze podataka. Ta obilježja uključuju svrhu baze podataka i uvjete pristupa bazi podataka i sudjelovanja u njoj, kao i vrstu razmijenjenih informacija (npr. jesu li one javne ili povjerljive, objedinjene ili detaljne, povijesne, sadašnje ili buduće, učestalost ažuriranja baze podataka i važnost informacija za određivanje cijena, količine ili uvjeta pružanja usluga). Baza podataka koja obuhvaća znatan dio mjerodavnog tržišta i kojoj je drugim konkurentima pristup uskraćen ili odgođen može stvoriti asimetriju informacija, pri čemu se ti drugi konkurenti stavljaju u nepovoljan položaj u odnosu na poduzetnike koji sudjeluju u bazi podataka. Pošteni, objektivni, transparentni i nediskriminirajući kriteriji za pristup mogu ublažiti zabrinutost u pogledu tržišnog natjecanja (245). |
| --- | --- |

383.

Nekoliko poduzetnika koji pružaju financijske usluge potrošačima može, na primjer, osnovati udruženje sa zajedničkom bazom podataka koja sadržava informacije o klijentima. Svi članovi udruženja dostavljaju informacije u bazu podataka i imaju pristup podacima, što im omogućuje bolju procjenu rizika od pružanja financijskih usluga novim klijentima. Razmjena informacija o klijentima olakšava procjenu rizika članova u pogledu tih klijenata. To pak može olakšati ulazak na tržište i tako pogodovati potrošačima. Cilj takve baze podataka nije ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

Međutim, prethodno opisane zajedničke baze podataka mogu ograničiti tržišno natjecanje ovisno o gospodarskim uvjetima na mjerodavnim tržištima i o posebnim obilježjima predmetne baze podataka. Ta obilježja uključuju svrhu baze podataka i uvjete pristupa bazi podataka i sudjelovanja u njoj, kao i vrstu razmijenjenih informacija (npr. jesu li one javne ili povjerljive, objedinjene ili detaljne, povijesne, sadašnje ili buduće, učestalost ažuriranja baze podataka i važnost informacija za određivanje cijena, količine ili uvjeta pružanja usluga). Baza podataka koja obuhvaća znatan dio mjerodavnog tržišta i kojoj je drugim konkurentima pristup uskraćen ili odgođen može stvoriti asimetriju informacija, pri čemu se ti drugi konkurenti stavljaju u nepovoljan položaj u odnosu na poduzetnike koji sudjeluju u bazi podataka. Pošteni, objektivni, transparentni i nediskriminirajući kriteriji za pristup mogu ublažiti zabrinutost u pogledu tržišnog natjecanja (245).

6.2.3.   Priroda razmijenjenih informacija

6.2.3.1.   Poslovno osjetljive informacije

| 384. | Članak 101. stavak 1. primjenjuje se kad je vjerojatno da će razmjena poslovno osjetljivih informacija utjecati na poslovnu strategiju konkurenata, pri čemu se stvaraju ili mogu stvoriti uvjeti tržišnog natjecanja koji ne odgovaraju uobičajenim uvjetima na predmetnom tržištu, uzimajući u obzir prirodu ponuđenih proizvoda ili usluga, veličinu i broj uključenih poduzetnika te obujam tog tržišta (246). To je slučaj kad razmjena informacija smanjuje nesigurnost funkcioniranja predmetnog tržišta (247). Članak 101. stavak 1. primjenjuje se neovisno o tome ostvaruju li poduzetnici uključeni u razmjenu određenu korist od suradnje. On se odnosi na informacije na tržištima s učinkovitim tržišnim natjecanjem koje je poduzetniku važno zaštititi kako bi zadržao ili poboljšao svoj konkurentni položaj na tržištima. |
| --- | --- |

384.

| 385. | Informacije o cijenama u pravilu se smatraju poslovno osjetljivima i članak 101. stavak 1. može se primijeniti čak i ako razmjena nema izravan učinak na cijene koje plaćaju krajnji korisnici (248). Druge kategorije potencijalnih poslovno osjetljivih informacija uključuju informacije o troškovima, kapacitetu, proizvodnji, količinama, tržišnim udjelima, klijentima, planovima ulaska na tržište ili izlaska s tržišta ili o drugim važnim elementima strategije poduzeća za koje poduzetnici koji djeluju na istinski konkurentnom tržištu ne bi imali poticaj otkriti ih jedni drugima. Činjenica da razmijenjene informacije mogu biti netočne ili obmanjujuće sama po sebi ne otklanja rizik od toga da bi mogle utjecati na ponašanje konkurenata na tržištu (249). |
| --- | --- |

385.

| 386. | Informacije koje u pravilu nisu poslovno osjetljive obuhvaćaju, na primjer, informacije koje se odnose na: općenito funkcioniranje ili stanje industrije; pitanja javne politike ili regulatorna pitanja (informacije bi npr. mogle poslužiti u odnosima s javnošću na razini industrije ili inicijativama lobiranja); tehnička pitanja koja nisu povjerljiva, a relevantna su za industriju općenito, kao što su norme ili pitanja zdravlja i sigurnosti; opću, nezaštićenu tehnologiju i povezana pitanja, kao što su obilježja i prikladnost određene opreme (ali ne i planovi određenog poduzeća povezani s primjenom posebne opreme ili tehnologije); opće promidžbene mogućnosti relevantne za industriju općenito (ali ne i promidžbeni planovi određenog poduzeća). Obuhvaćaju i nestrateške obrazovne, tehničke ili znanstvene podatke korisne potrošačima te nestrateške informacije potrebne za uspostavu novih poslovnih partnerstava među poduzetnicima (250). |
| --- | --- |

386.

| 387. | Poduzetnici mogu imati opravdane razloge za obavještavanje svojih dioničara, potencijalnih ulagača ili šire javnosti o stanju i uspješnosti svojeg poslovanja. Međutim, ne mogu zbog želje da obavijeste treće strane ili javnost konkurentima otkriti poslovno osjetljive informacije koje poduzetnici na tržištu s učinkovitim tržišnim natjecanjem ne bi otkrili svojim konkurentima. |
| --- | --- |

387.

| 388. | Općenito, i u uobičajenim uvjetima tržišnog natjecanja poduzetnici nemaju poticaj za objavljivanje poslovno osjetljivih informacija. Ako to učine, to može pokrenuti pitanje odlikuje li predmetno tržište učinkovito tržišno natjecanje. Informacije koje su iz opravdanih razloga stavljene u javnu domenu i time postale lako dostupne (u smislu troškova pristupa) svim konkurentima i klijentima (251) obično nisu poslovno osjetljive (252). |
| --- | --- |

388.

| 389. | Čak i ako su informacije lako dostupne (npr. informacije koje objavljuju regulatorna tijela), dodatna razmjena informacija među konkurentima može dodatno smanjiti stratešku nesigurnost na tržištu. Primjer je slučaj u kojem se informacije razmjenjuju u manje objedinjenom ili detaljnijem obliku ili se razmjenjuju češće nego što ih se čini javno dostupnima odnosno u kojem se uz informacije prilažu komentari kojima se konkurentima može signalizirati zajednička mjera koja se želi poduzeti. U tom slučaju razmjena informacija može ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. |
| --- | --- |

389.

6.2.3.2.   Objedinjene i individualizirane informacije

| 390. | Poslovna osjetljivost informacija ovisi o tome koliko su korisne konkurentima. Općenito, informacije koje sadržavaju mnogo pojedinosti i omogućuju identifikaciju poduzetnika koji su ih dostavili bit će poslovno osjetljivije. Razmjene individualiziranih informacija mogu olakšati zajednički dogovor o tržišnoj strategiji i strategiji sankcioniranja tako što se poduzetnicima koji sudjeluju u koordinaciji omogućuje da lakše utvrde koji poduzetnik odstupa od dogovora ili tek ulazi na tržište. |
| --- | --- |

390.

| 391. | Manje je vjerojatno da će razmjena objedinjenih informacija dovesti do ograničenja tržišnog natjecanja ako je pripisivanje informacija određenim poduzetnicima dovoljno teško ili nesigurno ili ako su podaci objedinjeni za niz različitih proizvoda, posebno ako proizvodi imaju različita obilježja ili pripadaju različitim tržištima. Kad trgovinsko udruženje ili poduzeće za istraživanje tržišta prikupljaju i objavljuju objedinjene informacije o tržištu (kao što su podaci o prodaji, kapacitetima te troškovima ulaznih resursa i komponenti), to može koristiti konkurentima i klijentima tako što će im se smanjiti troškovi i omogućiti da dobiju jasniju cjelokupnu sliku gospodarskog stanja u sektoru. Takvo prikupljanje i objavljivanje informacija može omogućiti pojedinačnim konkurentima da donose informiranije odluke kako bi svoju strategiju tržišnog natjecanja učinkovito prilagodili tržišnim uvjetima. Osim ako se odvija među relativno malim brojem poduzetnika s dovoljno velikim udjelom na mjerodavnom tržištu (253), razmjena objedinjenih informacija vjerojatno neće dovesti do ograničenja tržišnog natjecanja. Ipak, ne može se isključiti mogućnost da čak i razmjena objedinjenih informacija i podataka može olakšati postizanje tajnog dogovora na tržištima s posebnim obilježjima.

  Na primjer, ako poduzetnici koji su dio vrlo koncentriranog i stabilnog oligopola razmjenjuju objedinjene informacije o cijenama i ako otkriju tržišnu cijenu koja je ispod određene razine, mogu zaključiti da je jedan od njih odstupio od tajnog dogovora i poduzeti protumjere na cijelom tržištu. Drugim riječima, kako bi tajno dogovaranje održali stabilnim, poduzetnici u vrlo koncentriranom i stabilnom oligopolu možda neće uvijek trebati znati tko je odstupio, nego će možda biti dovoljno saznati da je „netko” odstupio. |
| --- | --- |

391.

Na primjer, ako poduzetnici koji su dio vrlo koncentriranog i stabilnog oligopola razmjenjuju objedinjene informacije o cijenama i ako otkriju tržišnu cijenu koja je ispod određene razine, mogu zaključiti da je jedan od njih odstupio od tajnog dogovora i poduzeti protumjere na cijelom tržištu. Drugim riječima, kako bi tajno dogovaranje održali stabilnim, poduzetnici u vrlo koncentriranom i stabilnom oligopolu možda neće uvijek trebati znati tko je odstupio, nego će možda biti dovoljno saznati da je „netko” odstupio.

| 392. | Ovisno o okolnostima, razmjena neobrađenih podataka može biti manje poslovno osjetljiva od razmjene podataka koji su već obrađeni u smislene informacije. Konkretno, razmjena neobrađenih podataka može biti manje poslovno osjetljiva ako se svaka stranka koristi vlastitom (zaštićenom) metodom obrade neobrađenih podataka. |
| --- | --- |

392.

6.2.3.3.   Starost informacija

| 393. | U mnogim industrijama informacije relativno brzo postaju povijesne i tako prestaju biti poslovno osjetljive. Razmjena povijesnih informacija vjerojatno neće dovesti do tajnog dogovora jer vjerojatno neće upućivati na planirano ponašanje konkurenata ili olakšati zajednički dogovor na tržištu (254). U načelu, što je informacija starija, to je manje korisna za pravodobno otkrivanje odstupanja, a time je i manje vjerojatna prijetnja od brzih protumjera (255). No, da bi se to utvrdilo, važnost informacija mora se ocijeniti zasebno u svakom pojedinačnom slučaju (256). |
| --- | --- |

393.

| 394. | Jesu li informacije povijesne ovisi o posebnim obilježjima mjerodavnog tržišta, učestalosti pregovora o prodaji i kupnji u sektoru i starosti informacija na koje se obično oslanja u sektoru pri donošenju poslovnih odluka. Na primjer, informacije se mogu smatrati povijesnima ako su nekoliko puta starije od prosječne duljine ciklusâ određivanja cijena ili prosječnog trajanja ugovorâ u industriji, pri čemu to trajanje upućuje na učestalost (ponovnih) pregovora o cijeni. S druge strane, razmjena aktualnih informacija može proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje, posebno ako razmjena služi za umjetno povećanje transparentnosti za konkurente, a ne za potrošače.

  Na primjer, ako se poduzetnici obično oslanjaju na podatke o preferencijama potrošača (kupnje ili drugi odabiri) iz prethodne godine kako bi optimizirali strateške poslovne odluke za svoje robne marke, informacije koje obuhvaćaju to razdoblje općenito će biti poslovno osjetljivije od starijih podataka. U tom se slučaju informacije koje se odnose na prethodnu godinu ne smatraju „povijesnima”.


  U kontekstu stabilnog, jednostavnog tržišta s velikim preprekama ulasku i razmjene informacija iz nedavne prošlosti među bliskim konkurentima mogu dovesti do tajnih dogovora. Na primjer, razmjena detaljnih informacija o prodaji iz nedavne prošlosti može smanjiti nesigurnost u pogledu budućeg tržišnog ponašanja konkurenata i omogućiti strankama da u skladu s tim prilagode svoje buduće ponašanje na tržištu. |
| --- | --- |

394.

Na primjer, ako se poduzetnici obično oslanjaju na podatke o preferencijama potrošača (kupnje ili drugi odabiri) iz prethodne godine kako bi optimizirali strateške poslovne odluke za svoje robne marke, informacije koje obuhvaćaju to razdoblje općenito će biti poslovno osjetljivije od starijih podataka. U tom se slučaju informacije koje se odnose na prethodnu godinu ne smatraju „povijesnima”.

U kontekstu stabilnog, jednostavnog tržišta s velikim preprekama ulasku i razmjene informacija iz nedavne prošlosti među bliskim konkurentima mogu dovesti do tajnih dogovora. Na primjer, razmjena detaljnih informacija o prodaji iz nedavne prošlosti može smanjiti nesigurnost u pogledu budućeg tržišnog ponašanja konkurenata i omogućiti strankama da u skladu s tim prilagode svoje buduće ponašanje na tržištu.

6.2.4.   Obilježja razmjene poslovno osjetljivih informacija

| 395. | Članak 101. stavak 1. primjenjuje se na razmjene u kojima konkurenti bilateralno ili multilateralno razmjenjuju poslovno osjetljive informacije. Takve razmjene uključuju dogovore o razmjeni podataka, u okviru kojih dva ili više konkurenata dostavljaju podatke u zajedničku bazu podataka i dobivaju pristup nekim ili svim podacima koje su dostavili drugi konkurenti. Ako dva ili više konkurenata sudjeluju u razmjeni, možda neće biti potrebno konkretno opisati tu razmjenu kao sporazum među poduzetnicima, odluku udruženja poduzetnika ili usklađeno djelovanje (257). Osim toga, u određenim okolnostima i jednostrana objava ili neizravna razmjena informacija može biti usklađeno djelovanje obuhvaćeno člankom 101. |
| --- | --- |

395.

6.2.4.1.   Jednostrano otkrivanje

| 396. | Situacija u kojoj jedan poduzetnik otkrije osjetljive poslovne informacije konkurentu, koji ih je zatražio ili ih u najmanju ruku prihvati, može biti usklađeno djelovanje kad taj konkurent reagira na takvo otkrivanje i pod uvjetom da postoji uzročno-posljedična veza između otkrivanja i ponašanja konkurenta na tržištu nakon toga (258). Ako samo jedan poduzetnik otkrije poslovno osjetljive informacije svojim konkurentima, time se smanjuje strateška nesigurnost u pogledu budućeg funkcioniranja tržišta za te konkurente i povećava vjerojatnost ograničenja tržišnog natjecanja i tajnog dogovaranja osim ako se konkurenti javno distanciraju od otkrivanja (259). Do jednostranog otkrivanja može na primjer doći razmjenom poruka (za čavrljanje), e-poštom, telefonskim pozivima, unosima u zajednički algoritamski alat ili na sastancima. Nije bitno otkriva li poslovno osjetljive informacije samo jedan poduzetnik jednostrano ili takve informacije otkrivaju svi uključeni poduzetnici. |
| --- | --- |

396.

| 397. | Kad poduzetnik tijekom sastanka ili drugog kontakta primi poslovno osjetljive informacije od konkurenta, pretpostavlja se da će taj poduzetnik uzeti u obzir takve informacije i prilagoditi svoje tržišno ponašanje u skladu s tim osim ako se javno distancira (npr. tako da jasno izjavi da ne želi primati takve informacije (260)) ili ih prijavi upravnim tijelima.

  Na primjer, sudjelovanje na sastanku (261)
  na kojem poduzetnik svojim konkurentima otkrije svoje planove za cijene, a ti se konkurenti javno ne distanciraju od tog postupka, vjerojatno će biti obuhvaćeno člankom 101. stavkom 1. čak i ako nema izričitog sporazuma o povećanju cijena (262). Slično tomu, unošenje pravila o cijenama u zajednički algoritamski alat (npr. pravilo o usklađivanju najniže cijene na određenoj internetskoj platformi ili trgovini + 5 % ili usklađivanu cijene određenog konkurenta – 5 %) isto će tako vjerojatno biti obuhvaćeno člankom 101. stavkom 1. čak i ako nema izričitog sporazuma o usklađivanju budućih cijena.


  S druge strane, ako jedan poduzetnik pošalje e-poruku na osobne e-adrese zaposlenika drugih poduzetnika, to samo po sebi ne znači da su primatelji trebali znati za sadržaj te poruke (263). S obzirom na druge objektivne i podudarne indicije time se može opravdati pretpostavka da su primatelji znali za sadržaj poruke i da su uzeli u obzir te informacije, no ti primatelji i dalje moraju imati mogućnost oboriti tu pretpostavku (264) |
| --- | --- |

397.

Na primjer, sudjelovanje na sastanku (261)
  na kojem poduzetnik svojim konkurentima otkrije svoje planove za cijene, a ti se konkurenti javno ne distanciraju od tog postupka, vjerojatno će biti obuhvaćeno člankom 101. stavkom 1. čak i ako nema izričitog sporazuma o povećanju cijena (262). Slično tomu, unošenje pravila o cijenama u zajednički algoritamski alat (npr. pravilo o usklađivanju najniže cijene na određenoj internetskoj platformi ili trgovini + 5 % ili usklađivanu cijene određenog konkurenta – 5 %) isto će tako vjerojatno biti obuhvaćeno člankom 101. stavkom 1. čak i ako nema izričitog sporazuma o usklađivanju budućih cijena.

S druge strane, ako jedan poduzetnik pošalje e-poruku na osobne e-adrese zaposlenika drugih poduzetnika, to samo po sebi ne znači da su primatelji trebali znati za sadržaj te poruke (263). S obzirom na druge objektivne i podudarne indicije time se može opravdati pretpostavka da su primatelji znali za sadržaj poruke i da su uzeli u obzir te informacije, no ti primatelji i dalje moraju imati mogućnost oboriti tu pretpostavku (264)

| 398. | Činjenica da poduzetnik javno objavljuje poslovno osjetljive informacije (npr. objavom na javno dostupnim internetskim stranicama, izjavom na javnom događanju ili u novinama) sama po sebi ne isključuje mogućnost da je ta objava usklađeno djelovanje u smislu članka 101. stavka 1. Naime, javno objavljivanje u nekim slučajevima može biti dio komunikacijskog kanala kojim konkurenti signaliziraju namjeru da se na tržištu ubuduće ponašaju na određeni način ili koji služi kao središnja točka za koordinaciju među konkurentima i stoga je obuhvaćeno člankom 101. stavkom 1. Osim toga, činjenica da su stranke u razmjeni prethodno objavile istu vrstu informacija (npr. u novinama ili na svojim javnim internetskim stranicama) ne podrazumijeva da naknadna nejavna razmjena ne bi ograničila tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. (265)


  Tipičan primjer jednostranog otkrivanja u javnoj domeni oglašavanje je operatora benzinskih postaja o njihovim aktualnim maloprodajnim cijenama (ili npr. oglašavanje cijena prehrambenih proizvoda koje provode trgovci na malo). Ako nema protutržišnog sporazuma ili usklađenog djelovanja, takvo oglašavanje koristi potrošačima jer im olakšava usporedbu benzinskih postaja prije punjenja spremnika automobila (ili usporedbu trgovaca na malo prije nego što odluče gdje će kupovati), čak i ako oglašavanje omogućuje konkurentskim benzinskim postajama da se informiraju o cijenama svojih lokalnih konkurenata.


  Drugi oblici jednostranog otkrivanja u javnoj domeni mogu uključivati objave koje bi mogle upućivati na moguća temeljna protutržišna usklađena djelovanja.


  Na primjer, u određenom sektoru može biti javno poznato da troškovi zaliha rastu. Na javnim sastancima, kao što su sastanci relevantnog trgovinskog udruženja, sudionici mogu upozoriti na tu pojavu. Iako konkurenti mogu uputiti na rastuće troškove zaliha jer su oni javno poznati, ne smiju javno ocjenjivati svoj pojedinačni odgovor na te rastuće troškove jer se time smanjuje nesigurnost u pogledu njihova ponašanja na tržištu (266). Isto obrazloženje vrijedi i kad predstavnici poduzeća komentiraju događaje na tržištu jednostranim javnim objavama i otkrivaju svoje strategije za reagiranje na promjenjive tržišne uvjete. Poduzetnici moraju samostalno utvrditi politiku koju namjeravaju primijeniti na unutarnjem tržištu. To znači da svaki konkurent mora samostalno odlučiti kako će odgovoriti na rastuće troškove zaliha. |
| --- | --- |

398.

Tipičan primjer jednostranog otkrivanja u javnoj domeni oglašavanje je operatora benzinskih postaja o njihovim aktualnim maloprodajnim cijenama (ili npr. oglašavanje cijena prehrambenih proizvoda koje provode trgovci na malo). Ako nema protutržišnog sporazuma ili usklađenog djelovanja, takvo oglašavanje koristi potrošačima jer im olakšava usporedbu benzinskih postaja prije punjenja spremnika automobila (ili usporedbu trgovaca na malo prije nego što odluče gdje će kupovati), čak i ako oglašavanje omogućuje konkurentskim benzinskim postajama da se informiraju o cijenama svojih lokalnih konkurenata.

Drugi oblici jednostranog otkrivanja u javnoj domeni mogu uključivati objave koje bi mogle upućivati na moguća temeljna protutržišna usklađena djelovanja.

Na primjer, u određenom sektoru može biti javno poznato da troškovi zaliha rastu. Na javnim sastancima, kao što su sastanci relevantnog trgovinskog udruženja, sudionici mogu upozoriti na tu pojavu. Iako konkurenti mogu uputiti na rastuće troškove zaliha jer su oni javno poznati, ne smiju javno ocjenjivati svoj pojedinačni odgovor na te rastuće troškove jer se time smanjuje nesigurnost u pogledu njihova ponašanja na tržištu (266). Isto obrazloženje vrijedi i kad predstavnici poduzeća komentiraju događaje na tržištu jednostranim javnim objavama i otkrivaju svoje strategije za reagiranje na promjenjive tržišne uvjete. Poduzetnici moraju samostalno utvrditi politiku koju namjeravaju primijeniti na unutarnjem tržištu. To znači da svaki konkurent mora samostalno odlučiti kako će odgovoriti na rastuće troškove zaliha.

| 399. | Postoji i razlika između konkurenata koji samostalno dobivaju informacije ili razmatraju buduće cijene s klijentima ili trećim stranama s jedne strane i konkurenata koji razmatraju čimbenike određivanja cijena s drugim konkurentima prije određivanja svojih cijena s druge strane (267). |
| --- | --- |

399.

| 400. | Kako je objašnjeno u točki 425., stavljanjem određenih informacija u javnu domenu potrošačima se može olakšati donošenje informiranih odluka o kupnji. No te su učinkovitosti manje vjerojatne ako se informacije odnose na buduće namjere. Manje je vjerojatno da će javne informacije proizvesti učinkovitosti ako se odnose na parametre koji se možda neće ostvariti i ne obvezuju poduzetnika u odnosu na njegove klijente (268).

  Na primjer, jednostranom javnom objavom o namjerama povezanima s budućim cijenama (za razliku od priopćavanja stvarne odluke o promjeni cijena od određenog datuma u bliskoj budućnosti) poduzetnik se objavom neće obvezati svojim klijentima, no svojim konkurentima može dati signale o svojoj planiranoj tržišnoj strategiji. To će posebno biti slučaj ako su informacije dovoljno specifične. Takve objave stoga u pravilu ne donose koristi potrošačima i mogu olakšati tajno dogovaranje.


  Jednostrane javne objave mogu upućivati na temeljni protutržišni sporazum ili usklađeno djelovanje. Na primjer, na tržištu na kojem postoje samo nekoliko konkurenata i velike prepreke ulasku na tržište poduzetnici koji neprekidno objavljuju informacije koje nemaju nikakve očite koristi za potrošače (npr. informacije o troškovima istraživanja i razvoja ili troškovima prilagodbe zahtjevima s obzirom na okoliš) mogu sudjelovati u ograničavanju tržišnog natjecanja u smislu članka 101. stavka 1. Jednostrane javne objave mogu se upotrebljavati za provedbu ili praćenje njihovih tajnih dogovora. Hoće li se takvo ograničenje zaista utvrditi ovisit će o svim činjenicama određenog predmeta. |
| --- | --- |

400.

Na primjer, jednostranom javnom objavom o namjerama povezanima s budućim cijenama (za razliku od priopćavanja stvarne odluke o promjeni cijena od određenog datuma u bliskoj budućnosti) poduzetnik se objavom neće obvezati svojim klijentima, no svojim konkurentima može dati signale o svojoj planiranoj tržišnoj strategiji. To će posebno biti slučaj ako su informacije dovoljno specifične. Takve objave stoga u pravilu ne donose koristi potrošačima i mogu olakšati tajno dogovaranje.

Jednostrane javne objave mogu upućivati na temeljni protutržišni sporazum ili usklađeno djelovanje. Na primjer, na tržištu na kojem postoje samo nekoliko konkurenata i velike prepreke ulasku na tržište poduzetnici koji neprekidno objavljuju informacije koje nemaju nikakve očite koristi za potrošače (npr. informacije o troškovima istraživanja i razvoja ili troškovima prilagodbe zahtjevima s obzirom na okoliš) mogu sudjelovati u ograničavanju tržišnog natjecanja u smislu članka 101. stavka 1. Jednostrane javne objave mogu se upotrebljavati za provedbu ili praćenje njihovih tajnih dogovora. Hoće li se takvo ograničenje zaista utvrditi ovisit će o svim činjenicama određenog predmeta.

6.2.4.2.   Neizravna razmjena informacija

| 401. | Konkurenti mogu razmjenjivati poslovno osjetljive informacije preko treće strane, kao što je treća strana kao pružatelj usluga (uključujući operatora platforme ili pružatelja alata za optimizaciju), zajedničke agencije (npr. trgovinsko udruženje), dobavljača ili klijenta (269) ili zajedničkog algoritma (pod zajedničkim nazivom „treća strana”). Kao i u slučaju izravne razmjene informacija, i neizravna razmjena može smanjiti nesigurnost povezanu s postupcima konkurenata i dovesti do tajnog dogovora na tržištu. Tajno dogovaranje u takvim slučajevima olakšava ili provodi treća strana. Ovisno o činjenicama predmeta konkurenti koji sudjeluju u razmjeni i treća strana mogu se smatrati odgovornima za takvo tajno dogovaranje. Zabrana iz članka 101. stavka 1. ne odnosi se samo na stranke sporazuma ili usklađenih djelovanja koje djeluju na tržištima na koja ti sporazumi ili djelovanja utječu (270). |
| --- | --- |

401.

| 402. | Ako se poslovno osjetljive informacije razmjenjuju neizravno, potrebno je analizirati ulogu svakog sudionika zasebno za svaki pojedini slučaj kako bi se utvrdilo je li razmjena protutržišni sporazum ili usklađeno djelovanje i tko snosi odgovornost za tajno dogovaranje. U toj će se ocjeni posebno morati uzeti u obzir upoznatost pružateljâ ili primateljâ informacija s razmjenama između drugih pružatelja ili primatelja informacija i treće strane.

  Može se razlikovati nekoliko scenarija:


  Određene neizravne razmjene informacija poznate su kao dogovori prema načelu „središta i periferije” (eng. hub-and-spoke). Na primjer, zajednički proizvođač ili dobavljač može djelovati kao središte za prijenos informacija većem broju distributera odnosno trgovaca na malo ili distributer odnosno trgovac na malo može djelovati kao središte za prijenos informacija većem broju proizvođača ili dobavljača. I internetska platforma može djelovati kao središte ako olakšava, koordinira ili provodi razmjenu informacija među poslovnim korisnicima platforme, na primjer kako bi se osigurale određene marže ili razine cijena. Platforme se mogu upotrebljavati i za uvođenje tehničkih mjera kojima se sprečava korisnike platforme da ponude niže cijene ili druge koristi krajnjim korisnicima.


  Informacije se mogu razmjenjivati i neizravno s pomoću zajedničkog optimizacijskog algoritma koji donosi poslovne odluke na temelju poslovno osjetljivih podataka dobivenih od konkurenata. Iako je javno dostupne podatke dopušteno upotrebljavati kao ulazne podatke za algoritamski softver, objedinjenje poslovno osjetljivih informacija u alat za određivanje cijena koji nudi jedno IT društvo i kojem različiti konkurenti imaju pristup moglo bi biti horizontalno tajno dogovaranje. |
| --- | --- |

402.

Može se razlikovati nekoliko scenarija:

Određene neizravne razmjene informacija poznate su kao dogovori prema načelu „središta i periferije” (eng. hub-and-spoke). Na primjer, zajednički proizvođač ili dobavljač može djelovati kao središte za prijenos informacija većem broju distributera odnosno trgovaca na malo ili distributer odnosno trgovac na malo može djelovati kao središte za prijenos informacija većem broju proizvođača ili dobavljača. I internetska platforma može djelovati kao središte ako olakšava, koordinira ili provodi razmjenu informacija među poslovnim korisnicima platforme, na primjer kako bi se osigurale određene marže ili razine cijena. Platforme se mogu upotrebljavati i za uvođenje tehničkih mjera kojima se sprečava korisnike platforme da ponude niže cijene ili druge koristi krajnjim korisnicima.

Informacije se mogu razmjenjivati i neizravno s pomoću zajedničkog optimizacijskog algoritma koji donosi poslovne odluke na temelju poslovno osjetljivih podataka dobivenih od konkurenata. Iako je javno dostupne podatke dopušteno upotrebljavati kao ulazne podatke za algoritamski softver, objedinjenje poslovno osjetljivih informacija u alat za određivanje cijena koji nudi jedno IT društvo i kojem različiti konkurenti imaju pristup moglo bi biti horizontalno tajno dogovaranje.

| 403. | Konkurenti koji neizravno razmjenjuju poslovno osjetljive informacije (preko treće strane) možda sudjeluju u povredi članka 101. To će biti slučaj kad se poduzetnik koji razmjenjuje poslovno osjetljive informacije izričito ili prešutno složi s tim da treća strana može razmijeniti navedene informacije s konkurentima poduzetnika ili ako je taj poduzetnik preko treće strane namjeravao otkriti poslovno osjetljive informacije svojim konkurentima. To može biti slučaj i kad je poduzetnik koji razmjenjuje poslovno osjetljive informacije mogao razumno predvidjeti da će treća strana razmijeniti informacije s konkurentima poduzetnika i kad je bio spreman prihvatiti rizik koji iz toga proizlazi (271). Konkurent koji prima poslovno osjetljive informacije isto bi tako sudjelovao u povredi i bio za nju odgovoran da je znao za protutržišne ciljeve koje nastoje ostvariti poduzetnik koji razmjenjuje informacije i treća strana te je svojim postupanjem namjeravao pridonijeti tim ciljevima. S druge strane, poduzetnik koji razmjenjuje informacije neće sudjelovati u povredi ako ta treća strana dobije poslovno osjetljive informacije poduzetnika i bez obavješćivanja tog poduzetnika proslijedi informacije njegovim konkurentima ili ako poduzetnik nije mogao razumno predvidjeti da će te informacije biti proslijeđene (272). |
| --- | --- |

403.

| 404. | Slično tomu, i treća strana koja prenosi poslovno osjetljive informacije poduzetnikâ može biti odgovorna za povredu ako svojim postupanjem namjerava pridonijeti zajedničkim ciljevima sudionika u razmjeni i znala je za stvarno postupanje koje su dogovorili ili proveli drugi poduzetnici u ostvarivanju istih protutržišnih ciljeva ili je takvo postupanje mogla razumno predvidjeti te je bila spremna preuzeti rizik (273). |
| --- | --- |

404.

6.2.4.3.   Učestalost razmjene poslovno osjetljivih informacija

| 405. | Česte razmjene informacija kojima se olakšavaju učinkovitiji zajednički dogovor o tržištu i praćenje odstupanja povećavaju rizik od tajnog dogovora. Kako bi se olakšalo postizanje tajnog dogovora, na nestabilnim tržištima mogu biti potrebne češće razmjene informacija nego na stabilnim tržištima. Na tržištima s dugoročnim ugovorima (koji upućuju na rijetke pregovore o kupnji i prodaji) rjeđa razmjena informacija u pravilu je dostatna za postizanje tajnog dogovora. Suprotno tomu, rijetke razmjene možda neće biti dostatne za postizanje tajnog dogovora na tržištima s kratkoročnim ugovorima koji upućuju na česte ponovne pregovore (274). Učestalost kojom bi se informacije trebale razmjenjivati da se olakša postizanje tajnog dogovora općenito ovisi i o prirodi, starosti i stupnju objedinjenosti takvih informacija (275). Zbog sve veće važnosti podataka u stvarnom vremenu za donošenje poslovnih odluka najveća konkurentna prednost dobiva se automatiziranom razmjenom informacija u stvarnom vremenu. Hoće li razmjena informacija biti učestala ili rijetka ovisi o okolnostima i predmetnom tržištu (276). |
| --- | --- |

405.

6.2.4.4.   Mjere za smanjenje rizika od povrede prava tržišnog natjecanja

| 406. | Poduzetnici koji žele (ili trebaju) razmjenjivati poslovno osjetljive informacije potiču se na provedbu mjera za ograničenje pristupa informacijama ili kontrolu njihove upotrebe (277). Poduzetnici bi isto tako trebali razmotriti ograničenje razmjene na ono što je nužno za predviđenu svrhu. |
| --- | --- |

406.

| 407. | Poduzetnici, na primjer, mogu primati i obrađivati informacije preko „čistih timova” ili povjerenika. Čisti tim u pravilu se odnosi na ograničenu skupinu pojedinaca u poduzeću koji nisu uključeni u poslovne operacije poduzeća i obvezani su strogim protokolima o povjerljivosti u odnosu na poslovno osjetljive informacije (278). Povjerenik je neovisna treća strana koja poduzetniku pruža usluge. Čisti tim ili povjerenik može se angažirati i za provedbu drugih oblika sporazuma o horizontalnoj suradnji kako bi se informacije dostavljene za potrebe takve suradnje razmjenjivale isključivo prema načelu nužnog poznavanja i u objedinjenom obliku. |
| --- | --- |

407.

| 408. | Sudionici u dogovoru o uzajamnoj razmjeni podataka, kao što je podatkovno udruženje, u načelu bi trebali imati pristup samo svojim informacijama i konačnim objedinjenim informacijama drugih sudionika. Tehničkim i praktičnim mjerama može se osigurati da sudionik ne može pojedinačno dobiti poslovno osjetljive informacije od drugih sudionika. Upravljanje podatkovnim udruženjem može se na primjer dodijeliti povjereniku koji podliježe strogim pravilima o povjerljivosti u odnosu na informacije primljene od sudionika u udruženju. Poduzetnici koji upravljaju podatkovnim udruženjem trebali bi ujedno osigurati da se prikupljaju samo informacije koje su potrebne za provedbu legitimne svrhe podatkovnog udruženja. |
| --- | --- |

408.

| 409. | Poduzetnici mogu poduzeti daljnje mjere kako bi smanjili rizik od razmjene poslovno osjetljivih informacija tijekom interakcija s (potencijalnim) konkurentima. Prije planiranih kontakata poduzetnici bi trebali pažljivo preispitati dnevni red i svrhu sastanka ili poziva kako bi se unaprijed utvrdili potencijalni rizici povezani s razmjenom poslovno osjetljivih informacija i poduzele odgovarajuće mjere za njihovo izbjegavanje. Isto tako, poduzetnici mogu odlučiti sudjelovati na sastancima ili u pozivima u pratnji odvjetnika specijaliziranog za pravo tržišnog natjecanja. Tijekom kontakata sudionici bi se trebali pridržavati dnevnog reda i, u slučaju otkrivanja ili razmjene poslovno osjetljivih informacija, uložiti prigovore, osigurati da se njihovi prigovori unesu u zapisnik sa sastanka ili poziva te se javno distancirati ako se razmjena informacija odvija unatoč njihovim prigovorima (vidjeti točku 410.). Izrada točnog zapisnika i njegovo prosljeđivanje ubrzo nakon svakog kontakta može omogućiti poduzetnicima da brzo utvrde jesu li poslovno osjetljive informacije nenamjerno razmijenjene i da odmah ulože prigovore na zapisnik. |
| --- | --- |

409.

| 410. | Tijekom kontakata poduzetnik se može javno distancirati od svake protutržišne razmjene poslovno osjetljivih informacija tako što će drugim sudionicima u razmjeni jasno dati do znanja da se tomu protivi. Kako bi se utvrdilo je li se poduzetnik doista distancirao, važno je na koji način drugi sudionici u razmjeni shvaćaju namjere poduzetnika koji se distancira. Na primjer, poduzetnik koji se želi distancirati može odmah izričito izjaviti da ne može sudjelovati u raspravama o predmetnoj temi i zatražiti da se tema smjesta promijeni. Ako se prigovor i zahtjev ne uzmu u obzir, poduzetnik bi trebao odmah napustiti sastanak ili poziv tako da svim prisutnima bude jasan razlog njegova odlaska. Poduzetnici bi trebali osigurati da se njihovi prigovori i odlazak unesu u sve zajedničke zapisnike sa sastanka ili, ako takav zapisnik ne postoji, zabilježiti svoj odlazak u svojim bilješkama o kontaktu. |
| --- | --- |

410.

| 411. | Poduzetnici mogu poduzeti i mjere za ograničenje rizika od objavljivanja poslovno osjetljivih informacija u javnosti (vidjeti točku 398.). Prije otkrivanja poslovno osjetljivih informacija poduzetnici moraju provjeriti služe li te informacije zaista legitimnoj svrsi i treba li objava u tu svrhu biti toliko detaljna. Javnim objavljivanjem poslovno osjetljivih informacija o planiranom ponašanju u pogledu cijena i količina smanjuje se strateška nesigurnost na tržištu i može doći do tajnog dogovora. Objedinjene i povijesne informacije u pravilu su manje strateške. Isto tako, sve najavljene strateške informacije trebale bi biti ograničene na samog poduzetnika umjesto da se odnose na sektor ili industriju. Konkretno, poduzetnici bi trebali izbjegavati javne objave o strateškim koracima koji ovise o djelovanju njihovih (potencijalnih) konkurenata. Ovisno o kontekstu, poduzetnici koji se suoče s najavama konkurenata javnosti u kojima se otkrivaju poslovno osjetljive informacije mogu smanjiti rizik od kršenja prava tržišnog natjecanja javnim distanciranjem ili prijavom najava javnim tijelima.

  Na primjer, tri poduzetnika A, B i C natječu se na određenom maloprodajnom tržištu i suočavaju se s rastućim troškovima. Poduzetnik A ne bi trebao javno izjavljivati da će sektor biti profitabilan sve dok i poduzetnici B i C budu prenosili te rastuće troškove na potrošače. Isto tako ne bi trebao najaviti da je poželjno da poduzetnici B i C prenesu te troškove. Slično tomu, poduzetnik A ne bi trebao javno objaviti da neće moći izbjeći prenošenje tih rastućih troškova na potrošače jer to namjeravaju učiniti poduzetnici B i C. |
| --- | --- |

411.

Na primjer, tri poduzetnika A, B i C natječu se na određenom maloprodajnom tržištu i suočavaju se s rastućim troškovima. Poduzetnik A ne bi trebao javno izjavljivati da će sektor biti profitabilan sve dok i poduzetnici B i C budu prenosili te rastuće troškove na potrošače. Isto tako ne bi trebao najaviti da je poželjno da poduzetnici B i C prenesu te troškove. Slično tomu, poduzetnik A ne bi trebao javno objaviti da neće moći izbjeći prenošenje tih rastućih troškova na potrošače jer to namjeravaju učiniti poduzetnici B i C.

6.2.5.   Obilježja tržišta

| 412. | Vjerojatnost da će razmjena informacija dovesti do tajnog dogovaranja ili ograničenja pristupa tržištu ovisi o obilježjima tržišta. I sama razmjena informacija može utjecati na ta obilježja tržišta. Obilježja mjerodavnog tržišta u tom smislu uključuju, među ostalim, razinu transparentnosti na tržištu, broj poduzetnika koji djeluju na tržištu (koncentracija tržišta), postojanje prepreka ulasku na tržište, jesu li proizvod ili usluga na koje se odnosi razmjena homogeni, jesu li uključeni poduzetnici slični (složenost tržišta), kao i stabilnost uvjeta ponude i potražnje na tržištu (279).

  Sljedeći popis obilježja mjerodavnog tržišta nije sveobuhvatan jer i druga obilježja tržišta mogu biti bitna za ocjenu određenih razmjena informacija.


  Transparentnost: što je tržište transparentnije, to je manja nesigurnost tržišnog natjecanja, što daljnje razmjene čini još problematičnijima (280).

  Koncentracija tržišta: jednostavnije je zajednički dogovoriti uvjete koordinacije i pratiti odstupanja na tržištima na kojima postoji samo nekoliko konkurenata. Ako je tržište visokokoncentrirano, razmjena određenih informacija može, posebno ovisno o vrsti razmijenjenih informacija, omogućiti poduzetnicima da saznaju tržišni položaj i poslovne strategije svojih pojedinačnih konkurenata, čime se narušava tržišno natjecanje i povećava vjerojatnost tajnog dogovaranja ili se ono čak olakšava. S druge strane, ako je tržište rascjepkano, razmjena informacija među konkurentima može biti neutralna ili čak pozitivna za natjecanje na tržištu (281).

  Prepreke ulasku: zbog postojanja prepreka ulasku vanjskim subjektima teže je narušiti tajni dogovor ulaskom na tržište i snižavanjem cijena sudionika tajnog dogovora koji su već prisutni na tržištu. Vjerojatnije je da je tajni dogovor na tržištu izvediv i održiv ako postoje prepreke ulasku na tržište.


  Složenost tržišta: kad poduzetnici imaju slične troškove, klijente, tržišne udjele, asortiman proizvoda, kapacitete itd., vjerojatnije je da će zajednički dogovoriti uvjete koordinacije jer su njihovi poticaji usklađeniji. Slično tomu, može biti lakše postići tajni dogovor o cijeni jednog homogenog proizvoda nego o većem broju cijena na tržištu s brojnim različitim proizvodima, iako i tehnički razvoj, kao što je upotreba alata za praćenje cijena, može olakšati tajno dogovaranje u vezi s različitim proizvodima.


  Stabilnost tržišta: tajni dogovori vjerojatniji su i ako su uvjeti ponude i potražnje na tržištu relativno stabilni. Promjenjiva potražnja, znatan unutarnji rast nekih poduzetnika na tržištu ili čest ulazak novih poduzetnika na tržište mogu upućivati na to da tržište nije dovoljno stabilno da bi koordinacija bila vjerojatna (282)
  odnosno da bi mogle biti potrebne češće razmjene da se utječe na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

412.

Sljedeći popis obilježja mjerodavnog tržišta nije sveobuhvatan jer i druga obilježja tržišta mogu biti bitna za ocjenu određenih razmjena informacija.

Transparentnost: što je tržište transparentnije, to je manja nesigurnost tržišnog natjecanja, što daljnje razmjene čini još problematičnijima (280).

Koncentracija tržišta: jednostavnije je zajednički dogovoriti uvjete koordinacije i pratiti odstupanja na tržištima na kojima postoji samo nekoliko konkurenata. Ako je tržište visokokoncentrirano, razmjena određenih informacija može, posebno ovisno o vrsti razmijenjenih informacija, omogućiti poduzetnicima da saznaju tržišni položaj i poslovne strategije svojih pojedinačnih konkurenata, čime se narušava tržišno natjecanje i povećava vjerojatnost tajnog dogovaranja ili se ono čak olakšava. S druge strane, ako je tržište rascjepkano, razmjena informacija među konkurentima može biti neutralna ili čak pozitivna za natjecanje na tržištu (281).

Prepreke ulasku: zbog postojanja prepreka ulasku vanjskim subjektima teže je narušiti tajni dogovor ulaskom na tržište i snižavanjem cijena sudionika tajnog dogovora koji su već prisutni na tržištu. Vjerojatnije je da je tajni dogovor na tržištu izvediv i održiv ako postoje prepreke ulasku na tržište.

Složenost tržišta: kad poduzetnici imaju slične troškove, klijente, tržišne udjele, asortiman proizvoda, kapacitete itd., vjerojatnije je da će zajednički dogovoriti uvjete koordinacije jer su njihovi poticaji usklađeniji. Slično tomu, može biti lakše postići tajni dogovor o cijeni jednog homogenog proizvoda nego o većem broju cijena na tržištu s brojnim različitim proizvodima, iako i tehnički razvoj, kao što je upotreba alata za praćenje cijena, može olakšati tajno dogovaranje u vezi s različitim proizvodima.

Stabilnost tržišta: tajni dogovori vjerojatniji su i ako su uvjeti ponude i potražnje na tržištu relativno stabilni. Promjenjiva potražnja, znatan unutarnji rast nekih poduzetnika na tržištu ili čest ulazak novih poduzetnika na tržište mogu upućivati na to da tržište nije dovoljno stabilno da bi koordinacija bila vjerojatna (282)
  odnosno da bi mogle biti potrebne češće razmjene da se utječe na tržišno natjecanje.

6.2.6.   Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj

| 413. | Kao što je navedeno u odjeljku 1.2.4., neki sporazumi sami po sebi i s obzirom na sadržaj svojih odredbi, svoje ciljeve te gospodarski i pravni kontekst u koji su smješteni pokazuju dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da nije potrebno ocjenjivati njihove učinke. Konkretno, razmjena informacija smatrat će se ograničenjem tržišnog natjecanja s obzirom na cilj ako su informacije poslovno osjetljive, a razmjena može ukloniti nesigurnost među sudionicima u pogledu trenutka kad će predmetni poduzetnici trebati izmijeniti svoje tržišno ponašanje, opsega u kojem će to morati učiniti i pojedinosti o načinu na koji će to učiniti (283). Kad ocjenjuje predstavlja li razmjena informacija ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj, Komisija će posebnu pozornost obratiti na njezin sadržaj, ciljeve te pravni i gospodarski kontekst u kojem se odvija (284). Pri ocjeni tog okvira potrebno je uzeti u obzir prirodu obuhvaćene robe ili usluga kao i stvarne uvjete funkcioniranja i strukture predmetnog ili predmetnih tržišta (285). |
| --- | --- |

413.

| 414. | Posebno je vjerojatno da će razmjena informacija o budućem ponašanju poduzetnikâ u pogledu cijena ili količina (286) dovesti do tajnog dogovora. Ovisno o ciljevima koji se nastoje postići razmjenom i njezinu pravnom i gospodarskom kontekstu, i razmjene drugih vrsta informacija mogu predstavljati ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Stoga je potrebno ocijeniti razmjene informacija zasebno u svakom pojedinačnom slučaju.

  Razmjene koje su se na temelju sadržaja razmijenjenih informacija, ciljeva koje se željelo postići te pravnog i gospodarskog konteksta u pojedinačnim slučajevima smatrale ograničenjima s obzirom na cilj uključuju sljedeće:








  (a) | razmjenu informacija s konkurentima o cijenama poduzetnika i njegovim budućim namjerama u pogledu cijena (287); |
| --- | --- | --- |

414.

Razmjene koje su se na temelju sadržaja razmijenjenih informacija, ciljeva koje se željelo postići te pravnog i gospodarskog konteksta u pojedinačnim slučajevima smatrale ograničenjima s obzirom na cilj uključuju sljedeće:

(a)

razmjenu informacija s konkurentima o cijenama poduzetnika i njegovim budućim namjerama u pogledu cijena (287);

| (b) | razmjenu informacija s konkurentima o sadašnjim i budućim proizvodnim kapacitetima poduzetnika (288); |
| --- | --- |

(b)

razmjenu informacija s konkurentima o sadašnjim i budućim proizvodnim kapacitetima poduzetnika (288);

| (c) | razmjenu informacija s konkurentima o sadašnjoj (289)
  ili budućoj poslovnoj strategiji (290)
  poduzetnika; |
| --- | --- |

(c)

razmjenu informacija s konkurentima o sadašnjoj (289)
  ili budućoj poslovnoj strategiji (290)
  poduzetnika;

| (d) | razmjenu informacija s konkurentima o predviđanjima poduzetnika koja se odnose na sadašnju i buduću potražnju (291); |
| --- | --- |

(d)

razmjenu informacija s konkurentima o predviđanjima poduzetnika koja se odnose na sadašnju i buduću potražnju (291);

| (e) | razmjenu informacija s konkurentima o predviđanjima poduzetnika koja se odnose na podatke o budućoj prodaji (292); |
| --- | --- |

(e)

razmjenu informacija s konkurentima o predviđanjima poduzetnika koja se odnose na podatke o budućoj prodaji (292);

| (f) | razmjenu informacija s konkurentima o obilježjima budućih proizvoda koja su relevantna za potrošače (293). |
| --- | --- |

(f)

razmjenu informacija s konkurentima o obilježjima budućih proizvoda koja su relevantna za potrošače (293).

U svim tim slučajevima smatralo se da razmijenjene informacije mogu ukloniti nesigurnost među sudionicima u pogledu trenutka kad će predmetni poduzetnici trebati izmijeniti svoje tržišno ponašanje, opsega u kojem će to morati učiniti i pojedinosti o načinu na koji će to učiniti.

| 415. | Primjeri navedeni u točki 414. pokazuju da nije potrebna izravna veza između razmijenjenih informacija i potrošačkih cijena kako bi ta razmjena predstavljala ograničenje s obzirom na cilj (294). Osim toga, pri utvrđivanju postoji li ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj odlučujući je kriterij priroda kontakata, a ne njihova učestalost (295).

  Na primjer: skupinu konkurenata brine da će se na njihove proizvode možda primjenjivati sve stroži propisi o zaštiti okoliša. Za potrebe zajedničkih lobističkih aktivnosti redovito se sastaju i razmjenjuju mišljenja. Kako bi usuglasili zajedničko stajalište o budućim zakonodavnim prijedlozima, razmjenjuju određene informacije o okolišnim obilježjima svojih postojećih proizvoda. Sve dok su te informacije povijesne i poduzetnici ne mogu saznati planirane tržišne strategije svojih konkurenata, razmjena ne predstavlja ograničenje u smislu članka 101. stavka 1.


  Međutim, ako poduzetnici počnu razmjenjivati informacije o razvoju svojih postojećih ili budućih proizvoda ili otkriju kako bi reagirali na ponašanje ostalih poduzetnika, postoji rizik da bi takve razmjene mogle utjecati na njihovo ponašanje na tržištu. Na primjer, takva razmjena može navesti konkurente da se zajednički dogovore da ne stavljaju na tržište proizvode koji su pogodniji za okoliš nego što je propisano pravom. Takva koordinacija utječe na ponašanje stranaka na tržištu i ograničava tržišno natjecanje u pogledu obilježja proizvoda i izbora potrošača. Stoga će se smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. |
| --- | --- |

415.

Na primjer: skupinu konkurenata brine da će se na njihove proizvode možda primjenjivati sve stroži propisi o zaštiti okoliša. Za potrebe zajedničkih lobističkih aktivnosti redovito se sastaju i razmjenjuju mišljenja. Kako bi usuglasili zajedničko stajalište o budućim zakonodavnim prijedlozima, razmjenjuju određene informacije o okolišnim obilježjima svojih postojećih proizvoda. Sve dok su te informacije povijesne i poduzetnici ne mogu saznati planirane tržišne strategije svojih konkurenata, razmjena ne predstavlja ograničenje u smislu članka 101. stavka 1.

Međutim, ako poduzetnici počnu razmjenjivati informacije o razvoju svojih postojećih ili budućih proizvoda ili otkriju kako bi reagirali na ponašanje ostalih poduzetnika, postoji rizik da bi takve razmjene mogle utjecati na njihovo ponašanje na tržištu. Na primjer, takva razmjena može navesti konkurente da se zajednički dogovore da ne stavljaju na tržište proizvode koji su pogodniji za okoliš nego što je propisano pravom. Takva koordinacija utječe na ponašanje stranaka na tržištu i ograničava tržišno natjecanje u pogledu obilježja proizvoda i izbora potrošača. Stoga će se smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja s obzirom na cilj.

| 416. | Ovisno o pravnom i gospodarskom kontekstu te ciljevima koje poduzetnik želi postići, i objava javnosti koja upućuje na buduće namjere poduzetnika u pogledu ključnih parametara tržišnog natjecanja, na primjer cijene ili količine, može se smatrati ograničenjem s obzirom na cilj. Slično tomu, objava javnosti koja ne donosi jasne koristi klijentima, ali konkurentima signalizira kako bi trebali djelovati, ili posljedice djelovanja odnosno nedjelovanja na određeni način ili način na koji će poduzetnik reagirati na ponašanje konkurenata smatrat će se ograničenjem s obzirom na cilj. |
| --- | --- |

416.

| 417. | Ako je razmjena informacija sporazum ili usklađeno djelovanje između dvaju ili više konkurenata čiji je cilj koordinirati njihovo konkurentsko ponašanje na tržištu ili utjecati na bitne parametre tržišnog natjecanja, ona se može smatrati kartelom. To posebno slučaj vrijedi kad se razmjena odnosi na određivanje ili koordinaciju nabavnih ili prodajnih cijena ili drugih uvjeta trgovanja, među ostalim u pogledu prava intelektualnog vlasništva, raspodjele proizvodnih ili prodajnih kvota, podjele tržišta i klijenata, uključujući namještanje ponuda, ograničenja uvoza ili izvoza ili protutržišno djelovanje protiv drugih konkurenata. Razmjene informacija koje su kartel ne samo da ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj u smislu članka 101. stavka 1., već je usto vrlo malo vjerojatno da će ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3. Razmjene informacija mogu olakšati i provedbu kartela tako što poduzetnicima omogućavaju da prate pridržavaju li se sudionici dogovorenih uvjeta. Te vrste razmjena informacija ocjenjivat će se kao dio kartela. |
| --- | --- |

417.

| 418. | Dogovori o razmjeni podataka u okviru kojih različiti konkurenti dostavljaju podatke u pravilu ne ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj ako se utvrdi da imaju stvarne protržišne učinke i ispunjavaju zahtjeve iz točke 419.

  Na primjer, nije vjerojatno da će se podatkovno udruženje u kojem se razmjenjuju (djelomično) poslovno osjetljivi podaci kako bi se uklonila asimetrija informacija na nekoncentriranom tržištu i koji će koristiti potrošačima smatrati ograničenjem s obzirom na cilj ako sudionici osiguraju da svi poslovno osjetljivi podaci koje razmjenjuju u okviru udruženja budu nužni i razmjerni postizanju protržišnog cilja. Na primjer, sudionici se mogu što više oslanjati na objedinjene i povijesne podatke, smanjiti učestalost razmjene i provesti mjere za ograničenje pristupa razmijenjenim informacijama i/ili za kontrolu njihove upotrebe. Sudionici bi trebali sklopiti dogovor na transparentan način. |
| --- | --- |

418.

Na primjer, nije vjerojatno da će se podatkovno udruženje u kojem se razmjenjuju (djelomično) poslovno osjetljivi podaci kako bi se uklonila asimetrija informacija na nekoncentriranom tržištu i koji će koristiti potrošačima smatrati ograničenjem s obzirom na cilj ako sudionici osiguraju da svi poslovno osjetljivi podaci koje razmjenjuju u okviru udruženja budu nužni i razmjerni postizanju protržišnog cilja. Na primjer, sudionici se mogu što više oslanjati na objedinjene i povijesne podatke, smanjiti učestalost razmjene i provesti mjere za ograničenje pristupa razmijenjenim informacijama i/ili za kontrolu njihove upotrebe. Sudionici bi trebali sklopiti dogovor na transparentan način.

| 419. | Naposljetku, pri ocjeni predstavlja li razmjena informacija ograničenje s obzirom na cilj trebalo bi uzeti u obzir sve argumente sudionika o tome da je razmjena protržišna. U tom pogledu postojanje takvih protržišnih učinaka ne može kao takvo spriječiti kvalifikaciju razmjene kao ograničenja s obzirom na cilj. Takvi protržišni učinci moraju biti dokazani, relevantni, posebno povezani s predmetnom razmjenom informacija i dovoljno veliki da opravdaju razumnu sumnju u pogledu toga uzrokuje li razmjena dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje (296). Ako su ti uvjeti ispunjeni, potrebna je cjelovita ocjena učinaka razmjene informacija kako bi se utvrdilo predstavlja li ona ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na učinak (vidjeti odjeljak 6.2.7.). |
| --- | --- |

419.

6.2.7.   Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na učinak

| 420. | Razmjena poslovno osjetljivih informacija koja sama po sebi ne otkriva dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje s obzirom na svoj sadržaj, ciljeve te gospodarski i pravni kontekst u koji je smještena može i dalje proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje (297). |
| --- | --- |

420.

| 421. | Kako je navedeno u odjeljku 1.2.5., ti učinci na tržišno natjecanje moraju se analizirati zasebno u svakom pojedinačnom slučaju jer ishod ocjene ovisi o kombinaciji različitih čimbenika svojstvenih slučaju. U toj ocjeni Komisija će usporediti stvarne ili potencijalne učinke razmjene informacija na tržište sa situacijom koja bi prevladala da se ne odvija ta konkretna razmjena informacija (298). Da bi razmjena informacija proizvodila ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1., mora biti vjerojatno da će imati znatan štetan učinak na funkcioniranje predmetnog tržišta tako što će utjecati na jedan parametar (ili više njih) tržišnog natjecanja na tom tržištu, uključujući primjerice cijenu, output, kvalitetu proizvoda, raznolikost proizvoda ili inovacije. |
| --- | --- |

421.

| 422. | Za ocjenu mogućih ograničavajućih učinaka bitni su priroda informacija koje se razmjenjuju (vidjeti odjeljak 6.2.3.), obilježja razmjene (vidjeti odjeljak 6.2.4.) i obilježja tržišta (vidjeti odjeljak 6.2.5.) (299). |
| --- | --- |

422.

| 423. | Da bi bilo vjerojatno da će razmjena informacija proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje, poduzetnici uključeni u razmjenu moraju obuhvatiti dovoljno velik dio mjerodavnog tržišta (300). U protivnom bi konkurenti koji ne sudjeluju u razmjeni mogli ograničiti svako protutržišno ponašanje uključenih poduzetnika. Pojam „dovoljno velik dio tržišta” ne može se apstraktno definirati i ovisit će o konkretnim činjenicama svakog slučaja, strukturi tržišta i vrsti predmetne razmjene (301). |
| --- | --- |

423.

| 424. | Manje je vjerojatno da će razmjena informacija koja neznatno pridonosi transparentnosti tržišta proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje nego razmjena informacija koja znatno povećava transparentnost. Stoga će se na temelju prethodne razine transparentnosti i mjere u kojoj ju je razmjena promijenila utvrditi koliko je vjerojatno da će razmjena informacija proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Vjerojatnije je da će razmjene informacija u koncentriranim oligopolima proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje, a nije vjerojatno da će takve ograničavajuće učinke proizvesti na vrlo rascjepkanim tržištima. |
| --- | --- |

424.

6.3.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.

6.3.1.   Povećanje učinkovitosti (302)

| 425. | Razmjena informacija može dovesti do povećanja učinkovitosti, ovisno o prirodi razmijenjenih informacija, obilježjima razmjene i strukturi tržišta. U kontekstu ocjene iz članka 101. stavka 3. uzet će se u obzir svi protržišni učinci koji proizlaze iz razmjene informacija.

  Primjeri učinkovitosti koji se mogu uzeti u obzir:


  Poduzetnici mogu postati učinkovitiji tako da uspoređuju svoju uspješnost s najboljom praksom u industriji.


  Razmjena informacija može pridonijeti otpornosti tržišta time što poduzetnicima omogućuje da brže odgovaraju na promjene ponude i potražnje te da smanje unutarnje i vanjske rizike od poremećaja ili ranjivosti u lancima opskrbe.


  Razmjena informacija može koristiti potrošačima i poduzećima time što im omogućuje usporedbu cijene ili kvalitete proizvodâ, na primjer objavljivanjem popisa najprodavanijih proizvoda ili podataka za usporedbu cijena. Na taj način može pomoći potrošačima i poduzetnicima u donošenju informiranijih odluka (i tako im smanjiti troškove traženja).


  Razmjena informacija u obliku razmjene podataka može biti ključna za razvoj novih proizvoda, usluga i tehnologija.


  Udruživanje podataka o proizvođačima koji isporučuju održive proizvode ili proizvođačima koji primjenjuju održive proizvodne procese može pomoći poduzetnicima da ispune svoje obveze u pogledu održivosti u skladu s pravom EU-a ili nacionalnim pravom.


  Razmjenom informacija o potrošačima među poduzetnicima koji potrošačima pružaju usluge osiguranja može se povećati upoznatost s rizicima i pojedinačnim poduzećima olakšati ocjena rizika. To bi pak moglo koristiti potrošačima jer bi im se omogućio pristup uslugama osiguranja koje ne bi bile dostupne bez sveobuhvatnog profila rizičnosti.


  Razmjena podataka među internetskim tržištima o prodavateljima na internetu koji su uključeni u nezakonite prakse kao što je prodaja krivotvorenih proizvoda može olakšati identifikaciju krivotvorenih proizvoda na pojedinačnim tržištima, čime se potrošači štite od kupnje takvih proizvoda.


  Razmjena informacija može smanjiti i ovisnost potrošača o jednom dobavljaču i tako potaknuti jače tržišno natjecanje jer su informacije u pravilu specifične za određeni odnos i potrošači bi u protivnom izgubili korist od tih informacija pri prelasku na drugog poduzetnika. |
| --- | --- |

425.

Primjeri učinkovitosti koji se mogu uzeti u obzir:

Poduzetnici mogu postati učinkovitiji tako da uspoređuju svoju uspješnost s najboljom praksom u industriji.

Razmjena informacija može pridonijeti otpornosti tržišta time što poduzetnicima omogućuje da brže odgovaraju na promjene ponude i potražnje te da smanje unutarnje i vanjske rizike od poremećaja ili ranjivosti u lancima opskrbe.

Razmjena informacija može koristiti potrošačima i poduzećima time što im omogućuje usporedbu cijene ili kvalitete proizvodâ, na primjer objavljivanjem popisa najprodavanijih proizvoda ili podataka za usporedbu cijena. Na taj način može pomoći potrošačima i poduzetnicima u donošenju informiranijih odluka (i tako im smanjiti troškove traženja).

Razmjena informacija u obliku razmjene podataka može biti ključna za razvoj novih proizvoda, usluga i tehnologija.

Udruživanje podataka o proizvođačima koji isporučuju održive proizvode ili proizvođačima koji primjenjuju održive proizvodne procese može pomoći poduzetnicima da ispune svoje obveze u pogledu održivosti u skladu s pravom EU-a ili nacionalnim pravom.

Razmjenom informacija o potrošačima među poduzetnicima koji potrošačima pružaju usluge osiguranja može se povećati upoznatost s rizicima i pojedinačnim poduzećima olakšati ocjena rizika. To bi pak moglo koristiti potrošačima jer bi im se omogućio pristup uslugama osiguranja koje ne bi bile dostupne bez sveobuhvatnog profila rizičnosti.

Razmjena podataka među internetskim tržištima o prodavateljima na internetu koji su uključeni u nezakonite prakse kao što je prodaja krivotvorenih proizvoda može olakšati identifikaciju krivotvorenih proizvoda na pojedinačnim tržištima, čime se potrošači štite od kupnje takvih proizvoda.

Razmjena informacija može smanjiti i ovisnost potrošača o jednom dobavljaču i tako potaknuti jače tržišno natjecanje jer su informacije u pravilu specifične za određeni odnos i potrošači bi u protivnom izgubili korist od tih informacija pri prelasku na drugog poduzetnika.

6.3.2.   Nužnost

| 426. | Ograničenja koja prelaze ono što je potrebno za povećanje učinkovitosti koje proizlazi iz razmjene informacija ne ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. Kako bi ispunile uvjet nužnosti, stranke moraju moći dokazati da su priroda razmijenjenih informacija i obilježja razmjene najmanje ograničavajuće sredstvo za ostvarivanje navodnog povećanja učinkovitosti. Konkretno, razmjena ne bi trebala uključivati informacije osim varijabli koje su bitne za ostvarivanje povećanja učinkovitosti.

  Na primjer, za potrebe usporedbe u pravilu ne bi bila nužna razmjena individualiziranih podataka jer bi objedinjene informacije (npr. u nekom obliku sektorskog rangiranja) mogle proizvesti i navodno povećanje učinkovitosti uz manji rizik od tajnog dogovora. |
| --- | --- |

426.

Na primjer, za potrebe usporedbe u pravilu ne bi bila nužna razmjena individualiziranih podataka jer bi objedinjene informacije (npr. u nekom obliku sektorskog rangiranja) mogle proizvesti i navodno povećanje učinkovitosti uz manji rizik od tajnog dogovora.

6.3.3.   Prijenos na potrošače

| 427. | Povećanje učinkovitosti ostvareno nužnim ograničenjima mora se prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmaši ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje proizvedene razmjenom informacija. Što je tržišna snaga poduzetnika uključenih u razmjenu informacija manja, to je vjerojatnije da će se povećanje učinkovitosti prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmaši ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

427.

6.3.4.   Neuklanjanje tržišnog natjecanja

| 428. | Uvjeti iz članka 101. stavka 3. ne mogu se ispuniti ako je poduzetnicima uključenima u razmjenu informacija dana mogućnost uklanjanja tržišnog natjecanja za znatan dio predmetnih proizvoda. |
| --- | --- |

428.

6.4.   Primjeri, koraci za samoocjenjivanje i tablica sa smjernicama o odgovornosti u različitim okruženjima

| 429. | Usporedba

  1. primjer


  Situacija: tri poduzetnika sa zajedničkim tržišnim udjelom od 80 % koji djeluju na stabilnom, jednostavnom (303), koncentriranom tržištu s velikim preprekama ulasku često međusobno izravno razmjenjuju informacije koje nisu javne o znatnom udjelu svojih pojedinačnih varijabilnih troškova. Poduzetnici tvrde da to čine kako bi usporedili svoju uspješnost s konkurentima i postali učinkovitiji.

  Analiza: informacije o troškovima mogu biti poslovno osjetljive i stranke mogu razmjenom među sobom ukloniti ili smanjiti nesigurnost u pogledu trenutka kad će trebati izmijeniti svoje tržišno ponašanje, opsega u kojem će to morati učiniti i pojedinosti o načinu na koji će to učiniti. Ovisno o ocjeni njezina sadržaja, ciljeva te pravnog i gospodarskog konteksta ta razmjena stoga može predstavljati povredu s obzirom na cilj. Kad je riječ o tvrdnji stranaka da razmjena informacija ima protržišnu svrhu, takvi protržišni učinci moraju biti dokazani, relevantni, posebno povezani s predmetnom razmjenom informacija i dovoljno veliki da opravdaju razumnu sumnju u pogledu toga uzrokuje li razmjena dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje.
  Ako razmijenjene informacije same po sebi ne otkrivaju dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje jer ne uklanjaju nesigurnost u pogledu ponašanja pojedinačnih sudionika na tržištu, potrebno je ocijeniti njihove učinke na tržište. Zbog strukture tržišta, velikog tržišnog udjela sudionika u razmjeni informacija i činjenice da se razmijenjene informacije odnose na velik dio varijabilnih troškova poduzetnika, osobito ako se podaci razmjenjuju u individualiziranom obliku, vjerojatno je da će razmjena informacija olakšati postizanje tajnog dogovora. Stoga može proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Uvjeti iz članka 101. stavka 3. vjerojatno nisu ispunjeni jer postoje manje ograničavajuća sredstva za ostvarivanje navodnog povećanja učinkovitosti, na primjer preko treće strane koja prikuplja, anonimizira i objedinjuje podatke u neki oblik sektorskog rangiranja. Naposljetku, u tom slučaju, s obzirom na to da stranke čine vrlo koncentriran, jednostavan i stabilan oligopol, čak bi i razmjena objedinjenih podataka mogla olakšati postizanje tajnog dogovora na tržištu. |
| --- | --- |

429.

1. primjer

Situacija: tri poduzetnika sa zajedničkim tržišnim udjelom od 80 % koji djeluju na stabilnom, jednostavnom (303), koncentriranom tržištu s velikim preprekama ulasku često međusobno izravno razmjenjuju informacije koje nisu javne o znatnom udjelu svojih pojedinačnih varijabilnih troškova. Poduzetnici tvrde da to čine kako bi usporedili svoju uspješnost s konkurentima i postali učinkovitiji.

Analiza: informacije o troškovima mogu biti poslovno osjetljive i stranke mogu razmjenom među sobom ukloniti ili smanjiti nesigurnost u pogledu trenutka kad će trebati izmijeniti svoje tržišno ponašanje, opsega u kojem će to morati učiniti i pojedinosti o načinu na koji će to učiniti. Ovisno o ocjeni njezina sadržaja, ciljeva te pravnog i gospodarskog konteksta ta razmjena stoga može predstavljati povredu s obzirom na cilj. Kad je riječ o tvrdnji stranaka da razmjena informacija ima protržišnu svrhu, takvi protržišni učinci moraju biti dokazani, relevantni, posebno povezani s predmetnom razmjenom informacija i dovoljno veliki da opravdaju razumnu sumnju u pogledu toga uzrokuje li razmjena dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje.

Ako razmijenjene informacije same po sebi ne otkrivaju dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje jer ne uklanjaju nesigurnost u pogledu ponašanja pojedinačnih sudionika na tržištu, potrebno je ocijeniti njihove učinke na tržište. Zbog strukture tržišta, velikog tržišnog udjela sudionika u razmjeni informacija i činjenice da se razmijenjene informacije odnose na velik dio varijabilnih troškova poduzetnika, osobito ako se podaci razmjenjuju u individualiziranom obliku, vjerojatno je da će razmjena informacija olakšati postizanje tajnog dogovora. Stoga može proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Uvjeti iz članka 101. stavka 3. vjerojatno nisu ispunjeni jer postoje manje ograničavajuća sredstva za ostvarivanje navodnog povećanja učinkovitosti, na primjer preko treće strane koja prikuplja, anonimizira i objedinjuje podatke u neki oblik sektorskog rangiranja. Naposljetku, u tom slučaju, s obzirom na to da stranke čine vrlo koncentriran, jednostavan i stabilan oligopol, čak bi i razmjena objedinjenih podataka mogla olakšati postizanje tajnog dogovora na tržištu.

| 430. | Dogovor o razmjeni podataka za rješavanje problema nestašica u opskrbi

  2. primjer


  Situacija: nekoliko proizvođača osnovnih medicinskih proizvoda djeluje na tržištu koje je često pogođeno nestašicama u opskrbi. Kako bi se najučinkovitije i najbrže povećale ponuda i proizvodnja, industrijsko udruženje predlaže prikupljanje i izradu modela podataka o potražnji i ponudi za predmetne osnovne proizvode. Osim toga, udruženje bi prikupljalo podatke kako bi se utvrdili proizvodni kapacitet, postojeće zalihe i potencijal za optimizaciju lanca opskrbe. Udruženje bi podijelilo rezultate prikupljanja i modeliranja podataka sa svojim članovima kanalima koji nisu javni.

  Analiza: dogovor o razmjeni podataka ima protržišnu svrhu i, ovisno o ocjeni pravnog i gospodarskog konteksta, u načelu ne predstavlja ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Stoga je potrebno ocijeniti njegove učinke na tržište. Budući da su prikupljeni podaci poslovno osjetljivi, razmjena može ograničiti tržišno natjecanje među proizvođačima koji u njoj sudjeluju. Osim toga, proizvođači koji nisu članovi industrijskog udruženja mogu biti stavljeni u nepovoljan položaj u smislu tržišnog natjecanja u odnosu na poduzetnike koji sudjeluju u sustavu razmjene. Kako bi se izbjegao rizik od tajnog dogovaranja, moglo bi se poduzeti nekoliko mjera. Na primjer, moglo bi se imenovati savjetodavno poduzeće koje bi udruženju pomoglo u prikupljanju podataka i njihovu objedinjavanju u model u skladu sa sporazumima o povjerljivosti podataka koji se sklapaju sa svakim proizvođačem. Objedinjeni podaci mogli bi se vraćati proizvođačima radi rebalansa i prilagodbe njihova pojedinačnog iskorištavanja kapaciteta, proizvodnje i opskrbe.
  Kad bi bilo apsolutno nužno da proizvođači razmjenjuju dodatne poslovno osjetljive informacije, uz podatke koje bi industrijsko udruženje i savjetodavno poduzeće prikupljali i dijelili u objedinjenom obliku (npr. kako bi zajednički utvrdili gdje je najbolje promijeniti proizvodnju ili povećati kapacitet), takve dodatne razmjene morale bi biti strogo ograničene na ono što je nužno za učinkovito ostvarivanje ciljeva. Sve informacije i razmjene povezane s projektom trebale bi biti dobro dokumentirane kako bi se osigurala transparentnost interakcija. Sudionici bi se trebali obvezati da će izbjegavati rasprave o cijenama ili koordinaciju u pogledu drugih parametara koji nisu nužni za ostvarivanje navedenih protržišnih ciljeva. Projekt bi trebao biti i vremenski ograničen kako bi se razmjene odmah prekinule kad rizik od nestašica u opskrbi prestane biti dovoljno neposredna prijetnja da bi se opravdala suradnja. Savjetnik bi jedini primao poslovno osjetljive podatke i bio zadužen za njihovo objedinjavanje. Problemi ograničenja pristupa tržištu mogli bi se ublažiti kad bi dogovor o razmjeni podataka bio dostupan svakom proizvođaču koji proizvodi predmetni proizvod, neovisno o tome je li član relevantnog industrijskog udruženja. |
| --- | --- |

430.

2. primjer

Situacija: nekoliko proizvođača osnovnih medicinskih proizvoda djeluje na tržištu koje je često pogođeno nestašicama u opskrbi. Kako bi se najučinkovitije i najbrže povećale ponuda i proizvodnja, industrijsko udruženje predlaže prikupljanje i izradu modela podataka o potražnji i ponudi za predmetne osnovne proizvode. Osim toga, udruženje bi prikupljalo podatke kako bi se utvrdili proizvodni kapacitet, postojeće zalihe i potencijal za optimizaciju lanca opskrbe. Udruženje bi podijelilo rezultate prikupljanja i modeliranja podataka sa svojim članovima kanalima koji nisu javni.

Analiza: dogovor o razmjeni podataka ima protržišnu svrhu i, ovisno o ocjeni pravnog i gospodarskog konteksta, u načelu ne predstavlja ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Stoga je potrebno ocijeniti njegove učinke na tržište. Budući da su prikupljeni podaci poslovno osjetljivi, razmjena može ograničiti tržišno natjecanje među proizvođačima koji u njoj sudjeluju. Osim toga, proizvođači koji nisu članovi industrijskog udruženja mogu biti stavljeni u nepovoljan položaj u smislu tržišnog natjecanja u odnosu na poduzetnike koji sudjeluju u sustavu razmjene. Kako bi se izbjegao rizik od tajnog dogovaranja, moglo bi se poduzeti nekoliko mjera. Na primjer, moglo bi se imenovati savjetodavno poduzeće koje bi udruženju pomoglo u prikupljanju podataka i njihovu objedinjavanju u model u skladu sa sporazumima o povjerljivosti podataka koji se sklapaju sa svakim proizvođačem. Objedinjeni podaci mogli bi se vraćati proizvođačima radi rebalansa i prilagodbe njihova pojedinačnog iskorištavanja kapaciteta, proizvodnje i opskrbe.

Kad bi bilo apsolutno nužno da proizvođači razmjenjuju dodatne poslovno osjetljive informacije, uz podatke koje bi industrijsko udruženje i savjetodavno poduzeće prikupljali i dijelili u objedinjenom obliku (npr. kako bi zajednički utvrdili gdje je najbolje promijeniti proizvodnju ili povećati kapacitet), takve dodatne razmjene morale bi biti strogo ograničene na ono što je nužno za učinkovito ostvarivanje ciljeva. Sve informacije i razmjene povezane s projektom trebale bi biti dobro dokumentirane kako bi se osigurala transparentnost interakcija. Sudionici bi se trebali obvezati da će izbjegavati rasprave o cijenama ili koordinaciju u pogledu drugih parametara koji nisu nužni za ostvarivanje navedenih protržišnih ciljeva. Projekt bi trebao biti i vremenski ograničen kako bi se razmjene odmah prekinule kad rizik od nestašica u opskrbi prestane biti dovoljno neposredna prijetnja da bi se opravdala suradnja. Savjetnik bi jedini primao poslovno osjetljive podatke i bio zadužen za njihovo objedinjavanje. Problemi ograničenja pristupa tržištu mogli bi se ublažiti kad bi dogovor o razmjeni podataka bio dostupan svakom proizvođaču koji proizvodi predmetni proizvod, neovisno o tome je li član relevantnog industrijskog udruženja.

| 431. | Služenje javnim najavama

  3. primjer


  Situacija: četiri dobavljača sa zajedničkim tržišnim udjelom od 70 % često javno objavljuju buduće cijene na svojim internetskim stranicama i izdaju povezane izjave za medije. Obično postoji vremenski razmak od nekoliko mjeseci od datuma objave cijena do datuma na koji objavljene cijene postaju dostupne kupcima za narudžbe. U tom razdoblju dobavljači često revidiraju najavljene cijene. Rukovoditelji dobavljača redovito javno komentiraju najave cijena svojih konkurenata i objašnjavaju kako bi konkurenti trebali revidirati svoje cijene. Dobavljači tvrde da to čine kako bi obavijestili ulagače o budućoj učinkovitosti svojeg poduzeća.

  Analiza: posebno je vjerojatno da će informacije o budućem ponašanju poduzetnika u pogledu cijena ili količina dovesti do tajnog dogovora. Informacije koje se najavljuju u javnosti poslovno su osjetljive i razmjena, zajedno s komentarima rukovoditelja, može ukloniti nesigurnost među sudionicima o budućim namjerama u pogledu cijena. Takva vrsta javne komunikacije vjerojatno neće koristiti klijentima, na primjer tako što bi im omogućila donošenje informirane odluke o kupnji, jer se cijene koje budu najavljene cijene često mijenjaju prije datuma stupanja na snagu. Stoga se čini da najave cijena nisu legitiman pokušaj informiranja klijenata. Osim toga, javni komentari rukovoditelja o cijenama konkurentskih dobavljača mogu omogućiti uključenim dobavljačima da se međusobno upoznaju sa sustavom nagrađivanja i sankcioniranja koji je karakterističan za tajne sporazume. Ovisno o drugim elementima gospodarskog i pravnog konteksta čini se da razmjena može ukloniti nesigurnost među sudionicima u pogledu trenutka kad će predmetni poduzetnici trebati izmijeniti svoje tržišno ponašanje, opsega u kojem će to morati učiniti i pojedinosti o načinu na koji će to učiniti. Stoga će se razmjena vjerojatno smatrati ograničenjem s obzirom na cilj. |
| --- | --- |

431.

3. primjer

Situacija: četiri dobavljača sa zajedničkim tržišnim udjelom od 70 % često javno objavljuju buduće cijene na svojim internetskim stranicama i izdaju povezane izjave za medije. Obično postoji vremenski razmak od nekoliko mjeseci od datuma objave cijena do datuma na koji objavljene cijene postaju dostupne kupcima za narudžbe. U tom razdoblju dobavljači često revidiraju najavljene cijene. Rukovoditelji dobavljača redovito javno komentiraju najave cijena svojih konkurenata i objašnjavaju kako bi konkurenti trebali revidirati svoje cijene. Dobavljači tvrde da to čine kako bi obavijestili ulagače o budućoj učinkovitosti svojeg poduzeća.

Analiza: posebno je vjerojatno da će informacije o budućem ponašanju poduzetnika u pogledu cijena ili količina dovesti do tajnog dogovora. Informacije koje se najavljuju u javnosti poslovno su osjetljive i razmjena, zajedno s komentarima rukovoditelja, može ukloniti nesigurnost među sudionicima o budućim namjerama u pogledu cijena. Takva vrsta javne komunikacije vjerojatno neće koristiti klijentima, na primjer tako što bi im omogućila donošenje informirane odluke o kupnji, jer se cijene koje budu najavljene cijene često mijenjaju prije datuma stupanja na snagu. Stoga se čini da najave cijena nisu legitiman pokušaj informiranja klijenata. Osim toga, javni komentari rukovoditelja o cijenama konkurentskih dobavljača mogu omogućiti uključenim dobavljačima da se međusobno upoznaju sa sustavom nagrađivanja i sankcioniranja koji je karakterističan za tajne sporazume. Ovisno o drugim elementima gospodarskog i pravnog konteksta čini se da razmjena može ukloniti nesigurnost među sudionicima u pogledu trenutka kad će predmetni poduzetnici trebati izmijeniti svoje tržišno ponašanje, opsega u kojem će to morati učiniti i pojedinosti o načinu na koji će to učiniti. Stoga će se razmjena vjerojatno smatrati ograničenjem s obzirom na cilj.

| 432. | Jednostrane javne objave

  4. primjer


  Situacija: glavna izvršna direktorica velikog proizvođača homogenog proizvoda tijekom redovitog konferencijskog poziva o poslovnim rezultatima javno uputi na potrebu da se odgovori na nedavna povećanja cijena sirovina i riješi problem trenutačno pretjerano niskih profitnih marži povećanjem cijena na razini industrije. Navodi da će pratiti svako povećanje cijena koje bi konkurenti najavili na tržištu. Izražava i svoje uvjerenje da je industrija „dovoljno disciplinirana” da zna što je sad potrebno učiniti kako bi se „marže vratile na odgovarajuću razinu”. Naime, kaže da je industrija uspješno provela povećanja cijena prije 10 godina, kad se našla u sličnoj situaciji.

  Analiza: izjave glavne izvršne direktorice tijekom konferencijskog poziva o poslovnim rezultatima mogu se shvatiti kao jednostrani poziv na tajno dogovaranje. Činjenica da je objava javna ne isključuje sama po sebi mogućnost da je riječ o usklađenom djelovanju u smislu članka 101. stavka 1. Izjave mogu poslužiti kao moguća središnja točka koordinacije među konkurentima. Ako, na primjer, drugi konkurenti istodobno daju izjave ili svojim ponašanjem na tržištu pokazuju da su pri utvrđivanju svojeg budućeg djelovanja na tržištu uzeli u obzir poziv na tajno dogovaranje te ovisno o pravnom i gospodarskom kontekstu, to ponašanje može ograničiti tržišno natjecanje s obzirom na cilj u smislu članka 101. stavka 1. Ostali konkurenti mogu ograničiti takav rizik javnim distanciranjem od objava ili prijavljivanjem objava javnim tijelima. |
| --- | --- |

432.

4. primjer

Situacija: glavna izvršna direktorica velikog proizvođača homogenog proizvoda tijekom redovitog konferencijskog poziva o poslovnim rezultatima javno uputi na potrebu da se odgovori na nedavna povećanja cijena sirovina i riješi problem trenutačno pretjerano niskih profitnih marži povećanjem cijena na razini industrije. Navodi da će pratiti svako povećanje cijena koje bi konkurenti najavili na tržištu. Izražava i svoje uvjerenje da je industrija „dovoljno disciplinirana” da zna što je sad potrebno učiniti kako bi se „marže vratile na odgovarajuću razinu”. Naime, kaže da je industrija uspješno provela povećanja cijena prije 10 godina, kad se našla u sličnoj situaciji.

Analiza: izjave glavne izvršne direktorice tijekom konferencijskog poziva o poslovnim rezultatima mogu se shvatiti kao jednostrani poziv na tajno dogovaranje. Činjenica da je objava javna ne isključuje sama po sebi mogućnost da je riječ o usklađenom djelovanju u smislu članka 101. stavka 1. Izjave mogu poslužiti kao moguća središnja točka koordinacije među konkurentima. Ako, na primjer, drugi konkurenti istodobno daju izjave ili svojim ponašanjem na tržištu pokazuju da su pri utvrđivanju svojeg budućeg djelovanja na tržištu uzeli u obzir poziv na tajno dogovaranje te ovisno o pravnom i gospodarskom kontekstu, to ponašanje može ograničiti tržišno natjecanje s obzirom na cilj u smislu članka 101. stavka 1. Ostali konkurenti mogu ograničiti takav rizik javnim distanciranjem od objava ili prijavljivanjem objava javnim tijelima.

| 433. | Razmjena podataka u borbi protiv krivotvorenja

  5. primjer


  Situacija: vlasnica robne marke utvrdi da na nekoliko platformi društvenih medija postoje računi sličnog naziva njezinoj robnoj marci. Pri provjeri predmetnih računa vlasnica robne marke utvrđuje da se krivotvoreni proizvodi prodaju pod njezinom robnom markom na platformama društvenih medija i upotrebom poveznice koja vodi na krivotvorene internetske stranice. Pravni zastupnici vlasnice robne marke zatim se obraćaju jednoj od platformi društvenih medija kako bi i. uklonili račun i korisniku onemogućili izradu novih računa u budućnosti te ii. kako bi platformi dostavili informacije za identifikaciju krivotvoritelja, uključujući ime, adresu, IP adresu i e-adresu, u cilju pokretanja pravnog postupka. Vlasnica robne marke zatim traži od platformi društvenih medija da te informacije podijele s drugim posrednicima i platformama kako bi se izbjeglo iskorištavanje platformi u svrhu promidžbe ili prodaje nezakonito proizvedene robe koja krši prava intelektualnog vlasništva.

  Analiza: namjera je razmjene informacija među platformama društvenih medija spriječiti prodaju krivotvorenih proizvoda, zbog čega ona ne predstavlja ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Nadalje, kad je riječ o sadržaju razmjene, nije vjerojatno da će razmijenjene informacije biti poslovno osjetljive informacije. Svaka razmjena poslovno osjetljivih informacija morala bi biti ograničena na ono što je objektivno nužno za učinkovitu identifikaciju krivotvoritelja. Kako bi se osigurala transparentnost, razmjene bi trebale biti dokumentirane.
  Drugi sudionici na tržištu na koje krivotvorenje ne utječe izravno ne bi zbog razmjene informacija bili stavljeni u nepovoljan položaj u smislu tržišnog natjecanja jer sprečavanje prodaje krivotvorenih proizvoda na njih ne utječe. Međutim, kako bi se izbjegao rizik od tajnog dogovaranja, moglo bi se poduzeti nekoliko mjera kao što je sklapanje sporazuma o povjerljivosti podataka među strankama. |
| --- | --- |

433.

5. primjer

Situacija: vlasnica robne marke utvrdi da na nekoliko platformi društvenih medija postoje računi sličnog naziva njezinoj robnoj marci. Pri provjeri predmetnih računa vlasnica robne marke utvrđuje da se krivotvoreni proizvodi prodaju pod njezinom robnom markom na platformama društvenih medija i upotrebom poveznice koja vodi na krivotvorene internetske stranice. Pravni zastupnici vlasnice robne marke zatim se obraćaju jednoj od platformi društvenih medija kako bi i. uklonili račun i korisniku onemogućili izradu novih računa u budućnosti te ii. kako bi platformi dostavili informacije za identifikaciju krivotvoritelja, uključujući ime, adresu, IP adresu i e-adresu, u cilju pokretanja pravnog postupka. Vlasnica robne marke zatim traži od platformi društvenih medija da te informacije podijele s drugim posrednicima i platformama kako bi se izbjeglo iskorištavanje platformi u svrhu promidžbe ili prodaje nezakonito proizvedene robe koja krši prava intelektualnog vlasništva.

Analiza: namjera je razmjene informacija među platformama društvenih medija spriječiti prodaju krivotvorenih proizvoda, zbog čega ona ne predstavlja ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Nadalje, kad je riječ o sadržaju razmjene, nije vjerojatno da će razmijenjene informacije biti poslovno osjetljive informacije. Svaka razmjena poslovno osjetljivih informacija morala bi biti ograničena na ono što je objektivno nužno za učinkovitu identifikaciju krivotvoritelja. Kako bi se osigurala transparentnost, razmjene bi trebale biti dokumentirane.

Drugi sudionici na tržištu na koje krivotvorenje ne utječe izravno ne bi zbog razmjene informacija bili stavljeni u nepovoljan položaj u smislu tržišnog natjecanja jer sprečavanje prodaje krivotvorenih proizvoda na njih ne utječe. Međutim, kako bi se izbjegao rizik od tajnog dogovaranja, moglo bi se poduzeti nekoliko mjera kao što je sklapanje sporazuma o povjerljivosti podataka među strankama.

| 434. | Koraci za samoocjenjivanje |
| --- | --- |

434.

Image 4

| 435. | Odgovornost za razmjene poslovno osjetljivih informacija u različitim okruženjima (304).








  Format razmjene | Odgovornost poduzetnika A | Odgovornost poduzetnika B | Odgovornost poduzetnika C |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Izravna razmjena između poduzetnika A i B | Da | Da | — |
| Izravna razmjena od poduzetnika A do poduzetnika B | Da (305) | Ako poduzetnik B i dalje djeluje na tržištu, tijela se mogu pozvati na pretpostavku da poduzetnik B uzima u obzir informacije osim ako se poduzetnik B javno distancira ili ih prijavi nadležnim tijelima | — |
| Javna objava poduzetnika A; poduzetnik B ju je zaprimio | Da, ako objava predstavlja usklađeno djelovanje | Moguće je usklađeno djelovanje ako tijela mogu dokazati da je poduzetnik B zatražio informacije ili ih je prihvatio.
  Tijela se mogu pozvati na pretpostavku da ih poduzetnik B uzima u obzir osim ako se poduzetnik B javno distancira ili prijavi objavu nadležnim tijelima | — |
| Neizravna razmjena od poduzetnika A preko poduzetnika C do poduzetnika B | Poduzetnik A odgovoran je ako je s poduzetnikom C izričito ili prešutno pristao na otkrivanje informacija poduzetniku B ili je za to znao te je bio spreman prihvatiti rizik | Poduzetnik B odgovoran je ako je zatražio ili prihvatio informacije i postupio u skladu s njima. Tijela se mogu pozvati na pretpostavku da ih poduzetnik B uzima u obzir osim ako se poduzetnik B javno distancira ili prijavi objavu nadležnim tijelima | Poduzetnik C odgovoran je kao pomagač ako je znao za protutržišne ciljeve poduzetnika A i namjeravao je pridonijeti tim ciljevima |

435.

Format razmjene

Odgovornost poduzetnika A

Odgovornost poduzetnika B

Odgovornost poduzetnika C

Izravna razmjena između poduzetnika A i B

Da

Da

—

Izravna razmjena od poduzetnika A do poduzetnika B

Da (305)

Ako poduzetnik B i dalje djeluje na tržištu, tijela se mogu pozvati na pretpostavku da poduzetnik B uzima u obzir informacije osim ako se poduzetnik B javno distancira ili ih prijavi nadležnim tijelima

—

Javna objava poduzetnika A; poduzetnik B ju je zaprimio

Da, ako objava predstavlja usklađeno djelovanje

Moguće je usklađeno djelovanje ako tijela mogu dokazati da je poduzetnik B zatražio informacije ili ih je prihvatio.

Tijela se mogu pozvati na pretpostavku da ih poduzetnik B uzima u obzir osim ako se poduzetnik B javno distancira ili prijavi objavu nadležnim tijelima

—

Neizravna razmjena od poduzetnika A preko poduzetnika C do poduzetnika B

Poduzetnik A odgovoran je ako je s poduzetnikom C izričito ili prešutno pristao na otkrivanje informacija poduzetniku B ili je za to znao te je bio spreman prihvatiti rizik

Poduzetnik B odgovoran je ako je zatražio ili prihvatio informacije i postupio u skladu s njima. Tijela se mogu pozvati na pretpostavku da ih poduzetnik B uzima u obzir osim ako se poduzetnik B javno distancira ili prijavi objavu nadležnim tijelima

Poduzetnik C odgovoran je kao pomagač ako je znao za protutržišne ciljeve poduzetnika A i namjeravao je pridonijeti tim ciljevima

7.   SPORAZUMI O NORMIZACIJI

7.1.   Uvod

| 436. | Sporazumi o normizaciji za svoj prvenstveni cilj imaju utvrđivanje tehničkih ili kvalitativnih zahtjeva za sadašnje ili buduće proizvode, proizvodne postupke, postupke dubinske analize lanca vrijednosti, usluge ili metode (306). Sporazumi o normizaciji mogu obuhvaćati različita pitanja, kao što su normizacija različitih stupnjeva ili veličina određenog proizvoda ili tehničke specifikacije na tržištima proizvoda ili usluga na kojima su neophodni usklađenost i interoperabilnost s drugim proizvodima ili uslugama. Normom se mogu smatrati i uvjeti pristupa određenoj oznaci kvalitete ili uvjeti za dobivanje odobrenja od nekog regulatornog tijela, baš kao i sporazumi kojima se utvrđuju standardi održivosti. Iako su standardi održivosti slični sporazumima o normizaciji iz ovog poglavlja, imaju i određene posebne značajke. Stoga su smjernice o standardima održivosti navedene u 9. poglavlju. |
| --- | --- |

436.

| 437. | Priprema i izrada tehničkih normi u okviru izvršavanja javnih ovlasti nisu obuhvaćene ovim Smjernicama (307). Europske organizacije za normizaciju priznate na temelju Uredbe (EU) br. 1025/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (308) podliježu pravu tržišnog natjecanja u mjeri u kojoj se mogu smatrati poduzetnicima ili udruženjima poduzetnika u smislu članaka 101. i 102. (309) Norme koje se odnose na pružanje profesionalnih usluga, kao što su pravila o pristupanju djelatnosti slobodnog zanimanja, nisu obuhvaćene ovim Smjernicama. |
| --- | --- |

437.

7.2.   Mjerodavna tržišta

| 438. | Sporazumi o normizaciji mogu proizvoditi učinke na četiri moguća tržišta, koja treba utvrditi u skladu s Obavijesti o utvrđivanju tržišta. Prvo, razvoj normi može utjecati na tržišta robe ili usluga na koja se norma odnosi. Drugo, ako razvoj norme uključuje razvoj ili odabir tehnologije ili ako se prava intelektualnog vlasništva stavljaju na tržište odvojeno od proizvoda na koje se odnose, norma može utjecati na mjerodavno tržište tehnologije (310). Treće, postojanje više tijela za razvoj normi ili sporazuma o normizaciji može utjecati na tržište za razvoj normi. Četvrto, razvoj normi može utjecati na zasebno tržište za ispitivanje i certificiranje, ako je to relevantno. |
| --- | --- |

438.

7.3.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.

7.3.1.   Glavni problemi u području tržišnog natjecanja

| 439. | Sporazumi o normizaciji u pravilu proizvode značajne pozitivne gospodarske učinke (311), na primjer promicanjem gospodarskog međusobnog prožimanja na unutarnjem tržištu te razvojem novih i poboljšanih proizvoda ili tržišta i poboljšanih uvjeta nabave. Norme tako u pravilu povećavaju tržišno natjecanje i smanjuju troškove outputa i prodaje, čime koriste gospodarstvu u cjelini. Norme mogu održavati i povećati kvalitetu proizvoda i sigurnost, pružiti informacije i osigurati interoperabilnost i usklađenost (čime se povećava vrijednost za potrošače). |
| --- | --- |

439.

| 440. | U kontekstu normi koje se odnose na prava intelektualnog vlasništva (312) mogu se izdvojiti tri glavne skupine poduzetnika s različitim interesima u postupku razvoja normi.






  (a) | Prvo, postoje poduzetnici samo na uzlaznom tržištu koji isključivo razvijaju tehnologije i stavljaju ih na tržište. Među njima su i poduzetnici koji nabavljaju tehnologiju radi njezina licenciranja. Prihod od licenciranja njihov je jedini izvor prihoda i njihova je motivacija da maksimalno povećaju svoje tantijeme. |
| --- | --- | --- |

440.

(a)

Prvo, postoje poduzetnici samo na uzlaznom tržištu koji isključivo razvijaju tehnologije i stavljaju ih na tržište. Među njima su i poduzetnici koji nabavljaju tehnologiju radi njezina licenciranja. Prihod od licenciranja njihov je jedini izvor prihoda i njihova je motivacija da maksimalno povećaju svoje tantijeme.

| (b) | Drugo, postoje poduzetnici samo na silaznom tržištu koji isključivo proizvode proizvode ili pružaju usluge koje se temelje na tehnologijama koje su razvili drugi i koji nemaju odgovarajuća prava intelektualnog vlasništva. Njima su tantijeme trošak, a ne izvor prihoda, i njihova je motivacija da smanje tantijeme. |
| --- | --- |

(b)

Drugo, postoje poduzetnici samo na silaznom tržištu koji isključivo proizvode proizvode ili pružaju usluge koje se temelje na tehnologijama koje su razvili drugi i koji nemaju odgovarajuća prava intelektualnog vlasništva. Njima su tantijeme trošak, a ne izvor prihoda, i njihova je motivacija da smanje tantijeme.

| (c) | Naposljetku, postoje integrirani poduzetnici koji razvijaju tehnologiju zaštićenu pravima intelektualnog vlasništva i proizvode proizvode za koje im je potrebna licencija. Ti poduzetnici imaju dvojaku motivaciju. S jedne strane mogli bi ostvarivati prihode od licenciranja vlastitih prava intelektualnog vlasništva. S druge strane možda će morati plaćati tantijeme drugim poduzetnicima koji posjeduju prava intelektualnog vlasništva bitna za normu koja se primjenjuje na njihove vlastite proizvode. Stoga bi mogli unakrsno licencirati svoja bitna prava intelektualnog vlasništva u zamjenu za bitna prava intelektualnog vlasništva drugih poduzetnika ili se defenzivno koristiti svojim pravima intelektualnog vlasništva. Osim toga, poduzetnici mogu monetizirati svoja prava intelektualnog vlasništva i na druge načine osim tantijemima. Mnogi se poduzetnici u praksi koriste kombinacijom tih poslovnih modela. |
| --- | --- |

(c)

Naposljetku, postoje integrirani poduzetnici koji razvijaju tehnologiju zaštićenu pravima intelektualnog vlasništva i proizvode proizvode za koje im je potrebna licencija. Ti poduzetnici imaju dvojaku motivaciju. S jedne strane mogli bi ostvarivati prihode od licenciranja vlastitih prava intelektualnog vlasništva. S druge strane možda će morati plaćati tantijeme drugim poduzetnicima koji posjeduju prava intelektualnog vlasništva bitna za normu koja se primjenjuje na njihove vlastite proizvode. Stoga bi mogli unakrsno licencirati svoja bitna prava intelektualnog vlasništva u zamjenu za bitna prava intelektualnog vlasništva drugih poduzetnika ili se defenzivno koristiti svojim pravima intelektualnog vlasništva. Osim toga, poduzetnici mogu monetizirati svoja prava intelektualnog vlasništva i na druge načine osim tantijemima. Mnogi se poduzetnici u praksi koriste kombinacijom tih poslovnih modela.

| 441. | Sudionici u normizaciji nisu nužno konkurenti. Međutim, u posebnim okolnostima kad u njemu sudjeluju konkurenti razvoj normi može proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje ograničenjem tržišnog natjecanja cijenama i ograničenjem ili kontrolom proizvodnje, tržištâ, inovacija ili tehničkog razvoja. Kako je objašnjeno u nastavku, do toga može doći na tri glavna načina: (a) ograničenjem tržišnog natjecanja cijenama, (b) ograničenjem pristupa tržištu inovativnim tehnologijama i (c) isključenjem ili diskriminacijom određenih poduzetnika tako što im se onemogućuje učinkovit pristup normi. |
| --- | --- |

441.

| 442. | Prvo, ako poduzetnici sudjeluju u protutržišnim razmjenama informacija u kontekstu razvoja normi, to bi moglo smanjiti ili ukloniti tržišno natjecanje cijenama na predmetnim tržištima ili ograničiti ili kontrolirati proizvodnju, čime bi se olakšalo postizanje tajnog dogovora na tržištu (313). |
| --- | --- |

442.

| 443. | Drugo, norme kojima se utvrđuju detaljne tehničke specifikacije za proizvod ili uslugu mogu ograničiti tehnički razvoj i inovacije. Dok se norma razvija, alternativne tehnologije mogu konkurirati za uključivanje u normu. Nakon odabira jedne tehnologije koja će biti obuhvaćena normom i utvrđivanja norme neke tehnologije i poduzetnici mogu se suočiti s preprekama ulasku i potencijalno mogu biti isključeni s tržišta. Osim toga, norme kojima se zahtijeva isključiva upotreba određene tehnologije mogu spriječiti razvoj i širenje drugih tehnologija. Isti učinak sprečavanja razvoja drugih tehnologija može imati i obvezivanje članova organizacije za razvoj normi da upotrebljavaju isključivo određenu normu. Ako su jedan ili više poduzetnika neopravdano isključeni iz postupka razvoja norme, povećava se rizik od ograničenja inovacija. |
| --- | --- |

443.

| 444. | Treće, normizacija može dovesti do protutržišnih rezultata tako što bi se određenim poduzetnicima onemogućio učinkovit pristup rezultatima postupka razvoja norme (odnosno specifikaciji i/ili pravu intelektualnog vlasništva bitnom za provedbu norme). Ako je poduzetniku potpuno onemogućen pristup rezultatu norme ili mu je pristup odobren samo pod prohibitivnim ili diskriminirajućim uvjetima, postoji rizik od protutržišnog učinka. U sustavu u kojem se potencijalno relevantna prava intelektualnog vlasništva unaprijed otkrivaju može se povećati vjerojatnost da će se odobriti učinkovit pristup normi (314) jer se tako sudionicima omogućuje da utvrde koje su tehnologije obuhvaćene pravima intelektualnog vlasništva, a koje nisu. Zakoni o intelektualnom vlasništvu i tržišnom natjecanju imaju iste ciljeve (315), a to su promicanje dobrobiti potrošača i inovacija te učinkovita raspodjela resursa. Pravima intelektualnog vlasništva promiče se dinamično tržišno natjecanje tako što se poduzetnike potiče da ulažu u razvoj novih ili poboljšanih proizvoda i postupaka. Prava intelektualnog vlasništva stoga su općenito protržišna. Međutim, sudionik koji posjeduje pravo intelektualnog vlasništva bitno za provedbu norme mogao bi na temelju tog prava, konkretno u kontekstu razvoja norme, steći kontrolu i nad upotrebom norme. Kad je norma prepreka ulasku, poduzetnik bi stoga mogao kontrolirati tržište proizvoda ili usluga na koje se norma odnosi. To bi pak moglo omogućiti poduzetnicima da se ponašaju protutržišno, na primjer odbijanjem licenciranja potrebnog prava intelektualnog vlasništva ili izvlačenjem viška rente diskriminirajućim ili prekomjernim (316) tantijemama, čime bi se spriječio učinkovit pristup normi (hold-up). Obrnuta situacija može nastati i ako se pregovori o licenciranju produlje zbog razloga koji se mogu pripisati isključivo korisniku norme. To bi, na primjer, moglo uključivati odbijanje plaćanja tantijema pod poštenim, razumnim i nediskriminirajućim uvjetima (FRAND) ili upotrebu strategija odugovlačenja (hold-out) (317). |
| --- | --- |

444.

| 445. | Čak i ako se uspostavom norme može stvoriti ili povećati tržišna snaga nositelja prava intelektualnog vlasništva koji posjeduju prava intelektualnog vlasništva bitna za normu, ne može se pretpostaviti da je posjedovanje ili ostvarivanje prava intelektualnog vlasništva bitnih za normu istovjetno posjedovanju ili iskorištavanju tržišne snage. Pitanje tržišne snage može se ocjenjivati samo zasebno u svakom pojedinom slučaju (318). |
| --- | --- |

445.

7.3.2.   Ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj

| 446. | Sporazumi u kojima se neka norma upotrebljava u okviru šireg ograničavajućeg sporazuma radi isključenja stvarnih ili potencijalnih konkurenata ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Na primjer, u toj bi kategoriji bio sporazum kojim je nacionalno udruženje proizvođača uspostavilo neku normu i izvršilo pritisak na treće strane kako na tržište ne bi stavljale proizvode koji nisu u skladu s tom normom ili ako se proizvođači postojećeg proizvoda tajno dogovore da će isključiti novu tehnologiju iz već postojeće norme (319). |
| --- | --- |

446.

| 447. | Sporazumi kojima se tržišno natjecanje smanjuje objavom najograničavajućih uvjeta licenciranja prije donošenja norme kako bi se prikrilo zajedničko određivanje cijena proizvoda na kraju proizvodnog lanca ili zamjenskih prava intelektualnog vlasništva ili tehnologije predstavljat će ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj (320). |
| --- | --- |

447.

7.3.3.   Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje

7.3.3.1.   Sporazumi koji u pravilu ne ograničavaju tržišno natjecanje

| 448. | Sporazumi o normizaciji koji ne ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj moraju se analizirati u njihovu pravnom i gospodarskom kontekstu, među ostalim uzimajući u obzir prirodu obuhvaćenih proizvoda, usluga ili tehnologija, stvarne uvjete funkcioniranja i strukturu predmetnog ili predmetnih tržišta, s obzirom na njihov stvarni i vjerojatni učinak na tržišno natjecanje. Ako ne postoji tržišna snaga (321), sporazum o normizaciji ne može proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. Stoga su ograničavajući učinci najmanje vjerojatni ako postoji učinkovito tržišno natjecanje među više dobrovoljnih normi. |
| --- | --- |

448.

| 449. | U točkama 451.–457. utvrđuju se uvjeti pod kojima sporazumi o razvoju normi koji bi mogli dovesti do stvaranja tržišne snage u pravilu nisu obuhvaćeni područjem primjene članka 101. stavka 1. |
| --- | --- |

449.

| 450. | Neispunjavanje bilo kojeg ili svih načela utvrđenih u ovom odjeljku neće dovesti ni do pretpostavke o ograničenju tržišnog natjecanja u smislu članka 101. stavka 1. Međutim, sporazum će trebati samoocijeniti kako bi se utvrdilo je li obuhvaćen člankom 101. stavkom 1. i, ako jest, jesu li ispunjeni uvjeti iz članka 101. stavka 3. U tom kontekstu potvrđeno je da postoje različiti modeli razvoja normi i da je tržišno natjecanje unutar i između tih modela pozitivan aspekt tržišnog gospodarstva. Stoga organizacije za razvoj normi i dalje imaju potpunu slobodu uspostaviti pravila i postupke kojima se ne krše pravila tržišnog natjecanja, a koji se razlikuju od onih opisanih u točkama 451.–457. |
| --- | --- |

450.

| 451. | Ako je sudjelovanje u razvoju norme neograničeno, a postupak njezina donošenja transparentan, sporazumi o normizaciji koji ne sadržavaju nikakvu obvezu usklađivanja (322) s normom i koji osiguravaju učinkovit pristup normi pod uvjetima FRAND u pravilu ne ograničavaju tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. |
| --- | --- |

451.

| 452. | Kako bi se osiguralo neograničeno sudjelovanje, pravilima organizacije za razvoj normi posebno bi trebalo predvidjeti da svi konkurenti na tržištu ili tržištima na koja utječe norma mogu sudjelovati u postupku odabira norme (323). Organizacija za razvoj normi trebala bi isto tako predvidjeti objektivne i nediskriminirajuće postupke za dodjelu prava glasa te prema potrebi objektivne kriterije za odabir tehnologije koja će biti obuhvaćena normom. |
| --- | --- |

452.

| 453. | Kad je riječ o transparentnosti, odgovarajuća organizacija za razvoj normi trebala bi imati postupke kojima se dionicima omogućuje da se u svakoj fazi razvoja norme pravodobno i uspješno informiraju o predstojećem, tekućem i dovršenom radu na normizaciji. |
| --- | --- |

453.

| 454. | Nadalje, pravilima organizacije za razvoj normi trebao bi se osigurati učinkovit pristup normi pod uvjetima FRAND (324). |
| --- | --- |

454.

| 455. | Ako organizacija za razvoj normi razvija norme koje uključuju prava intelektualnog vlasništva, jasnom i uravnoteženom politikom prava intelektualnog vlasništva (325), koja je prilagođena određenoj industriji i potrebama predmetne organizacije, povećava se vjerojatnost da će se provoditeljima normi odobriti učinkovit pristup. |
| --- | --- |

455.

| 456. | Kako bi se osigurao učinkovit pristup normi, u okviru politike prava intelektualnog vlasništva od sudionika koji žele uključiti svoja prava intelektualnog vlasništva u normu trebalo bi zahtijevati da se u pisanom obliku neopozivo obvežu svim trećim stranama ponuditi licenciju za svoja bitna prava intelektualnog vlasništva pod uvjetima FRAND („obveza FRAND”) (326). Ta bi se obveza trebala preuzeti prije donošenja norme. Politika prava intelektualnog vlasništva ujedno bi nositeljima prava intelektualnog vlasništva trebala omogućiti da određenu tehnologiju isključe iz postupka razvoja norme, a time i iz obveze FRAND, pod uvjetom da do isključenja dođe u ranoj fazi razvoja norme. Kako bi se osigurala učinkovitost obveze FRAND, od svih nositelja prava intelektualnog vlasništva koji su preuzeli tu obvezu trebalo bi se zahtijevati i da osiguraju, na primjer ugovornom odredbom između kupca i prodavatelja, da su tom obvezom obuhvaćeni svi poduzetnici na koje vlasnik prava intelektualnog vlasništva prenosi svoja prava intelektualnog vlasništva (uključujući pravo na licenciranje tih prava intelektualnog vlasništva). Treba napomenuti da FRAND može obuhvaćati i licenciranje bez plaćanja tantijema. |
| --- | --- |

456.

| 457. | Nadalje, u okviru politike prava intelektualnog vlasništva trebalo bi od sudionika zahtijevati da u dobroj vjeri objave svoja prava intelektualnog vlasništva koja bi mogla biti bitna za provedbu norme koja se razvija (327). To je važno (a) kako bi se industriji omogućilo da donese informiranu odluku o tehnologiji koja će biti obuhvaćena normom (328) i (b) kako bi se ostvario cilj učinkovitog pristupa normi. Kako se norma bude razvijala, objava bi se mogla ažurirati na temelju razumnih nastojanja da se utvrde prava intelektualnog vlasništva povezana s (budućom) normom. Kad je riječ o patentima, objava prava intelektualnog vlasništva trebala bi uključivati barem broj patenta ili broj prijave patenta. Ako te informacije još nisu javno dostupne, dovoljno je i ako sudionik izjavi da će vjerojatno prijaviti prava intelektualnog vlasništva nad određenom tehnologijom, a da pritom ne navede konkretne prijave prava intelektualnog vlasništva ni zahtjeve za priznanje prava intelektualnog vlasništva („opća objava”) (329). Sudionike bi trebalo poticati i da ažuriraju svoje objave u trenutku donošenja norme, posebno ako je došlo do promjena koje mogu utjecati na bitnost ili valjanost njihovih prava intelektualnog vlasništva. Budući da rizici koji se odnose na učinkovit pristup nisu isti u slučaju organizacije za razvoj normi koja ima politiku donošenja normi za koje se ne plaćaju tantijeme (330), u tom kontekstu objava prava intelektualnog vlasništva ne bi bila bitna. |
| --- | --- |

457.

| 458. | Svrha je obveza FRAND osigurati da tehnologija zaštićena bitnim pravima intelektualnog vlasništva koja je ugrađena u normu bude dostupna korisnicima te norme pod poštenim, razumnim i nediskriminirajućim odredbama i uvjetima. Obvezama FRAND može se ponajprije spriječiti nositelje prava intelektualnog vlasništva da otežaju provedbu norme odbijanjem licenciranja ili, nakon što je industrija postala vezana tom normom, traženjem nepravednih ili nerazumnih naknada (drugim riječima, prekomjernih naknada) ili naplatom diskriminirajućih tantijema (331). Obveze FRAND isto tako omogućuju nositeljima prava intelektualnog vlasništva da naplatom tantijema pod uvjetima FRAND monetiziraju svoje tehnologije i u skladu s načelima iz sljedećih točaka ostvare razuman povrat ulaganja u istraživanje i razvoj, što je po svojoj prirodi rizično. Time se mogu osigurati trajni poticaji da se najboljom dostupnom tehnologijom pridonese normi. |
| --- | --- |

458.

| 459. | Da bi organizacija za razvoj normi bila usklađena s člankom 101., ona ne mora potvrditi da su svi uvjeti licenciranja sudionika u skladu s obvezom FRAND (332). Sudionici sami moraju ocijeniti jesu li njihovi uvjeti licenciranja, a posebno naknade koje naplaćuju, u skladu s obvezom FRAND. Stoga će sudionici pri odlučivanju o tome hoće li se obvezati na FRAND za određena prava intelektualnog vlasništva morati predvidjeti posljedice obveze FRAND, posebno na njihovu sposobnost da slobodno odrede visinu svojih naknada. |
| --- | --- |

459.

| 460. | U slučaju spora ocjena o tome jesu li naknade naplaćene za pristup pravima intelektualnog vlasništva u kontekstu razvoja norme nepravedne ili nerazumne trebala bi se temeljiti na tome jesu li naknade razumno povezane s ekonomskom vrijednošću prava intelektualnog vlasništva (333). Ekonomska vrijednost prava intelektualnog vlasništva mogla bi se temeljiti na sadašnjoj dodanoj vrijednosti obuhvaćenih prava intelektualnog vlasništva i trebala bi biti neovisna o tržišnom uspjehu proizvodâ koji nije povezan s patentiranom tehnologijom (334). U pravilu postoje razne metode ocjenjivanja (335), a u praksi se često upotrebljava više metoda kako bi se uzeli u obzir nedostaci određene metode i unakrsno provjerio rezultat (336). Možda će biti moguće usporediti licencijske naknade koje predmetni poduzetnik naplaćuje za odgovarajuća prava intelektualnog vlasništva u konkurentnom okruženju prije nego što industrija razvije normu (ex ante) s vrijednošću/tantijemom za sljedeću najbolju dostupnu alternativu (ex ante) ili vrijednošću/tantijemom koja se naplaćuje nakon što industrija postane vezana tom normom (ex post). To podrazumijeva da se usporedba može izvršiti na dosljedan i pouzdan način (337). |
| --- | --- |

460.

| 461. | Mogla bi se ishoditi i ocjena neovisnog stručnjaka u pogledu objektivne važnosti i bitnosti relevantnog prava intelektualnog vlasništva za predmetnu normu. U odgovarajućem slučaju može biti moguće i upućivanje na ex ante objave uvjeta licenciranja, uključujući pojedinačne ili skupne tantijeme za relevantna prava intelektualnog vlasništva, u konkretnom postupku razvoja norme. Slično tomu, možda će biti moguće usporediti uvjete licenciranja u sporazumima nositelja prava intelektualnog vlasništva s drugim provoditeljima iste norme. Stope tantijema koje se naplaćuju za ista prava intelektualnog vlasništva u drugim usporedivim normama mogu poslužiti i kao pokazatelj stopa tantijema pod uvjetima FRAND. Te metode podrazumijevaju da se usporedba može provesti na dosljedan i pouzdan način te da razine stopa tantijema nisu rezultat neopravdanog iskorištavanja tržišne snage. Druga metoda sastoji se od utvrđivanja, prvo, odgovarajuće ukupne vrijednosti svih relevantnih prava intelektualnog vlasništva i, drugo, dijela koji se može pripisati određenom nositelju prava intelektualnog vlasništva. Ovim Smjernicama ne nastoji se dati sveobuhvatan popis primjerenih metoda ocjenjivanja jesu li tantijeme pretjerane ili diskriminirajuće na temelju članka 102. |
| --- | --- |

461.

| 462. | Međutim, trebalo bi naglasiti da ove Smjernice ni na koji način ne utječu na mogućnost stranaka da riješe svoje sporove o visini stopa tantijema pod uvjetima FRAND tako da se obrate nadležnim građanskim ili trgovačkim sudovima ili iskoriste alternativne načine rješavanja sporova (338). |
| --- | --- |

462.

7.3.3.2.   Ocjena sporazuma o normizaciji na temelju učinaka

| 463. | Pri ocjenjivanju sporazuma o normizaciji moraju se uzeti u obzir vjerojatni učinci norme na predmetna tržišta. Pri analizi sporazumâ o normizaciji u obzir se moraju uzeti obilježja sektora i industrije. Na sve sporazume o normizaciji koji odstupaju od načela navedenih u točkama 451.–457. primjenjuju se razmatranja navedena u nastavku. |
| --- | --- |

463.

(a)   Dobrovoljna priroda norme

| 464. | Pitanje mogu li sporazumi o normizaciji proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje može ovisiti o tome jesu li članovi organizacije za razvoj normi slobodni razvijati alternativne norme ili proizvode koji nisu u skladu s dogovorenom normom (339). Na primjer, ako sporazum o normizaciji obvezuje članove da proizvode samo proizvode koji su u skladu s normom, znatno je povećan rizik od vjerojatnog negativnog učinka na tržišno natjecanje te bi u određenim okolnostima mogao ograničiti tržišno natjecanje s obzirom na cilj (340). Isto tako, manje je vjerojatno da će norme koje se odnose samo na manje izražena obilježja gotovog proizvoda uzrokovati probleme u području tržišnog natjecanja nego opsežnije norme, osobito ako norma ne uključuje nijedno bitno pravo intelektualnog vlasništva. |
| --- | --- |

464.

(b)   Pristup normi

| 465. | Ocjena o tome ograničava li sporazum tržišno natjecanje bit će usmjerena i na pristup normi. Ako rezultat norme (odnosno specifikacija načina usklađivanja s normom i prema potrebi pravima intelektualnog vlasništva bitnima za provedbu norme) uopće nije dostupan svim članovima ili trećim stranama (odnosno nečlanovima relevantne organizacije za razvoj normi), time će se možda ograničiti pristup tržištima ili će ih se segmentirati te vjerojatno ograničiti tržišno natjecanje. Slično tomu, tržišno natjecanje vjerojatno će biti ograničeno ako je rezultat norme dostupan samo pod diskriminirajućim ili pretjeranim uvjetima za određene članove ili treće strane. Međutim, ako postoji nekoliko konkurentnih normi ili učinkovito tržišno natjecanje između normiranog rješenja i nenormiranih rješenja, ograničenje pristupa možda neće proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

465.

| 466. | Kad je riječ o sporazumima o razvoju normi s modelima objave prava intelektualnog vlasništva koji se razlikuju od onih iz točke 457., potrebno je zasebno u svakom pojedinom slučaju ocijeniti jamči li se predmetnim modelom objave (npr. model objave u kojem se ne zahtijeva nego samo potiče objava prava intelektualnog vlasništva) učinkovit pristup normi. Sporazumi o razvoju normi kojima se predviđa objava informacija o obilježjima i dodanoj vrijednosti svakog prava intelektualnog vlasništva za određenu normu i time povećava transparentnost za stranke uključene u razvoj norme u načelu neće ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. |
| --- | --- |

466.

(c)   Sudjelovanje u razvoju norme

| 467. | Sprečavanje određenih poduzetnika da utječu na odabir i utvrđivanje norme (osim kako je opisano u točki 470.) vjerojatno će proizvesti ograničavajući učinak na tržišno natjecanje. Suprotno tomu, ako je sudjelovanje u postupku razvoja norme otvoreno, rizici od ograničavajućeg učinka na tržišno natjecanje bit će niži (341). |
| --- | --- |

467.

| 468. | Otvoreno sudjelovanje može se postići tako da se svim konkurentima i/ili relevantnim dionicima na tržištu na koje utječe norma omogući sudjelovanje u razvoju i odabiru norme. |
| --- | --- |

468.

| 469. | Što je učinak norme na tržište vjerojatniji, a njezino potencijalno područje primjene šire, to je važnije omogućiti jednak pristup postupku razvoja norme. |
| --- | --- |

469.

| 470. | Međutim, u određenim situacijama ograničenje sudjelovanja možda neće proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1., na primjer: (a) ako postoji tržišno natjecanje među nekoliko normi i organizacija za razvoj normi, (b) ako zbog nepostojanja ograničenja za sudionike (342) ne bi bilo moguće donijeti normu ili njezino donošenje ne bi bilo vjerojatno ili (c) ako je ograničenje za sudionike vremenski ograničeno i cilj mu je postići brz napredak (npr. na početku rada na normizaciji) te sve dok se na glavnim ključnim etapama svi konkurenti mogu uključiti u daljnji razvoj norme. |
| --- | --- |

470.

| 471. | U određenim situacijama mogući negativni učinci ograničenog sudjelovanja mogu se ukloniti ili barem umanjiti informiranjem dionika i savjetovanjem s njima o postupku koji je u tijeku (343). To bi se moglo postići uspostavom postupaka za kolektivno zastupanje dionika. Što dionici mogu više utjecati na postupak odabira norme i što je postupak donošenja norme transparentniji, to je vjerojatnije da će se u donesenoj normi uzeti u obzir interesi svih dionika. |
| --- | --- |

471.

(d)   Tržišni udjeli

| 472. | Kako bi se ocijenili učinci sporazuma o razvoju norme, trebalo bi uzeti u obzir tržišne udjele robe, usluga ili tehnologija koje se temelje na toj normi. Možda neće uvijek biti moguće (344) sa sigurnošću procijeniti u ranoj fazi hoće li normu u praksi prihvatiti velik ili samo zanemariv udio odgovarajuće industrije. Ako su poduzetnici koji tehnologijom pridonose normi vertikalno integrirani, odgovarajući tržišni udjeli poduzetnika koji su sudjelovali u razvoju norme mogli bi poslužiti kao zamjena za procjenu vjerojatnog tržišnog udjela norme (jer će poduzetnici koji sudjeluju u razvoju norme u većini slučajeva biti zainteresirani za provedbu norme) (345). Međutim, s obzirom na to da je učinkovitost sporazumâ o normizaciji često razmjerna udjelu industrije uključene u razvoj i/ili primjenu norme, visoki tržišni udjeli stranaka na tržištu ili tržištima na koje utječe norma neće nužno dovesti do zaključka da će norma vjerojatno proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

472.

(e)   Diskriminacija

| 473. | Svaki sporazum o razvoju norme kojim se jasno diskriminira bilo koji od sudionika ili potencijalnih članova mogao bi ograničiti tržišno natjecanje. Na primjer, ako organizacija za razvoj normi izričito isključi samo poduzetnike na uzlaznom tržištu (odnosno poduzetnike koji ne posluju na silaznom tržištu proizvodnje), to bi moglo dovesti do isključenja potencijalno boljih tehnologija na uzlaznom tržištu. |
| --- | --- |

473.

(f)   Ex ante objava stopa tantijema

| 474. | Sporazumi o razvoju normi kojima se predviđa da pojedinačni nositelji prava intelektualnog vlasništva ex ante objave najograničavajuće uvjete licenciranja patenata bitnih za normu ili da svi nositelji prava intelektualnog vlasništva objave ex ante najviše kumulativne (346) stope tantijema u načelu neće ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. U tom pogledu važno je da stranke uključene u odabir norme budu potpuno obaviještene ne samo o dostupnim tehničkim mogućnostima i povezanim pravima intelektualnog vlasništva, nego i o vjerojatnom trošku tog prava intelektualnog vlasništva. Stoga, ako organizacija za razvoj normi svojom politikom prava intelektualnog vlasništva odluči omogućiti nositeljima prava intelektualnog vlasništva da prije donošenja norme objave svoje najograničavajuće uvjete licenciranja, uključujući najviše stope tantijema ili najvišu kumulativnu stopu tantijema koja će se naplaćivati, to u pravilu neće ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. (347) Takve ex ante jednostrane objave najograničavajućih uvjeta licenciranja ili najviše kumulativne stope tantijema bile bi jedan od načina da se strankama uključenima u razvoj norme omogući donošenje informirane odluke uzimajući u obzir nedostatke i prednosti raznih alternativnih tehnologija. |
| --- | --- |

474.

7.4.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.

7.4.1.   Povećanje učinkovitosti

| 475. | Sporazumi o normizaciji često mogu proizvesti znatno povećanje učinkovitosti. Na primjer, norme na razini Unije mogu olakšati integraciju tržišta i omogućiti poduzetnicima da svoju robu i usluge stavljaju na tržište u svim državama članicama, čime se povećava izbor za potrošače i smanjuju cijene. Norme kojima se uspostavljaju tehnička interoperabilnost i usklađenost često potiču tržišno natjecanje na temelju kvalitete između tehnologija različitih poduzetnika i pomažu spriječiti ovisnost o jednom određenom dobavljaču. Osim toga, norme mogu smanjiti transakcijske troškove za prodavatelje i kupce. Na primjer, norme koje se odnose na aspekte kvalitete, sigurnosti i okoliša nekog proizvoda isto tako mogu olakšati izbor potrošačima i dovesti do veće kvalitete proizvoda. Norme imaju i važnu ulogu u inovacijama: mogu skratiti vrijeme potrebno za uvođenje nove tehnologije na tržište i olakšati inovacije tako da se poduzetnicima omogući nadogradnja dogovorenih rješenja. To povećanje učinkovitosti može pridonijeti otpornosti unutarnjeg tržišta. |
| --- | --- |

475.

| 476. | Kako bi se povećala učinkovitost sporazuma o normizaciji, informacije potrebne za primjenu norme moraju biti stvarno dostupne onima koji žele ući na tržište proizvoda/usluga na koje se norma odnosi (348). |
| --- | --- |

476.

| 477. | Širenje norme može se poboljšati oznakama ili logotipima kojima se potvrđuje usklađenost, što klijentima pruža sigurnost. Sporazumi o ispitivanju i certificiranju prelaze prvenstveni cilj utvrđivanja norme i u pravilu utječu na zasebno tržište. |
| --- | --- |

477.

| 478. | Iako se učinci na inovacije moraju analizirati zasebno u svakom pojedinačnom slučaju, norme kojima se osigurava usklađenost među različitim tehnologijama na horizontalnoj razini vjerojatno će dovesti do povećanja učinkovitosti. |
| --- | --- |

478.

7.4.2.   Nužnost

| 479. | Ograničenja koja prelaze ono što je potrebno za povećanje učinkovitosti koje može proizaći iz sporazuma o normizaciji ne ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

479.

| 480. | Pri ocjenjivanju svakog sporazuma o normizaciji mora se uzeti u obzir, s jedne strane, njegov vjerojatni učinak na predmetna tržišta i, s druge strane, područje primjene ograničenja koja možda prelaze cilj ostvarivanja učinkovitosti (349). |
| --- | --- |

480.

| 481. | Sudjelovanje u razvoju norme u pravilu bi trebalo biti otvoreno svim konkurentima na tržištu ili tržištima na koja utječe ta norma, osim ako bi takvo sudjelovanje uzrokovalo znatne neučinkovitosti, kao što su duga kašnjenja u postupku donošenja (350). Ako je sudjelovanje u razvoju norme ograničeno, trebalo bi ukloniti ili smanjiti sve ograničavajuće učinke ograničenog sudjelovanja (351) kako bi učinkovitosti u skladu s člankom 101. stavkom 3. mogle nadmašiti ograničenje za sudionike. |
| --- | --- |

481.

| 482. | Sporazumima o normizaciji općenito se ne bi trebalo obuhvatiti više od onoga što je potrebno za ostvarivanje njihovih ciljeva, bila to tehnička interoperabilnost i usklađenost ili određena razina kvalitete. Ako bi samo jedno tehnološko rješenje koristilo potrošačima ili gospodarstvu u cjelini, tu bi normu trebalo utvrditi u skladu s načelom nediskriminacije. Tehnološki neutralne norme u određenim okolnostima mogu dovesti do većeg povećanja učinkovitosti. Uključivanjem zamjenskih prava intelektualnog vlasništva (352) kao bitnih dijelova norme i prisiljavanjem korisnika norme da plate više prava intelektualnog vlasništva nego što je to tehnički potrebno prelazilo bi se ono što je potrebno za ostvarivanje utvrđenog povećanja učinkovitosti. Isto tako, uključivanjem zamjenskih prava intelektualnog vlasništva kao bitnih dijelova norme i ograničavanjem upotrebe te tehnologije na tu konkretnu normu (odnosno isključivom upotrebom) moglo bi se ograničiti tržišno natjecanje među tehnologijama, što ne bi bilo potrebno za ostvarivanje utvrđenih učinkovitosti. |
| --- | --- |

482.

| 483. | Ograničenja u sporazumu o normizaciji kojima neka norma postaje obvezujuća i obvezna za industriju u načelu nisu nužna. |
| --- | --- |

483.

| 484. | Slično tomu, sporazumi o normizaciji kojima se određenim tijelima povjerava isključivo pravo ispitivanja usklađenosti s normom prelaze prvenstveni cilj utvrđivanja normi te mogu i ograničiti tržišno natjecanje. Međutim, isključivost se može opravdati na određeno razdoblje, na primjer zbog potrebe za povratom znatnih početnih troškova (353). Sporazum o normizaciji trebao bi u tom slučaju sadržavati odgovarajuće zaštitne mehanizme kako bi se smanjili mogući rizici za tržišno natjecanje koji proizlaze iz isključivosti. To se među ostalim odnosi na naknadu za certificiranje koja bi trebala biti razumna i razmjerna trošku ispitivanja usklađenosti. |
| --- | --- |

484.

7.4.3.   Prijenos na potrošače

| 485. | Povećanje učinkovitosti ostvareno nužnim ograničenjima mora se prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmašuje ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje proizvedene sporazumom o normizaciji. U svrhu ocjene vjerojatnosti prijenosa na potrošače važno je uzeti u obzir postupke koji se primjenjuju kako bi se zajamčila zaštita interesa korisnika normi i krajnjih potrošača. Osim toga, ako se normama olakšava tehnička interoperabilnost i usklađenost ili tržišno natjecanje između novih i već postojećih proizvoda, usluga i postupaka, može se pretpostaviti da će potrošači imati koristi od norme. |
| --- | --- |

485.

7.4.4.   Neuklanjanje tržišnog natjecanja

| 486. | Pitanje daje li sporazum o normizaciji strankama mogućnost uklanjanja tržišnog natjecanja ovisi o različitim izvorima tržišnog natjecanja, stupnju konkurentskog ograničenja koji oni nameću strankama sporazuma i učinku sporazuma na to konkurentsko ograničenje. Iako su tržišni udjeli bitni za tu analizu, razmjer preostalih izvora stvarnog tržišnog natjecanja ne može se ocijeniti isključivo na temelju tržišnog udjela, osim ako norma postane de facto industrijska norma (354). U tom slučaju može doći do uklanjanja tržišnog natjecanja ako je trećim stranama ograničen učinkovit pristup normi. |
| --- | --- |

486.

7.5.   Primjeri

| 487. | Utvrđivanje normi koje konkurenti ne mogu ispuniti

  1. primjer


  Situacija: organizacija za razvoj normi utvrđuje i objavljuje sigurnosne norme koje se u velikoj mjeri primjenjuju u odgovarajućoj industriji. Većina konkurenata u industriji sudjeluje u razvoju norme. Prije donošenja norme novi sudionik na tržištu razvio je proizvod koji je tehnički istovjetan u smislu izvedbenih i funkcionalnih zahtjeva i koji je priznao tehnički odbor organizacije za razvoj normi. Međutim, tehničke specifikacije sigurnosne norme bez ikakvog su objektivnog opravdanja sastavljene tako da se tom proizvodu ili drugim novim proizvodima onemogućuje usklađenost s normom.

  Analiza: u tom slučaju sudjelovanje u razvoju norme nije neograničeno, a postupak donošenja norme ne čini se transparentnim. Taj sporazum o normizaciji vjerojatno će proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. i vjerojatno neće ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3. Članovi organizacije za razvoj normi bez ikakvog su objektivnog opravdanja utvrdili normu tako da je proizvodi njihovih konkurenata koji se temelje na drukčijim tehnološkim rješenjima ne mogu ispuniti iako ostvaruju istovjetne učinke. Stoga će ta norma, koja nije utvrđena u skladu s načelom nediskriminacije, smanjiti ili spriječiti inovacije i raznolikost proizvoda. Način na koji je sročena vjerojatno neće dovesti do većeg povećanja učinkovitosti od neutralne norme. |
| --- | --- |

487.

1. primjer

Situacija: organizacija za razvoj normi utvrđuje i objavljuje sigurnosne norme koje se u velikoj mjeri primjenjuju u odgovarajućoj industriji. Većina konkurenata u industriji sudjeluje u razvoju norme. Prije donošenja norme novi sudionik na tržištu razvio je proizvod koji je tehnički istovjetan u smislu izvedbenih i funkcionalnih zahtjeva i koji je priznao tehnički odbor organizacije za razvoj normi. Međutim, tehničke specifikacije sigurnosne norme bez ikakvog su objektivnog opravdanja sastavljene tako da se tom proizvodu ili drugim novim proizvodima onemogućuje usklađenost s normom.

Analiza: u tom slučaju sudjelovanje u razvoju norme nije neograničeno, a postupak donošenja norme ne čini se transparentnim. Taj sporazum o normizaciji vjerojatno će proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. i vjerojatno neće ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3. Članovi organizacije za razvoj normi bez ikakvog su objektivnog opravdanja utvrdili normu tako da je proizvodi njihovih konkurenata koji se temelje na drukčijim tehnološkim rješenjima ne mogu ispuniti iako ostvaruju istovjetne učinke. Stoga će ta norma, koja nije utvrđena u skladu s načelom nediskriminacije, smanjiti ili spriječiti inovacije i raznolikost proizvoda. Način na koji je sročena vjerojatno neće dovesti do većeg povećanja učinkovitosti od neutralne norme.

| 488. | Neobvezna i transparentna norma koja obuhvaća velik udio tržišta

  2. primjer


  Situacija: više proizvođača potrošačkih elektroničkih uređaja sa znatnim tržišnim udjelima dogovore se da će razviti novu normu za proizvod koji će naslijediti DVD.

  Analiza: pod uvjetom (a) da proizvođači i dalje mogu slobodno proizvoditi druge nove proizvode koji nisu u skladu s novom normom, (b) da je sudjelovanje u razvoju norme neograničeno i transparentno te (c) da sporazum o normizaciji ne ograničava tržišno natjecanje na drugi način, sporazum vjerojatno neće ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. S druge strane, da su se stranke dogovorile da će proizvoditi samo one proizvode koji su u skladu s novom normom, sporazum bi vjerojatno ograničio tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. ograničavanjem raznolikosti proizvoda i tehničkih inovacija. |
| --- | --- |

488.

2. primjer

Situacija: više proizvođača potrošačkih elektroničkih uređaja sa znatnim tržišnim udjelima dogovore se da će razviti novu normu za proizvod koji će naslijediti DVD.

Analiza: pod uvjetom (a) da proizvođači i dalje mogu slobodno proizvoditi druge nove proizvode koji nisu u skladu s novom normom, (b) da je sudjelovanje u razvoju norme neograničeno i transparentno te (c) da sporazum o normizaciji ne ograničava tržišno natjecanje na drugi način, sporazum vjerojatno neće ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. S druge strane, da su se stranke dogovorile da će proizvoditi samo one proizvode koji su u skladu s novom normom, sporazum bi vjerojatno ograničio tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. ograničavanjem raznolikosti proizvoda i tehničkih inovacija.

| 489. | Sporazum o normizaciji bez objave prava intelektualnog vlasništva

  3. primjer


  Situacija: privatna organizacija za razvoj normi koja djeluje u području normizacije u sektoru IKT-a (informacijska i komunikacijska tehnologija) ima politiku prava intelektualnog vlasništva kojom se ne zahtijeva niti potiče objava informacija o pravima intelektualnog vlasništva koja bi mogla biti bitna za bilo koju buduću normu. Organizacija za razvoj normi svjesno je odlučila da neće uključiti takvu obvezu, osobito zbog toga što su općenito sve tehnologije koje bi mogle biti bitne za buduću normu obuhvaćene brojnim pravima intelektualnog vlasništva. Stoga je organizacija za razvoj normi smatrala da obveza objave prava intelektualnog vlasništva s jedne strane ne bi omogućila sudionicima da odaberu rješenje s malim brojem prava intelektualnog vlasništva ili bez prava intelektualnog vlasništva, a s druge strane dovela bi do dodatnih troškova analize o tome bi li prava intelektualnog vlasništva mogla biti bitna za buduću normu. Međutim, politikom prava intelektualnog vlasništva organizacije za razvoj normi od svih se sudionika zahtijeva da se obvežu na licenciranje svih prava intelektualnog vlasništva bitnih za buduću normu pod uvjetima FRAND. Politika prava intelektualnog vlasništva omogućuje izuzeće ako postoji određeno pravo intelektualnog vlasništva koje nositelj prava intelektualnog vlasništva želi staviti izvan opće obveze licenciranja. U ovoj konkretnoj industriji postoji nekoliko konkurentnih privatnih organizacija za razvoj normi. Sudjelovanje u organizaciji za razvoj normi otvoreno je svima koji djeluju u toj industriji.

  Analiza: u mnogim slučajevima obveza objave prava intelektualnog vlasništva bila bi protržišna jer bi povećala tržišno natjecanje između tehnologija ex ante. Takva obveza u pravilu omogućuje članovima organizacije za razvoj normi da pri odlučivanju između konkurentnih tehnologija uzmu u obzir količinu prava intelektualnog vlasništva nad određenom tehnologijom (ili čak da, ako je moguće, odaberu tehnologiju koja nije obuhvaćena pravima intelektualnog vlasništva). Količina prava intelektualnog vlasništva nad nekom tehnologijom često će izravno utjecati na trošak pristupa normi. Međutim, u ovom konkretnom kontekstu čini se da su sve dostupne tehnologije obuhvaćene pravima intelektualnog vlasništva, pa čak i brojnim pravima intelektualnog vlasništva. Stoga objava prava intelektualnog vlasništva ne bi imala pozitivan učinak na to da se članovima omogući da pri odabiru tehnologije uzmu u obzir količinu prava intelektualnog vlasništva jer se neovisno o odabranoj tehnologiji može pretpostaviti da postoje prava intelektualnog vlasništva nad tom tehnologijom. Sporazum vjerojatno neće proizvesti negativne učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. |
| --- | --- |

489.

3. primjer

Situacija: privatna organizacija za razvoj normi koja djeluje u području normizacije u sektoru IKT-a (informacijska i komunikacijska tehnologija) ima politiku prava intelektualnog vlasništva kojom se ne zahtijeva niti potiče objava informacija o pravima intelektualnog vlasništva koja bi mogla biti bitna za bilo koju buduću normu. Organizacija za razvoj normi svjesno je odlučila da neće uključiti takvu obvezu, osobito zbog toga što su općenito sve tehnologije koje bi mogle biti bitne za buduću normu obuhvaćene brojnim pravima intelektualnog vlasništva. Stoga je organizacija za razvoj normi smatrala da obveza objave prava intelektualnog vlasništva s jedne strane ne bi omogućila sudionicima da odaberu rješenje s malim brojem prava intelektualnog vlasništva ili bez prava intelektualnog vlasništva, a s druge strane dovela bi do dodatnih troškova analize o tome bi li prava intelektualnog vlasništva mogla biti bitna za buduću normu. Međutim, politikom prava intelektualnog vlasništva organizacije za razvoj normi od svih se sudionika zahtijeva da se obvežu na licenciranje svih prava intelektualnog vlasništva bitnih za buduću normu pod uvjetima FRAND. Politika prava intelektualnog vlasništva omogućuje izuzeće ako postoji određeno pravo intelektualnog vlasništva koje nositelj prava intelektualnog vlasništva želi staviti izvan opće obveze licenciranja. U ovoj konkretnoj industriji postoji nekoliko konkurentnih privatnih organizacija za razvoj normi. Sudjelovanje u organizaciji za razvoj normi otvoreno je svima koji djeluju u toj industriji.

Analiza: u mnogim slučajevima obveza objave prava intelektualnog vlasništva bila bi protržišna jer bi povećala tržišno natjecanje između tehnologija ex ante. Takva obveza u pravilu omogućuje članovima organizacije za razvoj normi da pri odlučivanju između konkurentnih tehnologija uzmu u obzir količinu prava intelektualnog vlasništva nad određenom tehnologijom (ili čak da, ako je moguće, odaberu tehnologiju koja nije obuhvaćena pravima intelektualnog vlasništva). Količina prava intelektualnog vlasništva nad nekom tehnologijom često će izravno utjecati na trošak pristupa normi. Međutim, u ovom konkretnom kontekstu čini se da su sve dostupne tehnologije obuhvaćene pravima intelektualnog vlasništva, pa čak i brojnim pravima intelektualnog vlasništva. Stoga objava prava intelektualnog vlasništva ne bi imala pozitivan učinak na to da se članovima omogući da pri odabiru tehnologije uzmu u obzir količinu prava intelektualnog vlasništva jer se neovisno o odabranoj tehnologiji može pretpostaviti da postoje prava intelektualnog vlasništva nad tom tehnologijom. Sporazum vjerojatno neće proizvesti negativne učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

8.   STANDARDNI UVJETI POSLOVANJA

8.1.   Definicije

| 490. | U nekim industrijama poduzetnici upotrebljavaju standardne uvjete poslovanja i uvjete prodaje ili nabave koje je razradilo trgovinsko udruženje ili su ih izravno razradili konkurentni poduzetnici („standardni uvjeti poslovanja”) (355). Takvi standardni uvjeti poslovanja obuhvaćeni su ovim Smjernicama u mjeri u kojoj se njima utvrđuju standardni uvjeti pod kojima ti konkurentni poduzetnici prodaju robu ili usluge klijentima treće strane ili ih nabavljaju od dobavljača treće strane (a ne uvjeti prodaje ili nabave među konkurentima). Kad su takvi standardni uvjeti poslovanja u širokoj primjeni u cijeloj industriji, uvjeti nabave ili prodaje u industriji mogu se de facto uskladiti (356). Standardni uvjeti poslovanja imaju važnu ulogu u sektorima kao što su bankarstvo (npr. odredbe o bankovnom računu) i sektor osiguranja. |
| --- | --- |

490.

| 491. | Standardni uvjeti poslovanja koje poduzetnik sam uspostavi isključivo za vlastitu upotrebu pri sklapanju ugovora sa svojim dobavljačima ili klijentima nisu horizontalni sporazumi i stoga nisu obuhvaćeni ovim Smjernicama. |
| --- | --- |

491.

8.2.   Mjerodavna tržišta

| 492. | Standardni uvjeti poslovanja u pravilu proizvode učinke na silaznom tržištu na kojem se poduzetnici koji primjenjuju standardne uvjete poslovanja natječu prodajom svojih proizvoda svojim klijentima. |
| --- | --- |

492.

8.3.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1.

8.3.1.   Glavni problemi u području tržišnog natjecanja

| 493. | Standardni uvjeti poslovanja mogu proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje ograničavanjem izbora proizvoda i inovacija. Ako velik dio industrije prihvati standardne uvjete poslovanja i odluči da neće odstupati od njih u pojedinačnim slučajevima (ili će od njih odstupati samo u iznimnim slučajevima velike kupovne moći), klijenti možda neće imati drugog izbora nego prihvatiti standardne uvjete poslovanja. Međutim, rizik od ograničavanja izbora i inovacija vjerojatan je samo u slučajevima u kojima je standardnim uvjetima poslovanja određen opseg gotovog proizvoda. Standardni uvjeti prodaje potrošačke robe u pravilu ne ograničavaju inovacije samog proizvoda ni njegovu kvalitetu i raznolikost. |
| --- | --- |

493.

| 494. | Osim toga, standardni uvjeti poslovanja ovisno o sadržaju mogu utjecati na komercijalne uvjete prodaje gotovog proizvoda. Osobito je velik rizik da bi standardni uvjeti poslovanja koji se odnose na cijene mogli ograničili tržišno natjecanje cijenama. |
| --- | --- |

494.

| 495. | Nadalje, ako su standardni uvjeti poslovanja ušli u široku primjenu u industriji, pristup tim uvjetima može biti ključan za ulazak na tržište. U takvim slučajevima odbijanje pristupa standardnim uvjetima poslovanja moglo bi dovesti do protutržišnog ograničenja pristupa tržištu. Pod uvjetom da je pristup standardnim uvjetima poslovanja otvoren svakom poduzetniku koji im želi pristupiti i primijeniti ih, ti uvjeti vjerojatno neće uzrokovati protutržišno ograničenje pristupa tržištu. |
| --- | --- |

495.

8.3.2.   Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj

| 496. | Tržišno natjecanje s obzirom na cilj mogu ograničiti sporazumi u kojima se standardni uvjeti poslovanja upotrebljavaju u okviru šireg ograničavajućeg sporazuma čiji je cilj isključivanje stvarnih ili potencijalnih konkurenata. To je na primjer slučaj kad trgovinsko udruženje ne dopušta novom sudioniku na tržištu da pristupi njegovim standardnim uvjetima poslovanja, čija je upotreba ključna za ulazak na tržište. |
| --- | --- |

496.

| 497. | Standardni uvjeti poslovanja s odredbama koje izravno utječu na cijene (357) koje se naplaćuju klijentima (odnosno preporučene cijene, rabati itd.) općenito predstavljaju ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. |
| --- | --- |

497.

8.3.3.   Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje

| 498. | Utvrđivanje i upotreba standardnih uvjeta poslovanja moraju se ocijeniti u gospodarskom kontekstu i s obzirom na situaciju na mjerodavnom tržištu kako bi se utvrdilo je li vjerojatno da će proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

498.

| 499. | Ako konkurenti na mjerodavnom tržištu (kao članovi trgovinskog udruženja ili izravno) mogu neograničeno sudjelovati u utvrđivanju standardnih uvjeta poslovanja i pod uvjetom da primjena standardnih uvjeta poslovanja nije obvezna te da su oni stvarno dostupni za primjenu svakom poduzetniku, sporazumi koji se odnose na standardne uvjete vjerojatno neće dovesti do negativnih učinaka na kvalitetu proizvoda, raznolikost proizvoda ni inovacije i stoga vjerojatno neće proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje (pod uvjetom da standardni uvjeti poslovanja ne utječu na cijenu i uz iznimke utvrđene u točkama 501.–505.) |
| --- | --- |

499.

| 500. | Međutim, postoje dvije opće iznimke koje je potrebno temeljitije ocijeniti. |
| --- | --- |

500.

| 501. | Prvo, standardni uvjeti poslovanja u pogledu prodaje potrošačke robe ili usluga kojima su utvrđena obilježja gotovog proizvoda koji se prodaje klijentu, zbog čega nastaje veći rizik od ograničenja izbora proizvoda, mogli bi proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. ako je vjerojatno da će njihova opća primjena dovesti do de facto usklađivanja. To bi mogao biti slučaj kad široka upotreba standardnih uvjeta poslovanja de facto dovodi do ograničenja inovacija i raznolikosti proizvoda na tržištu. To se, na primjer, može dogoditi ako standardni uvjeti poslovanja u ugovoru o osiguranju ograničavaju klijentov odabir ključnih elemenata ugovora, kao što su pokrivene vrste rizika. Čak i ako primjena standardnih uvjeta poslovanja nije obvezna, oni mogu smanjiti poticaje konkurentnih osiguravatelja da se natječu u diversifikaciji proizvoda. To bi se moglo riješiti dopuštanjem osiguravateljima da u svoje ugovore o osiguranju uključe i druge rizike osim onih standardnih. |
| --- | --- |

501.

| 502. | Pri ocjenjivanju vjerojatnosti da će standardni uvjeti poslovanja proizvesti ograničavajuće učinke zbog ograničenja raznolikosti proizvoda trebalo bi uzeti u obzir čimbenike kao što je postojeće tržišno natjecanje. Na primjer, ako postoji velik broj manjih konkurenata, rizik od ograničenja raznolikosti proizvoda u pravilu je manji nego ako postoji samo nekoliko većih konkurenata (358). Tržišni udjeli poduzetnika koji sudjeluju u utvrđivanju standardnih uvjeta poslovanja mogu upućivati na vjerojatnost prihvata standardnih uvjeta poslovanja ili vjerojatnost njihove primjene na velikom dijelu tržišta. Međutim, u tom smislu jednako je važno analizirati je li vjerojatno da će se standardni uvjeti poslovanja primjenjivati na velikom dijelu tržišta, kao i obuhvaćaju li standardni uvjeti poslovanja cijeli proizvod ili samo dio proizvoda (što je manje područje primjene standardnih uvjeta poslovanja, to je manje vjerojatno da će oni općenito ograničiti raznolikost proizvoda). Osim toga, u slučajevima u kojima ne bi bilo moguće ponuditi određeni proizvod jer nisu utvrđeni standardni uvjeti poslovanja nije vjerojatno da bi nastali ni ograničavajući učinci na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. U tom scenariju utvrđivanjem standardnih uvjeta poslovanja, umjesto da se smanjuje, raznolikost proizvoda se povećava. |
| --- | --- |

502.

| 503. | Drugo, čak i ako se u standardnim uvjetima poslovanja ne utvrđuju obilježja gotovog proizvoda, oni zbog drugih razloga mogu znatno utjecati na odluke klijenata o sudjelovanju u transakcijama. Primjer je internetska kupnja u kojoj je je od ključne važnosti povjerenje klijenata (npr. upotreba sigurnih platnih sustava, ispravan opis proizvoda, jasna i transparentna pravila za određivanje cijena, fleksibilna politika povrata). Budući da je klijentima teško jasno ocijeniti sve te parametre, u pravilu su skloniji rasprostranjenim praksama. U tom kontekstu standardni uvjeti poslovanja koji se odnose na te parametre mogli postati bi de facto norma koje bi se poduzetnici trebali pridržavati kako bi prodavali na tržištu. Iako njihova primjena nije obvezna, takvi standardni uvjeti poslovanja mogli bi postati de facto norma čiji su učinci vrlo slični učincima obvezne norme i moraju se u skladu s tim analizirati. |
| --- | --- |

503.

| 504. | Ako je primjena standardnih uvjeta poslovanja obvezna, nije potrebno ocijeniti njihov učinak na kvalitetu proizvoda, raznolikost proizvoda i inovacije (osobito ako je primjena standardnih uvjeta poslovanja obvezna na cijelom tržištu). |
| --- | --- |

504.

| 505. | Osim toga, ako standardni uvjeti poslovanja (bila njihova primjena obvezna ili neobvezna) sadržavaju uvjete koji će vjerojatno negativno utjecati na tržišno natjecanje cijenama (359) (npr. uvjeti koji neizravno utječu na vrste rabata koji će se odobravati), oni će vjerojatno proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. |
| --- | --- |

505.

8.4.   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 3.

8.4.1.   Učinkovitosti

| 506. | Primjena standardnih uvjeta poslovanja može donijeti gospodarske koristi kao što je olakšavanje usporedbe ponuđenih uvjeta za klijente, čime se olakšava prelazak na drugog dobavljača. Standardni uvjeti poslovanja mogu dovesti i do povećavanja učinkovitosti u obliku smanjenja transakcijskih troškova te olakšavaju ulazak u nekim sektorima (osobito u slučaju složene pravne strukture ugovora). Standardni uvjeti poslovanja mogu povećati i pravnu sigurnost za ugovorne stranke. To povećanje učinkovitosti može pridonijeti otpornosti unutarnjeg tržišta. |
| --- | --- |

506.

| 507. | Što je broj konkurenata na tržištu veći, to se više povećava učinkovitost u obliku olakšavanja usporedbe ponuđenih uvjeta. |
| --- | --- |

507.

8.4.2.   Nužnost

| 508. | Ograničenja koja prelaze ono što je potrebno za povećanje učinkovitosti koje može proizaći iz standardnih uvjeta poslovanja ne ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. Na primjer, u pravilu nije nužno da standardni uvjeti poslovanja postanu obvezni za industriju. Međutim, ne može se isključiti da u posebnim slučajevima može biti nužno standardne uvjete poslovanja učiniti obveznima kako bi se ostvarilo određeno povećanje učinkovitosti. |
| --- | --- |

508.

8.4.3.   Prijenos na potrošače

| 509. | Rizik od ograničavajućih učinaka na tržišno natjecanje i vjerojatnost povećanja učinkovitosti povećavaju se što su veći tržišni udjeli predmetnih poduzetnika i što je šira primjena standardnih uvjeta poslovanja. Stoga se ne može propisati nikakvo opće „pravilo sigurne luke” u okviru kojeg ne postoji rizik od ograničavajućih učinaka na tržišno natjecanje ili koje bi omogućilo pretpostavku da će se povećanje učinkovitosti prenijeti na potrošače u tolikoj mjeri da nadmaši ikakve ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

509.

| 510. | Međutim, određeni oblici povećanja učinkovitosti koji proizlaze iz standardnih uvjeta poslovanja, kao što su veća usporedivost ponuda na tržištu, lakši prelazak na drugog dobavljača i pravna sigurnost, neupitno su korisni za potrošače. Kad je riječ o drugim mogućim oblicima povećanja učinkovitosti, kao što su niži transakcijski troškovi, potrebno je zasebno u svakom pojedinačnom slučaju i u odgovarajućem gospodarskom kontekstu ocijeniti je li vjerojatno da će se oni prenijeti na potrošače. |
| --- | --- |

510.

8.4.4.   Neuklanjanje tržišnog natjecanja

| 511. | Standardni uvjeti poslovanja koje primjenjuje većina industrije mogu stvoriti de facto industrijsku normu. U tom slučaju može se ukloniti tržišno natjecanje ako se trećim stranama ograniči učinkovit pristup normi. No ako se standardni uvjeti poslovanja odnose samo na manja obilježja proizvoda ili usluge, nije vjerojatno da će se tržišno natjecanje ukloniti. |
| --- | --- |

511.

8.5.   Primjeri

| 512. | Neobvezni i otvoreni standardni uvjeti poslovanja u ugovorima s krajnjim korisnicima

  1. primjer


  Situacija: trgovinsko udruženje distributera električne energije utvrdi neobvezne standardne uvjete poslovanja za opskrbu krajnjih korisnika električnom energijom. Standardni uvjeti poslovanja utvrđeni su na transparentan i nediskriminirajući način. Obuhvaćaju pitanja kao što su specifikacija mjesta potrošnje, lokacija i napon priključka, odredbe o pouzdanosti usluge i postupak za obračun između stranaka ugovora (npr. što se događa ako klijent dobavljaču ne dostavi očitanja mjernih uređaja). Standardni uvjeti poslovanja nisu povezani s cijenama, odnosno ne sadržavaju preporučene cijene ni druge klauzule o cijenama. Svi poduzetnici koji djeluju u sektoru mogu neometano primjenjivati standardne uvjete poslovanja ako to smatraju primjerenim. Oko 80 % ugovora sklopljenih s krajnjim korisnicima na mjerodavnom tržištu temelji se na tim standardnim uvjetima poslovanja.

  Analiza: nije vjerojatno da će standardni uvjeti poslovanja ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Čak i ako postanu industrijska praksa, vjerojatno neće proizvesti nikakve znatne negativne učinke na cijene, kvalitetu ni raznolikost proizvoda. |
| --- | --- |

512.

1. primjer

Situacija: trgovinsko udruženje distributera električne energije utvrdi neobvezne standardne uvjete poslovanja za opskrbu krajnjih korisnika električnom energijom. Standardni uvjeti poslovanja utvrđeni su na transparentan i nediskriminirajući način. Obuhvaćaju pitanja kao što su specifikacija mjesta potrošnje, lokacija i napon priključka, odredbe o pouzdanosti usluge i postupak za obračun između stranaka ugovora (npr. što se događa ako klijent dobavljaču ne dostavi očitanja mjernih uređaja). Standardni uvjeti poslovanja nisu povezani s cijenama, odnosno ne sadržavaju preporučene cijene ni druge klauzule o cijenama. Svi poduzetnici koji djeluju u sektoru mogu neometano primjenjivati standardne uvjete poslovanja ako to smatraju primjerenim. Oko 80 % ugovora sklopljenih s krajnjim korisnicima na mjerodavnom tržištu temelji se na tim standardnim uvjetima poslovanja.

Analiza: nije vjerojatno da će standardni uvjeti poslovanja ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Čak i ako postanu industrijska praksa, vjerojatno neće proizvesti nikakve znatne negativne učinke na cijene, kvalitetu ni raznolikost proizvoda.

| 513. | Standardni uvjeti poslovanja u ugovorima među poduzetnicima

  2. primjer


  Situacija: građevinska poduzeća u određenoj državi članici zajednički utvrde neobvezne i otvorene standardne uvjete poslovanja i uvjete koje izvođač može upotrijebiti u ponudi za građevinske radove koju dostavlja klijentu. Obrazac ponude priložen je odredbama i uvjetima prikladnima za gradnju ili građevinske radove. Zajedno ti dokumenti čine ugovor o izvođenju građevinskih radova. Klauzule obuhvaćaju pitanja kao što su sastavljanje ugovora, opće obveze izvođača i klijenta te uvjeti plaćanja koji nisu povezani s cijenom (npr. odredba o pravu izvođača da dostavi obavijest o obustavi radova zbog neplaćanja), osiguranje, trajanje, predaja i nedostaci, ograničenje odgovornosti ili raskid. Ti standardni uvjeti poslovanja često će se primjenjivati između poduzetnika, jednog koji djeluje na uzlaznom tržištu i drugog koji djeluje na silaznom tržištu.

  Analiza: nije vjerojatno da će standardni uvjeti poslovanja ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Obično neće u znatnoj mjeri ograničiti klijentov izbor gotovog proizvoda, odnosno građevinskih radova. Ne čini se vjerojatnim da će nastati drugi ograničavajući učinci na tržišno natjecanje. Naime, neke od navedenih klauzula (predaja i nedostaci, raskid itd.) često su uređene zakonom. |
| --- | --- |

513.

2. primjer

Situacija: građevinska poduzeća u određenoj državi članici zajednički utvrde neobvezne i otvorene standardne uvjete poslovanja i uvjete koje izvođač može upotrijebiti u ponudi za građevinske radove koju dostavlja klijentu. Obrazac ponude priložen je odredbama i uvjetima prikladnima za gradnju ili građevinske radove. Zajedno ti dokumenti čine ugovor o izvođenju građevinskih radova. Klauzule obuhvaćaju pitanja kao što su sastavljanje ugovora, opće obveze izvođača i klijenta te uvjeti plaćanja koji nisu povezani s cijenom (npr. odredba o pravu izvođača da dostavi obavijest o obustavi radova zbog neplaćanja), osiguranje, trajanje, predaja i nedostaci, ograničenje odgovornosti ili raskid. Ti standardni uvjeti poslovanja često će se primjenjivati između poduzetnika, jednog koji djeluje na uzlaznom tržištu i drugog koji djeluje na silaznom tržištu.

Analiza: nije vjerojatno da će standardni uvjeti poslovanja ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Obično neće u znatnoj mjeri ograničiti klijentov izbor gotovog proizvoda, odnosno građevinskih radova. Ne čini se vjerojatnim da će nastati drugi ograničavajući učinci na tržišno natjecanje. Naime, neke od navedenih klauzula (predaja i nedostaci, raskid itd.) često su uređene zakonom.

| 514. | Standardni uvjeti poslovanja koji olakšavaju usporedbu proizvodâ različitih poduzetnika

  3. primjer


  Situacija: nacionalno udruženje za sektor osiguranja distribuira neobvezne standardne uvjete police za ugovore o osiguranju imovine. U uvjetima se ne navode iznosi premija osiguranja, kao ni iznos pokrića ili samopridržaja koji mora platiti osiguranik. Njima se ne uvodi sveobuhvatno pokriće, uključujući rizike kojima znatan broj ugovaratelja osiguranja nije istodobno izložen, niti se od ugovaratelja osiguranja zahtijeva da od istog osiguravatelja dobije pokriće za različite rizike. Iako većina osiguravajućih poduzeća upotrebljava standardne uvjete police, ne sadržavaju svi ugovori iste uvjete jer se prilagođavaju osobnim potrebama svakog klijenta i stoga ne dolazi do de facto normizacije proizvoda osiguranja koji se nude potrošačima. Standardni uvjeti police omogućuju potrošačima i organizacijama za zaštitu potrošača usporedbu polica koje nude različiti osiguravatelji. Udruga potrošača uključena je u postupak utvrđivanja standardnih uvjeta police. Mogu ih primjenjivati i novi sudionici na tržištu na nediskriminirajućoj osnovi.

  Analiza: standardni uvjeti police odnose se na sastav konačnog proizvoda osiguranja. U mjeri u kojoj tržišni uvjeti i drugi čimbenici pokazuju da postoji rizik od ograničenja raznolikosti proizvoda zbog toga što osiguravajuća poduzeća upotrebljavaju standardne uvjete police, vjerojatno je da bi učinkovitosti nadmašile takvo ograničenje, kao što je olakšavanje potrošačima da usporede uvjete koje nude osiguravajuća poduzeća. Te usporedbe pak olakšavaju prelazak na drugo osiguravajuće poduzeće i time potiču tržišno natjecanje. Osim toga, mogućnost prelaska na drugog dobavljača i ulazak konkurenata na tržište prednost je za potrošače. Činjenica da je udruga potrošača sudjelovala u postupku može povećati vjerojatnost da će se te učinkovitosti prenijeti. Vjerojatno je i da će standardni uvjeti police smanjiti transakcijske troškove i olakšati osiguravateljima ulazak na druga zemljopisna tržišta i/ili tržišta proizvoda. Nadalje, čini se da ograničenja ne prelaze ono što je potrebno za ostvarivanje utvrđenih učinkovitosti, pa se tržišno natjecanje ne bi uklonilo. Stoga će uvjeti iz članka 101. stavka 3. vjerojatno biti ispunjeni. |
| --- | --- |

514.

3. primjer

Situacija: nacionalno udruženje za sektor osiguranja distribuira neobvezne standardne uvjete police za ugovore o osiguranju imovine. U uvjetima se ne navode iznosi premija osiguranja, kao ni iznos pokrića ili samopridržaja koji mora platiti osiguranik. Njima se ne uvodi sveobuhvatno pokriće, uključujući rizike kojima znatan broj ugovaratelja osiguranja nije istodobno izložen, niti se od ugovaratelja osiguranja zahtijeva da od istog osiguravatelja dobije pokriće za različite rizike. Iako većina osiguravajućih poduzeća upotrebljava standardne uvjete police, ne sadržavaju svi ugovori iste uvjete jer se prilagođavaju osobnim potrebama svakog klijenta i stoga ne dolazi do de facto normizacije proizvoda osiguranja koji se nude potrošačima. Standardni uvjeti police omogućuju potrošačima i organizacijama za zaštitu potrošača usporedbu polica koje nude različiti osiguravatelji. Udruga potrošača uključena je u postupak utvrđivanja standardnih uvjeta police. Mogu ih primjenjivati i novi sudionici na tržištu na nediskriminirajućoj osnovi.

Analiza: standardni uvjeti police odnose se na sastav konačnog proizvoda osiguranja. U mjeri u kojoj tržišni uvjeti i drugi čimbenici pokazuju da postoji rizik od ograničenja raznolikosti proizvoda zbog toga što osiguravajuća poduzeća upotrebljavaju standardne uvjete police, vjerojatno je da bi učinkovitosti nadmašile takvo ograničenje, kao što je olakšavanje potrošačima da usporede uvjete koje nude osiguravajuća poduzeća. Te usporedbe pak olakšavaju prelazak na drugo osiguravajuće poduzeće i time potiču tržišno natjecanje. Osim toga, mogućnost prelaska na drugog dobavljača i ulazak konkurenata na tržište prednost je za potrošače. Činjenica da je udruga potrošača sudjelovala u postupku može povećati vjerojatnost da će se te učinkovitosti prenijeti. Vjerojatno je i da će standardni uvjeti police smanjiti transakcijske troškove i olakšati osiguravateljima ulazak na druga zemljopisna tržišta i/ili tržišta proizvoda. Nadalje, čini se da ograničenja ne prelaze ono što je potrebno za ostvarivanje utvrđenih učinkovitosti, pa se tržišno natjecanje ne bi uklonilo. Stoga će uvjeti iz članka 101. stavka 3. vjerojatno biti ispunjeni.

9.   SPORAZUMI O ODRŽIVOSTI

9.1.   Uvod

| 515. | U ovom poglavlju navode se opće smjernice o ocjenjivanju sporazuma među konkurentima kojima se nastoje ostvariti ciljevi održivosti („sporazumi o održivosti”) u kontekstu tržišnog natjecanja. Uz te opće smjernice Komisija se obvezuje u svojoj Obavijesti o neslužbenim uputama (360) dati neslužbene upute koje se odnose na nova ili neriješena pitanja o pojedinačnim sporazumima o održivosti. |
| --- | --- |

515.

| 516. | Održiv razvoj temeljno je načelo Ugovora o Europskoj uniji i prioritetni cilj politika Unije (361). Komisija se obvezala na provedbu ciljeva održivog razvoja Ujedinjenih naroda (362). U skladu s tom obvezom Europski zeleni plan nova je strategija rasta čiji je cilj preobraziti Uniju u pravedno i prosperitetno društvo s modernim, resursno učinkovitim i konkurentnim gospodarstvom u kojem 2050. neće biti neto emisija stakleničkih plinova i u kojem gospodarski rast nije povezan s upotrebom resursa (363). |
| --- | --- |

516.

| 517. | U širem smislu održivi razvoj odnosi se na sposobnost društva da troši i upotrebljava resurse koji su danas dostupni bez ugrožavanja sposobnosti budućih generacija da zadovolje vlastite potrebe. Obuhvaća aktivnosti kojima se podupire gospodarski, okolišni i društveni razvoj (uključujući radnička i ljudska prava) (364). Pojam ciljeva održivosti stoga među ostalim uključuje rješavanje problema klimatskih promjena (npr. smanjenjem emisija stakleničkih plinova), smanjenje onečišćenja, ograničavanje upotrebe prirodnih resursa, poštovanje ljudskih prava, poticanje razvoja otporne infrastrukture i inovacija, smanjenje rasipanja hrane, olakšavanje prelaska na zdravu i hranjivu hranu te osiguravanje dobrobiti životinja (365). |
| --- | --- |

517.

| 518. | Provedba prava tržišnog natjecanja pridonosi održivom razvoju osiguravanjem učinkovitog tržišnog natjecanja, čime se potiču inovacije, povećavaju kvaliteta i izbor proizvoda, osigurava učinkovita raspodjela resursa, smanjuju troškovi proizvodnje i pridonosi dobrobiti potrošača. |
| --- | --- |

518.

| 519. | Međutim, u području održivog razvoja jedan je od problema to što pojedinačne odluke o proizvodnji i potrošnji mogu imati negativne učinke („negativni vanjski učinci”), na primjer na okoliš, koje gospodarski subjekti ili potrošači koji ih uzrokuju ne uzimaju dovoljno u obzir. Ta vrsta tržišnog nedostatka može se ublažiti ili ispraviti zajedničkim djelovanjem, prvenstveno javnim politikama ili (sektorskim) propisima, a zatim i sporazumima o suradnji među poduzetnicima kojima se promiče održiva proizvodnja ili potrošnja. |
| --- | --- |

519.

| 520. | Ako se ti tržišni nedostaci otklanjaju odgovarajućim propisima, na primjer obveznim normama Unije za onečišćenje, mehanizmima određivanja cijena, kao što je sustav Unije za trgovanje emisijama („ETS”), ili porezima, dodatne mjere poduzetnika, na primjer u okviru sporazuma o suradnji, mogu biti nepotrebne. Međutim, sporazumima o suradnji mogu se otkloniti preostali tržišni nedostaci koji se uopće ne otklanjaju ili se ne otklanjaju u potpunosti javnim politikama i propisima. |
| --- | --- |

520.

| 521. | U ovim Smjernicama pojam „sporazum o održivosti” odnosi se na sve sporazume o horizontalnoj suradnji kojima se nastoji ostvariti cilj održivosti, neovisno o obliku suradnje. Sporazumi o održivosti uzrokovat će probleme u području tržišnog natjecanja u skladu s člankom 101. samo ako dovode do ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj ili do znatnih stvarnih ili vjerojatnih negativnih učinaka na tržišno natjecanje. Sporazumi koji ograničavaju tržišno natjecanje ne mogu se izuzeti iz zabrane iz članka 101. stavka 1. samo zato što se u njima upućuje na cilj održivosti (366). |
| --- | --- |

521.

| 522. | Ako sporazumi o održivosti ograničavaju tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1., i dalje mogu biti u skladu s člankom 101. ako ispunjavaju četiri uvjeta izuzeća iz članka 101. stavka 3. Detaljne upute za primjenu tih uvjeta utvrđene su u Smjernicama Komisije za primjenu članka 101. stavka 3. (367) |
| --- | --- |

522.

| 523. | Za potrebe primjene članka 101. sporazumi o održivosti nisu zasebna kategorija sporazuma o horizontalnoj suradnji. Stoga, ako sporazum o horizontalnoj suradnji odgovara jednoj od vrsta horizontalnih sporazuma obuhvaćenih prethodnim poglavljima ovih Smjernica i ako se tim sporazumom isto tako nastoji ostvariti cilj održivosti, trebalo bi ga ocijeniti na temelju smjernica iz relevantnih prethodnih poglavlja, zajedno sa smjernicama iz ovog poglavlja. |
| --- | --- |

523.

| 524. | To u praksi znači da se na sporazum o istraživanju i razvoju ili sporazum o specijalizaciji kojim se nastoji ostvariti cilj održivosti (npr. sporazum među konkurentima o zajedničkom razvoju proizvodne tehnologije koja smanjuje potrošnju energije ili sporazum o zajedničkom korištenju infrastrukturom čiji je cilj smanjenje utjecaja proizvodnog postupka na okoliš) i koji se stoga smatra sporazumom o održivosti mogu primjenjivati uredbe o skupnom izuzeću koje se odnose na sporazume o istraživanju i razvoju ili sporazume o specijalizaciji ako su ispunjeni uvjeti iz tih uredbi. Ako uvjeti iz relevantne uredbe o skupnom izuzeću nisu ispunjeni, treba provesti potpunu ocjenu u skladu s člankom 101. na temelju smjernica iz 2. poglavlja (u slučaju sporazuma o istraživanju i razvoju) i smjernica iz 3. poglavlja (u slučaju sporazuma o proizvodnji, uključujući sporazume o zajedničkom korištenju telekomunikacijskom infrastrukturom), a za obje vrste sporazuma trebale bi se uzeti u obzir i smjernice iz ovog poglavlja. Slično tomu, sporazum među konkurentima o zajedničkoj nabavi samo proizvoda s ograničenim utjecajem na okoliš kao ulaznog resursa za proizvodnju ili o nabavi samo od dobavljača koji poštuju određene standarde održivosti trebalo bi ocijeniti u skladu sa smjernicama iz 4. poglavlja (Sporazumi o nabavi) (368), uzimajući u obzir i smjernice iz ovog poglavlja. |
| --- | --- |

524.

| 525. | U slučaju nedosljednosti između smjernica iz ovog poglavlja i smjernica iz relevantnih prethodnih poglavlja za ocjenu određenog sporazuma o održivosti (od 2. do 8. poglavlja) stranke sporazuma mogu primijeniti smjernice iz poglavlja koje je za njih povoljnije. Sporazume o standardizaciji održivosti s obzirom na njihova posebna obilježja (vidjeti točke 540.–544.) trebalo bi ocjenjivati u skladu sa smjernicama iz odjeljka 9.3. (369), dok 7. poglavlje (Sporazumi o normizaciji) sadržava samo dodatne pojedinosti o uvjetima koji se nalaze u oba poglavlja. |
| --- | --- |

525.

| 526. | Ovo poglavlje strukturirano je na sljedeći način: U odjeljku 9.2. navode se primjeri sporazuma o održivosti koji vjerojatno neće ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. U odjeljku 9.3. navedene su smjernice o posebnim aspektima ocjene sporazuma o održivosti u skladu s člankom 101. stavkom 1., prije svega najčešćih sporazuma o održivosti, odnosno sporazuma kojima se utvrđuju standardi održivosti. Odjeljak 9.4. obuhvaća posebne aspekte ocjene sporazuma o održivosti u skladu s člankom 101. stavkom 3. U odjeljku 9.5. govori se o posljedicama sudjelovanja javnih tijela u sklapanju sporazuma o održivosti. Naposljetku, odjeljak 9.6. sadržava ocjenu hipotetskih primjera sporazuma o održivosti. |
| --- | --- |

526.

9.2.   Sporazumi o održivosti koji vjerojatno neće uzrokovati probleme u području tržišnog natjecanja

| 527. | Člankom 101. nisu obuhvaćeni svi sporazumi o održivosti među konkurentima. Ako takvi sporazumi ne utječu negativno na parametre tržišnog natjecanja, kao što su cijena, količina, kvaliteta, izbor ili inovacije, ne mogu uzrokovati probleme u području prava tržišnog natjecanja. U nastavku su navedeni primjeri sporazuma o održivosti koji nisu obuhvaćeni područjem primjene članka 101. Ti su primjeri ilustrativni i nisu sveobuhvatni. |
| --- | --- |

527.

| 528. | Prvo, sporazumi čiji je jedini cilj postići usklađenost s dovoljno preciznim zahtjevima ili zabranama iz pravno obvezujućih međunarodnih ugovora, sporazuma ili konvencija, neovisno o tome jesu li provedeni u nacionalnom pravu (npr. usklađenost s temeljnim socijalnim pravima ili zabrane korištenja dječjim radom, sječe određenih vrsta tropskog drva ili upotrebe određenih onečišćujućih tvari), i koje država potpisnica ne provodi ili ne primjenjuje u potpunosti nisu obuhvaćeni područjem primjene članka 101. To izuzeće od primjene članka 101. primjenjuje se samo ako je sporazumom predviđeno da poduzetnici sudionici, njihovi dobavljači i/ili distributeri moraju biti usklađeni s tim zahtjevima ili zabranama, na primjer sprečavanjem, smanjenjem ili ukidanjem proizvodnje proizvoda koji su u suprotnosti s tim zahtjevima ili zabranama ili njihova uvoza u EU. Ti sporazumi mogu biti odgovarajuća mjera koja poduzetnicima omogućuje da ispune svoje obveze dužne pažnje u pogledu održivosti u skladu s nacionalnim pravom ili pravom EU-a te mogu biti dio širih programa industrijske suradnje ili inicijativa više dionika usmjerenih na utvrđivanje, ublažavanje i sprečavanje štetnih učinaka na održivost u njihovim lancima vrijednosti ili sektoru. |
| --- | --- |

528.

| 529. | Drugo, sporazumi koji se ne odnose na gospodarsku djelatnost poduzetnika, nego na njihovo unutarnje korporativno ponašanje, u pravilu neće biti obuhvaćeni područjem primjene članka 101. Konkurentni poduzetnici mogu nastojati povećati ugled svoje industrije kao okolišno odgovorne industrije i u tu svrhu mogu, na primjer, dogovoriti mjere za uklanjanje plastike za jednokratnu upotrebu u svojim poslovnim prostorima, ograničenje sobne temperature u zgradama ili ograničenje količine ispisa internih dokumenata. |
| --- | --- |

529.

| 530. | Treće, sporazumi o uspostavi baze podataka koja sadržava opće informacije o dobavljačima koji imaju (ne)održive lance vrijednosti (npr. dobavljači koji poštuju radnička prava ili isplaćuju plaće dostatne za život), koji upotrebljavaju (ne)održive proizvodne postupke ili isporučuju (ne)održive ulazne resurse ili informacije o distributerima koji prodaju proizvode na (ne)održiv način, a da se pritom strankama ne zabranjuje kupnja od tih dobavljača ili prodaja tim distributerima niti ih se obvezuje na kupnju od tih dobavljača ili prodaju tim distributerima, u pravilu neće ograničiti tržišno natjecanje i nisu obuhvaćeni područjem primjene članka 101. (370) Ti ograničeni oblici razmjene informacija mogu pomoći poduzetnicima da ispune svoje obveze dužne pažnje u pogledu održivosti u skladu s nacionalnim pravom ili pravom EU-a. |
| --- | --- |

530.

| 531. | Četvrto, sporazumi među konkurentima koji se odnose na organizaciju kampanja za jačanje svijesti na razini cijele industrije ili kampanja za jačanje svijesti klijenata o utjecaju njihove potrošnje na okoliš ili drugim negativnim vanjskim učincima potrošnje, pod uvjetom da ne predstavljaju zajedničko oglašavanje određenih proizvoda, isto tako u pravilu neće ograničiti tržišno natjecanje i nisu obuhvaćeni područjem primjene članka 101. |
| --- | --- |

531.

9.3.   Ocjena sporazuma o održivosti u skladu s člankom 101. stavkom 1.

9.3.1.   Opća načela

| 532. | Ako sporazumi o održivosti negativno utječu na jedan ili više parametara tržišnog natjecanja, moraju se ocijeniti u skladu s člankom 101. stavkom 1. |
| --- | --- |

532.

| 533. | Ako se sporazumom o suradnji među konkurentima (neovisno o tome je li obuhvaćen nekim od prethodnih poglavlja ovih Smjernica) nastoji ostvariti cilj održivosti, to se mora uzeti u obzir pri utvrđivanju ograničava li sporazum tržišno natjecanje s obzirom na cilj u smislu članka 101. stavka 1. (371) |
| --- | --- |

533.

| 534. | Ako stranke sporazuma dokažu da je glavni cilj sporazuma ostvarivanje cilja održivosti i ako to baci razumnu sumnju na to da sporazum po samoj svojoj prirodi, s obzirom na sadržaj svojih odredaba, ciljeve te gospodarski i pravni kontekst, pokazuje dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje da bi ga se smatralo ograničenjem s obzirom na cilj, (372) trebat će ocijeniti učinke sporazuma na tržišno natjecanje. To nije slučaj kada se sporazum koristi za prikrivanje ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj, kao što su određivanje cijena, podjela tržišta ili klijenata ili ograničavanje outputa ili inovacija. |
| --- | --- |

534.

| 535. | Sve ocjene učinaka provode se u skladu s načelima utvrđenima u odjeljku 1.2.5. i u odjeljku „Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje” iz prethodnog poglavlja ovih Smjernica ovisno o određenoj vrsti horizontalnog sporazuma (373). Pri ocjeni učinaka sporazuma o održivosti posebno bi trebalo uzeti u obzir sljedeće čimbenike: tržišnu snagu stranaka koje sudjeluju u sporazumu, mjeru u kojoj sporazum ograničava neovisnost stranaka u donošenju odluka o glavnim parametrima tržišnog natjecanja, pokrivenost tržišta sporazumom, opseg razmjene poslovno osjetljivih informacija u kontekstu sporazuma i dovodi li sporazum do znatnog povećanja cijene ili znatnog smanjenja outputa, raznolikosti, kvalitete ili inovacija. |
| --- | --- |

535.

| 536. | Na sporazume o održivosti koji ograničavaju tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. s obzirom na cilj ili učinak i dalje se može primjenjivati izuzeće iz članka 101. stavka 3. ako stranke mogu dokazati da su ispunjena četiri kumulativna uvjeta iz te odredbe (vidjeti odjeljak 9.4.). |
| --- | --- |

536.

9.3.2.   Sporazumi o standardizaciji održivosti

| 537. | Sporazumi o standardizaciji održivosti potkategorija su sporazuma o održivosti. Njihova usklađenost s člankom 101. ocjenjuje se u skladu s načelima navedenima u nastavku. |
| --- | --- |

537.

9.3.2.1.   Definicija i obilježja

| 538. | Kako bi pridonijeli održivom razvoju, konkurenti će se možda htjeti dogovoriti o postupnom ukidanju, povlačenju ili, u nekim slučajevima, zamjeni neodrživih proizvoda (npr. plastika ili fosilna goriva kao što su nafta i ugljen) i postupaka (npr. proizvodnja čelika na ugljen) održivima. Konkurenti će se isto tako možda htjeti dogovoriti o usklađivanju ambalažnih materijala kako bi olakšali recikliranje ili uskladili veličine ambalaže (a time i sadržaj proizvoda) radi smanjenja otpada. Možda će se htjeti dogovoriti o nabavi samo onih ulaznih resursa za proizvodnju koji su proizvedeni na održiv način. Slično tomu, možda će se htjeti dogovoriti o određenim standardima za poboljšanje dobrobiti životinja (npr. standardi kojima se životinjama osiguravaju više prostora i bolji životni uvjeti). U te svrhe konkurenti se mogu dogovoriti da će donijeti i pridržavati se određenih standarda održivosti. U ovom poglavlju takvi se sporazumi nazivaju „sporazumi o standardizaciji održivosti” ili „standardi održivosti”. No za potrebe ovih Smjernica sporazumi među konkurentima koji ograničavaju output poduzetnika sudionika u pogledu proizvoda na koje se sporazum odnosi ne smatraju se sporazumima o standardizaciji održivosti. |
| --- | --- |

538.

| 539. | Sporazumi o standardizaciji održivosti služe za utvrđivanje zahtjeva koje proizvođači, prerađivači, distributeri, trgovci na malo ili pružatelji usluga u lancu opskrbe moraju ispuniti u vezi sa širokim rasponom parametara održivosti, kao što je utjecaj proizvodnje na okoliš (374). U sporazumima o standardizaciji održivosti obično se navode pravila, smjernice ili obilježja povezani s takvim parametrima održivosti proizvoda i postupaka, a ponekad se nazivaju sustavima održivosti. To su često privatne inicijative u rasponu od kodeksa ponašanja koje donose poduzetnici do standarda koje utvrđuju organizacije civilnog društva i inicijativa više dionika koje uključuju poduzetnike duž lanca vrijednosti (375). Ove Smjernice obuhvaćaju samo standarde održivosti koje su razvili ili u kojima sudjeluju konkurenti, uključujući oznake kvalitete. |
| --- | --- |

539.

| 540. | Sporazumi o standardizaciji održivosti slični su sporazumima o normizaciji iz 7. poglavlja, a smjernice u tom poglavlju sadržavaju dodatna objašnjenja nekih od uvjeta utvrđenih u odjeljku 9.3.2.4. Međutim, i sporazumi o standardizaciji održivosti imaju posebne značajke. |
| --- | --- |

540.

| 541. | Prvo, donošenje standarda održivosti može dovesti do stvaranja oznake, logotipa ili naziva robne marke za proizvode koji ispunjavaju određene minimalne zahtjeve. Upotreba takvih oznaka, logotipa ili naziva robnih marki u načelu obvezuje primjenitelje da se pridržavaju tih zahtjeva, a ako ih se prestanu pridržavati, gube pravo na njihovu upotrebu. |
| --- | --- |

541.

| 542. | Drugo, trošak pridržavanja standarda održivosti i usklađivanja s njim može biti visok, posebno ako su za to potrebne izmjene postojećih proizvodnih postupaka ili postupaka distribucije. Stoga pridržavanje standarda održivosti može dovesti do povećanja troškova proizvodnje ili distribucije, a time i povećanja cijene proizvoda koje stranke prodaju. |
| --- | --- |

542.

| 543. | Treće, za razliku od tehničkih normi kojima se osigurava interoperabilnost i potiče tržišno natjecanje među tehnologijama koje su različiti poduzetnici razvili u postupku razvoja normi pitanja interoperabilnosti i usklađenosti tehnologija općenito su manje važna za standarde održivosti. |
| --- | --- |

543.

| 544. | Četvrto, mnogi standardi održivosti temelje se na postupku, upravljanju ili uspješnosti. To znači da se, za razliku od mnogih tehničkih normi, standardima održivosti često utvrđuje samo cilj koji treba ostvariti, a da se pritom ne nameće posebna tehnologija ili način proizvodnje za ostvarivanje tog cilja. Primjenitelji tih standarda održivosti mogu se obvezati na ostvarivanje cilja, ali i dalje mogu slobodno odlučivati o upotrebi određene tehnologije ili načina proizvodnje za njegovo ostvarivanje. |
| --- | --- |

544.

9.3.2.2.   Glavni problemi u području tržišnog natjecanja

| 545. | Sporazumi o standardizaciji održivosti često proizvode pozitivne učinke na tržišno natjecanje. Mogu pridonijeti održivom razvoju tako što omogućuju razvoj novih proizvoda ili tržišta, povećavaju kvalitetu proizvoda ili poboljšavaju uvjete opskrbe ili distribucije. Budući da sadržavaju informacije o pitanjima održivosti (npr. na oznakama), standardi održivosti potrošačima prije svega omogućuju da donose informirane odluke o kupnji i time sudjeluju u razvoju tržišta održivih proizvoda. Naposljetku, standardima održivosti mogu se izjednačiti i uvjeti tržišnog natjecanja među proizvođačima koji podliježu različitim regulatornim zahtjevima. |
| --- | --- |

545.

| 546. | Međutim, u nekim okolnostima standardi održivosti mogu ograničiti tržišno natjecanje. To se posebno može dogoditi na tri načina: usklađivanjem cijena, ograničavanjem pristupa tržištu alternativnim standardima i isključivanjem ili diskriminacijom određenih konkurenata (376). |
| --- | --- |

546.

9.3.2.3.   Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj

| 547. | Standardi održivosti koji se upotrebljavaju za prikrivanje određivanja cijena, podjele tržišta ili klijenata, ograničenja outputa ili ograničenja kvalitete ili inovacija ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj. |
| --- | --- |

547.

| 548. | Naime, sporazum među konkurentima o načinu prenošenja povećanih troškova koji proizlaze iz donošenja standarda održivosti na klijente u obliku povećanih prodajnih cijena ili načinu određivanja cijena proizvoda proizvedenih u skladu s tim standardom ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Slično tomu, dogovor stranaka sporazuma o standardu održivosti kojim se izravno vrši pritisak na konkurentne treće strane da se suzdrže od stavljanja na tržište proizvoda koji nisu u skladu sa standardom ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Isto vrijedi i za sporazume među konkurentima o ograničavanju tehnološkog razvoja na minimalne standarde održivosti propisane zakonom umjesto suradnje kojom bi se mogli postići ambiciozniji ciljevi zaštite okoliša (377). |
| --- | --- |

548.

9.3.2.4.   Ograničavajući učinci na tržišno natjecanje

(a)   Neobvezujuće pravilo sigurne luke

| 549. | Sporazumi o standardizaciji održivosti vjerojatno neće proizvesti znatne negativne učinke na tržišno natjecanje ako je ispunjeno sljedećih šest kumulativnih uvjeta (378):

  Prvo, postupak razvoja standarda održivosti mora biti transparentan i svi zainteresirani konkurenti moraju moći sudjelovati u postupku odabira standarda (379).

  Drugo, standard održivosti poduzetnicima koji ne žele sudjelovati u standardu ne smije nametnuti izravnu ili neizravnu obvezu da se pridržavaju tog standarda (380).

  Treće, poduzetnicima sudionicima mogu se nametnuti obvezujući zahtjevi kako bi se osigurala usklađenost sa standardom, ali moraju i dalje moći primjenjivati više standarde održivosti.


  Četvrto, stranke sporazuma o standardu održivosti ne smiju razmjenjivati poslovno osjetljive informacije koje nisu objektivno potrebne i proporcionalne razvoju, provedbi, donošenju ili izmjeni standarda (381).

  Peto, mora se osigurati učinkovit i nediskriminirajući pristup ishodu postupka utvrđivanja standarda. To uključuje učinkovit i nediskriminirajući pristup zahtjevima i uvjetima za upotrebu dogovorene oznake, logotipa ili naziva robne marke ili omogućavanje poduzetnicima koji nisu sudjelovali u postupku razvoja standarda da ga donesu u kasnijoj fazi (382).

  Šesto, standard održivosti mora ispunjavati najmanje jedan od sljedećih dvaju uvjeta:








  (a) | standard ne smije dovesti do znatnog povećanja cijene (383)
  ili znatnog smanjenja kvalitete predmetnih proizvoda; |
| --- | --- | --- |

549.

Prvo, postupak razvoja standarda održivosti mora biti transparentan i svi zainteresirani konkurenti moraju moći sudjelovati u postupku odabira standarda (379).

Drugo, standard održivosti poduzetnicima koji ne žele sudjelovati u standardu ne smije nametnuti izravnu ili neizravnu obvezu da se pridržavaju tog standarda (380).

Treće, poduzetnicima sudionicima mogu se nametnuti obvezujući zahtjevi kako bi se osigurala usklađenost sa standardom, ali moraju i dalje moći primjenjivati više standarde održivosti.

Četvrto, stranke sporazuma o standardu održivosti ne smiju razmjenjivati poslovno osjetljive informacije koje nisu objektivno potrebne i proporcionalne razvoju, provedbi, donošenju ili izmjeni standarda (381).

Peto, mora se osigurati učinkovit i nediskriminirajući pristup ishodu postupka utvrđivanja standarda. To uključuje učinkovit i nediskriminirajući pristup zahtjevima i uvjetima za upotrebu dogovorene oznake, logotipa ili naziva robne marke ili omogućavanje poduzetnicima koji nisu sudjelovali u postupku razvoja standarda da ga donesu u kasnijoj fazi (382).

Šesto, standard održivosti mora ispunjavati najmanje jedan od sljedećih dvaju uvjeta:

(a)

standard ne smije dovesti do znatnog povećanja cijene (383)
  ili znatnog smanjenja kvalitete predmetnih proizvoda;

| (b) | zajednički tržišni udio poduzetnika sudionika (384)
  na bilo kojem mjerodavnom tržištu na koje utječe standard ne smije iznositi više od 20 % (385). |
| --- | --- |

(b)

zajednički tržišni udio poduzetnika sudionika (384)
  na bilo kojem mjerodavnom tržištu na koje utječe standard ne smije iznositi više od 20 % (385).

| 550. | Tim se uvjetima jamči da standard održivosti ne dovodi do znatnog ograničavanja tržišnog natjecanja (npr. uklanjanjem jeftinijih varijanti proizvoda s tržišta). Osim toga, uvjetima se osigurava da standard ne ograničava pristup tržištu alternativnim standardima niti isključuje ili diskriminira druge poduzetnike, a omogućuju i učinkovit pristup standardu. Uvjetom da se ne razmjenjuju nepotrebne poslovno osjetljive informacije razmjena informacija ograničava se na ono što je nužno i proporcionalno postupku utvrđivanja standarda i sprečava se upotreba informacija za olakšavanje tajnog dogovaranja ili ograničenje tržišnog natjecanja između stranaka. |
| --- | --- |

550.

| 551. | Kako je navedeno u točki 542., standardi održivosti često dovode do povećanja cijena. Međutim, ako standard donesu poduzetnici koji čine znatan udio tržišta, poduzetnicima bi mogli zadržati prethodnu razinu cijena ili ih samo neznatno povećati. To će biti posebno važno ako proizvod obuhvaćen standardom održivosti čini tek mali trošak ulaznih resursa za proizvod. |
| --- | --- |

551.

| 552. | Nepridržavanje jednog ili više uvjeta neobvezujućeg pravila sigurne luke ne podrazumijeva da sporazum o standardizaciji održivosti ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. No ako se jedan ili više tih uvjeta ne ispune, potrebno je pojedinačno ocijeniti sporazum u skladu s člankom 101. Postoje različiti modeli utvrđivanja normi, a poduzetnici mogu slobodno dogovoriti pravila i postupke kojima se ne krše pravila o tržišnom natjecanju, iako se mogu razlikovati od onih opisanih u točki 549. |
| --- | --- |

552.

| 553. | Vjerojatnije je da će sporazum o standardizaciji održivosti potaknuti ostvarivanje cilja održivosti ako je njime predviđen mehanizam ili sustav praćenja kojim se jamči da poduzetnici koji donose standard održivosti ispunjavaju zahtjeve standarda (386). |
| --- | --- |

553.

(b)   Ocjena u skladu s člankom 101. stavkom 1. izvan okvira neobvezujućeg pravila sigurne luke

| 554. | Kako bi se ocijenili učinci sporazuma o standardizaciji održivosti koji ne ispunjavaju uvjete neobvezujućeg pravila sigurne luke, trebalo bi uzeti u obzir čimbenike navedene u točki 549., kao i mogućnost trećih strana da sudjeluju u sporazumu. |
| --- | --- |

554.

| 555. | Standard održivosti možda i dalje neće proizvesti znatne protutržišne učinke zbog dovoljne konkurencije alternativnih oznaka ili standarda održivosti i/ili proizvoda koji se proizvode i distribuiraju izvan bilo koje oznake ili standarda održivosti. Čak i ako je pokrivenost tržišta sporazumom o standardizaciji održivosti znatna, ograničenje zbog potencijalnog tržišnog natjecanja i dalje može biti dovoljno, osobito ako je sporazum o standardizaciji održivosti ograničen na uspostavu oznake, čime se poduzetnicima sudionicima ostavlja sloboda da posluju i izvan okvira oznake. U tom slučaju potrošači će moći odabrati hoće li kupiti proizvode s oznakom ili druge proizvode koje su možda proizveli isti poduzetnici, no koji ne ispunjavaju uvjete za oznaku, i stoga se tržišno natjecanje vjerojatno neće ograničiti (387). Ako je vjerojatno da će sporazum o standardizaciji održivosti dovesti do znatnog povećanja cijene ili smanjenja outputa, raznolikosti proizvoda, kvalitete ili inovacija, sporazum unatoč tomu može ispunjavati uvjete članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

555.

9.4.   Ocjena sporazuma o održivosti u skladu s člankom 101. stavkom 3.

| 556. | Na sporazum o održivosti koji ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. može se primjenjivati izuzeće iz članka 101. stavka 3. ako stranke sporazuma mogu dokazati da su ispunjena četiri kumulativna uvjeta iz te odredbe. |
| --- | --- |

556.

9.4.1.   Povećanje učinkovitosti

| 557. | Prvim uvjetom iz članka 101. stavka 3. propisano je da sporazum pridonosi poboljšanju proizvodnje ili distribucije proizvoda ili promicanju tehničkog ili gospodarskog napretka. Njime se u biti zahtijeva da sporazum pridonese objektivnim učinkovitostima, shvaćenima u širem smislu, tako da se obuhvate ne samo smanjenja troškova proizvodnje i distribucije nego i povećanja raznolikosti i kvalitete proizvoda, poboljšanja proizvodnog ili distribucijskog postupka te povećanja inovacija (388). To omogućuje da se uzme u obzir široki raspon koristi u području održivosti koje proizlaze iz upotrebe određenih sastojaka, tehnologija i proizvodnih postupaka. |
| --- | --- |

557.

| 558. | Neki su od primjera učinkovitosti koje se mogu ostvariti sporazumima o održivosti upotreba manje onečišćujućih tehnologija proizvodnje ili distribucije, poboljšani uvjeti proizvodnje i distribucije, otpornija infrastruktura i kvalitetniji proizvodi. Osim toga, mogu se smanjiti poremećaji u lancu opskrbe, skratiti vrijeme potrebno za stavljanje održivih proizvoda na tržište i omogućiti potrošačima donošenje informiranih odluka o kupnji olakšavanjem usporedbe proizvoda. To povećanje učinkovitosti može pridonijeti otpornosti unutarnjeg tržišta. |
| --- | --- |

558.

| 559. | Ne može se jednostavno pretpostaviti da te učinkovitosti postoje, već se one moraju moći dokazati (389). Osim toga, moraju biti objektivne, konkretne i provjerljive (390). Na primjer, ako se navodna učinkovitost odnosi na poboljšanje proizvoda, stranke moraju moći dokazati koja su točno obilježja poboljšanja proizvoda. Ako je navodna učinkovitost smanjenje onečišćenja vode, stranke moraju moći objasniti kako točno sporazum pridonosi smanjenju onečišćenja vode i navesti procjenu navodne koristi (391). |
| --- | --- |

559.

9.4.2.   Nužnost

| 560. | Za potrebe ovih Smjernica primjereno je treći uvjet iz članka 101. stavka 3. (nužnost) razmotriti prije drugog uvjeta (pravedni udio potrošača). To je zato što analiza pravednog udjela potrošača ne bi trebala uključivati učinke ograničenja koja ne ispunjavaju uvjet nužnosti i koja su stoga zabranjena člankom 101. (392) |
| --- | --- |

560.

| 561. | Trećim uvjetom iz članka 101. stavka 3. propisano je da ograničavajući sporazum ne smije dovoditi do ograničenja tržišnog natjecanja koja nisu nužna za ostvarivanje koristi koje proizvodi predmetni sporazum. Kako bi ispunile taj uvjet, stranke moraju moći dokazati da su njihov sporazum kao takav i svako ograničenje tržišnog natjecanja do kojeg on dovodi razumno potrebni za ostvarivanje navodnih koristi u području održivosti te da ne postoje drugi gospodarski provedivi i manje ograničavajući načini za njihovo ostvarivanje (393). |
| --- | --- |

561.

| 562. | Svaki bi poduzetnik u načelu trebao samostalno odlučiti o tome kako će ostvariti koristi u području održivosti, a ako potrošači cijene te koristi, tržište će nagraditi dobre odluke i sankcionirati loše. Ako postoji potražnja za održivim proizvodima, sporazumi o suradnji u pravilu nisu nužni za ostvarivanje koristi u području održivosti. No mogu biti nužni za postizanje cilja održivosti na troškovno učinkovitiji ili brži način (394). |
| --- | --- |

562.

| 563. | Sporazum o održivosti može biti nužan ako stranke mogu dokazati da je potrošačima na mjerodavnom tržištu, na primjer zbog nedovoljnog znanja ili informacija o proizvodu ili posljedicama njegove upotrebe, teško objektivno ocijeniti nadmašuju li koristi koje će ostvariti na temelju sporazuma o održivosti štetu koju će pretrpjeti zbog sporazuma te da zbog toga precjenjuju razmjer neposrednih negativnih učinaka. Na primjer, proizvođači potrošne robe kratkog vijeka trajanja često upotrebljavaju veliku ambalažu jer potrošači veće smatraju boljim. Ako proizvođači smanje prekomjernu ambalažu uz zadržavanje istog sadržaja, potrošači neće pretrpjeti nikakvu štetu, ali bi manju ambalažu mogli percipirati kao smanjenje količine (vidjeti primjer 1. u točki 599.) Slično tomu, potrošači možda neće cijeniti vrijednost budućih koristi u obliku bolje kvalitete ili inovacija ako je neposredni učinak sporazuma povećanje cijene proizvoda (395). |
| --- | --- |

563.

| 564. | Negativni vanjski učinci ili drugi tržišni nedostaci često se otklanjanju javnim politikama i propisima. Za te javne mjere obično je potrebno djelovanje svih uključenih strana tako što će građani i poduzetnici preuzeti odgovornost za posljedice svojih pojedinačnih odluka/djelovanja na održivost kako bi se postigli učinkoviti tržišni ishodi (396). Stoga, ako se pravom EU-a ili nacionalnim pravom od poduzetnika zahtijeva da ispune određene obveze u cilju održivosti, sporazumi o suradnji i ograničenja do kojih oni dovode ne mogu se smatrati nužnima za ispunjavanje te obveze jer je zakonodavac već odlučio da svaki poduzetnik mora pojedinačno ispuniti tu obvezu (397). |
| --- | --- |

564.

| 565. | Međutim, čak i ako postoje propisi, u određenim situacijama sporazumi i dalje mogu biti nužni za ostvarivanje koristi u području održivosti. Prvo, to je moguće ako se propisima ne otklanjaju svi aspekti tržišnog nedostatka, čime se ostavlja prostor za sporazume o suradnji, na primjer ako poduzetnici sklope sporazum o održivosti kako bi postigli znatno viši standard održivosti nego što je utvrđeno propisom. Drugo, sporazumi o suradnji mogu biti nužni za ostvarivanje cilja na troškovno učinkovitiji ili brži način pod uvjetom da se relevantnim propisima poduzećima ostavi prostora za dogovor o tome i da se pritom poštuju svi zahtjevi propisa. |
| --- | --- |

565.

| 566. | U nekim drugim slučajevima, zbog negativnih vanjskih učinaka ili drugih tržišnih nedostataka, koristi u području održivosti ne mogu se ostvariti slobodnim međudjelovanjem tržišnih sila ili se mogu ostvariti na troškovno učinkovitiji način suradnjom među poduzetnicima. Na primjer, sporazum o održivosti u početku može biti potreban kako bi se izbjegao parazitizam na ulaganjima potrebnima za promidžbu održivog proizvoda i informiranje potrošača (kako bi se prevladao „nepovoljan položaj predvodnika na tržištu”) (398). |
| --- | --- |

566.

| 567. | U tom kontekstu može biti potreban i ograničavajući sporazum kako bi se ostvarile ekonomije razmjera, posebno kako bi se postigao dovoljan razmjer za pokrivanje fiksnih troškova uspostave i praćenja oznake ili standarda održivosti te upravljanja njima. Ograničenja mogu biti nužna i kako bi se uskladili poticaji stranaka i osiguralo da svoja nastojanja usmjere na provedbu sporazuma (399). Ako se stranke sporazumom obvezuju na to da ne posluju izvan okvira oznake ili standarda, one moraju moći dokazati zašto samo utvrđivanje oznake ili standarda nije dovoljno za ostvarivanje učinkovitosti. U pravilu je dovoljno da se sporazumom utvrdi standard održivosti kao zajednički minimalni standard, čime se poduzetnicima sudionicima prepušta da slobodno sami primjenjuju više standarde održivosti. |
| --- | --- |

567.

| 568. | Obveze nametnute sporazumima o održivosti u pravilu ne smiju prelaziti ono što je potrebno za ostvarivanje cilja sporazuma. |
| --- | --- |

568.

9.4.3.   Prijenos na potrošače

| 569. | Drugim uvjetom iz članka 101. stavka 3. propisano je da potrošači ostvaruju pravedan udio u navodnim koristima. Pojam „potrošači” obuhvaća sve izravne i neizravne potrošače proizvoda obuhvaćenih sporazumom (400). Potrošači ostvaruju pravedan udio u koristima ako koristi koje proizlaze iz sporazuma nadmašuju štetu uzrokovanu sporazumom tako da je ukupni učinak na potrošače na mjerodavnom tržištu barem neutralan (401). Stoga koristi u području održivosti koje proizlaze iz sporazuma moraju pritjecati potrošačima proizvoda obuhvaćenih tim sporazumom. |
| --- | --- |

569.

| 570. | U nekim slučajevima šteta za tržišno natjecanje može biti očito neznatna u usporedbi s mogućim koristima za potrošače na mjerodavnom tržištu, čime se uklanja potreba za detaljnom ocjenom. S druge strane, u mnogim slučajevima može biti očito da navodne koristi u području održivosti ne pritječu potrošačima na mjerodavnom tržištu ili da ne bi bile dovoljno velike da nadoknade štetu koju su ti potrošači pretrpjeli. Međutim, mogu postojati i slučajevi u kojima se detaljna ocjena ne može izbjeći. |
| --- | --- |

570.

9.4.3.1.   Pojedinačne koristi upotrebne vrijednosti

| 571. | Koristi za potrošače obično proizlaze iz potrošnje ili upotrebe proizvoda obuhvaćenih sporazumom koji se ocjenjuje. Te koristi mogu imati oblik poboljšane kvalitete proizvoda ili raznolikosti proizvoda koje proizlaze iz kvalitativnih učinkovitosti ili u obliku smanjenja cijena koje proizlazi iz troškovnih učinkovitosti. Takve koristi mogu proizlaziti i iz potrošnje održivog proizvoda na isti način kao što proizlaze iz potrošnje bilo kojeg drugog proizvoda. Te se koristi mogu nazvati „pojedinačne koristi upotrebne vrijednosti” jer proizlaze iz upotrebe proizvoda i izravno poboljšavaju iskustvo potrošača s predmetnim proizvodom. |
| --- | --- |

571.

| 572. | Na primjer, povrće koje se uzgaja uz pomoć organskih gnojiva može imati bolji okus i/ili biti zdravije za potrošače od povrća proizvedenog upotrebom neorganskih gnojiva. Slično tomu, zamjena plastike u određenim proizvodima trajnijim materijalima može produljiti vijek trajanja predmetnih proizvoda. U tim okolnostima potrošači uživaju veću kvalitetu samom konzumacijom predmetnog proizvoda. Riječ je o tipičnim kvalitativnim učinkovitostima koje se mogu ostvariti ograničavajućim sporazumom i nadmašiti štetu uzrokovanu povećanjem cijene (npr. zbog dogovorene upotrebe skupljih održivih materijala) ili smanjenjem izbora (npr. zbog dogovora da se neće upotrebljavati neodrživi ulazni resursi). Ako su koristi dovoljno velike da nadmašuju štetu uzrokovanu povećanjem cijene ili smanjenim izborom, nadoknadit će štetu koju su potrošači pretrpjeli zbog sporazuma te će se tako ispuniti drugi uvjet iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

572.

| 573. | U navedenim primjerima, osim pojedinačnih koristi upotrebne vrijednosti, predmetni sporazumi mogu imati pozitivne učinke koji nisu povezani s potrošačima (pozitivni vanjski učinci). Pozitivni vanjski učinci prisutni su kad se smanje negativni vanjski učinci, kao što su onečišćenje ili erozija tla. Ti pozitivni vanjski učinci koje društvo može imati danas ili u budućnosti možda ne bi bili mogući da nema predmetnog ograničavajućeg sporazuma. Takvi pozitivni vanjski učinci razlikuju se od pojedinačnih koristi upotrebne vrijednosti koje potrošači ostvaruju na mjerodavnom tržištu (vidjeti odjeljak 9.4.3.3.). |
| --- | --- |

573.

| 574. | Troškovi proizvodnje i distribucije, a u konačnici i cijena proizvoda, mogu se smanjiti i sporazumima o smanjenju količine ambalaže. Na primjer, sporazumom među konkurentima o opskrbi koncentriranim tekućim deterdžentom u manjim bocama mogu se smanjiti troškovi materijala, prijevoza i skladištenja. Slično tomu, sporazumima među konkurentima o zajedničkom korištenju infrastrukturom ili uslugama distribucije i prijevoza mogu se smanjiti troškovi stranaka sporazuma, a time i cijena gotovog proizvoda. Šteta uzrokovana takvim sporazumima može se odnositi na smanjen izbor za potrošače ili smanjenu kvalitetu proizvoda, ali korist od niže cijene može nadmašiti tu štetu (402). Isti sporazumi mogu proizvesti i pozitivne vanjske učinke koji se odnose na smanjene negativne učinke na okoliš (vidjeti odjeljak 9.4.3.3.). |
| --- | --- |

574.

9.4.3.2.   Pojedinačne koristi neupotrebne vrijednosti

| 575. | Koristi koje potrošačima donose sporazumi o održivosti mogu obuhvaćati ne samo izravne koristi od upotrebe održivog proizvoda, nego i neizravne koristi koje proizlaze iz toga što potrošači uviđaju vrijednost učinka svoje održive potrošnje na druge. Naime, neki potrošači mogu smatrati da je njihova potrošnja održivog proizvoda vrjednija od potrošnje neodrživog proizvoda jer održivi proizvod ima manje negativne učinke na druge. |
| --- | --- |

575.

| 576. | Na primjer, potrošači mogu odabrati određenu tekućinu za čišćenje ne zato što bolje čisti, nego zato što manje onečišćuje vodu. Slično tomu, potrošači mogu biti spremni platiti višu cijenu za namještaj izrađen od drva uzgojenog na održiv način ne zbog bolje kvalitete namještaja, nego zato što žele zaustaviti krčenje šuma i gubitak prirodnih staništa. Slično tomu, vozači mogu odabrati skuplje gorivo ne zato što je kvalitetnije i bolje za njihova vozila, nego zato što manje onečišćuje. |
| --- | --- |

576.

| 577. | U tim slučajevima potrošačko iskustvo upotrebe proizvoda nije izravno poboljšano. Bez obzira na to potrošači mogu biti voljni platiti višu cijenu za održiv proizvod ili ograničiti svoj izbor proizvoda (tako da ne kupuju neodržive varijante) u korist društva ili budućih generacija. Stoga potrošačima na mjerodavnom tržištu pritječu koristi neizravne neupotrebne vrijednosti na temelju njihove pojedinačne ocjene vrijednosti učinka na druge, uključujući nekorisnike izvan mjerodavnog tržišta. |
| --- | --- |

577.

| 578. | Potrošači koji su spremni platiti više za takve proizvode smatraju ih kvalitetnijima upravo zbog koristi koje pritječu drugima. S ekonomskog stajališta takve se neizravne kvalitativne koristi ne razlikuju od koristi u obliku povećanja kvalitete kojima se povećava izravna upotrebna vrijednost proizvoda, o čemu je riječ u odjeljku 9.4.3.1. Takve neizravne koristi neupotrebne vrijednosti mogu se u nekim slučajevima izmjeriti istraživanjem spremnosti potrošača da plate više, na primjer provedbom anketa među klijentima (403). |
| --- | --- |

578.

| 579. | Ono što potrošači navode kao svoje sklonosti može se razlikovati od njihovih stvarnih sklonosti na koje upućuje njihovo ponašanje pri kupnji. To može značiti da potrošači pri navođenju svojih sklonosti precjenjuju ili podcjenjuju svoje stvarne sklonosti. Kako bi se smanjile takve pristranosti koje često proizlaze iz hipotetskih pitanja u anketama za potrošače, u takvim bi se anketama trebao dati prikladan kontekst. Osim toga, u postavljenim pitanjima trebalo bi uzeti u obzir društvene norme, znanje i navike potrošača i očekivanja u pogledu ponašanja drugih. |
| --- | --- |

579.

| 580. | Općenitije, kako bi ispunile svoju obvezu tereta dokazivanja u skladu člankom 101. stavkom 3., stranke sporazuma moraju moći dostaviti dokaze o stvarnim sklonostima potrošača. Stranke bi trebale izbjegavati projiciranje vlastitih sklonosti na potrošače. |
| --- | --- |

580.

| 581. | Pri ocjenjivanju spremnosti potrošača da plate više nije potrebno ocijeniti spremnost svakog pojedinačnog potrošača na mjerodavnom tržištu. Dovoljno je da se ocjena temelji na ukupnom učinku na potrošače na mjerodavnom tržištu (404). |
| --- | --- |

581.

9.4.3.3.   Kolektivne koristi

| 582. | Odjeljak 9.4.3.2. odnosi se na pojedinačne koristi neupotrebne vrijednosti koje su ograničene na dobrovoljne (altruističke) odluke pojedinačnih potrošača. Međutim, ne mogu se svi negativni vanjski učinci prevladati dobrovoljnim pojedinačnim djelovanjem potrošača. Budući da se učinak individualne potrošnje na održivost ne odražava nužno na pojedinačnog potrošača, nego na veću skupinu, možda će biti potrebna zajednička inicijativa, kao što je sporazum o suradnji, kako bi se internalizirali negativni vanjski učinci i kako bi veći dio društva ostvario koristi u području održivosti (405). Na primjer, potrošači možda neće biti spremni platiti višu cijenu za proizvod proizveden zelenom, ali skupom tehnologijom. Kako bi se ostvarile koristi koje proizlaze iz upotrebe te tehnologije, možda će biti potreban sporazum o postupnom prestanku upotrebe onečišćujuće tehnologije. Te koristi nazivaju se „kolektivne koristi” jer nastaju neovisno o tome uviđa li pojedini potrošač vrijednost proizvoda i jer pritječu većem dijelu društva, a ne samo potrošačima na mjerodavnom tržištu. |
| --- | --- |

582.

| 583. | Iako se pozitivni i negativni učinci ograničavajućih sporazuma obično odvaguju na mjerodavnom tržištu na koje sporazum utječe, ako su dva tržišta povezana, učinkovitosti ostvarene na zasebnim tržištima mogu se uzeti u obzir pod uvjetom da je skupina potrošača na koju utječe to ograničenje i koja ima koristi od učinkovitosti u suštini ista (406). |
| --- | --- |

583.

| 584. | Analogno tomu, ako se potrošači na mjerodavnom tržištu znatno preklapaju sa skupinom korisnika izvan mjerodavnog tržišta ili su njezin dio, kolektivne koristi za potrošače na mjerodavnom tržištu koje nastaju izvan tog tržišta mogu se uzeti u obzir ako su dovoljno velike da se potrošačima na mjerodavnom tržištu nadoknadi šteta koju trpe (407). |
| --- | --- |

584.

| 585. | Na primjer, vozači koji kupuju gorivo koje manje onečišćuje okoliš ujedno su građani koji bi imali koristi od čišćeg zraka da se upotrebljava manje onečišćujuće gorivo. U mjeri u kojoj se može utvrditi znatno preklapanje potrošača (u ovom primjeru vozači) i korisnika općenito (građani) koristi u području održivosti u obliku čišćeg zraka mogu se uzeti u obzir pod uvjetom da potrošačima na mjerodavnom tržištu nadoknađuju pretrpljenu štetu. S druge strane, potrošači mogu kupiti odjeću od održivog pamuka kojim se smanjuje upotreba gnojiva i vode na zemljištu na kojem se pamuk uzgaja. Takve koristi za okoliš u načelu se mogu uzeti u obzir kao kolektivne koristi. Međutim, u tom slučaju vjerojatno neće biti znatnog preklapanja potrošača odjeće i korisnika koristi za okoliš jer one nastaju samo na području na kojem se uzgaja pamuk. Stoga potrošačima na mjerodavnom tržištu vjerojatno neće pritjecati te kolektivne koristi. Moglo bi ih se uzeti u obzir samo ako i u mjeri u kojoj su potrošači odjeće spremni platiti više za odjeću izrađenu od pamuka uzgojenog na održiv način (pojedinačna korist neupotrebne vrijednosti, vidjeti odjeljak 9.4.3.2.). |
| --- | --- |

585.

| 586. | Kako bi se ostvarile kolektivne koristi, pokrivenost tržišta sporazumom često će morati biti znatna. Ako na primjer samo dva od deset proizvođača perilica rublja pristanu obustaviti proizvodnju modela koji više onečišćuju, sporazum vjerojatno neće moći spriječiti parazitizam (proizvođača perilica rublja koji nastave nuditi modele koji više onečišćuju) i time dovoljno smanjiti onečišćenje jer bi potrošači koji se vode vlastitim interesom mogli prijeći na onečišćujuće modele ostalih dobavljača (408). |
| --- | --- |

586.

| 587. | Kako bi se kolektivne koristi uzele u obzir, stranke sporazuma moraju moći:






  (a) | jasno opisati navodne koristi i dostaviti dokaze da su već nastale ili da će vjerojatno nastati (409); |
| --- | --- | --- |

587.

(a)

jasno opisati navodne koristi i dostaviti dokaze da su već nastale ili da će vjerojatno nastati (409);

| (b) | jasno utvrditi korisnike; |
| --- | --- |

(b)

jasno utvrditi korisnike;

| (c) | dokazati da se potrošači na mjerodavnom tržištu znatno preklapaju s korisnicima ili da su njihov dio (410); i |
| --- | --- |

(c)

dokazati da se potrošači na mjerodavnom tržištu znatno preklapaju s korisnicima ili da su njihov dio (410); i

| (d) | dokazati da udio kolektivnih koristi za potrošače na mjerodavnom tržištu, po mogućnosti zajedno s pojedinačnim koristima upotrebne i neupotrebne vrijednosti koje pritječu tim potrošačima, premašuje štetu koju su ti potrošači pretrpjeli zbog ograničenja. |
| --- | --- |

(d)

dokazati da udio kolektivnih koristi za potrošače na mjerodavnom tržištu, po mogućnosti zajedno s pojedinačnim koristima upotrebne i neupotrebne vrijednosti koje pritječu tim potrošačima, premašuje štetu koju su ti potrošači pretrpjeli zbog ograničenja.

| 588. | Dokazi o kolektivnim koristima sadržani u izvješćima javnih tijela ili izvješćima priznatih akademskih organizacija mogu biti posebno vrijedni za tu ocjenu. |
| --- | --- |

588.

| 589. | Ako nema dostupnih podataka koji bi omogućili kvantitativnu analizu koristi sporazuma, mogu se razmotriti drugi dokazi pod uvjetom da pokazuju jasno prepoznatljiv, a ne marginalan, pozitivan učinak na potrošače na mjerodavnom tržištu. S obzirom na trenutačni nedostatak iskustva u mjerenju i kvantificiranju kolektivnih koristi Komisija namjerava pružiti više smjernica o tom pitanju kad stekne dovoljno iskustva u rješavanju konkretnih predmeta, što bi joj moglo omogućiti da razvije metodologije ocjene. |
| --- | --- |

589.

9.4.3.4.   Bilo koja ili sve vrste koristi

| 590. | Kako bi opravdale svoj sporazum u skladu s člankom 101. stavkom 3., stranke sporazuma o održivosti mogu se pozvati na bilo koju ili sve tri vrste koristi za potrošače. Odabir koristi na koje će se pozvati može ovisiti o činjenicama predmeta i snazi dostupnih dokaza. U nekim slučajevima dokazivanje samo pojedinačnih koristi upotrebne vrijednosti može biti dovoljno da se ispune uvjeti iz članka 101. stavka 3. U drugim će slučajevima biti dovoljne pojedinačne koristi neupotrebne vrijednosti ili kolektivne koristi. U nekim slučajevima stranke će možda moći dokazati kombinaciju dviju ili svih triju vrsta koristi, |
| --- | --- |

590.

| 591. | a u nekim će slučajevima biti potrebno određeno vrijeme da se koristi ostvare. Moguće je da će do tog trenutka sporazum imati samo negativne učinke. Činjenica da se prijenos na potrošače događa s određenim vremenskim odmakom sama po sebi ne isključuje primjenu članka 101. stavka 3. Međutim, što je vremenski odmak dulji, tim veće moraju biti učinkovitosti kako bi se potrošačima nadoknadio i gubitak tijekom razdoblja koje je prethodilo prijenosu. Pri toj ocjeni vrijednost budućih koristi mora se na odgovarajući način diskontirati (411). |
| --- | --- |

591.

9.4.4.   Neuklanjanje tržišnog natjecanja

| 592. | Četvrtim uvjetom iz članka 101. stavka 3. propisano je da sporazum ne smije strankama dati mogućnost uklanjanja tržišnog natjecanja za znatan dio predmetnih proizvoda. Tim se uvjetom u suštini osigurava da na mjerodavnim tržištima ostane određeni stupanj preostalog tržišnog natjecanja, neovisno o opsegu koristi. |
| --- | --- |

592.

| 593. | Taj posljednji uvjet može biti ispunjen čak i ako sporazum koji ograničava tržišno natjecanje obuhvaća cijelu industriju sve dok se stranke sporazuma i dalje snažno natječu u barem jednom važnom parametru tržišnog natjecanja. Na primjer, ako sporazum uklanja tržišno natjecanje u pogledu kvalitete ili raznolikosti, ali je cijena jednako važan parametar tržišnog natjecanja u predmetnoj industriji i nije ograničena, taj uvjet i dalje može biti ispunjen. |
| --- | --- |

593.

| 594. | Nadalje, ako se svi konkurenti natječu s nizom različitih proizvoda na istom mjerodavnom tržištu, uklanjanje tržišnog natjecanja za jednu ili više varijanti proizvoda ne znači nužno da je tržišno natjecanje na mjerodavnom tržištu uklonjeno. |
| --- | --- |

594.

| 595. | Slično tomu, ako konkurenti odluče da u proizvodnji svojih proizvoda neće upotrebljavati određenu onečišćujuću tehnologiju ili određeni neodrživi sastojak, tržišno natjecanje neće se ukloniti ako se nastave natjecati u pogledu cijene i/ili kvalitete gotovog proizvoda. |
| --- | --- |

595.

| 596. | Naposljetku, uklanjanje tržišnog natjecanja na ograničeno razdoblje, ako to ne utječe na razvoj tržišnog natjecanja nakon isteka tog razdoblja, nije prepreka ispunjavanju tog uvjeta. Na primjer, sporazumom među konkurentima o privremenom ograničenju proizvodnje jedne varijante proizvoda koja sadržava neodrživi sastojak kako bi se na tržište uvela održiva zamjena za taj proizvod u cilju informiranja potrošača o obilježjima novog proizvoda, u pravilu će se ispuniti posljednji uvjet iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

596.

9.5.   Sudjelovanje javnih tijela

| 597. | Sudjelovanje nacionalnih ili lokalnih javnih tijela u postupku sklapanja sporazuma o održivosti ili upoznatost tih tijela s postojanjem takvih sporazuma samo po sebi ne isključuje primjenu članka 101. na te sporazume. Slično tomu, ako javna tijela svojim aktima samo potiču ili olakšavaju poduzetnicima sklapanje protutržišnih sporazuma o održivosti, a da se pritom poduzetnicima ne uskraćuje njihova autonomija, na takve sporazume i dalje se primjenjuje članak 101. (412) |
| --- | --- |

597.

| 598. | Međutim, stranke protutržišnog sporazuma o održivosti neće biti odgovorne u skladu s člankom 101. ako su ih javna tijela prisilila ili zahtijevala od njih da sklope sporazum ili ako javna tijela ojačaju učinak sporazuma (413). |
| --- | --- |

598.

9.6.   Primjeri

| 599. | Sporazum na koji se primjenjuje neobvezujuće pravilo sigurne luke

  1. primjer


  Situacija: žitarice za doručak prodaju se u privlačnim šarenim kartonskim kutijama. Tijekom godina te se kutije nisu povećale zbog povećane količine proizvoda, nego samo kako bi ih se učinilo privlačnijima i obećavajućima za potrošače. To je profitabilna marketinška strategija jer potrošači često spontano kupuju žitarice za doručak, a veća veličina ostavlja dojam boljeg omjera cijene i količine. Budući da su svi proizvođači slijedili tu strategiju, ona nije znatno utjecala na njihove tržišne udjele. Međutim, to je dovelo do viška od oko 15 % ambalažnog materijala koji se upotrebljava za njihove proizvode.
  Nevladina organizacija Prevent Waste kritizirala je strategiju „praznih kutija” proizvođača žitarica za doručak kao rasipnu i štetnu za okoliš zbog upotrebe više prirodnih resursa nego što je potrebno za učinkovitu proizvodnju i distribuciju tih proizvoda. Proizvođači žitarica za doručak, organizirani u okviru svoje trgovinske organizacije, odgovorili su na to tako da su pristali ograničiti prekomjernu ambalažu svojih proizvoda. Zajednički su dogovorili normu za ambalažu kojim su ograničili višak ambalažnog materijala na najviše 3 % kako bi osigurali da kutije za žitarice i dalje budu jednostavne za upotrebu te su objavili svoju odluku. Proizvođači žitarica za doručak provode sporazum od početka godine i njime je obuhvaćeno 100 % tržišta. Zbog toga su se troškovi ambalaže, koji čine 6 % veleprodajne cijene, smanjili za oko 10 %. To je dovelo do smanjenja veleprodajne cijene žitarica za doručak za oko 0,5 % i smanjenja maloprodajne cijene za 0–0,5 %.

  Analiza: konkurenti su dogovorili normu koja utječe na stavljanje proizvoda na tržište, no učinili su to na transparentan način, čime se svima omogućuje da prihvate taj pristup bez nametanja obveze da to učine. Ne razmjenjuju se osjetljive informacije. Osim toga, proizvođači žitarica i dalje mogu, ako to žele, dodatno smanjiti vlastitu ambalažu. Nadalje, sporazum o normizaciji kojim se ograničava prekomjerna ambalaža ima vrlo mali učinak na cijenu žitarica za doručak, čak i učinak pada cijena, ne utječe na tržišno natjecanje između proizvođača žitarica u pogledu glavnih parametara cijene, kvalitete i inovacija te samo u ograničenoj mjeri utječe na tržišno natjecanje u području marketinga (s obzirom na naizgled ograničeni učinak strategije „prevelikih” kutija). Sporazum stoga ispunjava uvjete pravila sigurne luke i vjerojatno neće proizvesti znatne negativne učinke na tržišno natjecanje. Sporazumom se zapravo poboljšava ishod za potrošače uklanjanjem skupih strategija prekomjerne ambalaže koje imaju mali utjecaj na tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

599.

1. primjer

Situacija: žitarice za doručak prodaju se u privlačnim šarenim kartonskim kutijama. Tijekom godina te se kutije nisu povećale zbog povećane količine proizvoda, nego samo kako bi ih se učinilo privlačnijima i obećavajućima za potrošače. To je profitabilna marketinška strategija jer potrošači često spontano kupuju žitarice za doručak, a veća veličina ostavlja dojam boljeg omjera cijene i količine. Budući da su svi proizvođači slijedili tu strategiju, ona nije znatno utjecala na njihove tržišne udjele. Međutim, to je dovelo do viška od oko 15 % ambalažnog materijala koji se upotrebljava za njihove proizvode.

Nevladina organizacija Prevent Waste kritizirala je strategiju „praznih kutija” proizvođača žitarica za doručak kao rasipnu i štetnu za okoliš zbog upotrebe više prirodnih resursa nego što je potrebno za učinkovitu proizvodnju i distribuciju tih proizvoda. Proizvođači žitarica za doručak, organizirani u okviru svoje trgovinske organizacije, odgovorili su na to tako da su pristali ograničiti prekomjernu ambalažu svojih proizvoda. Zajednički su dogovorili normu za ambalažu kojim su ograničili višak ambalažnog materijala na najviše 3 % kako bi osigurali da kutije za žitarice i dalje budu jednostavne za upotrebu te su objavili svoju odluku. Proizvođači žitarica za doručak provode sporazum od početka godine i njime je obuhvaćeno 100 % tržišta. Zbog toga su se troškovi ambalaže, koji čine 6 % veleprodajne cijene, smanjili za oko 10 %. To je dovelo do smanjenja veleprodajne cijene žitarica za doručak za oko 0,5 % i smanjenja maloprodajne cijene za 0–0,5 %.

Analiza: konkurenti su dogovorili normu koja utječe na stavljanje proizvoda na tržište, no učinili su to na transparentan način, čime se svima omogućuje da prihvate taj pristup bez nametanja obveze da to učine. Ne razmjenjuju se osjetljive informacije. Osim toga, proizvođači žitarica i dalje mogu, ako to žele, dodatno smanjiti vlastitu ambalažu. Nadalje, sporazum o normizaciji kojim se ograničava prekomjerna ambalaža ima vrlo mali učinak na cijenu žitarica za doručak, čak i učinak pada cijena, ne utječe na tržišno natjecanje između proizvođača žitarica u pogledu glavnih parametara cijene, kvalitete i inovacija te samo u ograničenoj mjeri utječe na tržišno natjecanje u području marketinga (s obzirom na naizgled ograničeni učinak strategije „prevelikih” kutija). Sporazum stoga ispunjava uvjete pravila sigurne luke i vjerojatno neće proizvesti znatne negativne učinke na tržišno natjecanje. Sporazumom se zapravo poboljšava ishod za potrošače uklanjanjem skupih strategija prekomjerne ambalaže koje imaju mali utjecaj na tržišno natjecanje.

| 600. | Sporazum na koji se primjenjuje neobvezujuće pravilo sigurne luke

  2. primjer


  Situacija: nevladina organizacija Fair Tropical Fruits u suradnji s brojnim trgovcima voćem uspostavila je oznaku za tropsko voće kojim se pravedno trguje (oznaka „FTF”). Kako bi upotrebljavala tu oznaku, poduzeća koja trguju tropskim voćem moraju jamčiti da voće potječe od proizvođača koji svojim radnicima isplaćuju pravedne plaće dostatne za život i ne koriste se dječjim radom. Ti trgovci voćem i dalje mogu trgovati voćem i pod drugim oznakama ili bez oznaka. Organizacija Fair Tropical Fruits uspostavila je sustav praćenja kojim se potvrđuje da su proizvodi koji se prodaju pod oznakom FTF u skladu s minimalnim uvjetima. Uvjeti sudjelovanja te metodologija i rezultati sustava praćenja dostupni su na internetskim stranicama organizacije Fair Tropical Fruits. Voće koje se prodaje pod oznakom FTF skuplje je od ostalog tropskog voća kojim se trguje.
  Oznaka FTF uvedena je na razini EU-a, a niz velikih trgovaca upotrebljava tu oznaku i potpisali su sporazum o poštovanju minimalnih uvjeta oznake. Oznaka je ubrzo postala popularna među određenim potrošačima. Ovisno o vrsti tropskog voća i predmetnom zemljopisnom tržištu, tržišni udjeli trgovaca voćem kreću se u rasponu od 12 % za ananas do 20 % za mango. Isti trgovci posluju i izvan okvira oznake.

  Analiza: oznaka FTF vjerojatno neće proizvesti znatne negativne učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. i na nju se može primjenjivati neobvezujuće pravilo sigurne luke za standarde održivosti s obzirom na: i. skromne tržišne udjele stranaka sporazuma na raznim mjerodavnim tržištima nabave i tržištima prodaje, ii. znatne tržišne udjele drugih oznaka i konvencionalnih proizvoda te tržišno natjecanje među njima, te činjenicu da je iii. sudjelovanje u oznaci FTF dobrovoljno i neisključivo, iv. sporazum o normizaciji ne uključuje razmjenu informacija o nabavnim cijenama, drugim troškovima, obujmu proizvodnje ili maržama i da v. dozvola za upotrebu oznake ovisi samo o poštovanju određenih minimalnih uvjeta, bez dogovora o obvezujućim minimalnim cijenama ili dodatnim naknadama. Sporazumima se zapravo može proširiti izbor dostupan potrošačima tako što će im omogućiti da prepoznaju proizvode koji imaju značajke „pravedne trgovine”. |
| --- | --- |

600.

2. primjer

Situacija: nevladina organizacija Fair Tropical Fruits u suradnji s brojnim trgovcima voćem uspostavila je oznaku za tropsko voće kojim se pravedno trguje (oznaka „FTF”). Kako bi upotrebljavala tu oznaku, poduzeća koja trguju tropskim voćem moraju jamčiti da voće potječe od proizvođača koji svojim radnicima isplaćuju pravedne plaće dostatne za život i ne koriste se dječjim radom. Ti trgovci voćem i dalje mogu trgovati voćem i pod drugim oznakama ili bez oznaka. Organizacija Fair Tropical Fruits uspostavila je sustav praćenja kojim se potvrđuje da su proizvodi koji se prodaju pod oznakom FTF u skladu s minimalnim uvjetima. Uvjeti sudjelovanja te metodologija i rezultati sustava praćenja dostupni su na internetskim stranicama organizacije Fair Tropical Fruits. Voće koje se prodaje pod oznakom FTF skuplje je od ostalog tropskog voća kojim se trguje.

Oznaka FTF uvedena je na razini EU-a, a niz velikih trgovaca upotrebljava tu oznaku i potpisali su sporazum o poštovanju minimalnih uvjeta oznake. Oznaka je ubrzo postala popularna među određenim potrošačima. Ovisno o vrsti tropskog voća i predmetnom zemljopisnom tržištu, tržišni udjeli trgovaca voćem kreću se u rasponu od 12 % za ananas do 20 % za mango. Isti trgovci posluju i izvan okvira oznake.

Analiza: oznaka FTF vjerojatno neće proizvesti znatne negativne učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. i na nju se može primjenjivati neobvezujuće pravilo sigurne luke za standarde održivosti s obzirom na: i. skromne tržišne udjele stranaka sporazuma na raznim mjerodavnim tržištima nabave i tržištima prodaje, ii. znatne tržišne udjele drugih oznaka i konvencionalnih proizvoda te tržišno natjecanje među njima, te činjenicu da je iii. sudjelovanje u oznaci FTF dobrovoljno i neisključivo, iv. sporazum o normizaciji ne uključuje razmjenu informacija o nabavnim cijenama, drugim troškovima, obujmu proizvodnje ili maržama i da v. dozvola za upotrebu oznake ovisi samo o poštovanju određenih minimalnih uvjeta, bez dogovora o obvezujućim minimalnim cijenama ili dodatnim naknadama. Sporazumima se zapravo može proširiti izbor dostupan potrošačima tako što će im omogućiti da prepoznaju proizvode koji imaju značajke „pravedne trgovine”.

| 601. | Sporazum koji nema znatan učinak na tržišno natjecanje

  3. primjer


  Situacija: Fair-Clothing.Com vrlo je uspješna nevladina organizacija koja je uz pomoć državnih subvencija i učinkovite medijske kampanje uspjela uvjeriti veliku većinu poduzeća koja prodaju odjeću u EU-u, uključujući sve glavne robne marke i niz maloprodajnih lanaca odjeće, da nabavljaju odjeću samo od proizvođača u zemljama u razvoju koji se pridržavaju određenih razina minimalnih plaća. Kampanja koju su u velikoj mjeri podržale i koordinirale nacionalne organizacije potrošača i organizacije potrošača EU-a iznimno je uspješna: trenutačno se 85 % sve odjeće u EU-u prodaje pod oznakom Fair Clothing. Da bi poduzetnici sudionici dobili dozvolu za upotrebu oznake, pristali su se pridržavati standarda minimalne plaće i ne prodavati odjeću koja nije u skladu sa standardima, neovisno o tome gdje se proizvodi. Zahvaljujući kampanji, plaće tekstilnih radnika u zemljama u razvoju povećale su se u prosjeku za 20 %.
  Ankete i studije o potrošačkim proizvodima pokazuju da se prosječna cijena odjeće u EU-u nije znatno povećala zbog uvođenja oznake Fair Clothing: procjene učinka na cijenu kreću se u rasponu od –0,5 % do +0,8 % i statistički se ne razlikuju značajno od nule. Najvjerojatnija objašnjenja za izostanak povećanja cijena jesu, prvo, relativna beznačajnost plaća u proizvodnji kao sastavnog dijela konačne cijene odjevnih proizvoda i, drugo, moguća poboljšanja produktivnosti rada koja bi mogla biti posljedica povećanja plaća. Na primjer, udio plaća u proizvodnji pamučnih majica iznosi oko 30 % lokalnih troškova proizvodnje. Stoga se može očekivati da je povećanje plaća od 20 % u zemljama u razvoju dovelo do povećanja cijene majice franko tvornica od najviše 6 %.

  Analiza: budući da stranke sporazuma o oznaci Fair Clothing (vlasnici robnih marki i maloprodajni lanci odjeće na zapadu) na nabavnu cijenu dodaju prosječnu maržu od 200–300 % kako bi pokrile troškove prijevoza, uvoza te druge troškove distribucije i pakiranja, učinak na cijenu po kojoj stranke prodaju majice već iz tog razloga iznosi najviše 1,5–2 %. Nadalje, postoje naznake da povećanje plaće od 20 % pozitivno utječe na produktivnost rada u tekstilnom sektoru zemalja u razvoju jer radnicima omogućuje pristup kvalitetnijoj hrani i boljoj zdravstvenoj skrbi. S obzirom na intenzivno tržišno natjecanje u sektoru proizvodnje odjeće može se očekivati da će ta poboljšanja produktivnosti imati učinak smanjenja cijena.
  Na temelju procjena učinka na cijenu može se zaključiti da sporazumi o pravednoj proizvodnji odjeće vjerojatno neće imati znatne negativne učinke na klijente stranaka sporazuma i stoga nisu obuhvaćeni člankom 101. stavkom 1. |
| --- | --- |

601.

3. primjer

Situacija: Fair-Clothing.Com vrlo je uspješna nevladina organizacija koja je uz pomoć državnih subvencija i učinkovite medijske kampanje uspjela uvjeriti veliku većinu poduzeća koja prodaju odjeću u EU-u, uključujući sve glavne robne marke i niz maloprodajnih lanaca odjeće, da nabavljaju odjeću samo od proizvođača u zemljama u razvoju koji se pridržavaju određenih razina minimalnih plaća. Kampanja koju su u velikoj mjeri podržale i koordinirale nacionalne organizacije potrošača i organizacije potrošača EU-a iznimno je uspješna: trenutačno se 85 % sve odjeće u EU-u prodaje pod oznakom Fair Clothing. Da bi poduzetnici sudionici dobili dozvolu za upotrebu oznake, pristali su se pridržavati standarda minimalne plaće i ne prodavati odjeću koja nije u skladu sa standardima, neovisno o tome gdje se proizvodi. Zahvaljujući kampanji, plaće tekstilnih radnika u zemljama u razvoju povećale su se u prosjeku za 20 %.

Ankete i studije o potrošačkim proizvodima pokazuju da se prosječna cijena odjeće u EU-u nije znatno povećala zbog uvođenja oznake Fair Clothing: procjene učinka na cijenu kreću se u rasponu od –0,5 % do +0,8 % i statistički se ne razlikuju značajno od nule. Najvjerojatnija objašnjenja za izostanak povećanja cijena jesu, prvo, relativna beznačajnost plaća u proizvodnji kao sastavnog dijela konačne cijene odjevnih proizvoda i, drugo, moguća poboljšanja produktivnosti rada koja bi mogla biti posljedica povećanja plaća. Na primjer, udio plaća u proizvodnji pamučnih majica iznosi oko 30 % lokalnih troškova proizvodnje. Stoga se može očekivati da je povećanje plaća od 20 % u zemljama u razvoju dovelo do povećanja cijene majice franko tvornica od najviše 6 %.

Analiza: budući da stranke sporazuma o oznaci Fair Clothing (vlasnici robnih marki i maloprodajni lanci odjeće na zapadu) na nabavnu cijenu dodaju prosječnu maržu od 200–300 % kako bi pokrile troškove prijevoza, uvoza te druge troškove distribucije i pakiranja, učinak na cijenu po kojoj stranke prodaju majice već iz tog razloga iznosi najviše 1,5–2 %. Nadalje, postoje naznake da povećanje plaće od 20 % pozitivno utječe na produktivnost rada u tekstilnom sektoru zemalja u razvoju jer radnicima omogućuje pristup kvalitetnijoj hrani i boljoj zdravstvenoj skrbi. S obzirom na intenzivno tržišno natjecanje u sektoru proizvodnje odjeće može se očekivati da će ta poboljšanja produktivnosti imati učinak smanjenja cijena.

Na temelju procjena učinka na cijenu može se zaključiti da sporazumi o pravednoj proizvodnji odjeće vjerojatno neće imati znatne negativne učinke na klijente stranaka sporazuma i stoga nisu obuhvaćeni člankom 101. stavkom 1.

| 602. | Sporazum koji vjerojatno neće ograničiti tržišno natjecanje u skladu s člankom 101. stavkom 1. i/ili koji će vjerojatno ispuniti uvjet iz članka 101. stavka 3.

  4. primjer


  Situacija: kao odgovor na rezultate istraživanja preporučenih razina masti u određenoj prerađenoj hrani koje je provela skupina za strateško promišljanje koju financira vlada u državi članici nekoliko velikih proizvođača prerađene hrane u toj državi članici dogovorilo se, u okviru službenih razgovora na razini trgovinskog udruženja industrije, da će utvrditi preporučene razine masti za te proizvode. Stranke zajedno ostvaruju 70 % prodaje tih proizvoda u državi članici. Inicijativa stranaka sporazuma bit će popraćena nacionalnom oglašivačkom kampanjom koju financira skupina za strateško promišljanje i u kojoj će se istaknuti opasnosti visokog udjela masti u prerađenoj hrani.

  Analiza: iako su razine masti preporuke i stoga dobrovoljne, zbog velikog publiciteta koji proizlazi iz nacionalne oglašivačke kampanje preporučene razine masti vjerojatno će primjenjivati svi proizvođači prerađene hrane u državi članici. Zato će vjerojatno postati de facto najveća dopuštena razina masti u prerađenoj hrani. Stoga bi se izbor potrošača na tržištima proizvoda mogao smanjiti. Međutim, stranke će se i dalje moći natjecati u pogledu niza drugih obilježja proizvoda, kao što su cijena, veličina proizvoda, kvaliteta, okus, drugi hranjivi sastojci i sadržaj soli, ravnoteža sastojaka i označivanje robnom markom. Nadalje, tržišno natjecanje u pogledu razina masti u ponudi proizvoda može se povećati ako stranke žele ponuditi proizvode s najnižim razinama. Stoga sporazum vjerojatno neće proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Međutim, čak i ako se utvrdi da sporazum proizvodi znatan negativan učinak na tržišno natjecanje u skladu s člankom 101. stavkom 1. jer je potrošačima uskraćen izbor hrane s visokom razinom masti, koristi za potrošače u smislu vrijednosti primljenih informacija i korisnih učinaka na zdravlje vjerojatno će nadmašiti štetu te će sporazum vjerojatno ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3. |
| --- | --- |

602.

4. primjer

Situacija: kao odgovor na rezultate istraživanja preporučenih razina masti u određenoj prerađenoj hrani koje je provela skupina za strateško promišljanje koju financira vlada u državi članici nekoliko velikih proizvođača prerađene hrane u toj državi članici dogovorilo se, u okviru službenih razgovora na razini trgovinskog udruženja industrije, da će utvrditi preporučene razine masti za te proizvode. Stranke zajedno ostvaruju 70 % prodaje tih proizvoda u državi članici. Inicijativa stranaka sporazuma bit će popraćena nacionalnom oglašivačkom kampanjom koju financira skupina za strateško promišljanje i u kojoj će se istaknuti opasnosti visokog udjela masti u prerađenoj hrani.

Analiza: iako su razine masti preporuke i stoga dobrovoljne, zbog velikog publiciteta koji proizlazi iz nacionalne oglašivačke kampanje preporučene razine masti vjerojatno će primjenjivati svi proizvođači prerađene hrane u državi članici. Zato će vjerojatno postati de facto najveća dopuštena razina masti u prerađenoj hrani. Stoga bi se izbor potrošača na tržištima proizvoda mogao smanjiti. Međutim, stranke će se i dalje moći natjecati u pogledu niza drugih obilježja proizvoda, kao što su cijena, veličina proizvoda, kvaliteta, okus, drugi hranjivi sastojci i sadržaj soli, ravnoteža sastojaka i označivanje robnom markom. Nadalje, tržišno natjecanje u pogledu razina masti u ponudi proizvoda može se povećati ako stranke žele ponuditi proizvode s najnižim razinama. Stoga sporazum vjerojatno neće proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. Međutim, čak i ako se utvrdi da sporazum proizvodi znatan negativan učinak na tržišno natjecanje u skladu s člankom 101. stavkom 1. jer je potrošačima uskraćen izbor hrane s visokom razinom masti, koristi za potrošače u smislu vrijednosti primljenih informacija i korisnih učinaka na zdravlje vjerojatno će nadmašiti štetu te će sporazum vjerojatno ispuniti uvjete iz članka 101. stavka 3.

| 603. | Sporazum koji ograničava tržišno natjecanje u skladu s člankom 101. stavkom 1. i koji ispunjava uvjete iz članka 101. stavka 3.

  5. primjer


  Situacija: proizvođači perilica rublja proizvode niz strojeva, od najnovijih, tehnički naprednijih i energetski učinkovitijih do starijih modela koji su tehnički manje napredni. Iako stariji manje napredni modeli troše više električne energije i vode, njihova je proizvodnja jeftinija i prodaju se po nižim cijenama nego noviji i tehnički napredniji modeli. U skladu s propisima EU-a svi su modeli razvrstani u osam kategorija energetske učinkovitosti, od A do H, i označeni u skladu s tim.
  Inovacije u industriji usmjerene su na daljnje poboljšanje energetske učinkovitosti novih modela. Međutim, proizvođači perilica rublja smatraju i da imaju odgovornost pokušati smanjiti potrošnju energije svojih strojeva na druge načine. Stoga su se dogovorili o postupnom ukidanju proizvodnje i prodaje perilica rublja u kategorijama od F do H, odnosno starijih i energetski najmanje učinkovitih modela. Ti stariji modeli ujedno su najmanje učinkoviti s obzirom na potrošnju vode.
  Sporazumom su obuhvaćeni svi proizvođači i stoga gotovo 100 % tržišta. Njime se predviđa da će se u roku od dvije godine postupno ukinuti proizvodnja i prodaja perilica rublja u kategorijama od F do H. Ti modeli čine oko 35 % ukupne prodaje na tržištu. Iako svi proizvođači sudionici već proizvode neke modele u kategorijama od A do E i stoga nijedan od njih neće izgubiti sav svoj obujam prodaje, to će na svakog proizvođača utjecati drukčije ovisno o njegovu asortimanu modela. Stoga je vjerojatno da će to utjecati na tržišno natjecanje između proizvođača. Osim toga, postupnim ukidanjem kategorija od F do H smanjit će se izbor strojeva dostupnih potrošačima i povećati prosječni trošak kupnje. Za prosječnog kupca koji je prethodno kupovao perilice rublja kategorije od F do H cijena stroja povećat će se najmanje za od 40 EUR do 70 EUR.
  Prije provedbe sporazuma o postupnom ukidanju kategorija od F do H industrija je oglašivačkim kampanjama pokušala preusmjeriti potražnju s tih kategorija. Studije su pokazale da su te kampanje bile neuspješne jer je mnogim potrošačima pri donošenju odluke o kupnji teško odvagnuti pozitivan učinak budućeg smanjenja računa za električnu energiju i vodu te negativan učinak neposrednog povećanja kupovne cijene stroja.
  Te studije pokazuju i da kupci perilica rublja imaju znatne koristi od postupnog ukidanja kategorija od F do H. Prosječni kupac perilice rublja nadoknadit će povećanje kupovne cijene u roku od godine dana do dvije godine u obliku nižih troškova električne energije i vode. Velika većina potrošača, uključujući one koji rjeđe upotrebljavaju stroj, nadoknadit će povećanje kupovne cijene u roku od četiri godine. Budući da prosječni očekivani vijek trajanja strojeva u kategorijama od A do E iznosi najmanje pet godina, potrošači perilica rublja kao skupina ostvaruju korist od sporazuma. Ta neto korist dodatno se povećava za sve korisnike perilica rublja zbog koristi za okoliš koje proizlaze iz kolektivnog smanjenja upotrebe električne energije i vode. Smanjenje potrošnje električne energije dovodi do smanjenja onečišćenja uzrokovanog proizvodnjom električne energije, što koristi i potrošačima perilica rublja, u mjeri u kojoj tržišni nedostatak povezan s onečišćenjem već nije obuhvaćen drugim regulatornim instrumentima (npr. europski sustav trgovanja emisijama, kojim se ograničavaju emisije ugljika). Smanjenje potrošnje vode dovodi do manjeg onečišćenja vode. Budući da potrošači perilica rublja čine veliku većinu ukupnog stanovništva, dio tih koristi za okoliš pritječe potrošačima na mjerodavnom tržištu na koje utječe sporazum.

  Analiza: iako će sporazum vjerojatno proizvesti znatne negativne učinke i biti obuhvaćen člankom 101. stavkom 1., vjerojatno će ispunjavati i uvjete iz članka 101. stavka 3. Naime, i. kao rezultat sporazuma prosječna perilica rublja postaje energetski učinkovitija i učinkovitija s obzirom na potrošnju vode, ii. to se ne bi moglo postići manje ograničavajućim sporazumom, na primjer kolektivnom oglašivačkom kampanjom ili oznakom održivosti, iii. potrošači na mjerodavnom tržištu ostvaruju neto korist od pojedinačnih koristi upotrebne vrijednosti i kolektivnih koristi za okoliš te iv. nije došlo do uklanjanja tržišnog natjecanja jer sporazum utječe samo na područje primjene asortimana modela, što je jedan parametar tržišnog natjecanja, a ne na druge parametre kao što su cijena ili inovacije, u pogledu kojih se može odvijati i odvija se tržišno natjecanje. |
| --- | --- |

603.

5. primjer

Situacija: proizvođači perilica rublja proizvode niz strojeva, od najnovijih, tehnički naprednijih i energetski učinkovitijih do starijih modela koji su tehnički manje napredni. Iako stariji manje napredni modeli troše više električne energije i vode, njihova je proizvodnja jeftinija i prodaju se po nižim cijenama nego noviji i tehnički napredniji modeli. U skladu s propisima EU-a svi su modeli razvrstani u osam kategorija energetske učinkovitosti, od A do H, i označeni u skladu s tim.

Inovacije u industriji usmjerene su na daljnje poboljšanje energetske učinkovitosti novih modela. Međutim, proizvođači perilica rublja smatraju i da imaju odgovornost pokušati smanjiti potrošnju energije svojih strojeva na druge načine. Stoga su se dogovorili o postupnom ukidanju proizvodnje i prodaje perilica rublja u kategorijama od F do H, odnosno starijih i energetski najmanje učinkovitih modela. Ti stariji modeli ujedno su najmanje učinkoviti s obzirom na potrošnju vode.

Sporazumom su obuhvaćeni svi proizvođači i stoga gotovo 100 % tržišta. Njime se predviđa da će se u roku od dvije godine postupno ukinuti proizvodnja i prodaja perilica rublja u kategorijama od F do H. Ti modeli čine oko 35 % ukupne prodaje na tržištu. Iako svi proizvođači sudionici već proizvode neke modele u kategorijama od A do E i stoga nijedan od njih neće izgubiti sav svoj obujam prodaje, to će na svakog proizvođača utjecati drukčije ovisno o njegovu asortimanu modela. Stoga je vjerojatno da će to utjecati na tržišno natjecanje između proizvođača. Osim toga, postupnim ukidanjem kategorija od F do H smanjit će se izbor strojeva dostupnih potrošačima i povećati prosječni trošak kupnje. Za prosječnog kupca koji je prethodno kupovao perilice rublja kategorije od F do H cijena stroja povećat će se najmanje za od 40 EUR do 70 EUR.

Prije provedbe sporazuma o postupnom ukidanju kategorija od F do H industrija je oglašivačkim kampanjama pokušala preusmjeriti potražnju s tih kategorija. Studije su pokazale da su te kampanje bile neuspješne jer je mnogim potrošačima pri donošenju odluke o kupnji teško odvagnuti pozitivan učinak budućeg smanjenja računa za električnu energiju i vodu te negativan učinak neposrednog povećanja kupovne cijene stroja.

Te studije pokazuju i da kupci perilica rublja imaju znatne koristi od postupnog ukidanja kategorija od F do H. Prosječni kupac perilice rublja nadoknadit će povećanje kupovne cijene u roku od godine dana do dvije godine u obliku nižih troškova električne energije i vode. Velika većina potrošača, uključujući one koji rjeđe upotrebljavaju stroj, nadoknadit će povećanje kupovne cijene u roku od četiri godine. Budući da prosječni očekivani vijek trajanja strojeva u kategorijama od A do E iznosi najmanje pet godina, potrošači perilica rublja kao skupina ostvaruju korist od sporazuma. Ta neto korist dodatno se povećava za sve korisnike perilica rublja zbog koristi za okoliš koje proizlaze iz kolektivnog smanjenja upotrebe električne energije i vode. Smanjenje potrošnje električne energije dovodi do smanjenja onečišćenja uzrokovanog proizvodnjom električne energije, što koristi i potrošačima perilica rublja, u mjeri u kojoj tržišni nedostatak povezan s onečišćenjem već nije obuhvaćen drugim regulatornim instrumentima (npr. europski sustav trgovanja emisijama, kojim se ograničavaju emisije ugljika). Smanjenje potrošnje vode dovodi do manjeg onečišćenja vode. Budući da potrošači perilica rublja čine veliku većinu ukupnog stanovništva, dio tih koristi za okoliš pritječe potrošačima na mjerodavnom tržištu na koje utječe sporazum.

Analiza: iako će sporazum vjerojatno proizvesti znatne negativne učinke i biti obuhvaćen člankom 101. stavkom 1., vjerojatno će ispunjavati i uvjete iz članka 101. stavka 3. Naime, i. kao rezultat sporazuma prosječna perilica rublja postaje energetski učinkovitija i učinkovitija s obzirom na potrošnju vode, ii. to se ne bi moglo postići manje ograničavajućim sporazumom, na primjer kolektivnom oglašivačkom kampanjom ili oznakom održivosti, iii. potrošači na mjerodavnom tržištu ostvaruju neto korist od pojedinačnih koristi upotrebne vrijednosti i kolektivnih koristi za okoliš te iv. nije došlo do uklanjanja tržišnog natjecanja jer sporazum utječe samo na područje primjene asortimana modela, što je jedan parametar tržišnog natjecanja, a ne na druge parametre kao što su cijena ili inovacije, u pogledu kojih se može odvijati i odvija se tržišno natjecanje.

---

(1)  SL C 11, 14.1.2011., str. 1.

(2)  Vidjeti i Komunikaciju Komisije Europskom parlamentu, Europskom vijeću, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija „Ažuriranje nove industrijske strategije za 2020.: izgradnja snažnijeg jedinstvenog tržišta za oporavak Europe”, COM (2021) 350 final.

(3)  Uredba Komisije (EU) 2023/1066 od 1. lipnja 2023. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na određene kategorije sporazuma o istraživanju i razvoju (SL L 143, 2.6.2023., str. 9.).

(4)  Uredba Komisije (EU) 2023/1067 od 1. lipnja 2023. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na određene kategorije sporazuma o specijalizaciji (SL L 143, 2.6.2023., str. 20.).

(5)  Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Europskom vijeću, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija – „Europski zeleni plan”, COM(2019) 640 final.

(6)  Vidjeti na primjer presudu od 25. ožujka 2021., Deutsche Telekom/Komisija, C-152/19 P, EU:C:2021:238, t. 72. i navedenu sudsku praksu.

(7)  U smislu presude od 11. rujna 2014., MasterCard/Komisija, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 76. i mišljenja nezavisnog odvjetnika Légera od 10. srpnja 2001., Wouters, C-309/99, EU:C:2001:390, t. 61.

(8)  Vidjeti, na primjer, presudu od 24. listopada 1996., Viho, C-73/95, EU:C:1996:405, t. 51. Može se pretpostaviti da matično društvo ima prevladavajući utjecaj na ponašanje društva kćeri ako je društvo kći u njegovu stopostotnom vlasništvu ili ako matično društvo ima sva glasačka prava povezana s dionicama svojeg društva kćeri; vidjeti, na primjer, presudu od 10. rujna 2009., Akzo, C-97/08 P, EU:C:2009:536, t. 60. i dalje, presudu od 27. siječnja 2021., The Goldman Sachs Group Inc/Komisija, C-595/18 P, EU:C:2021:73, t. 36.

(9)  Presuda od 26. rujna 2013., EI du Pont de Nemours and Company, C-172/12 P, EU:C:2013:601, t. 47., i presuda od 14. rujna 2017., LG Electronics Inc. and Koninklijke Philips Electronics NV, C-588/15 P i C-622/15 P, EU:C:2017:679, t. 71. i 76.

(10)  Presuda od 14. rujna 2017., LG Electronics Inc. i Koninklijke Philips Electronics NV, C-588/15 P i C-622/15 P, EU:C:2017:679, t. 79.

(11)  Vidjeti, na primjer, presudu od 13. srpnja 2006., Komisija/Volkswagen, C-74/04 P, EU:C:2006:460, t. 37.

(12)  Vidjeti, na primjer, presudu od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 26.; presudu od 31. ožujka 1993., Wood Pulp, C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 i od C-125/85 do C-129/85, EU:C:1993:120, t. 63.

(13)  Presuda od 19. ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, EU:C:2015:184, t. 126. i navedena sudska praksa.

(14)  Pojam „kratkog roka” ovisi o pravnom i gospodarskom kontekstu te činjenicama samog predmeta, a osobito o tome je li predmetni poduzetnik stranka sporazuma o horizontalnoj suradnji ili treća strana. Kad primjenjuje pojam „kratkog roka” kako bi ocijenila treba li se stranka sporazuma smatrati potencijalnim konkurentom druge stranke, Komisija obično uzima u obzir dulje razdoblje nego kad taj pojam primjenjuje kako bi ocijenila sposobnost treće strane da nastupi kao konkurentsko ograničenje za stranke sporazuma. Da bi se treća strana smatrala potencijalnim konkurentom, ulazak na tržište morao bi se dogoditi dovoljno brzo kako bi bojazan od mogućeg ulaska ograničila ponašanje stranaka i drugih sudionika na tržištu. Zbog toga se u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj i Uredbi o skupnom izuzeću za specijalizaciju pod pojmom „kratak rok” podrazumijeva razdoblje od najviše tri godine.

(15)  Presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK), C-307/18, EU:C:2020:52, t. 37. i 38.

(16)  Postojanje patenta ne može se kao takvo smatrati nepremostivom preprekom. Vidjeti presudu od 25. ožujka 2021., Lundbeck, C-591/16 P, EU:C:2021:243, t. 38. i 58.–59.

(17)  Vidjeti, na primjer, presudu od 30. siječnja 2020., Generics (UK), C-307/18, EU:C:2020:52, t. 36.–58.

(18)  Člankom 101. stavkom 1. zabranjeni su stvarni i mogući protutržišni učinci; vidjeti, na primjer, presudu od 28. svibnja 1998., John Deere, C-7/95 P, EU:C:1998:256, t. 77.; presudu od 23. studenoga 2006., Asnef-Equifax, C-238/05, EU:C:2006:734, t. 50.

(19)  Vidjeti presudu od 6. listopada 2009., GlaxoSmithKline, C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P i C-519/06 P, EU:C:2009:610, t. 95.

(20)  Vidjeti presudu od 23. listopada 2003., Van den Bergh Foods/Komisija, T-65/98, EU:T:2003:281, t. 107.; presudu od 18. rujna 2001., Métropole télévision (M6) i drugi/Komisija, predmet T-112/99, EU:T:2001:215, t. 74.; presudu od 2. svibnja 2006., O2/Komisija, T-328/03, EU:T:2006:116, t. 69. i dalje. Sagledavanje protržišnih učinaka omogućuje uvid u objektivnu ozbiljnost prakse. Ono nije zamišljeno kao „pravilo razuma” na temelju kojeg treba odvagnuti protržišne i protutržišne učinke sporazuma kako bi ga se prepoznalo kao „ograničenj[e] tržišnog natjecanja” na temelju članka 101. stavka 1., vidjeti presudu od 30. siječnja 2020., Generics (UK), C-307/18, EU:C:2020:52, t. 104.

(21)  Vidjeti presudu od 14. listopada 2010., Deutsche Telekom, C-280/08 P, EU:C:2010:603, t. 80.–81. Ta se mogućnost dosad restriktivno tumačila; vidjeti, na primjer, presudu od 29. listopada 1980., Van Landewyck, spojeni predmeti od 209 do 215 i 218/78, EU:C:1980:248, t. 130.–134.; presudu od 11. studenoga 1997., Ladbroke Racing, C-359/95 P i C-379/95 P, EU:C:1997:531, t. 33. i dalje.

(22)  Presuda od 9. rujna 2003., CIF, C-198/01, EU:C:2003:430, t. 54. i dalje.

(23)  Vidjeti, na primjer, presudu od 13 prosinca 2006., FNCBV i drugi/Komisija (French Beef), T-217/03 i T-245/03, EU:T:2006:391, t. 92.

(24)  Vidjeti, na primjer, presudu od 11. rujna 2014., CB/Komisija, C-67/13 P, EU:C:2014:2204, t. 49.–50.

(25)  Vidjeti, na primjer, presudu od 6. listopada 2009., GlaxoSmithKline, C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P i C-519/06 P, EU:C:2009:610, t. 55.; presudu od 20. studenoga 2008., BIDS, C-209/07, EU:C:2008:643, t. 16.; presudu od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 29. i dalje; presudu od 28. svibnja 1998., John Deere, C-7/95, P EU:C:1998:256, t. 77.

(26)  Presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK) Ltd i drugi, C-307/18, EU:C:2020:52, t. 67. i navedena sudska praksa.

(27)  Presuda od 2. travnja 2020., Gazdasági Versenyhivatal/Budapest Bank Nyrt. i drugi, C-228/18, EU:C:2020:265, t. 76. i 79.

(28)  Vidjeti presudu od 25. ožujka 2021., Lundbeck, C-591/16 P, EU:C:2021:243, t. 130.–131. i presudu od 25. ožujka 2021., Sun/Komisija, C-586/16 P, EU:C:2021:241, t. 86. Činjenica da Komisija prije nije smatrala da je sporazum sličan predmetnom sporazumu ograničavajući „s obzirom na cilj” ne sprečava je da zauzme takav stav u budućnosti.

(29)  Cijena je jedan od parametara tržišnog natjecanja, baš kao i output, kvaliteta proizvoda, raznolikost proizvoda i inovacije.

(30)  Presuda od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 38.–39.; presuda od 19. ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, EU:C:2015:184, t. 125. Presuda od 12. siječnja 2023., HSBC/Komisija, C-883/19 P, EU:C:2023:11, t. 121.

(31)  Ograničenja koja su u uredbama, smjernicama i obavijestima o skupnom izuzeću prepoznata kao teška ograničenja Komisija općenito smatra ograničenjima s obzirom na cilj.

(32)  U slučaju sporazuma za koje je Sud Europske unije već utvrdio da predstavljaju posebno teške povrede pravila tržišnog natjecanja analiza pravnog i gospodarskog konteksta može se ograničiti samo na analizu koja je potrebna kako bi se utvrdilo postojanje ograničenja s obzirom na cilj; vidjeti presudu od 20. siječnja 2016., Toshiba, C-373/14 P, EU:C:2016:26, t. 29.

(33)  Vidjeti presudu od 11. rujna 2014., CB/Komisija, C-67/13 P, EU:C:2014:2204, t. 53.; presudu od 19 ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, EU:C:2015:184, t. 117. i presudu od 2. travnja 2020., Budapest Bank i drugi, C-228/18, EU:C:2020:265, t. 51.

(34)  Presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK), C-307/18, EU:C:2020:52, t. 103.–107. i presuda od 12. siječnja 2023., HSBC/Komisija, C-883/19 P, EU:C:2023:11, t. 139.

(35)  Presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK), C-307/18, EU:C:2020:52, t. 107.

(36)  Vidjeti, na primjer, presudu od 14. ožujka 2013., Allianz Hungária Biztosító i drugi, C-32/11, EU:C:2013:160, t. 37.; presudu od 11. rujna 2014., CB/Komisija, C-67/13 P, EU:C:2014:2204, t. 54.; i presuda od 19. ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, EU:C:2015:184, t. 118.

(37)  Presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK), C-307/18, EU:C:2020:52, t. 118.; presuda od 12. prosinca 2018., Krka/Komisija, T-684/14, EU:T:2018:918, t. 315.; i presuda od 11. rujna 2014., MasterCard/Komisija, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 166.

(38)  Presuda od 28. svibnja 1998., John Deere, C-7/95 P, EU:C:1998:256, t. 88.; presudu od 23. studenoga 2006., Asnef-Equifax, C-238/05, EU:C:2006:734, t. 51.

(39)  Presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK), C-307/18, EU:C:2020:52, t. 116. i navedena sudska praksa. Konkretan kontekst suradnje može uključivati čimbenike kao što je postojanje dovoljno mogućnosti da klijenti prijeđu na drugog dobavljača, vjerojatnost da će konkurenti povećati opskrbu ako se povećaju cijene, pogoduju li obilježja tržišta koordinaciji, otpada li velik udio varijabilnih troškova stranaka na mjerodavnom tržištu na aktivnosti u području suradnje itd. Moglo bi biti važno procijeniti i kombiniraju li stranke u velikoj mjeri svoje aktivnosti u području suradnje. To bi mogao biti slučaj, na primjer, kad zajednički proizvode ili nabavljaju polugotovi proizvod koji je važan ulazni resurs za njihovu proizvodnju proizvoda na kraju proizvodnog lanca ili kad zajednički proizvode ili distribuiraju velik udio svojeg ukupnog outputa gotovog proizvoda.

(40)  Tržišna snaga je sposobnost održavanja cijena iznad konkurentnih razina u određenom razdoblju odnosno održavanja outputa u odnosu na količinu proizvoda, kvalitetu i raznolikost proizvoda ili inovacije ispod konkurentnih razina u određenom razdoblju, a da to bude profitabilno. Razina tržišne snage koja obično znači kršenje propisa kako je to predviđeno člankom 101. stavkom 1. manja je nego razina tržišne snage kojom se utvrđuje vladajući položaj kako je to predviđeno člankom 102.

(41)  Presuda od 11. rujna 2014., CB/Komisija, C-67/13 P, EU:C:2014:2204, t. 52.;

(42)  Vidjeti i točku 18. Smjernica Komisije za primjenu članka 81. stavka 3. Ugovora (SL C 101, 27.4.2004., str. 97.) („Smjernice za primjenu članka 101. stavka 3.”).

(43)  Presuda od 11. rujna 2014., MasterCard/Komisija, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 89.; presuda od 11. srpnja 1985., Remia i drugi/Komisija, predmet 42/84, EU:C:1985:327, t. 19.–20.; presuda od 28. siječnja 1986., Pronuptia, predmet 161/84, EU:C:1986:41, t. 15.–17.; presuda od 15. prosinca 1994., Gøttrup-Klim, C-250/92, EU:C:1994:413, t. 35. i presuda od 12. prosinca 1995., Oude Luttikhuis i drugi, C-399/93, EU:C:1995:434, t. 12.–15.

(44)  Presuda od 11. rujna 2014., MasterCard/Komisija, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 91.

(45)  Opći pristup pri primjeni članka 101. stavka 3. iznesen je u Smjernicama za primjenu članka 101. stavka 3.

(46)  Vidjeti članak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora (SL L 1, 4.1.2003., str. 1.).

(47)  Vidjeti točke 51.–58. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.

(48)  Više pojedinosti o pojmu potrošača navedeno je u točki 84. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.

(49)  Vidjeti presudu od 13. prosinca 2012., Expedia, C-226/11, EU:C:2012:795, t. 16.–17. i navedenu sudsku praksu.

(50)  SL C 101, 27.4.2004., str. 81.

(51)  SL C 291, 30.8.2014., str. 1.

(52)  U skladu s definicijom u Prilogu Preporuci Komisije od 6. svibnja 2003. o definiciji mikropoduzeća te malih i srednjih poduzeća (SL L 124, 20.5.2003., str. 36.).

(53)  Smjernice o utjecaju na trgovinu, točka 50.

(54)  Smjernice o utjecaju na trgovinu, točka 52.

(55)  Obavijest de minimis, točka 8.

(56)  Presuda od 13. prosinca 2012., Expedia, C-226/11, EU:C:2012:795, t. 37.

(57)  Obavijest de minimis, točka 10.

(58)  Vidjeti presudu od 8. lipnja 1995., Langnese-Iglo/Komisija, T-7/93, EU:T:1995:98, t. 98.

(59)  Uredba Komisije (EU) 2022/720 od 10. svibnja 2022. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na kategorije vertikalnih sporazuma i usklađenih djelovanja (SL L 134, 11.5.2022., str. 4.).

(60)  SL C 248, 30.6.2022., str. 1.

(61)  Iznimno od tog pravila, na vertikalne sporazume među konkurentima može se primijeniti Uredba o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma ako je sporazum neuzajaman i i. ako dobavljač djeluje kao proizvođač, uvoznik ili trgovac na veliko na uzlaznom tržištu i kao uvoznik, trgovac na veliko ili trgovac na malo na silaznom tržištu, dok je kupac na silaznom tržištu uvoznik, trgovac na veliko ili trgovac na malo i nije konkurentni poduzetnik na uzlaznom tržištu na kojem kupuje ugovornu robu ili ii. ako je dobavljač pružatelj usluga na nekoliko razina trgovine, dok kupac pruža usluge na maloprodajnoj razini i nije konkurentni poduzetnik na razini trgovine na kojoj kupuje ugovorne usluge (vidjeti članak 2. stavak 4. Uredbe o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma).

(62)  Obavijest Komisije o utvrđivanju mjerodavnog tržišta za potrebe prava tržišnog natjecanja Zajednice (SL C 372, 9.12.1997., str. 5.).

(63)  Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL L 24, 29.1.2004., str. 1.).

(64)  Vidjeti članak 3. stavak 4. Uredbe o koncentracijama. Kad ocjenjuje postoji li zajednički pothvat sa značenjem koncentracije, Komisija ispituje ima li zajednički pothvat operativnu autonomiju. To ne znači da je zajednički pothvat u donošenju strateških odluka autonoman od svojih matičnih društava (vidjeti Pročišćenu obavijest Komisije o nadležnosti prema Uredbi Vijeća (EZ) br. 139/2004 o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL C 95, 16.4.2008., str. 1.), točke 91.–109. („Pročišćena obavijest o nadležnosti”)). Treba podsjetiti i da, ako stvaranje zajedničkog pothvata koji predstavlja koncentraciju u skladu s člankom 3. Uredbe o koncentracijama ima za svrhu ili posljedicu koordinaciju konkurentskog ponašanja poduzetnika koji ostaju samostalni, takvu koordinaciju trebalo bi ocijeniti u skladu s člankom 101. Ugovora (vidjeti članak 2. stavak 4. Uredbe o koncentracijama).

(65)  Uredba (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL L 347, 20.12.2013., str. 671.). Vidjeti članak 41. Uredbe (EU) br. 1379/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o zajedničkom uređenju tržišta proizvodima ribarstva i akvakulture, izmjeni uredbi Vijeća (EZ) br. 1184/2006 i (EZ) br. 1224/2009 i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 104/2000 (SL L 354, 28.12.2013., str. 1.).

(66)  Vidjeti presudu od 10. srpnja 1990., Tetra Pak I, T-51/89, EU:T:1990:41, t. 25. i dalje.

(67)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1184/2006 od 24. srpnja 2006. o primjeni određenih pravila tržišnog natjecanja na proizvodnju i trgovinu poljoprivrednim proizvodima (SL L 214, 4.8.2006., str. 7.).

(68)  Uredba Vijeća (EZ) br. 169/2009 od 26. veljače 2009. o primjeni pravila tržišnog natjecanja na željeznički prijevoz i cestovni promet te promet unutarnjim vodnim putovima (SL L 61, 5.3.2009., str. 1.) i Uredba Komisije (EZ) br. 906/2009 od 28. rujna 2009. o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na određene kategorije sporazuma, odluka i usklađenih djelovanja između brodara u linijskom pomorskom prometu (konzorciji) (SL L 256, 29.9.2009., str. 31.).

(69)  U ovom poglavlju upućivanja na „tehnologije” uključuju tehnologije i procese.

(70)  Ove Smjernice primjenjuju se na najčešće vrste sporazuma o horizontalnoj suradnji, neovisno o razini integracije koju oni podrazumijevaju, osim na transakcije koje su koncentracija u smislu članka 3. Uredbe (EZ) br. 139/2004, kao što je stvaranje zajedničkog pothvata sa značenjem koncentracije. Vidjeti i točku 46.

(71)  U skladu s definicijom u Prilogu Preporuci Komisije od 6. svibnja 2003. o definiciji mikropoduzeća te malih i srednjih poduzeća (SL L 124, 20.5.2003., str. 36.).

(72)  Uredba Komisije (EU) 2023/1066 od 1. lipnja 2023. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na određene kategorije sporazuma o specijalizaciji (SL L 143, 2.6.2023., str. 9.).

(73)  Osim ako i sve dok Komisija ili nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje ne ukinu primjenu skupnog izuzeća u pojedinačnom predmetu (vidjeti odjeljak 2.2.6.).

(74)  Za ocjenu sporazuma o istraživanju i razvoju u skladu s člankom 101. stavkom 1. vidjeti odjeljak 2.3.

(75)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 3. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(76)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 1. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(77)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 6. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(78)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 4. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(79)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 5. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(80)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 10. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(81)  To je moguće razlikovati od plaćenog istraživanja i razvoja, u okviru kojeg istraživanje i razvoj provode jedna ili više stranaka sporazuma o istraživanju i razvoju.

(82)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 11. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(83)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 7. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(84)  Vidjeti članak 5. stavak 1. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. Dodatni uvjeti povezani sa zajedničkim iskorištavanjem rezultata istraživanja i razvoja opisani su u odjeljku 2.2.3.3.

(85)  Kako je predviđeno člankom 1. stavkom 1. točkom 1. podtočkama (c) i (d) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(86)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 10. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(87)  Sporazum s trećom stranom zahtijeva zasebnu ocjenu u skladu s člankom 101.

(88)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 12. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(89)  Vidjeti članak 2. stavak 3. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(90)  Uredba Komisije (EU) br. 316/2014 od 21. ožujka 2014. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na kategorije sporazuma o prijenosu tehnologije (SL L 93, 28.3.2014., str. 17.). Vidjeti i točke 73. i 74. Smjernica Komisije za primjenu članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na sporazume o prijenosu tehnologije („Smjernice o prijenosu tehnologije”) (SL C 89, 28.3.2014., str. 3.).

(91)  Vidjeti točku 74. Smjernica o prijenosu tehnologije.

(92)  Vidjeti članak 3. stavak 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(93)  Vidjeti članak 3. stavak 3. točku (a) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(94)  Vidjeti članak 3. stavak 3. točku (b) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(95)  To bi, na primjer, mogli biti MSP-ovi čija je glavna komercijalna djelatnost pružanje usluga istraživanja i razvoja trećim stranama.

(96)  Vidjeti članak 3. stavak 4. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(97)  Vidjeti članak 4. stavak 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(98)  Vidjeti članak 4. stavak 3. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(99)  Vidjeti članak 5. stavak 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(100)  Vidjeti članak 5. stavak 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(101)  Vidjeti uvodnu izjavu 5. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(102)  U preostalom dijelu ovog poglavlja upućivanje na tehnologiju ili tehnologije uključuju procese, osim ako nije drugačije navedeno.

(103)  Vidjeti i odjeljak 1.2.1.

(104)  Za smjernice o utvrđivanju mjerodavnog tržišta vidjeti točku 44. i Komisijinu Obavijest o utvrđivanju tržišta. Vidjeti i odjeljak 2.3.1.

(105)  Za smjernice o utvrđivanju mjerodavnog tržišta vidjeti točku 44. i Komisijinu Obavijest o utvrđivanju tržišta. Vidjeti i odjeljak 2.3.1.

(106)  Vidjeti točke 87. i 88.

(107)  Vidjeti odjeljak 2.2.2.1. o razlici između zajedničkog i plaćenog istraživanja i razvoja. Vidjeti i članak 1. stavak 1. točku 1. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(108)  Vidjeti članak 6. stavak 1. točku (a) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(109)  Vidjeti članak 6. stavak 1. točku (b) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. Nije nužno da svi sporazumi o istraživanju i razvoju stranke koja osigurava financiranje koji se odnose na iste ugovorne proizvode ili tehnologije budu obuhvaćeni područjem primjene Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(110)  Za smjernice o utvrđivanju mjerodavnog tržišta vidjeti točku 44. i Komisijinu Obavijest o utvrđivanju tržišta. Vidjeti i odjeljak 2.3.1.

(111)  Vidjeti članak 7. stavak 2. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(112)  Vidjeti članak 7. stavak 3. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(113)  Vidjeti članak 7. stavak 3. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(114)  Vidjeti i članak 8. točku (d) Uredbe o skupnom izuzeću za prijenos tehnologije te točku 25. i točke od 86. do 88. Smjernica o prijenosu tehnologije.

(115)  Vidjeti točke 87. i 88.

(116)  Članak 6. stavak 2. ne primjenjuje se ako su dvije ili više stranaka stvarni ili potencijalni konkurenti na tržištu postojećih proizvoda ili tehnologija koji se mogu poboljšati, nadomjestiti ili zamijeniti ugovornim proizvodima ili tehnologijama. U tom se slučaju primjenjuje članak 6. stavak 1. (prag tržišnog udjela).

(117)  Time se ne dovodi u pitanje ovlast Komisije ili nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje da ukinu primjenu skupnog izuzeća u pojedinačnim slučajevima. Vidjeti odjeljak 2.2.6.

(118)  Kako je navedeno u točki 68., i prethodni sporazum o zajedničkom ili plaćenom istraživanju i razvoju mora ispunjavati uvjete Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(119)  Vidjeti članak 6. stavak 5. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(120)  Vidjeti članak 8. stavak (b) točku i. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(121)  Vidjeti članak 8. stavak (b) točku ii. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(122)  Vidjeti članak 8. stavak (b) točku iii. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(123)  Vidjeti članak 8. stavak (b) točku iv. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(124)  Vidjeti članak 8. stavak (c) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(125)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 19. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(126)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 18. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(127)  Vidjeti članak 8. stavak (g) Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(128)  Vidjeti članak 9. stavak 1. točku (a) podtočku i. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(129)  Vidjeti članak 9. stavak 1. točku (a) podtočku ii. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(130)  U skladu s člankom 41. stavkom 2. Povelje EU-a o temeljnim pravima osobe koje mogu biti oštećene pojedinačnom odlukom kojom se primjenjuje pravo EU-a imaju pravo biti saslušane prije njezina donošenja.

(131)  U skladu s člankom 7. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 1/2003. Komisija je upotrijebila ovlast za ukidanje pogodnosti iz uredbi o skupnom izuzeću u svojoj odluci od 25. ožujka 1992. (privremene mjere) o postupku primjene članka 85. Ugovora o EEZ-u u predmetu IV/34.072 – Mars/Langnese i Schöller, koja je potvrđena presudom od 1. listopada 1998., Langnese-Iglo/Komisija, C-279/95 P, EU:C:1998:447, i u svojoj odluci od 4. prosinca 1991. (privremene mjere) o postupku primjene članka 85. Ugovora o EEZ-u u predmetu IV/33.157 – Eco System/Peugeot.

(132)  Ako se ne ograničava, ne primjenjuje se članak 101. i nije potrebna daljnja ocjena.

(133)  Uredba o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj sadržava posebne definicije koje su relevantne za primjenu praga tržišnog udjela u Uredbi o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj. Vidjeti odjeljak 2.2.3.4.

(134)  Taj se pojam u određenim sektorima upotrebljava za proizvode koji još nisu stavljeni na tržište, ali za koje je proces istraživanja i razvoja dovoljno vidljiv da bi se utvrdilo kojem će tržištu proizvodi vjerojatno pripadati ako proces istraživanja i razvoja bude uspješan.

(135)  Neki sporazumi o istraživanju i razvoju odnose se na razvoj proizvoda koji neće poboljšati, nadomjestiti niti zamijeniti postojeće proizvode, nego će zadovoljiti potpuno novu potražnju. Toj kategoriji proizvoda mogu pripadati i planirani proizvodi.

(136)  Vidjeti i Smjernice o prijenosu tehnologije, točke od 19. do 26.

(137)  Vidjeti i točku 16. o potencijalnom tržišnom natjecanju.

(138)  Vidjeti, na primjer, Odluku Komisije od 8. srpnja 2021., Emisije iz automobila (predmet AT.40178), koja se odnosila na kartel u kojem je sudjelovalo pet proizvođača automobila u okviru udruženja poduzetnika. Prividna svrha suradnje bila je razvoj komponenata za novi sustav za pročišćavanje emisija. Međutim, u okviru te suradnje proizvođači automobila dogovorili su se i da neće poboljšati učinkovitost sustava više od onoga što je zakonski propisano, čime su ograničili tehnički razvoj tehnologije za pročišćavanje emisija.

(139)  To ne dovodi u pitanje procjenu mogućeg povećanja učinkovitosti, uključujući povećanje učinkovitosti koje obično nastaje u javno sufinanciranom istraživanju i razvoju. Vidjeti odjeljak 2.4.1.

(140)  Presuda od 11. rujna 2014., MasterCard/Komisija, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 89.

(141)  Vidjeti i odjeljak 1.2.6. i točku 369.

(142)  Vidjeti i točku 6.

(143)  Vidjeti točku 49. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.

(144)  Vidjeti odjeljak 2.2.4.1.

(145)  Vidjeti točku 44. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3. Za relevantno vrijeme za ocjenu primjenjivosti Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj vidjeti odjeljak 2.2.5.

(146)  Vidjeti članak 1. stavak 1. točku 15. Uredbe o skupnom izuzeću za istraživanje i razvoj.

(147)  Za pripremu usluga vidjeti posebno točku 200.

(148)  Vidjeti točke 12. i 46. Ove Smjernice ne obuhvaćaju operacije koje čine koncentraciju u smislu članka 3. Uredbe o koncentracijama. To uključuje stvaranje zajedničkog pothvata sa značenjem koncentracije.

(149)  Vertikalni sporazumi o podugovaranju nisu obuhvaćeni ovim Smjernicama. Vertikalne sporazume o podugovaranju sklapaju društva koja djeluju na različitim razinama proizvodnog ili distribucijskog lanca. Ti sporazumi mogu biti obuhvaćeni područjem primjene Smjernica o vertikalnim ograničenjima i u određenim se uvjetima na njih može primjenjivati Uredba o skupnom izuzeću za vertikalna ograničenja. Osim toga, ti sporazumi mogu biti obuhvaćeni Obaviješću Komisije od 18. prosinca 1978. o ocjeni određenih ugovora o nalogu u odnosu na članak 85. stavak 1.Ugovora o EEZ-u, (SL C 1, 3.1.1979., str. 2.) („Obavijest o ugovorima o nalogu”).

(150)  Uredba Komisije (EU) 2023/1067 od 1. lipnja 2023. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na određene kategorije sporazuma o specijalizaciji (SL L 143, 2.6.2023., str. 20.).

(151)  Osim ako i sve dok Komisija ili nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje ne ukinu primjenu skupnog izuzeća u pojedinačnom predmetu (vidjeti odjeljak 3.3.7.).

(152)  Vidjeti članak 2. stavak 5. prvu alineju Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004.

(153)  Uredbom (EEZ) br. 2821/71 Komisija se u skladu s člankom 101. stavkom 3. ovlašćuje da uredbom skupno izuzme sporazume čiji je predmet specijalizacija, uključujući sporazume potrebne za njezino postizanje.

(154)  Osim ako i sve dok Komisija ili nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje ne ukinu primjenu skupnog izuzeća u pojedinačnom predmetu (vidjeti odjeljak 3.3.7.).

(155)  Za ocjenu sporazuma o specijalizaciji na temelju članka 101. stavka 1. vidjeti odjeljak 3.4.

(156)  Vidjeti uvodnu izjavu 6. i članak 1. stavak 1. točku 5. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju.

(157)  Trebalo bi napomenuti da sporazumi o jednostranoj i uzajamnoj specijalizaciji moraju uključivati obveze opskrbe i nabave kako bi bili obuhvaćeni definicijama tih sporazuma iz članka 1. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju (vidjeti točke 188. i 190.).

(158)  Uredba Komisije (EU) br. 1218/2010 od 14. prosinca 2010. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na određene kategorije sporazuma o specijalizaciji (SL L 335, 18.12.2010., str. 43.).

(159)  Ako se ne ograničava, ne primjenjuje se članak 101. i nije potrebna daljnja ocjena.

(160)  Vidjeti odjeljak 3.5.

(161)  Vidjeti točku 46. („zajednički pothvati sa značenjem koncentracije”) i točku 12. („odgovornost za povredu članka 101.”).

(162)  Sporazumi o proizvodnji mogu dovesti i do koordinacije ponašanja stranaka kao kupaca. U tom slučaju, kako je objašnjeno u točki 6., uz smjernice iz 3. poglavlja mogu biti relevantne smjernice iz 4. poglavlja (Sporazumi o nabavi).

(163)  Vidjeti točku 34.

(164)  Vidjeti točku 34.

(165)  Vidjeti točku 16.

(166)  Vidjeti odjeljak 3.4.3.2.

(167)  Vidjeti točku 41. U mnogim slučajevima sporazumi o proizvodnji između MSP-ova bit će obuhvaćeni područjem primjene Obavijesti de minimis. Međutim, ta se obavijest ne primjenjuje na sporazume koji sadržavaju ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj.

(168)  Vidjeti članak 2. stavak 1. Uredbe o skupnom izuzeću za specijalizaciju.

(169)  Vidjeti odjeljak 3.3.5.1.

(170)  Uključujući povećanje cijene koju stranke naplaćuju za polugotovi proizvod konkurentima koji su treće strane na silaznom tržištu koji se oslanjaju na te stranke za opskrbu polugotovim proizvodom.

(171)  Presuda od 11. rujna 2014., MasterCard/Komisija, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 89.

(172)  Vidjeti i odjeljak 1.2.6. i točku 369.

(173)  Vidjeti i točku 6.

(174)  Vidjeti odjeljak 3.4.

(175)  Vidjeti odjeljak 3.3.

(176)  Vidjeti točku 98. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.

(177)  Potrebno je napomenuti da se pojam „pokretna infrastruktura” u ovom odjeljku odnosi na upotrebu infrastrukture za usluge telekomunikacije u pokretnoj mreži, kao što je pokretna širokopojasna veza, kao i na upotrebu infrastrukture za bežični pristup fiksnoj lokaciji, kao što je fiksni bežični pristup koji služi kao alternativa bežičnim vezama.

(178)  Smjernice u ovom odjeljku obuhvaćaju sporazume koji se odnose na situacije u kojima operatori pokretnih telekomunikacijskih mreža zajednički uvode infrastrukturu. Ovaj odjeljak ne obuhvaća sporazume koji se odnose na pružanje proizvoda za veleprodajni pristup pokretnim telekomunikacijama.

(179)  Operatori pokretnih telekomunikacijskih mreža mogu se zajednički koristiti i sljedećim: osim dijelom svoje mreže koji sadržava RAN, mogu se zajednički koristiti i nekim čvorovima svojih jezgrenih mreža kao što su pokretni komutacijski centri i entiteti upravljanja pokretljivošću.

(180)  Na primjer, zajedničko korištenje pokretnom infrastrukturom može omogućiti tržišno natjecanje na maloprodajnoj razini kojeg ne bi bilo u slučaju nepostojanja sporazuma. Vidjeti po analogiji presudu od 2. svibnja 2006., O2 (Njemačka)/Komisija, T-328/03, EU:T:2006:116, t. 77.–79. Ta presuda odnosi se na sporazume o nacionalnom roamingu, no načela se mogu primijeniti mutatis mutandis na sporazume o zajedničkom korištenju pokretnom infrastrukturom.

(181)  Regulatorni okvir za elektroničke komunikacije omogućuje tijelima država članica da mrežnim operatorima u određenim situacijama nametnu zajedničko korištenje infrastrukturom, na primjer u zemljopisnim područjima u kojima postoje nepremostive gospodarske ili fizičke prepreke replikaciji infrastrukture, a krajnjim bi korisnicima mogla biti uskraćena digitalna povezivost. Vidjeti članak 61. stavak 4. Direktive (EU) 2018/1972 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2018. o Europskom zakoniku elektroničkih komunikacija (preinaka) („Europski zakonik elektroničkih komunikacija”) (SL L 321, 17.12.2018., str. 36.). Vidjeti i Preporuku Komisije (EU) 2020/1307 od 18. rujna 2020. o zajedničkom Unijinom paketu mjera za smanjenje troškova postavljanja mreža vrlo velikog kapaciteta i osiguravanje pravodobnog i investicijski poticajnog pristupa radiofrekvencijskom spektru za mreže 5G radi poticanja povezivosti u cilju pružanja potpore gospodarskom oporavku od krize uzrokovane bolešću COVID-19 u Uniji. U preporuci se ističe da „Mreže 5G zahtijevaju znatno gušće postavljanje ćelija u višim frekvencijskim pojasevima u odnosu na prethodne generacije tehnologije. Zajedničko korištenje pasivnom i aktivnom infrastrukturom te zajedničko postavljanje bežične infrastrukture mogu smanjiti troškove takvog postavljanja (uključujući inkrementalne troškove), [...] i pritom ga ubrzati, poduprijeti povećanu pokrivenost mrežom i omogućiti djelotvornije i učinkovitije korištenje radiofrekvencijskim spektrom u korist potrošača. Stoga bi ih nadležna tijela trebala smatrati pozitivnima, posebno u područjima ograničenog ekonomskog povrata”, vidjeti uvodnu izjavu 26. i točku 20. podtočku (f) (SL L 305, 21.9.2020., str. 33.).

(182)  Tržišno natjecanje o kojem je riječ mora se razmatrati u stvarnom kontekstu u kojem bi postojalo da nema sporazuma; utjecaj na tržišno natjecanje može se pogotovo dovesti u pitanje ako je sporazum potreban poduzetniku da bi se probio na novo područje. Vidjeti presudu od 2. svibnja 2006., O2 (Njemačka)/Komisija, T-328/03, t. 68.

(183)  Posredničke veze služe za povezivanje okosnice mreže s perifernijim dijelovima mreže.

(184)  Ograničenja instaliranog kapaciteta, zajedno s ograničenjima koja pokreće zajednička posrednička mreža, mogla bi, na primjer, imati izravan učinak na pružanje veleprodajnih usluga za operatore pokretnih virtualnih mreža („OPVM-ovi”) i (međunarodnih i nacionalnih) usluga roaminga.

(185)  Odluka Komisije od 11. srpnja 2022., Dijeljenje mreže – Češka, AT.40305, uvodna izjava 89.

(186)  Odluka Komisije od 11. srpnja 2022., Dijeljenje mreže – Češka, AT.40305, uvodna izjava 89.

(187)  Sporazumi o zajedničkom korištenju pokretnom infrastrukturom mogu dovesti do situacija u kojima jedna stranka otežava poslovanje druge stranke: na primjer, ako infrastruktura pokretne mreže kojom upravlja jedna stranka u određenom području ne podržava određenu tehnologiju koju bi druga stranka koja se koristi tom infrastrukturom u tom području željela uvesti. Vidjeti i Odluku Komisije od 11. srpnja 2022., Dijeljenje mreže – Češka, AT.40305, uvodna izjava, odjeljak 4.4.1., uvodne izjave 91. i 106.

(188)  Na primjer, ako se dvije stranke dogovore o zemljopisnoj podjeli (pri čemu je i. stranka A mrežni operator za zemljopisno područje A, a stranka B mrežni operator za područje B; ii. svaka stranka nastavlja poslovati i natjecati se u području druge stranke; dok je iii. mrežni operator za određeno područje odgovoran za odluke o ulaganju u ime obaju operatora za to područje), a sporazumom se mrežnom operatoru daje pravo da odbije provesti proširenje mreže koje je zatražila druga strana.

(189)  Na primjer, u slučaju zemljopisne podjele, kad jedna stranka drugoj stranci naplaćuje nadogradnje mreže po cijeni većoj od osnovnih inkrementalnih troškova.

(190)  Presuda od 2. svibnja 2006., O2 (Njemačka)/Komisija, T-328/03, EU:T:2006:116, t. 65.–71.

(191)  Odluka Komisije od 16. srpnja 2003., T-Mobile Deutschland/O2 Germany: Dijeljenje mreže Rahmenvertrag, COMP/38.369, uvodna izjava 12.; Odluka Komisije od 30. travnja 2003.O2 UK Limited/T-Mobile UK Limited („Sporazum o zajedničkom korištenju mreže Ujedinjene Kraljevine”), COMP/38.370, uvodna izjava 11.

(192)  Vidjeti publikaciju BEREC Common Position on Mobile Infrastructure Sharing (Zajedničko stajalište Tijela europskih regulatora za elektroničke komunikacije (BEREC) o zajedničkom korištenju pokretnom infrastrukturom), 13. lipnja 2019., odjeljak 4.2. Active sharing (Zajedničko korištenje aktivnom infrastrukturom).

(193)  Kao što su, na primjer, neovisna stjecanja spektra; neovisne odluke o tome kako upotrebljavati takav spektar i koje pojaseve spektra upotrebljavati te hoće li se nakon stjecanja zajednički koristiti spektrom.

(194)  Ovisno o razvoju relevantne tehnologije (RAN) tijekom vremena, ta razlika između zajedničkog korištenja pasivnom i aktivnom infrastrukturom i spektrom mogla bi postati manje važna za buduće sporazume o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom. Međutim, načela utvrđena u ovoj točki vjerojatno će i dalje biti relevantna za ocjenu budućih sporazuma o zajedničkom korištenju pokretnom telekomunikacijskom infrastrukturom, što ovisi i o ulozi koju će hardverske komponente tehnologije (RAN) imati u budućnosti u smislu diferencijacije. Na primjer, u budućnosti bi se diferencijacija na razini hardverskih komponenti RAN-a mogla smanjiti, dok bi se diferencijacija na razini softvera mogla povećati.

(195)  Vidjeti točku 259.

(196)  Vidjeti točku 259.

(197)  Potrebno je napomenuti da se pojam „zajedničko korištenje spektrom” u ovom odjeljku odnosi na vrstu sporazuma o zajedničkom korištenju infrastrukturom u okviru kojeg dva ili više konkurentna operatora pokretne telekomunikacijske mreže zajednički upotrebljavaju (odnosno „udružuju”) svoje dodijeljene dijelove spektra na jednom ili više pojaseva spektra. Smjernice o zajedničkom korištenju spektrom u ovom odjeljku ne dovode u pitanje druge vrste zajedničkog korištenja spektrom, na primjer između nekonkurenata (među ostalim između operatora pokretne telekomunikacijske mreže i operatora nepokretne telekomunikacijske mreže) koji dinamično upotrebljavaju iste pojaseve spektra i na taj način potiču učinkovitu upotrebu tako ograničenog resursa i nove mogućnosti za uvođenje 5G tehnologije. Osim toga, pojam „zajedničko korištenje spektrom” iz ovog odjeljka ne bi trebalo miješati s konceptom „dinamičnog zajedničkog korištenja spektrom”, što je tehnologija koja omogućuje dinamičnu raspodjelu resursa kapaciteta operatora pokretne mreže na određenom pojasu spektra kako bi se omogućila istodobna upotreba nekoliko generacija pokretnih tehnologija, kao što su 3G, 4G i 5G, na istom pojasu spektra.

(198)  Članak 47. stavak 2. Europskog zakonika elektroničkih komunikacija. Osim toga, nadležna tijela pri određivanju uvjeta za pojedinačna prava korištenja radiofrekvencijskim spektrom mogu predvidjeti sljedeće mogućnosti: (a) zajedničko korištenje pasivnom ili aktivnom infrastrukturom, koja se oslanja na radiofrekvencijski spektar, ili zajedničko korištenje radiofrekvencijskim spektrom; (b) komercijalne sporazume o roaming pristupu; (c) zajedničko postavljanje infrastrukture za pružanje mreža ili usluga koje se oslanjaju na korištenje radiofrekvencijskim spektrom.

(199)  Na primjer, vjerojatnije je da će biti potrebna temeljita istraga sporazuma o zajedničkom korištenju pokretnom infrastrukturom između dvaju operatora pokretne mreže koji imaju visok zajednički tržišni udio i koji pokrivaju velik dio državnog područja države članice i zajednički se koriste spektrom. No takvi sporazumi u određenim okolnostima (npr. ako je sporazum ograničen samo na slabo naseljena područja) možda neće proizvesti ograničavajuće učinke.

(200)  Vidjeti Colen, L., Bouamra-Mechemache, Z., Daskalova, V., Nes, K., Retail alliances in the agricultural and food supply chain (Maloprodajni savezi u lancu opskrbe poljoprivrednim i prehrambenim proizvodima), EUR 30206 EN, Europska komisija, 2020., ISBN 978-92-76-18585-7, doi:10.2760/33720, JRC120271. U tom izvješću JRC-a navodi se tipologija maloprodajnih saveza; vidjeti odjeljak 2.3. u kojem se razlikuju i. skupine neovisnih trgovaca na malo, ii. nacionalni maloprodajni savezi i iii. međunarodni ili europski maloprodajni savezi. Za razliku od skupina neovisnih trgovaca na malo, nacionalni i međunarodni maloprodajni savezi u pravilu ne nabavljaju zajednički proizvode od dobavljača, nego samo pregovaraju o određenim uvjetima nabave s proizvođačima proizvoda određene robne marke, na primjer o dodatnom rabatu proizvođača u zamjenu za određene usluge trgovaca na malo. Ti uvjeti primjenjuju se uz uvjete dogovorene s pojedinačnim članovima saveza.

(201)  Presuda od 7. studenoga 2019., Campine, T-240/17, EU:T:2019:778, t. 297.; vidjeti i presudu od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 37.; i presudu od 13. prosinca 2006., French Beef, spojeni predmeti T-217/03 i T-245/03, EU:T:2006:391, t. 83. i sljedeće.

(202)  Vidjeti 6. poglavlje o razmjeni informacija, a posebno odjeljak 6.2.6., koji se odnosi i na razmjene poslovno osjetljivih informacija između kupaca.

(203)  Svi mogući protržišni učinci sporazuma moraju se, kao elementi konteksta tog sporazuma, uzeti u obzir na odgovarajući način za potrebe njegove kvalifikacije kao ograničenja s obzirom na cilj jer mogu dovesti u pitanje opću ocjenu toga je li sporazum dovoljno štetan za tržišno natjecanje, vidjeti točku 28.

(204)  Komisija je kaznila kartele kupaca koji nisu u potpunosti tajno poslovali, nego su barem započeli na relativno transparentan način. Vidjeti Odluku Komisije 2003/600/EZ od 2. travnja 2003., French Beef (SL L 209, 19.8.2003., str. 12.).

(205)  Presuda od 15. prosinca 1994., Gøttrup-Klim, C-250/92, EU:C:1994:413, t. 34. Vidjeti i odjeljak 1.2.6. o dodatnim ograničenjima.

(206)  Vidjeti odjeljak 6.2.4.2.

(207)  Presuda od 11. rujna 2014., MasterCard/Komisija, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 89.

(208)  Vidjeti točku 369.

(209)  Vidjeti i točku 6.

(210)  Na primjer, nacionalno zakonodavstvo kojim se prenosi Direktiva (EU) 2019/633 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. travnja 2019. o nepoštenim trgovačkim praksama u odnosima među poduzećima u lancu opskrbe poljoprivrednim i prehrambenim proizvodima (SL L 111, 25.4.2019., str. 59.) ili koje je strože od članka 102. jer se njime zabranjuje ili propisuje kazna za zlouporabu u odnosu na gospodarski ovisne poduzetnike, vidjeti članak 3. stavak 2. i uvodnu izjavu 8. Uredbe (EZ) br. 1/2003.

(211)  Vidjeti točku 278.

(212)  Takve prijetnje mogu biti sastavni dio učinkovitog pregovaranja kako bi se postigle konkurentnije cijene. S druge strane, one se mogu javiti i u kontekstu aranžmana za zajedničku nabavu koji ograničavaju tržišno natjecanje. Pojava takvih prijetnji sama po sebi nije dokaz o šteti za tržišno natjecanje kao ni o njezinu nepostojanju.

(213)  Na primjer, iako rabat može biti ugovoren u obliku paušalnog plaćanja, zapravo može ovisiti o tome hoće li kupac uspjeti ostvariti određene očekivane ciljne prihode od prodaje kad se sljedeće godine bude ponovno pregovaralo o ugovoru. Slično tomu, plaćanje može ovisiti o pružanju određenih usluga.

(214)  Članak 2. stavak 4. Uredbe o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma.

(215)  Izuzeće predviđeno člankom 2. stavkom 4. Uredbe o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma ne primjenjuje se i. na razmjenu informacija između dobavljača i kupca koja nije izravno povezana s provedbom vertikalnog sporazuma ili nije nužna za poboljšanje proizvodnje ili distribucije ugovorne robe ili usluga ili na razmjenu informacija koja ne ispunjava nijedan od ta dva uvjeta (članak 2. stavak 5. Uredbe o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma) ili ii. na vertikalne sporazume o pružanju usluga internetskog posredovanja ako je pružatelj usluga internetskog posredovanja konkurentni poduzetnik na mjerodavnom tržištu za prodaju posredovane robe ili usluga (članak 2. stavak 6. Uredbe o skupnom izuzeću vertikalnih sporazuma). U tim se slučajevima ove Smjernice primjenjuju zajedno s Vertikalnim smjernicama. Takve razmjene informacija i sporazume treba pojedinačno ocijeniti u skladu s člankom 101. Vertikalne smjernice mogu biti relevantne za ocjenu vertikalnih ograničenja, dok ove Smjernice mogu biti relevantne za ocjenu mogućeg tajnog dogovora.

(216)  Vidjeti i točku 47.

(217)  Na primjer, u slučaju sporazuma o komercijalizaciji na određenom zemljopisnom tržištu riječ je o drugim zemljopisnim tržištima na kojima djeluju stranke sporazuma ili može biti riječ o tržištima za isporuku zajednički kupljenih ulaznih resursa za komercijalizaciju ugovornih proizvoda.

(218)  Presuda od 11. rujna 2014., MasterCard/Komisija, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 89.

(219)  Vidjeti i odjeljak 1.2.6. o dodatnim ograničenjima.

(220)  Vidjeti i točku 6.

(221)  Vidjeti posebno 9. poglavlje, točku 559. o sporazumima o održivosti.

(222)  Suradnja u nadmetanju može se provesti podugovaranjem, pri čemu službeni ponuditelj pristaje, u slučaju dodjele ugovora, podugovoriti dio aktivnosti jednoj ili više drugih stranaka, ili preko zajednice, pri čemu svi partneri u zajednici u natječajnom postupku sudjeluju zajednički, i to obično preko pravnog subjekta osnovanog posebno za potrebe tog postupka. Iz perspektive javne nabave podugovaranje se razlikuje od zajednice po tome što u prvom slučaju glavni ugovaratelj možda neće morati odmah objaviti imena svojih podugovaratelja, dok se u slučaju zajednice imena njezinih članova odmah otkrivaju naručitelju. Iz perspektive prava tržišnog natjecanja i podugovaranje i zajednice oblik su zajedničkog nadmetanja. U ovom će se odjeljku radi jednostavnosti upotrebljavati pojam „zajednica ponuditelja” umjesto „zajedničko nadmetanje”. Nadalje, trebalo bi razlikovati situacije u kojima je i. podugovaranje dogovoreno prije ponude i u kojima je ii. podugovaranje dogovoreno i sklopljeno nakon dodjele ugovora. Općenito, podugovaranje samo u prvoj situaciji znači zajedničko nadmetanje, a u nekim situacijama i oblik namještanja ponuda.

(223)  Obavijest Komisije o alatima za borbu protiv tajnih sporazuma u području javne nabave i smjernice za primjenu s time povezane osnove za isključenje (SL C 91, 18.3.2021., str. 1.).

(224)  Presuda od 14. siječnja 2021., Kilpailu- ja kuluttajavirasto, C-450/19, ECLI:EU:C:2021:10, t. 35.

(225)  Obavijest Komisije o alatima za borbu protiv tajnih sporazuma u području javne nabave i smjernice za primjenu s time povezane osnove za isključenje, odjeljak 5.6.

(226)  Presuda od 30. siječnja 2020., Generics (UK) Ltd i drugi/Competition and Markets Authority, C-307/18, EU:C:2020:52, t. 39.

(227)  Ako su razmijenjene informacije u cijelosti ili djelomično osobni podaci, ovim Smjernicama ne dovodi se u pitanje pravo Unije o zaštiti podataka, a posebno Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL L 119, 4.5.2016., str. 1.). Nijedna odredba ovih Smjernica ne bi se trebala primjenjivati ni tumačiti na način kojim se umanjuje ili ograničava pravo na zaštitu osobnih podataka.

(228)  Pojam „razmjena podataka” upotrebljava se za opisivanje svih mogućih oblika i modela pristupa podacima i njihova prijenosa među poduzetnicima. Uključuje podatkovna udruženja u kojima se nositelji podataka okupljaju radi razmjene podataka.

(229)  Presuda od 11. rujna 2014., MasterCard/Komisija, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 89.

(230)  Vidjeti i točku 6.

(231)  Vidjeti članak 2. stavke 1. i 5. Uredbe (EU) 2022/720 od 10. svibnja 2022. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na kategorije vertikalnih sporazuma i usklađenih djelovanja (SL L 134, 11.5.2022., str. 4.). Za nepotpuni popis primjera informacija koje, ovisno o okolnostima, mogu biti izravno povezane s provedbom vertikalnog sporazuma i nužne za poboljšanje proizvodnje ili distribucije ugovorne robe ili usluga vidjeti točku 99. Komunikacije Komisije „Smjernice o vertikalnim ograničenjima” (SL C 248, 30.6.2022., str. 1.). Ako stranke vertikalnog sporazuma koji ispunjava uvjete iz članka 2. stavka 4. točaka (a) ili (b) Uredbe (EU) 2022/720 razmjenjuju informacije koje nisu izravno povezane s provedbom njihova vertikalnog sporazuma ili nisu nužne za poboljšanje proizvodnje ili distribucije ugovorne robe ili usluga ili ako ta razmjena informacija ne ispunjuje nijedan od tih dvaju uvjeta, ta se razmjena informacija mora pojedinačno ocijeniti u skladu s člankom 101. Ugovora i uz pomoć ovih Smjernica.

(232)  Članak 4. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (Uredba EZ-a o koncentracijama) (SL L 24, 29.1.2004., str. 1.). Vidjeti i Obavijest Komisije o ograničenjima koja su potrebna za provedbu koncentracija i izravno se na nju odnose (SL C 56, 5.3.2005., str. 24.). Vidjeti i presudu od 22. rujna 2021., Altice Europea/Komisija, T-425/18, EU:T:2021:607, t. 239.

(233)  Ekonomska teorija o asimetričnosti informacija bavi se proučavanjem odluka u scenarijima u kojima jedna stranka ima više informacija od druge.

(234)  Razmjena podataka potiče se i u Europskoj strategiji za podatke.

(235)  Presuda od 21. siječnja 2016., Eturas i drugi, C-74/14, EU:C:2016:42, t. 27. i presuda od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 32.–33.

(236)  Presuda od 21. siječnja 2016., Eturas i drugi, C-74/14, EU:C:2016:42, t. 39.–40.; presuda od 19. ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, EU:C:2015:184, t. 126.

(237)  Presuda od 26. siječnja 2017., Duravit i drugi/Komisija, C-609/13 P, EU:C:2017:46, točka 135. i presuda od 12. siječnja 2023., HSBC Holdings i drugi/Komisija, C-883/19 P, EU:C:2023:11, t. 123.

(238)  Presuda od 10. studenoga 2017., ICAP i drugi/Komisija, T-180/15, EU:T:2017:795, t. 57.; presuda od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 51.; presuda od 19 ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, EU:C:2015:184, t. 127. i presuda od 8. srpnja 1999., Hüls/Komisija, C-199/92 P, EU:C:1999:358, t. 161.–163.

(239)  Upotreba pojma „glavni problemi u području tržišnog natjecanja” znači da navedeni opis problema u području tržišnog natjecanja nije isključiv ni sveobuhvatan.

(240)  To je posebno slučaj ako se na razmjeni temelji neki drugi protutržišni dogovor. Vidjeti: presudu od 26. siječnja 2017., Duravit i drugi/Komisija, C-609/13 P, EU:C:2017:46, t. 134.; presudu od 7. siječnja 2004., Aalborg Portland i dr./Komisija, predmet C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P i C-219/00 P, EU:C:2004:6, t. 281.

(241)  Razmjena informacija na taj način može olakšati tajno dogovaranje jer pridonosi uzajamnom razumijevanju sustava nagrađivanja i sankcioniranja koji je karakterističan za tajne sporazume. Takve razmjene informacija mogu uključivati privatne ili javne razmjene. Na primjer, ako bi poduzetnik privatno obavijestio svoje konkurente o tome da bi svi trebali povećati cijene ili smanjiti prodaju ili kapacitet odnosno zajednički donositi poslovne odluke, neosporno bi postojala protutržišna namjera. Učinak će vjerojatno biti sličan ako poduzetnik umjesto toga javno priopći taj plan, osim ako se može dokazati da će informacije koristiti klijentima, a ne samo poduzetniku, njegovim konkurentima ili ulagačima. To je zato što na temelju tajnog dogovora poduzetnici, njihovi konkurenti i ulagači obično ostvare veću dobit, dok klijenti gube.

(242)  Vidjeti, na primjer, presudu od 7. studenoga 2019., Campine i Campine Recycling/Komisija, T-240/17, EU:T:2019:778, t. 305.

(243)  U pogledu problema povezanih s protutržišnim ograničenjem pristupa tržištu koji proizlaze iz vertikalnih sporazuma vidjeti točke 18.–22. Smjernica o vertikalnim ograničenjima.

(244)  U presudi od 23. studenoga 2006., Asnef-Equifax, C-238/05, EU:C:2006:734, t. 57.–58., ističe se važnost analize temeljne strukture tržišta pri utvrđivanju je li rizik od ograničenja pristupa tržištu vjerojatan. Vidjeti i Odluku Komisije od 30. lipnja 2022. u predmetu AT.40511, Insurance Ireland, u kojem su sudionici u razmjeni činili 98 % mjerodavnog tržišta.

(245)  Time se ne zahtijeva da pristup bude besplatan. Može se naplatiti naknada pod uvjetom da je poštena, transparentna i nediskriminirajuća. Osim toga, od trećih strana može se zahtijevati i da same dostave podatke u bazu podataka. Vidjeti i presudu od 23. studenoga 2006., Asnef-Equifax, C-238/05, EU:C:2006:734, t. 60.

(246)  Pristup vlastitim podacima poduzetnika, na primjer korisničkim podacima nastalima upotrebom neke platforme, ne smatra se razmjenom poslovno osjetljivih informacija.

(247)  Presuda od 19. ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, EU:C:2015:184, t. 121. i presuda od 12. siječnja 2023., HSBC Holdings i drugi/Komisija, predmet C-883/19 P, EU:C:2023:11, t. 115.

(248)  Presuda od 19. ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, EU:C:2015:184, t. 123. i presuda od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 36.

(249)  Presuda od 15. prosinca 2016., Philips i Philips France/Komisija, T-762/14, EU:T:2016:738, t. 91.

(250)  Popis nije sveobuhvatan.

(251)  Presuda od 8. srpnja 2008., BPB/Komisija, T-53/03, EU:T:2008:254, t. 236. i presuda od 2. veljače 2022., Scania/Komisija, T-799/17, EU:T:2022:48, t. 347. Informacije su u javnoj domeni ako se mogu dobiti iz javno dostupnih izvora. Informacije nisu javne ako troškovi prikupljanja informacija odvraćaju druge poduzetnike i potrošače od njihova prikupljanja. Činjenica da je moguće prikupiti određene informacije na tržištu, na primjer od klijenata, ne znači nužno da su takve informacije tržišni podaci koji su lako dostupni konkurentima. Vidjeti presudu od 12. srpnja 2001., Tate & Lyle i drugi/Komisija, T-202/98, T-204/98 i T-207/98, EU:T:2001:185, t. 60.

(252)  Vidjeti presudu od 5. listopada 2020., Casino, Guichard-Perrachon i AMC/Komisija, T-249/17, EU:T:2020:458, t. 263.–267. i presudu od 30. rujna 2003., Atlantic Container Line i drugi/Komisija, T-191/98, T-212/98 do T-214/98, EU:T:2003:245, t. 1 154. Vidjeti i točku 398. u kojoj se objašnjava da objava javnosti u nekim slučajevima može biti dio komunikacijskog kanala kojim konkurenti signaliziraju namjeru da se na tržištu ubuduće ponašaju na određen način ili koji služi kao središnja točka za koordinaciju među konkurentima i stoga može biti obuhvaćeno člankom 101. stavkom 1.

(253)  Na primjer, u slučaju koncentriranog oligopola.

(254)  Trgovinska udruženja mogu prikupljati povijesne podatke za revizije javne politike ili analizu rezultata takvih revizija.

(255)  Na primjer, Komisija je u starijim predmetima smatrala da je razmjena podataka o pojedinim poduzetnicima starijih od godinu dana povijesna i da ne ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1., dok se informacije novije od godine dana smatraju novima; Odluka Komisije u predmetu IV/31.370, UK – Agricultural Tractor Registration Exchange, uvodna izjava 50.; Odluka Komisije u predmetu IV/36.069, Wirtschaftsvereinigung Stahl (SL L 1, 3.1.1998., str. 10., uvodna izjava 17.).

(256)  U presudi od 12. srpnja 2019., Sony i Sony Electronics/Komisija, T-762/15, EU:T:2019:515, t. 127., Opći sud smatrao je da je u okolnostima predmeta upoznatost s rezultatima prošlih dražbi bila vrlo relevantna informacija za konkurente i u svrhu praćenja i za potrebe budućih ugovora.

(257)  Vidjeti presudu od 23. studenoga 2006., Asnef-Equifax, C-238/05, EU:C:2006:734, t. 31.–32.;

(258)  Vidjeti presudu od 15. ožujka 2000., Cimenteries CBR i drugi/Komisija, T-25/95, EU:T:2000:77, t. 1 849. i presudu od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 51.

(259)  Vidjeti mišljenje nezavisne odvjetnice Kokott od 19. veljače 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, predmet C-8/08, EU:C:2009:110, t. 54. U pogledu distanciranja vidjeti presudu od 20. siječnja 2016., Toshiba Corporation/Komisija, C-373/14 P, t. 62.–63. Vidjeti i t. 410.

(260)  Vidjeti presudu od 21. siječnja 2016., Eturas i drugi, C-74/14, EU:C:2016:42, t. 48.; presudu od 8. srpnja 1999., Hüls/Komisija, C-199/92 P, EU:C:1999:358, t. 162.; presudu od 8. srpnja 1999., Komisija/Anic Partecipazioni, C-49/92 P, EU:C:1999:356, t. 121.

(261)  Vidjeti presudu od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 59.

(262)  Vidjeti presudu od 12. srpnja 2001., Tate & Lyle i drugi/Komisija, T-202/98, T-204/98 i T-207/98, EU:T:2001:185, t. 54.

(263)  Presuda od 21. siječnja 2016., Eturas i drugi, C-74/14, EU:C:2016:42, t. 39.–40.

(264)  U svojoj presudi od 21. siječnja 2016., Eturas i drugi, C-74/14, EU:C:2016:42, t. 41., Sud je naveo primjere načina za obaranje te pretpostavke: dokazivanjem da adresat nije primio poruku ili da nije gledao rubriku o kojoj je riječ ili da je gledao poruku tek nakon što je prošlo određeno vrijeme od njezina slanja.

(265)  Vidjeti i točku 389.

(266)  Vidjeti, na primjer, presudu od 14. ožujka 2013., Dole Food Company i Dole Germany/Komisija, T-588/08, EU:T:2013:130, t. 291.–295.

(267)  Presuda od 24. rujna 2019., HSBC Holdings i drugi/Komisija, T-105/17, EU:T:2019:675, t. 144.

(268)  Vidjeti, na primjer, Odluku Komisije od 7. srpnja 2016., predmet AT.39850 – Container Shipping, uvodne izjave 40.–43.

(269)  Pravo tržišnog natjecanja ne sprečava klijente da samostalno otkriju cjenovnu ponudu jednog dobavljača drugom dobavljaču radi postizanja boljih komercijalnih uvjeta, kao što je niža cijena. Takvi se slučajevi moraju razlikovati od situacija u kojima klijent zna za protutržišni dogovor među dobavljačima i razmjenjuje informacije radi provedbe takvog dogovora.

(270)  Presuda od 10. studenoga 2017., ICAP i drugi/Komisija, T-180/15, EU:T:2017:795, t. 103.; presuda od 22. listopada 2015., AC-Treuhand/Komisija, C-194/14 P, EU:C:2015:717, t. 27., 34.–35. Vidjeti i presudu od 30. ožujka 2022., Air Canada/Komisija, T-326/17, EU:T:2022:177, t. 370.–371., u kojoj je Opći sud utvrdio da odgovornost takvih trećih strana ne ovisi o tome jesu li imale ulogu posrednika i plaćenog moderatora u dogovoru. Vidjeti i točku 454.

(271)  Presuda od 21. srpnja 2016., VM Remonts i drugi, C-542/14, EU:C:2016:578, t. 31.

(272)  Presuda od 21. srpnja 2016., VM Remonts i drugi, C-542/14, EU:C:2016:578, t. 30. Vidjeti i točku 406., u kojoj se objašnjava da se pretpostavlja da je primatelj poslovno osjetljivih informacija uzeo u obzir te informacije osim ako se distancira tako da jasno navede da ne želi primati takve informacije ili prijavi razmjenu upravnim tijelima.

(273)  Presuda od 10. studenoga 2017., ICAP i drugi/Komisija, T-180/15, EU:T:2017:795, t. 100.

(274)  Na primjer, zbog rijetkog sklapanja ugovora može se smanjiti mogućnost uvođenja protumjera.

(275)  Ovisno o strukturi tržišta i cjelokupnom kontekstu razmjene ne može se isključiti mogućnost da izolirana razmjena može biti dovoljna osnova za usklađivanje tržišnog ponašanja među poduzetnicima; vidjeti presudu od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 59.

(276)  Na primjer, na nekim tržištima, kao što su internetska tržišta ili maloprodaja benzina, odluke o cijenama donose se nekoliko puta dnevno. Na drugim tržištima poduzeća revidiraju svoje cijene samo nekoliko puta godišnje. Tromjesečna razmjena informacija ne može se smatrati čestom u prvom slučaju, dok u drugom slučaju može. Na određenim financijskim tržištima trgovanje se odvija toliko često da se svakodnevno objavljivanje informacija ne smatra čestim.

(277)  Takve će mjere možda već biti potrebne radi usklađivanja s Općom uredbom o zaštiti podataka ako razmjena uključuje osobne podatke.

(278)  Vidjeti Odluku Komisije od 24. travnja 2018. u predmetu M.7993, Altice/PT Portugal, t. 53.

(279)  Taj popis obilježja nije sveobuhvatan; i druga obilježja tržišta mogu biti bitna za ocjenu određenih razmjena informacija.

(280)  Vidjeti i točku 389.

(281)  Vidjeti presudu od 23. studenoga 2006., Asnef-Equifax, C-238/05, EU:C:2006:734, t. 58. i navedenu sudsku praksu.

(282)  Vidjeti Odluku Komisije u predmetima IV/31.370 i 31.446, UK – Agricultural Tractor Registration Exchange, SL L 68, 13.3.1992., str. 19., uvodna izjava 51. i presudu od 27. listopada 1994., Deere/Komisija, T-35/92, EU:T:1994:259, t. 78.

(283)  Presuda od 19. ožujka 2015., Dole Food i Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, EU:C:2015:184, t. 122. presuda od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 41.; presuda od 12. siječnja 2023., Holdings i drugi/Komisija, C-883/19, EU:C:2023:11, t. 115.–116.; presuda od 8. srpnja 2020., Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, EU:T:2020:307, t. 100.

(284)  Vidjeti, na primjer, presudu od 6. listopada 2009., GlaxoSmithKline, C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P i C-519/06 P, EU:C:2009:610, t. 58.; presudu od 20. studenoga 2008.BIDS, C-209/07, EU:C:2008:643, t. 15. i dalje.

(285)  Presuda od 26. rujna 2018., Philips i Philips France/Komisija, C-98/17 P, EU:C:2018:774, t. 35.

(286)  Informacije o planiranim budućim količinama mogle bi, na primjer, uključivati planiranu buduću prodaju, tržišne udjele i prodaju određenim područjima ili određenim skupinama klijenata.

(287)  Vidjeti, na primjer, presudu od 8. srpnja 2020., Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, EU:T:2020:307, t. 96.; presudu od 15. prosinca 2016., Philips i Philips France/Komisija, T-762/14, EU:T:2016:738, t. 134.–136. Informacije se ne moraju izravno odnositi na cijene. Razmjene informacija koje su odlučujući element cijene koju treba platiti krajnji korisnik mogu isto tako biti ograničenje s obzirom na cilj. Vidjeti presudu od 4. lipnja 2009., T-Mobile Netherlands i drugi, C-8/08, EU:C:2009:343, t. 37.

(288)  Presuda od 8. srpnja 2020., Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, EU:T:2020:307, t. 85. i 96.; presuda od 15. prosinca 2016., Philips i Philips France/Komisija, T-762/14, EU:T:2016:738, t. 104.

(289)  Presuda od 8. srpnja 2020., Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, EU:T:2020:307, t. 70.

(290)  Presuda od 8. srpnja 2020., Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, EU:T:2020:307, t. 98.

(291)  Presuda od 9. rujna 2015., Samsung SDI i drugi/Komisija, T-84/13, EU:T:2015:611, t. 51.

(292)  Presuda od 8. srpnja 2020., Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, EU:T:2020:307, t. 96.

(293)  Odluka Komisije od 8. srpnja 2021. u predmetu AT.40178, Emisije iz automobila, uvodne izjave 84., 107. i 124.–126.

(294)  Vidjeti presudu od 12. siječnja 2023., HSBC Holdings i drugi/Komisija, C-883/19 P, EU:C:2023:11, t. 120.–121., u kojima se pojašnjava da članak 101. nije namijenjen samo zaštiti neposrednih interesa konkurenata ili potrošača, već i zaštiti strukture tržišta te time i samog tržišnog natjecanja.

(295)  Presuda od 7. studenoga 2019., Campine i Campine Recycling/Komisija, T-240/17, EU:T:2019:778, t. 308.

(296)  Presuda od 12. siječnja 2023., HSBC Holdings i drugi/Komisija, C-883/19 P, EU:C:2023:11, t. 195.–205.

(297)  Smjernice u preostalom dijelu ovog odjeljka 6.2.7. primjenjuju se samo na razmjene informacija koje ne ograničavaju tržišno natjecanje s obzirom na cilj.

(298)  Presuda od 28. svibnja 1998., John Deere, C-7/95 P, EU:C:1998:256, t. 76.

(299)  Presuda od 23. studenoga 2006., Asnef-Equifax, C-238/05, EU:C:2006:734, t. 54.

(300)  U određenim slučajevima razmjena informacija može donijeti koristi samo ako je obuhvaćen dovoljno velik dio tržišta, na primjer pri prikupljanju informacija u sektoru financijskih usluga, u kojem upotreba neobvezujućih kreditnih registara i zajedničkih zbirki može povećati upoznatost s rizicima i olakšati ocjena rizika za pojedinačna poduzeća.

(301)  U svojoj odluci od 30. lipnja 2022. u predmetu AT.40511, Insurance Ireland, Komisija je utvrdila da je ta razmjena obuhvatila znatan dio mjerodavnog tržišta. U tom su slučaju sudionici u razmjeni činili 98 % mjerodavnog tržišta.

(302)  Pregled povećanja učinkovitosti koje može proizaći iz razmjene informacija nije sveobuhvatan.

(303)  Vidjeti točku 412.

(304)  U ovoj tablici daje se sažeti pregled relevantnih razmatranja pri utvrđivanju odgovornosti za razmjene poslovno osjetljivih informacija u različitim kontekstima. Tablica je indikativna i nije sveobuhvatna.

(305)  Ako se poduzetnik B javno distancira ili prijavi razmjenu nadležnim tijelima, odgovornost poduzetnika A ovisi o tome može li se utvrditi postojanje usklađenog djelovanja.

(306)  Normizacija se može provesti na razne načine, počevši od nacionalnih normi temeljenih na konsenzusu koje donose priznata međunarodna, europska ili nacionalna tijela za normizaciju, preko tehničkih specifikacija temeljenih na konsenzusu koje su razvili konzorciji i forumi, do sporazuma među neovisnim poduzetnicima.

(307)  Vidjeti presudu od 26. ožujka 2009., Selex Sistemi Integrati/Komisija, C-113/07 P, EU:C:2009:191, t. 92.

(308)  Uredba (EU) br. 1025/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o europskoj normizaciji, o izmjeni direktiva Vijeća 89/686/EEZ i 93/15/EEZ i direktiva 94/9/EZ, 94/25/EZ, 95/16/EZ, 97/23/EZ, 98/34/EZ, 2004/22/EZ, 2007/23/EZ, 2009/23/EZ i 2009/105/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Odluke Vijeća 87/95/EEZ i Odluke br. 1673/2006/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 316, 14.11.2012., str. 12.).

(309)  Vidjeti presudu od 12. svibnja 2010., EMC Development/Komisija, T-432/05, EU:T:2010:189.

(310)  Vidjeti 2. poglavlje o sporazumima o istraživanju i razvoju te Smjernice za primjenu članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na sporazume o prijenosu tehnologije, SL C 89, 28.3.2014., str. 3., točke 20.–26. („Smjernice o prijenosu tehnologije”), koje se odnose na aspekte utvrđivanja tržišta koji su od posebne važnosti u području licenciranja pravâ na tehnologiju. Za primjer utvrđivanja tržišta na temelju tih smjernica vidjeti Odluku Komisije u predmetu AT.39985, Motorola – Provedba standardnih osnovnih patenata za GPRS, uvodne izjave 184.–220.

(311)  Vidjeti i točku 475.

(312)  U ovom poglavlju prava intelektualnog vlasništva posebno se odnose na patente (osim neobjavljenih prijava patenata). Međutim, ako druge vrste prava intelektualnog vlasništva nositelju prava intelektualnog vlasništva daju učinkovitu kontrolu nad upotrebom norme, trebalo bi primijeniti ista načela.

(313)  Ovisno o sudionicima u postupku razvoja normi, ograničenja mogu nastati na strani dobavljača ili na strani kupca na tržištu normiranog proizvoda.

(314)  Ako je popraćena i obvezom FRAND. Vidjeti točke 451.–457.

(315)  Vidjeti točku 7. Smjernica o prijenosu tehnologije.

(316)  Visoke tantijeme može se smatrati prekomjernima samo ako su ispunjeni uvjeti za zlouporabu vladajućeg položaja kako je utvrđeno u članku 102. Ugovora i sudskoj praksi Suda Europske unije. Vidjeti, na primjer, presudu od 14. veljače 1978., United Brands, predmet 27/76, EU:C:1978:22.

(317)  Iako su problemi sprečavanja učinkovitog pristupa normi i problemi odugovlačenja u pravilu jednostrani, problemi sprečavanja učinkovitog pristupa normi općenito proizlaze iz samog sporazuma o normizaciji, a problemi odugovlačenja svojstveni su nematerijalnoj prirodi prava intelektualnog vlasništva. Drugim riječima, u postupku normizacije članovi koji rade na razvoju norme dogovaraju određeno tehnološko rješenje među (potencijalno) konkurentnim tehnologijama, čime se može stvoriti tržišna snaga koju nositelj prava intelektualnog vlasništva bitnih za normu može iskoristiti da provoditeljima onemogući učinkovit pristup normi. Suprotno tomu, odugovlačenje provoditelja koji ne želi dobiti licenciju nije posljedica normizacije, nego proizlazi iz činjenice da nositelji prava intelektualnog vlasništva u konačnici mogu spriječiti nelicenciranu upotrebu samo sudskim postupkom. Zahtjevi koje je Sud odredio provoditeljima prava intelektualnog vlasništva bitnih za normu u predmetu Huawei/ZTE kako bi se izbjeglo podvrgavanje sudskom nalogu nacionalnog suda trebali bi u pravilu pružiti dostatnu zaštitu od taktika odugovlačenja u Europskoj uniji; vidjeti presudu od 16. srpnja 2015., Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp. i ZTE Deutschland GmbH, C-170/13, EU:C:2015:477, posebno t. 65.–67.

(318)  Vidjeti Odluku Komisije u predmetu AT.39985, Motorola – Provedba standardnih osnovnih patenata za GPRS, uvodne izjave 221.–270.

(319)  Vidjeti, na primjer, Odluku Komisije u predmetu IV/35.691, Predizolirane cijevi, uvodna izjava 147., u kojoj se dio povrede članka 101. odnosio na „upotrebu normi i standarda kako bi se spriječilo ili odgodilo uvođenje nove tehnologije koja bi dovela do smanjenja cijena”.

(320)  Ta točka ne bi trebala spriječiti pojedinačne nositelje prava intelektualnog vlasništva da ex ante objave najograničavajuće uvjete licenciranja patenata bitnih za normu kao ni sve nositelje prava intelektualnog vlasništva da ex ante objave najviše kumulativne stope tantijema, kako je navedeno u točki 474. Ona ne sprečava ni osnivanje patentnih udruženja u skladu s načelima utvrđenima u odjeljku IV.4. Smjernica o prijenosu tehnologije ni donošenje odluka o licenciranju prava intelektualnog vlasništva koja su bitna za normu uz oslobođenje od plaćanja tantijema kako je utvrđeno u ovom poglavlju.

(321)  Vidjeti i 1. poglavlje uvoda. U vezi s tržišnim udjelima vidjeti i točku 472.

(322)  Vidjeti i točku 464. u vezi s time.

(323)  Neograničeno sudjelovanje trebalo bi obuhvatiti sudjelovanje u svim koracima postupka, uključujući sudjelovanje u pripremnoj fazi do postupka normizacije u okviru organizacije za razvoj normi, na primjer u kontekstu posebnih interesnih skupina organizacije za razvoj normi.

(324)  Na primjer, trebalo bi odobriti učinkovit pristup specifikaciji norme.

(325)  Kako je navedeno u točkama 456. i 457. Vidjeti i Komunikaciju Komisije Europskom parlamentu, Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru – Utvrđivanje pristupa EU-a patentima bitnima za normu („Komunikacija o patentima bitnima za normu”) (COM(2017) 712 final).

(326)  Vidjeti presudu od 16. srpnja 2015., Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp. i ZTE Deutschland GmbH, C-170/13, EU:C:2015:477, t. 53.: „U tim okolnostima i s obzirom na činjenicu da na temelju obveze davanja licencija po uvjetima FRAND nastaju legitimna očekivanja trećih da će im nositelj SEP-a zapravo dati licencije po takvim uvjetima, odbijanje nositelja SEP-a da dodijeli licenciju po tim istim uvjetima može načelno predstavljati zloporabu u smislu članka 102. UFEU-a”. Vidjeti i Odluku Komisije u predmetu AT.39985, Motorola – Provedba standardnih osnovnih patenata za GPRS, t. 417.: „S obzirom na postupak standardizacije koji je doveo do donošenja norme GPRS i činjenicu da se Motorola dobrovoljno obvezala da će licencirati Cudak SOP pod uvjetima FRAND, oni koji primjenjuju normu GPRS imaju legitimna očekivanja da će im Motorola izdati licenciju za SOP, pod uvjetom da su voljni sklopiti licenciju po uvjetima FRAND”.

(327)  Kako bi se dobio željeni rezultat, objava u dobroj vjeri ne mora ići toliko daleko da se od sudionika zahtijeva da uspoređuju svoja prava intelektualnog vlasništva s potencijalnom normom i da daju izjavu kojom potvrđuju da nemaju nikakva prava intelektualnog vlasništva povezana s potencijalnom normom.

(328)  S druge strane, „patentna zasjeda” nastaje kad poduzetnik koji sudjeluje u postupku razvoja norme namjerno skriva činjenicu da posjeduje patente bitne za normu koja se uspostavlja i počne polagati pravo na te patente tek nakon što je norma dogovorena i drugi su poduzetnici zbog toga „vezani” njome. Kad u postupku razvoja norme dođe do „patentne zasjede”, to narušava povjerenje u postupak s obzirom na to da je učinkovit postupak razvoja norme preduvjet tehničkog razvoja i razvoja tržišta općenito u korist potrošača. Vidjeti, na primjer, Odluku Komisije od 9. prosinca 2009. u predmetu COMP/38.636 – RAMBUS (SL C 30, 6.2.2010., str. 17.).

(329)  Sudionike bi se trebalo poticati da dopune prethodne opće objave brojem patenta i/ili brojevima prijave patenta kad ti podaci postanu javno dostupni.

(330)  Isto bi vrijedilo ako organizacija primjenjuje politiku licenciranja koja se temelji na jednokratnoj nominalnoj naknadi.

(331)  Vidjeti i presudu od 16. srpnja 2015., Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp. i ZTE Deutschland GmbH, C-170/13, EU:C:2015:477, t. 71., prema kojoj tužba zbog povrede može predstavljati zlouporabu vladajućeg položaja u smislu članka 102. UFEU-a ako je podnesena protiv voljnog stjecatelja licencije, a da se pritom nisu slijedili postupovni koraci koje je Sud utvrdio u svojoj presudi.

(332)  Organizacije za razvoj normi ne sudjeluju u pregovorima o licenciranju ni sporazumima koji iz njih proizlaze.

(333)  Vidjeti presudu od 14. veljače 1978., United Brands, predmet 27/76, EU:C:1978:22, t. 250; vidjeti i presudu od 16. srpnja 2009., Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland/Komisija, C-385/07 P, EU:C:2009:456, t. 142.

(334)  Komunikacija o patentima bitnima za normu, str. 7.

(335)  Troškovne metode u načelu možda nisu najprikladnije jer podrazumijevaju poteškoće u procjeni troškova koji se mogu pripisati razvoju određenog patenta ili skupina patenata i mogu narušiti poticaje za inovacije.

(336)  Ovdje opisane metode nisu isključive i za određivanje stopa pod uvjetima FRAND mogu se upotrijebiti druge metode koje odražavaju duh opisanih metoda. Vidjeti i Chryssoula Pentheroudakis, Justus A. Baron (2017.), Licensing Terms of Standard Essential Patents. A Comprehensive Analysis of Cases. Izvješće Zajedničkog istraživačkog centra Znanost za politiku. EUR 28302 HR; doi:10.2791/193948.

(337)  Vidjeti presudu od 13. srpnja 1989., Tournier, C-395/87, EU:C:1989:319, t. 38.; presudu od 13. srpnja 1989., Lucazeau i drugi/SACEM i drugi, predmeti 110/88, 241/88 i 242/88, EU:C:1989:326, t. 33.

(338)  Ako se obje stranke slože, o sporovima oko uvjeta FRAND za patente bitne za normu može odlučivati i neovisna treća strana, na primjer arbitar. Vidjeti, na primjer, presudu od 16. srpnja 2015., Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp. i ZTE Deutschland GmbH, C-170/13, EU:C:2015:477, t. 68. i Odluku Komisije od 29. travnja 2014. u predmetu AT. 39939, Samsung – Primjena patenata bitnih za provedbu norme UMTS, uvodna izjava 78.

(339)  Vidjeti Odluku Komisije u predmetu IV/29/151, Philips/videorekorderi, uvodna izjava 23.: „Budući da su se te norme odnosile na proizvodnju opreme za videorekordere, stranke su bile obvezne proizvoditi i distribuirati samo kasete i rekordere koji su u skladu sa sustavom videorekordera koji je licencirao Philips. Bilo im je zabranjeno prijeći na proizvodnju i distribuciju drugih sustava videokaseta [...] To je bilo ograničenje tržišnog natjecanja u skladu s člankom 85. stavkom 1. točkom (b).”

(340)  Vidjeti Odluku Komisije u predmetu IV/29/151, Philips/videorekorderi, uvodna izjava 23.

(341)  U Odluci Komisije u predmetu IV/31.458, X/Open Group, Komisija je smatrala da čak i da su donesene norme objavljene, zbog politike ograničenog članstva nečlanovi nisu mogli utjecati na rezultate rada skupine i steći znanje i iskustvo te tehničko razumijevanje normi koje bi članovi vjerojatno stekli. Osim toga, za razliku od članova nečlanovi nisu mogli primijeniti normu prije njezina donošenja (vidjeti točku 32.). Stoga se smatralo da sporazum ograničava tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1.

(342)  Takvo se ograničenje može ostvariti isključivanjem dionika iz sporazuma o normizaciji ili ograničenijim statusom sudionika.

(343)  Vidjeti Odluku Komisije od 14. listopada 2009. u predmetu 39.416, Klasifikacija brodova.

(344)  Posebno kad je vjerojatno da će uvođenje nove norme dovesti do novog mjerodavnog tržišta.

(345)  Vidjeti točku 438.

(346)  Kako bi se povećala transparentnost potencijalnih troškova provedbe norme, organizacije za razvoj normi mogle bi preuzeti aktivnu ulogu u objavljivanju ukupnog maksimalnog iznosa akumuliranih tantijema za tu normu. Slično konceptu patentnog udruženja, nositelji prava intelektualnog vlasništva mogu dijeliti ukupan iznos akumuliranih tantijema.

(347)  Bilo kakva jednostrana ili zajednička ex ante objava najograničavajućih uvjeta licenciranja ne bi se trebala upotrebljavati za prikrivanje zajedničkog određivanja cijena proizvoda na kraju proizvodnog lanca ili zamjenskih prava intelektualnog vlasništva/tehnologija jer se time ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj.

(348)  Vidjeti Odluku Komisije od 15. prosinca 1986. u predmetu IV/31.458, X/Open Group, uvodna izjava 42.: „Komisija smatra da je spremnost Grupe da rezultate što prije učini dostupnima ključan element u njezinoj odluci da odobri izuzeće.”

(349)  Prema Odluci Komisije u predmetu IV/29/151, Philips/videorekorderi, usklađenost s normama za videorekordere dovela je do isključenja drugih sustava koji su možda bolji. Takvo isključenje bilo je osobito ozbiljno s obzirom na prevladavajući položaj Philipsa na tržištu: „[...] strankama su nametnuta ograničenja koja nisu bila nužna za postizanje tih poboljšanja. Usklađenost videokaseta za videorekordere s uređajima drugih proizvođača bila bi osigurana čak i da su ti drugi proizvođači morali prihvatiti samo obvezu pridržavanja normi za videorekordere pri proizvodnji opreme za videorekordere” (uvodna izjava 31.).

(350)  Vidjeti Odluku Komisije od 15. prosinca 1986. u predmetu IV/31.458, X/Open Group, uvodna izjava 45.: „Ciljevi Grupe ne bi se mogli ostvariti kad bi bilo koje društvo koje je spremno obvezati se na njezine ciljeve imalo pravo postati članom. To bi stvorilo praktične i logističke poteškoće u vođenju poslovanja i možda spriječilo donošenje odgovarajućih prijedloga.” Vidjeti i Odluku Komisije u predmetu 39.416, Klasifikacija brodova, t. 36.: „obvezama se postiže odgovarajuća ravnoteža između zadržavanja zahtjevnih kriterija za članstvo u IAKS-u s jedne strane i uklanjanja nepotrebnih prepreka članstvu u IAKS-u s druge strane. Novim kriterijima osigurat će se da samo tehnički osposobljena klasifikacijska društva ispunjavaju uvjete za članstvo u IAKS-u, čime će se spriječiti da učinkovitost i kvaliteta rada IAKS-a bude neopravdano narušena preblagim zahtjevima za sudjelovanje u IAKS-u. Isto tako, novi kriteriji neće sprečavati klasifikacijska društva, koja su tehnički osposobljena i to žele, da se pridruže IAKS-u.”

(351)  Vidjeti točku 471. o osiguravanju da dionici budu obaviješteni i da se s njima savjetuje o postupku koji je u tijeku ako je sudjelovanje ograničeno.

(352)  Zamjenska prava intelektualnog vlasništva odnose se na tehnologiju za koju korisnici ili stjecatelji licencije smatraju da se može zamijeniti ili nadomjestiti drugom tehnologijom zbog njezinih obilježja i namjene.

(353)  U tom kontekstu vidjeti Odluku Komisije od 29. studenoga 1995. u predmetima IV/34.179, 34.202, 216, Nizozemske dizalice (SCK i FNK), uvodna izjava 23.: „Zabranom podugovaranja radova poduzeća koja SCK nije certificirao ograničava se sloboda djelovanja certificiranih poduzeća. O tome hoće li se zabrana smatrati sprečavanjem, ograničenjem ili narušavanjem tržišnog natjecanja u smislu članka 85. stavka 1. mora se odlučiti u pravnom i gospodarskom kontekstu. Ako je takva zabrana povezana s potpuno otvorenim, neovisnim i transparentnim sustavom certificiranja kojim se predviđa prihvaćanje jednakovrijednih jamstava iz drugih sustava, može se tvrditi da ona ne proizvodi ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje, nego je usmjerena samo na potpuno jamčenje kvalitete certificiranih proizvoda ili usluga.”

(354)  De facto normizacija odnosi se na situaciju u kojoj se (pravno neobvezujućom) normom u praksi koristi većina industrije.

(355)  Takvi standardni uvjeti poslovanja mogu obuhvaćati samo vrlo mali ili velik dio klauzula iz konačnog ugovora.

(356)  To se odnosi na situacije u kojima se (neobvezni) standardni uvjeti poslovanja u praksi primjenjuju u većini industrije i/ili na većinu aspekata proizvoda/usluge, čime se potrošaču ograničava ili čak oduzima izbor.

(357)  Vidjeti i bilješku 32. Na tržištima na kojima su necjenovni parametri važan element tržišnog natjecanja i standardni uvjeti poslovanja koji se odnose na takve parametre mogu predstavljati ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj.

(358)  Ako postojeće iskustvo sa standardnim uvjetima poslovanja na mjerodavnom tržištu pokazuje da standardni uvjeti poslovanja nisu doveli do smanjenja tržišnog natjecanja u diversifikaciji proizvoda, to bi moglo upućivati i na to da primjena iste vrste standardnih uvjeta poslovanja za susjedni proizvod neće proizvesti ograničavajući učinak na tržišno natjecanje.

(359)  Na tržištima na kojima su necjenovni parametri važni parametri tržišnog natjecanja učinak ograničavanja tržišnog natjecanja mogu imati i standardni uvjeti poslovanja koji se odnose na takve parametre.

(360)  Obavijest Komisije o neslužbenim uputama koje se odnose na nova ili neriješena pitanja u vezi s člancima 101. i 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije koja se pojavljuju u pojedinačnim predmetima (pisma s uputama) (SL C 381, 4.10.2022., str. 9.).

(361)  Članak 3. UEU-a.

(362)  Program održivog razvoja do 2030., koji su 2015. donijele sve države članice Ujedinjenih naroda.

(363)  Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Europskom vijeću, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija – „Europski zeleni plan” (COM(2019) 640 final).

(364)  Vidjeti, na primjer, Rezoluciju UN-a 66/288 koju je Opća skupština donijela 27. srpnja 2012.

(365)  U UN-ovu Programu održivog razvoja do 2030. utvrđeno je 17 ciljeva održivog razvoja (uključujući npr. cilj 2: iskorijeniti glad, postići sigurnost opskrbe hranom, poboljšati prehranu i promicati održivu poljoprivredu; cilj 7: osigurati pristup pouzdanoj, održivoj i modernoj energiji po pristupačnoj cijeni; cilj 9: izgraditi otpornu infrastrukturu, promicati uključivu i održivu industrijalizaciju i poticati inovacije; cilj 13: poduzeti hitne mjere za borbu protiv klimatskih promjena i njihovih posljedica); i 169 podciljeva (uključujući npr. podcilj 9.1: razvijati kvalitetnu, pouzdanu, održivu i otpornu infrastrukturu, uključujući regionalnu i prekograničnu infrastrukturu, kako bi se pridonijelo gospodarskom razvoju i dobrobiti ljudi, pri čemu se posebna pozornost posvećuje cjenovno pristupačnom i pravednom pristupu za sve, i podcilj 13.1: jačati otpornost i sposobnost prilagodbe na opasnosti povezane s klimom i prirodne katastrofe u svim zemljama).

(366)  Vidjeti odjeljak 1.2.6. Sud je potvrdio da ograničenja tržišnog natjecanja koja proizlaze iz sporazuma ili odluka udruženja poduzetnika možda neće biti obuhvaćena područjem primjene članka 101. stavka 1. ako su svojstvena ostvarivanju legitimnog cilja i ako su mu proporcionalna (vidjeti među ostalim presudu od 21. rujna 1999., Albany International, C-67/96, EU:C:1999:430; presudu od 19. veljače 2002., Wouters i drugi, C-309/99, EU:C:2002:98; i presudu od 16. srpnja 2006., Meca-Medina i Majcen/Komisija, C-519/04 P, EU:C:2006:492).

(367)  Smjernice Komisije za primjenu članka 81. stavka 3. Ugovora („Smjernice za primjenu članka 101. stavka 3.”) (SL C 101, 27.4.2004., str. 97.).

(368)  Vidjeti točku 284.

(369)  Jer su sporazumi o standardizaciji održivosti potkategorija sporazuma o normizaciji.

(370)  Sve dok baza podataka ne smanjuje nesigurnost u pogledu nedavnih ili budućih radnji konkurenata na tržištu, ona se neće smatrati razmjenom poslovno osjetljivih informacija. Drugim riječima, poduzetnici koji pridonose bazi podataka ne bi trebali otkrivati tko su njihovi trenutačni ili budući dobavljači.

(371)  Vidjeti točke 23. i 28.

(372)  U načelu, dokazi kojima se dokazuje ostvarivanje cilja održivosti trebali bi biti takvi da opravdaju razumnu sumnju u protutržišni cilj sporazuma. Međutim, ostvarivanje cilja održivosti ne bi trebalo biti neizvjesno. Vidjeti po analogiji presudu od 30. siječnja 2020., Generics (UK), C-307/18, EU:C:2020:52, t. 107.–58.

(373)  Vidjeti i točke 24.–27. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.

(374)  Vidjeti, na primjer, Forum Ujedinjenih naroda o standardima održivosti, https://unfss.org/home/objective-of-unfss

(375)  Vidjeti, na primjer, publikaciju Konferencije Ujedinjenih naroda o trgovini i razvoju Framework for the Voluntary Sustainability Standards (VSS) Assessment Toolkit, https://unctad.org/system/files/official-document/ditctabinf2020d5_en.pdf

(376)  Vidjeti točke 442.–444. za detaljniji opis glavnih načina na koje sporazumi o normizaciji mogu ograničiti tržišno natjecanje.

(377)  Odluka Komisije u predmetu AT.40178, Emisije iz automobila od 8. srpnja 2021.

(378)  Kako je navedeno u točki 538., sporazumi među konkurentima koji ograničavaju output poduzetnika sudionika u pogledu predmetnih proizvoda ne smatraju se sporazumima o standardizaciji održivosti. Takve sporazume stoga treba pojedinačno ocijeniti u skladu s člankom 101.

(379)  Vidjeti točku 453. za objašnjenje koncepta „transparentnosti” u postupku utvrđivanja standarda.

(380)  Vidjeti točku 464. Drugim riječima, poduzetnicima koji ne žele sudjelovati u standardu ne bi se trebalo onemogućiti da nastave opskrbljivati tržište i potrošače proizvodima koji ispunjavaju pravne zahtjeve, ali ne ispunjavaju dodatne zahtjeve koji proizlaze iz novog standarda održivosti.

(381)  Vidjeti odjeljak 6.1. o razmjeni informacija, a posebno točku 369.

(382)  Vidjeti točku 465. i dalje u odjeljku 7.3.3.2 o uvjetima za pristup standardu.

(383)  Opseg povećanja cijene ovisit će o obilježjima proizvoda i mjerodavnog tržišta.

(384)  Zajednički tržišni udio poduzetnika sudionika odnosi se na tržišni udio proizvoda poduzetnika općenito na mjerodavnim tržištima na koja utječe standard i nije ograničen na proizvode koji su posebno obuhvaćeni sporazumom o standardizaciji održivosti.

(385)  Neobvezujuće pravilo sigurne luke ne sprečava Komisiju ni nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje da interveniraju u pojedinačnim slučajevima u kojima bi sporazum o standardizaciji održivosti doveo do znatnog ograničenja tržišnog natjecanja na tržištu, na primjer zbog kumulativnog učinka sporazuma o standardizaciji održivosti između različitih poduzetnika koji dovodi do znatnog povećanja cijene ili znatnog smanjenja kvalitete.

(386)  Prisutnost takvog sustava praćenja i provedbe kojim se postiže usklađenost sa standardom održivosti čimbenik je koji će se uzeti u obzir pri ocjenjivanju je li glavni cilj sporazuma ostvarivanje cilja održivosti u skladu s točkom 534.

(387)  Na sporazume među konkurentima koji ne sadržavaju ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj može se primjenjivati Obavijest de minimis ako ukupni tržišni udio stranaka sporazuma na bilo kojem od mjerodavnih tržišta na koja sporazum utječe ne premašuje 10 % – vidjeti točku 41.

(388)  Vidjeti i točke 48.–72. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3. Točnije, u točki 70. navodi se da „Suradnjom poduzetnici mogu stvoriti uvjete za ostvarenje učinkovitosti koje ne bi bile moguće bez ograničavajućeg sporazuma ili bi bile moguće jedino uz znatno kašnjenje i viši trošak”.

(389)  Vidjeti i točke 50.–58. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3. U točki 58. posebno se pojašnjava da „[u] slučajevima gdje se sporazum tek treba u potpunosti provesti, stranke moraju potkrijepiti predviđanja trenutka od kojeg će učinkovitosti postati djelatne i na taj način ostvarivati značajni pozitivni učinak na tržištu.”

(390)  Vidjeti točku 56. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3., „Podastrijeti podaci moraju biti dokazivi, tako da se može postići dovoljna razina sigurnosti da su učinkovitosti ostvarene, odnosno da je vjerojatno da će se ostvariti.”

(391)  Vidjeti, na primjer, Preporuku Komisije (EU) 2021/2279 od 15. prosinca 2021. o uporabi metoda mjerenja ekološkog otiska za mjerenje i priopćavanje o okolišnoj učinkovitosti proizvoda i organizacija za vrijeme njihova životnog ciklusa (SL L 471, 30.12.2021., str. 1.).

(392)  Vidjeti posebno točku 39. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.

(393)  Vidjeti posebno točke 73.–82. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.

(394)  Vidjeti osobito točke 76. i 89. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3. u pogledu roka u kojem se postižu učinkovitosti.

(395)  U tom slučaju moguće koristi za potrošače mogle bi se dokazati na temelju njihove „spremnosti da plate više”, vidjeti odjeljak 9.4.3.2.

(396)  Na primjer, u propisima o zaštiti okoliša to se postiže porezima, zabranama ili subvencijama.

(397)  Ako su poduzetnici obvezani nekim sustavom određivanja gornjih granica emisija i trgovanja emisijama, kao što je sustav EU-a za trgovanje emisijama, mora se smatrati da će svako smanjenje onečišćenja i odgovarajuće smanjenje upotrebe emisijskih jedinica određenog poduzetnika ili sektora osloboditi te emisijske jedinice, što će dovesti do nultog neto učinka na onečišćenje bez smanjenja emisijskih jedinica (učinak prebacivanja tereta).

(398)  To bi se, na primjer, moglo dogoditi ako poduzeće uloži u stavljanje održivog proizvoda na tržište kako bi potrošači bili upoznati s kvalitetom novog proizvoda. Ako i konkurenti počnu proizvoditi održive verzije vlastitih proizvoda za koje je već utvrđena potražnja potrošača, ti konkurenti ne moraju snositi troškove povezane s početnim plasiranjem održivog proizvoda i mogu parazitirati na ulaganjima prvog poduzeća u plasiranje održivog proizvoda.

(399)  Vidjeti posebno točku 80. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.

(400)  To uključuje proizvođače koji proizvode upotrebljavaju kao ulazni resurs, trgovce na veliko, trgovce na malo i krajnje potrošače, tj. fizičke osobe koje djeluju u svrhe koje nisu povezane s njihovom trgovačkom ili profesionalnom djelatnošću. Vidjeti točku 84. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.

(401)  Vidjeti točku 85. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.; vidjeti i presudu od 23. studenoga 2006., Asnef-Equifax, C-238/05, EU:C:2006:734, t. 72.

(402)  Vjerojatnije je da će smanjenje graničnih ili varijabilnih troškova biti bitno za ocjenu učinkovitosti nego smanjenje fiksnih troškova. Načelno je vjerojatnije da će prvo smanjenje dovesti do nižih cijena za potrošače.

(403)  Spremnost potrošača da plate više jedan je od elemenata koji mogu pomoći u utvrđivanju vrste koristi na koju se stranke sporazuma mogu pozvati. Činjenica da su potrošači spremni platiti više, tj. da postoji potražnja za održivim proizvodima, ne znači da sporazum nije nužan. Iako su potrošači možda spremni platiti više za održivi proizvod, ograničavajući sporazum svejedno može biti nužan, na primjer kako bi se prevladao nepovoljan položaj predvodnika na tržištu ili kako bi se postigle ekonomije razmjera kojima se smanjuju troškovi.

(404)  Presuda od 23. studenoga 2006., Asnef-Equifax, C-238/05, EU:C:2006:734, t. 72.

(405)  Tržišni nedostatak u takvim situacijama obično su negativni vanjski učinci na druge koji proizlaze iz neodržive potrošnje. Te negativne vanjske učinke (kao što su emisije) pojedinačni potrošači nisu potpuno internalizirali (uzeli u obzir), što dovodi do prekomjerne potrošnje neodrživog proizvoda. Slično tomu, tržišni nedostatak mogu biti i pozitivni vanjski učinci (kao što je smanjenje emisija) održive potrošnje. U tom slučaju tržište ne osigurava dovoljno održivih proizvoda zbog u suštini istog razloga, odnosno zato što potrošači ne uzimaju u obzir učinke svoje potrošnje na druge.

(406)  Točka 43. Smjernica za primjenu članka 101. stavka 3.; vidjeti i presudu od 27. rujna 2006., GlaxoSmithKline Services i drugi/Komisija, T-168/01, EU:T:2006:265, t. 248. i 251.; presudu od 11. rujna 2014., MasterCard Inc, C-382/12 P, EU:C:2014:2201, t. 242.; Odluku Komisije od 23. svibnja 2013. u predmetu AT.39595 Air Canada/United Airlines/Lufthansa („STAR alliance”).

(407)  Potrošači se mogu obeštetiti jednom vrstom koristi u području održivosti ili kombinacijom pojedinačnih i kolektivnih koristi, vidjeti odjeljak 9.4.3.4.

(408)  Međutim, u ovom primjeru zbog nedovoljne pokrivenosti nije ograničena samo potencijalna korist sporazuma, nego i potencijalna šteta za tržišno natjecanje (zbog u suštini istih razloga).

(409)  Koristi koje će se ostvariti u budućnosti mogu se uzeti u obzir ako će pritjecati potrošačima na mjerodavnom tržištu.

(410)  U slučajevima kad su kolektivne koristi raspršene na velik dio društva, manje je vjerojatno da će preklapanje s potrošačima na mjerodavnom tržištu biti znatno.

(411)  Vidjeti Smjernice za primjenu članka 101. stavka 3., str. 87.

(412)  Presuda od 9. rujna 2003., CIF, C-198/01, EU:C:2003:430, t. 56. Vidjeti i 1. poglavlje, točku 19.

(413)  Presuda od 12. prosinca 2013., Soa Nazionale Costruttori, C-327/12, EU:C:2013:827, t. 38.; presuda od 5. prosinca 2006., Cipolla i drugi, C-94/04, EU:C:2006:758, t. 47.

---