# Uradni list C 259/2023

| | ISSN 1977-1045 |
| --- | --- |
| Uradni list
  Evropske unije | C 259 |
| | |
| Slovenska izdaja | Informacije in objave | Letnik 6621. julij 2023 |

ISSN 1977-1045

Uradni list

Evropske unije

C 259

Slovenska izdaja

Informacije in objave

Letnik 6621. julij 2023

---

| Vsebina | Stran |
| --- | --- |
| | II   Sporočila |
| | SPOROČILA INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE |
| | Evropska komisija |
| 2023/C 259/01 | Sporočilo Komisije — Smernice o uporabi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije za sporazume o horizontalnem sodelovanju | 1 |

Vsebina

Stran

II   Sporočila

SPOROČILA INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE

Evropska komisija

2023/C 259/01

Sporočilo Komisije — Smernice o uporabi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije za sporazume o horizontalnem sodelovanju

1

---

| SL | |
| --- | --- |

SL

---

II Sporočila

SPOROČILA INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE

Evropska komisija

| 21.7.2023 | SL | Uradni list Evropske unije | C 259/1 |
| --- | --- | --- | --- |

21.7.2023

SL

Uradni list Evropske unije

C 259/1

---

SPOROČILO KOMISIJE —

Smernice o uporabi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije za sporazume o horizontalnem sodelovanju

(2023/C 259/01)

KAZALO

| 1. | Uvod | 7 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1 | Namen in struktura teh smernic | 7 |
| --- | --- | --- |

1.1

| 1.2 | Uporaba člena 101 za sporazume o horizontalnem sodelovanju | 8 |
| --- | --- | --- |

1.2

| 1.2.1 | Uvod | 8 |
| --- | --- | --- |

1.2.1

| 1.2.2 | Analitični okvir | 10 |
| --- | --- | --- |

1.2.2

| 1.2.3 | Presoja na podlagi člena 101(1) | 11 |
| --- | --- | --- |

1.2.3

| 1.2.4 | Omejevanje konkurence po cilju | 11 |
| --- | --- | --- |

1.2.4

| 1.2.5 | Omejevalni učinki na konkurenco | 12 |
| --- | --- | --- |

1.2.5

| 1.2.6 | Pomožne omejitve | 13 |
| --- | --- | --- |

1.2.6

| 1.2.7 | Presoja na podlagi člena 101(3) | 14 |
| --- | --- | --- |

1.2.7

| 1.2.8 | Sporazumi o horizontalnem sodelovanju, ki na splošno ne spadajo na področje uporabe člena 101(1) | 14 |
| --- | --- | --- |

1.2.8

| 1.3 | Razmerje do drugih navodil, zakonodaje in sodne prakse | 15 |
| --- | --- | --- |

1.3

| 2. | Sporazumi o raziskavah in razvoju | 17 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1 | Uvod | 17 |
| --- | --- | --- |

2.1

| 2.2 | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj | 18 |
| --- | --- | --- |

2.2

| 2.2.1 | Opredelitev raziskav in razvoja v uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj | 18 |
| --- | --- | --- |

2.2.1

| 2.2.2 | Opredelitev sporazumov o raziskavah in razvoju v uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj | 18 |
| --- | --- | --- |

2.2.2

| 2.2.3 | Pogoji za izvzetje na podlagi uredbe o skupinskem izvzetju za sporazume o raziskavah in razvoju | 20 |
| --- | --- | --- |

2.2.3

| 2.2.4 | Najresnejše in izključene omejitve | 25 |
| --- | --- | --- |

2.2.4

| 2.2.5 | Upoštevni čas za presojo skladnosti s pogoji iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj | 27 |
| --- | --- | --- |

2.2.5

| 2.2.6 | Odvzem ugodnosti skupinskega izvzetja | 27 |
| --- | --- | --- |

2.2.6

| 2.2.7 | Prehodno obdobje | 28 |
| --- | --- | --- |

2.2.7

| 2.3 | Posamična presoja sporazumov o raziskavah in razvoju na podlagi člena 101(1) | 28 |
| --- | --- | --- |

2.3

| 2.3.1 | Upoštevni trgi | 29 |
| --- | --- | --- |

2.3.1

| 2.3.2 | Glavni pomisleki glede konkurence | 29 |
| --- | --- | --- |

2.3.2

| 2.3.3 | Sporazumi o raziskavah in razvoju, ki na splošno ne omejujejo konkurence | 30 |
| --- | --- | --- |

2.3.3

| 2.3.4 | Omejevanje konkurence po cilju | 30 |
| --- | --- | --- |

2.3.4

| 2.3.5 | Omejevalni učinki na konkurenco | 30 |
| --- | --- | --- |

2.3.5

| 2.4 | Posamična presoja sporazumov o raziskavah in razvoju na podlagi člena 101(3) | 32 |
| --- | --- | --- |

2.4

| 2.4.1 | Povečanje učinkovitosti | 32 |
| --- | --- | --- |

2.4.1

| 2.4.2 | Nujnost | 32 |
| --- | --- | --- |

2.4.2

| 2.4.3 | Prenos koristi na potrošnike | 32 |
| --- | --- | --- |

2.4.3

| 2.4.4 | Neizključevanje konkurence | 32 |
| --- | --- | --- |

2.4.4

| 2.5 | Ustrezen čas presoje | 33 |
| --- | --- | --- |

2.5

| 2.6 | Primeri | 33 |
| --- | --- | --- |

2.6

| 3. | Sporazumi o proizvodnji | 36 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1 | Uvod | 36 |
| --- | --- | --- |

3.1

| 3.2 | Upoštevni trgi | 38 |
| --- | --- | --- |

3.2

| 3.3 | Uredba o skupinskem izvzetju za specializacije | 39 |
| --- | --- | --- |

3.3

| 3.3.1 | Sporazumi o proizvodnji, zajeti z uredbo o skupinskem izvzetju za specializacije | 39 |
| --- | --- | --- |

3.3.1

| 3.3.2 | Druge določbe, zajete v uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije | 40 |
| --- | --- | --- |

3.3.2

| 3.3.3 | Distribucija v skladu z uredbo o skupinskem izvzetju za specializacije | 40 |
| --- | --- | --- |

3.3.3

| 3.3.4 | Storitve v skladu z uredbo o skupinski izjemi za specializacije | 41 |
| --- | --- | --- |

3.3.4

| 3.3.5 | Prag tržnih deležev in trajanje izvzetja | 41 |
| --- | --- | --- |

3.3.5

| 3.3.6 | Najresnejše omejitve v uredbi o skupinskem izvzetju za sporazume o specializaciji | 42 |
| --- | --- | --- |

3.3.6

| 3.3.7 | Odvzem ugodnosti uredbe o skupinski izjemi za specializacije | 42 |
| --- | --- | --- |

3.3.7

| 3.3.8 | Prehodno obdobje | 43 |
| --- | --- | --- |

3.3.8

| 3.4 | Posamična presoja sporazumov o proizvodnji na podlagi člena 101(1) | 43 |
| --- | --- | --- |

3.4

| 3.4.1 | Glavni pomisleki glede konkurence | 43 |
| --- | --- | --- |

3.4.1

| 3.4.2 | Omejevanje konkurence po cilju | 44 |
| --- | --- | --- |

3.4.2

| 3.4.3 | Omejevalni učinki na konkurenco | 44 |
| --- | --- | --- |

3.4.3

| 3.5 | Posamična presoja sporazumov o proizvodnji na podlagi člena 101(3) | 47 |
| --- | --- | --- |

3.5

| 3.5.1 | Povečanje učinkovitosti | 47 |
| --- | --- | --- |

3.5.1

| 3.5.2 | Nujnost | 48 |
| --- | --- | --- |

3.5.2

| 3.5.3 | Prenos koristi na potrošnike | 48 |
| --- | --- | --- |

3.5.3

| 3.5.4 | Neizključevanje konkurence | 48 |
| --- | --- | --- |

3.5.4

| 3.6 | Sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije | 48 |
| --- | --- | --- |

3.6

| 3.7 | Primeri | 51 |
| --- | --- | --- |

3.7

| 4. | Sporazumi o nabavi | 55 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1 | Uvod | 55 |
| --- | --- | --- |

4.1

| 4.2 | Presoja na podlagi člena 101(1) | 56 |
| --- | --- | --- |

4.2

| 4.2.1 | Glavni pomisleki glede konkurence | 56 |
| --- | --- | --- |

4.2.1

| 4.2.2 | Omejevanje konkurence po cilju | 56 |
| --- | --- | --- |

4.2.2

| 4.2.3 | Omejevalni učinki na konkurenco | 58 |
| --- | --- | --- |

4.2.3

| 4.3 | Presoja na podlagi člena 101(3) | 61 |
| --- | --- | --- |

4.3

| 4.3.1 | Povečanje učinkovitosti | 61 |
| --- | --- | --- |

4.3.1

| 4.3.2 | Nujnost | 61 |
| --- | --- | --- |

4.3.2

| 4.3.3 | Prenos koristi na potrošnike | 61 |
| --- | --- | --- |

4.3.3

| 4.3.4 | Neizključevanje konkurence | 62 |
| --- | --- | --- |

4.3.4

| 4.4 | Primeri | 62 |
| --- | --- | --- |

4.4

| 5. | Sporazumi o trgovanju | 66 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1 | Uvod | 66 |
| --- | --- | --- |

5.1

| 5.2 | Presoja na podlagi člena 101(1) | 67 |
| --- | --- | --- |

5.2

| 5.2.1 | Glavni pomisleki glede konkurence | 67 |
| --- | --- | --- |

5.2.1

| 5.2.2 | Omejevanje konkurence po cilju | 67 |
| --- | --- | --- |

5.2.2

| 5.2.3 | Omejevalni učinki na konkurenco | 68 |
| --- | --- | --- |

5.2.3

| 5.3 | Presoja na podlagi člena 101(3) | 69 |
| --- | --- | --- |

5.3

| 5.3.1 | Povečanje učinkovitosti | 69 |
| --- | --- | --- |

5.3.1

| 5.3.2 | Nujnost | 70 |
| --- | --- | --- |

5.3.2

| 5.3.3 | Prenos koristi na potrošnike | 70 |
| --- | --- | --- |

5.3.3

| 5.3.4 | Neizključevanje konkurence | 70 |
| --- | --- | --- |

5.3.4

| 5.4 | Konzorciji ponudnikov | 70 |
| --- | --- | --- |

5.4

| 5.5 | Primeri | 73 |
| --- | --- | --- |

5.5

| 6. | Izmenjava informacij | 76 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1 | Uvod | 76 |
| --- | --- | --- |

6.1

| 6.2 | Presoja na podlagi člena 101(1) | 77 |
| --- | --- | --- |

6.2

| 6.2.1 | Uvod | 77 |
| --- | --- | --- |

6.2.1

| 6.2.2 | Glavni pomisleki glede konkurence, ki izhajajo iz izmenjave poslovno občutljivih informacij | 78 |
| --- | --- | --- |

6.2.2

| 6.2.3 | Vrsta izmenjanih informacij | 80 |
| --- | --- | --- |

6.2.3

| 6.2.4 | Značilnosti izmenjave poslovno občutljivih informacij | 83 |
| --- | --- | --- |

6.2.4

| 6.2.5 | Značilnosti trga | 87 |
| --- | --- | --- |

6.2.5

| 6.2.6 | Omejevanje konkurence po cilju | 88 |
| --- | --- | --- |

6.2.6

| 6.2.7 | Omejevanje konkurence po učinku | 90 |
| --- | --- | --- |

6.2.7

| 6.3 | Presoja na podlagi člena 101(3) | 91 |
| --- | --- | --- |

6.3

| 6.3.1 | Povečanje učinkovitosti | 91 |
| --- | --- | --- |

6.3.1

| 6.3.2 | Nujnost | 92 |
| --- | --- | --- |

6.3.2

| 6.3.3 | Prenos koristi na potrošnike | 92 |
| --- | --- | --- |

6.3.3

| 6.3.4 | Neizključevanje konkurence | 92 |
| --- | --- | --- |

6.3.4

| 6.4 | Primeri, koraki samopresoje in preglednica z navodili glede odgovornosti v različnih okoliščinah | 92 |
| --- | --- | --- |

6.4

| 7. | Sporazumi o standardizaciji | 96 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1 | Uvod | 96 |
| --- | --- | --- |

7.1

| 7.2 | Upoštevni trgi | 97 |
| --- | --- | --- |

7.2

| 7.3 | Presoja na podlagi člena 101(1) | 97 |
| --- | --- | --- |

7.3

| 7.3.1 | Glavni pomisleki glede konkurence | 97 |
| --- | --- | --- |

7.3.1

| 7.3.2 | Omejevanje konkurence po cilju | 99 |
| --- | --- | --- |

7.3.2

| 7.3.3 | Omejevalni učinki na konkurenco | 99 |
| --- | --- | --- |

7.3.3

| 7.4 | Presoja na podlagi člena 101(3) | 104 |
| --- | --- | --- |

7.4

| 7.4.1 | Povečanje učinkovitosti | 104 |
| --- | --- | --- |

7.4.1

| 7.4.2 | Nujnost | 104 |
| --- | --- | --- |

7.4.2

| 7.4.3 | Prenos koristi na potrošnike | 105 |
| --- | --- | --- |

7.4.3

| 7.4.4 | Neizključevanje konkurence | 105 |
| --- | --- | --- |

7.4.4

| 7.5 | Primeri | 105 |
| --- | --- | --- |

7.5

| 8. | Splošni pogoji | 107 |
| --- | --- | --- |

8.

| 8.1 | Opredelitve | 107 |
| --- | --- | --- |

8.1

| 8.2 | Upoštevni trgi | 107 |
| --- | --- | --- |

8.2

| 8.3 | Presoja na podlagi člena 101(1) | 107 |
| --- | --- | --- |

8.3

| 8.3.1 | Glavni pomisleki glede konkurence | 107 |
| --- | --- | --- |

8.3.1

| 8.3.2 | Omejevanje konkurence po cilju | 107 |
| --- | --- | --- |

8.3.2

| 8.3.3 | Omejevalni učinki na konkurenco | 107 |
| --- | --- | --- |

8.3.3

| 8.4 | Presoja na podlagi člena 101(3) | 109 |
| --- | --- | --- |

8.4

| 8.4.1 | Učinkovitost | 109 |
| --- | --- | --- |

8.4.1

| 8.4.2 | Nujnost | 109 |
| --- | --- | --- |

8.4.2

| 8.4.3 | Prenos koristi na potrošnike | 109 |
| --- | --- | --- |

8.4.3

| 8.4.4 | Neizključevanje konkurence | 109 |
| --- | --- | --- |

8.4.4

| 8.5 | Primeri | 109 |
| --- | --- | --- |

8.5

| 9. | Sporazumi o trajnostnosti | 110 |
| --- | --- | --- |

9.

| 9.1 | Uvod | 110 |
| --- | --- | --- |

9.1

| 9.2 | Sporazumi o trajnostnosti, ki verjetno ne bodo vzbujali pomislekov glede konkurence | 112 |
| --- | --- | --- |

9.2

| 9.3 | Presoja sporazumov o trajnostnosti na podlagi člena 101(1) | 113 |
| --- | --- | --- |

9.3

| 9.3.1 | Splošna načela | 113 |
| --- | --- | --- |

9.3.1

| 9.3.2 | Sporazumi o standardizaciji trajnostnosti | 114 |
| --- | --- | --- |

9.3.2

| 9.4 | Presoja sporazumov o trajnostnosti na podlagi člena 101(3) | 117 |
| --- | --- | --- |

9.4

| 9.4.1 | Povečanje učinkovitosti | 117 |
| --- | --- | --- |

9.4.1

| 9.4.2 | Nujnost | 117 |
| --- | --- | --- |

9.4.2

| 9.4.3 | Prenos koristi na potrošnike | 119 |
| --- | --- | --- |

9.4.3

| 9.4.4 | Neizključevanje konkurence | 122 |
| --- | --- | --- |

9.4.4

| 9.5 | Vključenost javnih organov | 122 |
| --- | --- | --- |

9.5

| 9.6 | Primeri | 122 |
| --- | --- | --- |

9.6

1.   UVOD

1.1   Namen in struktura teh smernic

| 1. | Te smernice nadomeščajo Smernice iz leta 2011 o uporabi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije za sporazume o horizontalnem sodelovanju (1). Njihov namen je zagotoviti pravno varnost s pomočjo podjetjem pri presoji združljivosti njihovih sporazumov o horizontalnem sodelovanju s pravili Unije o konkurenci ob hkratnem zagotavljanju učinkovitega varstva konkurence. Poleg tega je njihov cilj podjetjem olajšati sodelovanje na načine, ki so gospodarsko zaželeni, s tem pa na primer prispevati k zelenemu in digitalnemu prehodu ter spodbujanju odpornosti notranjega trga (2). |
| --- | --- |

1.

| 2. | Te smernice določajo načela za presojanje sporazumov o horizontalnem sodelovanju in usklajenih ravnanj na podlagi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: člen 101) ter zagotavljajo analitični okvir za olajšanje samopresoje najpogostejših vrst sporazumov o horizontalnem sodelovanju:






  — | poglavje 1 vsebuje uvod, ki določa okvir, v katerem se člen 101 uporablja za sporazume o horizontalnem sodelovanju. V tem poglavju je pojasnjeno tudi razmerje med temi smernicami ter drugimi navodili, zakonodajo in sodno prakso v zvezi s sporazumi o horizontalnem sodelovanju. Navodila v poglavjih 2 do 9 v zvezi s posebnimi vrstami horizontalnih sporazumov dopolnjujejo splošnejša navodila iz tega uvodnega poglavja. Zato je priporočljivo vedno najprej prebrati to poglavje in nato poiskati navedena druga poglavja; |
| --- | --- | --- |

2.

—

poglavje 1 vsebuje uvod, ki določa okvir, v katerem se člen 101 uporablja za sporazume o horizontalnem sodelovanju. V tem poglavju je pojasnjeno tudi razmerje med temi smernicami ter drugimi navodili, zakonodajo in sodno prakso v zvezi s sporazumi o horizontalnem sodelovanju. Navodila v poglavjih 2 do 9 v zvezi s posebnimi vrstami horizontalnih sporazumov dopolnjujejo splošnejša navodila iz tega uvodnega poglavja. Zato je priporočljivo vedno najprej prebrati to poglavje in nato poiskati navedena druga poglavja;

| — | poglavje 2 se nanaša na sporazume o raziskavah in razvoju, vključno z navodili o uporabi Uredbe Komisije (EU) 2023/1066 (v nadaljnjem besedilu: uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj) (3); |
| --- | --- |

—

poglavje 2 se nanaša na sporazume o raziskavah in razvoju, vključno z navodili o uporabi Uredbe Komisije (EU) 2023/1066 (v nadaljnjem besedilu: uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj) (3);

| — | poglavje 3 se nanaša na sporazume o proizvodnji, vključno z navodili o uporabi Uredbe Komisije (EU) 2023/1067(v nadaljnjem besedilu: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije) (4); |
| --- | --- |

—

poglavje 3 se nanaša na sporazume o proizvodnji, vključno z navodili o uporabi Uredbe Komisije (EU) 2023/1067(v nadaljnjem besedilu: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije) (4);

| — | poglavje 4 se nanaša na sporazume o nabavi; |
| --- | --- |

—

poglavje 4 se nanaša na sporazume o nabavi;

| — | poglavje 5 se nanaša na sporazume o trgovanju; |
| --- | --- |

—

poglavje 5 se nanaša na sporazume o trgovanju;

| — | poglavje 6 se nanaša na izmenjavo informacij; |
| --- | --- |

—

poglavje 6 se nanaša na izmenjavo informacij;

| — | poglavje 7 se nanaša na sporazume o standardizaciji; |
| --- | --- |

—

poglavje 7 se nanaša na sporazume o standardizaciji;

| — | poglavje 8 se nanaša na splošne pogoje. |
| --- | --- |

—

poglavje 8 se nanaša na splošne pogoje.

| 3. | Ker je Komisija zavezana doseganju ciljev zelenega dogovora za Evropsko unijo (5), poglavje 9 vsebuje navodila o tem, kako se bodo najpogostejše vrste sporazumov o horizontalnem sodelovanju presojale na podlagi člena 101, kadar se z njimi uresničujejo cilji glede trajnostnosti. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Glede na veliko število možnih vrst in kombinacij horizontalnega sodelovanja ter širok razpon tržnih razmer, v katerih se lahko pojavijo, je težko zagotoviti specifična navodila za vse možne okoliščine. Te smernice niso „seznam“, ki bi ga bilo mogoče uporabljati avtomatično. Vsak primer je treba presoditi glede na njegova dejstva. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Navodila v teh smernicah se uporabljajo za sporazume o horizontalnem sodelovanju v zvezi z blagom, storitvami in tehnologijami. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Sporazumi o horizontalnem sodelovanju lahko združujejo različne stopnje sodelovanja, na primer raziskave in razvoj ter proizvodnjo ali trgovanje z rezultati raziskav in razvoja. Te smernice zajemajo tudi take kombinirane sporazume o sodelovanju. Kadar se te smernice uporabljajo pri presoji takih kombiniranih sporazumov, bodo praviloma pomembna vsa poglavja, ki se nanašajo na različne stopnje sodelovanja. Vendar pri presoji, ali se neko ravnanje šteje za omejevanje konkurence po cilju ali po učinku, navodila iz poglavja v zvezi z delom kombiniranega sodelovanja, ki ga je mogoče šteti za „težišče“, prevladajo za celotno sodelovanje. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Za določitev težišča takih kombiniranih sporazumov o sodelovanju sta zlasti pomembna dva dejavnika: prvič, izhodišče za sodelovanje in, drugič, stopnja integracije različnih funkcij, ki se kombinirajo. Čeprav ni mogoče zagotoviti natančnega in dokončnega pravila, ki velja za vse primere in vse možne kombinacije, na splošno velja naslednje:






  (a) | težišče sporazuma o horizontalnem sodelovanju, ki vključuje skupne raziskave in razvoj ter skupno proizvodnjo (ali skupno distribucijo) rezultatov, so običajno skupne raziskave in razvoj, če skupna proizvodnja (ali skupna distribucija) poteka le, če so skupne raziskave in razvoj uspešni. Kadar so rezultati skupnih raziskav in razvoja odločilni za nadaljnjo skupno proizvodnjo (ali skupno distribucijo), prevladajo navodila iz poglavja o sporazumih o raziskavah in razvoju. Težišče sodelovanja bi bilo drugačno, če bi pogodbene stranke sodelovale pri skupni proizvodnji (ali skupni distribuciji) ne glede na skupne raziskave in razvoj. V tem primeru bi bilo treba sodelovanje presoditi kot sporazum o skupni proizvodnji (ali skupnem trgovanju), zato prevladajo navodila iz poglavja o sporazumih o proizvodnji (ali skupnem trgovanju). Če sporazum predvideva popolno integracijo dejavnosti pogodbenih strank na področju proizvodnje in le delno integracijo nekaterih dejavnosti raziskav in razvoja, bi bilo težišče sodelovanja skupna proizvodnja; |
| --- | --- | --- |

7.

(a)

težišče sporazuma o horizontalnem sodelovanju, ki vključuje skupne raziskave in razvoj ter skupno proizvodnjo (ali skupno distribucijo) rezultatov, so običajno skupne raziskave in razvoj, če skupna proizvodnja (ali skupna distribucija) poteka le, če so skupne raziskave in razvoj uspešni. Kadar so rezultati skupnih raziskav in razvoja odločilni za nadaljnjo skupno proizvodnjo (ali skupno distribucijo), prevladajo navodila iz poglavja o sporazumih o raziskavah in razvoju. Težišče sodelovanja bi bilo drugačno, če bi pogodbene stranke sodelovale pri skupni proizvodnji (ali skupni distribuciji) ne glede na skupne raziskave in razvoj. V tem primeru bi bilo treba sodelovanje presoditi kot sporazum o skupni proizvodnji (ali skupnem trgovanju), zato prevladajo navodila iz poglavja o sporazumih o proizvodnji (ali skupnem trgovanju). Če sporazum predvideva popolno integracijo dejavnosti pogodbenih strank na področju proizvodnje in le delno integracijo nekaterih dejavnosti raziskav in razvoja, bi bilo težišče sodelovanja skupna proizvodnja;

| (b) | težišče sporazuma o horizontalnem sodelovanju, ki vključuje specializacijo v proizvodnji in skupno trgovanje s pridobljenimi proizvodi, je na splošno specializacija, saj skupno trgovanje na splošno poteka le kot posledica specializacije; |
| --- | --- |

(b)

težišče sporazuma o horizontalnem sodelovanju, ki vključuje specializacijo v proizvodnji in skupno trgovanje s pridobljenimi proizvodi, je na splošno specializacija, saj skupno trgovanje na splošno poteka le kot posledica specializacije;

| (c) | težišče sporazuma o horizontalnem sodelovanju, ki vključuje skupno proizvodnjo in skupno trgovanje s pridobljenimi proizvodi, je na splošno skupna proizvodnja, saj skupno trgovanje na splošno poteka le kot posledica skupne proizvodnje. |
| --- | --- |

(c)

težišče sporazuma o horizontalnem sodelovanju, ki vključuje skupno proizvodnjo in skupno trgovanje s pridobljenimi proizvodi, je na splošno skupna proizvodnja, saj skupno trgovanje na splošno poteka le kot posledica skupne proizvodnje.

| 8. | Preskus težišča se uporablja samo za razmerje med poglavji teh smernic, ne za razmerje med uredbami o skupinskem izvzetju. Področje uporabe uredbe o skupinskem izvzetju je opredeljeno z njenimi določbami (glej poglavje 2 za uredbo o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj ter poglavje 3 za uredbo o skupinskem izvzetju za specializacije). Medtem ko primeri iz odstavka 7 na splošno kažejo, kje je lahko težišče kombiniranega sporazuma o horizontalnem sodelovanju, je treba v praksi analizirati vsak primer posebej na podlagi posebnega pravnega in gospodarskega okvira posameznega sporazuma. |
| --- | --- |

8.

1.2   Uporaba člena 101 za sporazume o horizontalnem sodelovanju

1.2.1   Uvod

| 9. | Namen člena 101 je zagotoviti, da podjetja ne uporabljajo sporazumov o horizontalnem sodelovanju za preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence na notranjem trgu, ki na koncu škodi potrošnikom. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Člen 101 se uporablja za podjetja in podjetniška združenja. Podjetje je vsak subjekt, ki je sestavljen iz osebnih, opredmetenih in neopredmetenih elementov ter ki opravlja gospodarsko dejavnost, ne glede na njegov pravni status in način financiranja (6). Podjetniško združenje je organ, prek katerega podjetja iste splošne vrste usklajujejo svoje ravnanje na trgu (7). Te smernice se uporabljajo za sporazume o horizontalnem sodelovanju, sklenjene med podjetji, in za sklepe podjetniških združenj. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Ko ena družba izvaja odločilen vpliv nad drugo družbo, tvorita eno gospodarsko enoto in sta zato del istega podjetja (8). Družbi, ki sta del istega podjetja, se ne štejeta za konkurenta za namene teh smernic, tudi če sta dejavni na istih upoštevnih proizvodnih in geografskih trgih. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Za namen ugotavljanja odgovornosti za kršitve člena 101 je Sodišče odločilo, da se matične družbe in njihovo skupno podjetje štejejo za eno gospodarsko enoto in glede na konkurenčno pravo in upoštevne trge zato za enotno podjetje, če se dokaže, da imajo matične družbe odločilen vpliv na skupno podjetje (9). Komisija glede na to sodno prakso na splošno ne bo uporabila člena 101 za sporazume ali usklajena ravnanja med matičnimi družbami in njihovim skupnim podjetjem, kolikor se nanašajo na ravnanje na upoštevnih trgih, na katerih je skupno podjetje dejavno, in v obdobjih, v katerih imajo matične družbe odločilen vpliv na skupno podjetje. Vendar pa bo Komisija na splošno uporabila člen 101 za naslednje skupine sporazumov:






  (a) | sporazumi med matičnimi družbami o ustanovitvi skupnega podjetja; |
| --- | --- | --- |

12.

(a)

sporazumi med matičnimi družbami o ustanovitvi skupnega podjetja;

| (b) | sporazumi med matičnimi družbami o spremembi obsega njihovega skupnega podjetja; |
| --- | --- |

(b)

sporazumi med matičnimi družbami o spremembi obsega njihovega skupnega podjetja;

| (c) | sporazumi med matičnimi družbami in njihovim skupnim podjetjem o proizvodih ali geografskih območjih, na katerih skupno podjetje ni dejavno, in |
| --- | --- |

(c)

sporazumi med matičnimi družbami in njihovim skupnim podjetjem o proizvodih ali geografskih območjih, na katerih skupno podjetje ni dejavno, in

| (d) | sporazumi med matičnimi družbami, ki ne vključujejo skupnega podjetja, tudi če se sporazum nanaša na proizvode ali geografska območja, na katerih je skupno podjetje dejavno. |
| --- | --- |

(d)

sporazumi med matičnimi družbami, ki ne vključujejo skupnega podjetja, tudi če se sporazum nanaša na proizvode ali geografska območja, na katerih je skupno podjetje dejavno.

| 13. | To, da se skupno podjetje in njegove matične družbe na nekem trgu štejejo za del istega podjetja, ne preprečuje, da bi se matične družbe štele za neodvisne na vseh preostalih trgih (10). |
| --- | --- |

13.

| 14. | Da bi se člen 101 uporabljal za horizontalno sodelovanje, mora med konkurenti obstajati oblika usklajevanja, in sicer sporazum med podjetji, sklep podjetniškega združenja ali usklajeno ravnanje.

  Za namene člena 101 in teh smernic se sporazum nanaša na dve ali več podjetij, ki so izrazila soglasno voljo za sodelovanje (11). Usklajeno ravnanje je oblika usklajevanja med podjetji, pri katerem ta podjetja niso dosegla sporazuma, vendar tveganja konkurence zavestno nadomestijo s praktičnim sodelovanjem (12). Pojem usklajenega ravnanja poleg usklajevanja med zadevnimi podjetji zajema temu usklajevanju ustrezno ravnanje na trgu in vzročno zvezo med tema elementoma (13). |
| --- | --- |

14.

Za namene člena 101 in teh smernic se sporazum nanaša na dve ali več podjetij, ki so izrazila soglasno voljo za sodelovanje (11). Usklajeno ravnanje je oblika usklajevanja med podjetji, pri katerem ta podjetja niso dosegla sporazuma, vendar tveganja konkurence zavestno nadomestijo s praktičnim sodelovanjem (12). Pojem usklajenega ravnanja poleg usklajevanja med zadevnimi podjetji zajema temu usklajevanju ustrezno ravnanje na trgu in vzročno zvezo med tema elementoma (13).

| 15. | Obstoj sporazuma, usklajenega ravnanja ali sklepa podjetniškega združenja sam po sebi ne pomeni, da gre za omejevanje konkurence v smislu člena 101(1). Za lažje sklicevanje izraz „sporazum“ v teh smernicah zajema tudi usklajena ravnanja in sklepe podjetniških združenj, razen če ni navedeno drugače. |
| --- | --- |

15.

| 16. | Sporazumi o horizontalnem sodelovanju se lahko sklenejo med dejanskimi ali potencialnimi konkurenti. Podjetji se obravnavata kot dejanska konkurenta, če delujeta na istem proizvodnem in geografskem trgu. Podjetje se šteje za potencialnega konkurenta drugega podjetja, če je verjetno, da bi v primeru, če ne bi bilo sporazuma, prvo podjetje v kratkem času (14) izvedlo potrebne dodatne naložbe ali prevzelo druge potrebne stroške prehoda za vstop na upoštevni trg, na katerem je dejavno drugo podjetje. Ta presoja mora temeljiti na realnih razlogih; zgolj teoretična možnost vstopa na trg ne zadošča (15). Sklicevanja na konkurente v teh smernicah vključujejo dejanske in potencialne konkurente, razen če ni navedeno drugače.

  Pri presoji, ali se lahko podjetje šteje za potencialnega konkurenta drugega podjetja, so lahko pomembni naslednji preudarki:








  (a) | ali je podjetje trdno odločeno v kratkem času vstopiti na trg in ima za to lastno zmožnost ter ne trči ob nepremagljive ovire za vstop (16); |
| --- | --- | --- |

16.

Pri presoji, ali se lahko podjetje šteje za potencialnega konkurenta drugega podjetja, so lahko pomembni naslednji preudarki:

(a)

ali je podjetje trdno odločeno v kratkem času vstopiti na trg in ima za to lastno zmožnost ter ne trči ob nepremagljive ovire za vstop (16);

| (b) | ali je podjetje izvedlo dovolj pripravljalnih dejanj za vstop na zadevni trg; |
| --- | --- |

(b)

ali je podjetje izvedlo dovolj pripravljalnih dejanj za vstop na zadevni trg;

| (c) | dejanske in konkretne možnosti podjetja, ki še ne deluje, da vstopi na navedeni trg in konkurira enemu ali več drugim podjetjem – popolnoma hipotetična možnost vstopa na trg ali zgolj želja ne zadostujeta; |
| --- | --- |

(c)

dejanske in konkretne možnosti podjetja, ki še ne deluje, da vstopi na navedeni trg in konkurira enemu ali več drugim podjetjem – popolnoma hipotetična možnost vstopa na trg ali zgolj želja ne zadostujeta;

| (d) | struktura trga ter gospodarski in pravni okvir, znotraj katerega posluje (17); |
| --- | --- |

(d)

struktura trga ter gospodarski in pravni okvir, znotraj katerega posluje (17);

| (e) | upoštevni element pri presoji obstoja konkurenčnega odnosa med gospodarskim subjektom, ki že deluje na trgu, in zunanjim podjetjem je dojemanje prvega, saj lahko drugo, če se dojema kot subjekt, ki bo potencialno vstopil na trg, že s samim obstojem izvaja konkurenčni pritisk na subjekt, ki že deluje na tem trgu. |
| --- | --- |

(e)

upoštevni element pri presoji obstoja konkurenčnega odnosa med gospodarskim subjektom, ki že deluje na trgu, in zunanjim podjetjem je dojemanje prvega, saj lahko drugo, če se dojema kot subjekt, ki bo potencialno vstopil na trg, že s samim obstojem izvaja konkurenčni pritisk na subjekt, ki že deluje na tem trgu.

1.2.2   Analitični okvir

| 17. | Presojo na podlagi člena 101 sestavljata dve fazi. V prvi fazi se na podlagi člena 101(1) presodi, ali sporazum med podjetji, ki lahko vpliva na trgovino med državami članicami, vključuje protikonkurenčni cilj ali dejanske ali potencialne (18) omejevalne učinke na konkurenco. |
| --- | --- |

17.

| 18. | V drugi fazi se na podlagi člena 101(3), ki se izvaja samo v primeru, če se ugotovi, da sporazum omejuje konkurenco v smislu člena 101(1), določijo ugodnosti iz tega sporazuma in se presodi, ali te ugodnosti odtehtajo negative učinke za konkurenco (19). Doseganje ravnovesja med temi omejevalnimi učinki in spodbujevalnimi učinki na konkurenco poteka izključno v okviru iz člena 101(3) (20). Če ugodnosti za potrošnike na upoštevnem trgu ne odtehtajo omejevanja konkurence, člen 101(2) določa, da je sporazum samodejno ničen. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Člen 101 se ne uporablja, če gre za protikonkurenčno ravnanje, ki je podjetjem naloženo z nacionalno zakonodajo ali z nacionalnim pravnim okvirom, ki odpravlja vsakršno možnost konkurenčnega ravnanja zadevnih podjetij (21). V takih primerih so podjetjem preprečena samostojna ravnanja, ki bi lahko preprečevala, omejevala ali izkrivljala konkurenco (22). Dejstvo, da organi javne uprave spodbujajo sklenitev sporazuma o horizontalnem sodelovanju, ne pomeni, da je sporazum dovoljen na podlagi člena 101 (23). Za podjetja še naprej velja člen 101, če nacionalno pravo zgolj spodbuja oziroma olajšuje samostojno protikonkurenčno ravnanje, na primer če organi javne uprave podjetja spodbujajo k sklenitvi sporazumov o horizontalnem sodelovanju za doseganje ciljev javne politike s samourejanjem. |
| --- | --- |

19.

1.2.3   Presoja na podlagi člena 101(1)

1.2.3.1   Prednosti horizontalnega sodelovanja

| 20. | Sporazumi o horizontalnem sodelovanju lahko vodijo do velikih gospodarskih koristi, vključno s koristmi na področju trajnostnosti, zlasti če združujejo dopolnjujoče se dejavnosti, spretnosti ali sredstva. Horizontalno sodelovanje je lahko sredstvo za delitev tveganj, prihranek stroškov, povečanje naložb, združevanje tehničnega znanja in izkušenj, povečanje kakovosti in raznolikosti proizvodov ter hitrejše lansiranje inovacij. Podobno je lahko horizontalno sodelovanje sredstvo za obravnavanje pomanjkanja in motenj v dobavnih verigah ali zmanjšanje odvisnosti od posameznih proizvodov, storitev in tehnologij. |
| --- | --- |

20.

1.2.3.2   Pomisleki, ki izhajajo iz horizontalnega sodelovanja

| 21. | Sporazumi o horizontalnem sodelovanju lahko na več načinov konkurenco na upoštevnem trgu tudi omejujejo. Taki sporazumi lahko na primer vodijo do nedovoljenega dogovarjanja med pogodbenimi strankami ali do protikonkurenčnega omejevanja dostopa do trgov.

  Sporazum o horizontalnem sodelovanju lahko zmanjša neodvisnost pogodbenih strank pri odločanju in posledično poveča verjetnost, da bodo usklajevale svoje ravnanje, da bi dosegle nedovoljeni dogovor. Pogodbenim strankam, ki so se že prej usklajevale, lahko tudi olajša in uravnoteži usklajevanje ali poveča njegovo učinkovitost, bodisi s tem, da usklajevanje okrepi, bodisi da omogoči doseganje še višjih cen. Horizontalno sodelovanje lahko na primer povzroči razkritje poslovno občutljivih informacij in s tem poveča verjetnost usklajevanja med pogodbenimi strankami znotraj ali zunaj področja sodelovanja. Poleg tega lahko pogodbene stranke dosežejo visoko stopnjo izenačevanja stroškov (torej delež skupnih spremenljivih stroškov pogodbenih strank), kar jim omogoča lažje usklajevanje tržnih cen in obsega proizvodnje. Izguba konkurence ima lahko tudi negativne posledice za kakovost ali raznolikost proizvodov, inovacije in druge parametre konkurence.


  Nekateri sporazumi o horizontalnem sodelovanju, na primer sporazumi o proizvodnji in sporazumi o standardizaciji, lahko povzročijo protikonkurenčno omejevanje dostopa do trgov. Sporazum lahko konkurentom pogodbenih strank prepreči ali omeji učinkovito konkuriranje, na primer z zavrnitvijo dostopa do pomembnega vložka ali z blokiranjem pomembne poti do trga. Tudi izmenjava poslovno občutljivih informacij lahko povzroči precej slabši konkurenčni položaj nepovezanih konkurentov v primerjavi s podjetji, ki sodelujejo pri izmenjavi. |
| --- | --- |

21.

Sporazum o horizontalnem sodelovanju lahko zmanjša neodvisnost pogodbenih strank pri odločanju in posledično poveča verjetnost, da bodo usklajevale svoje ravnanje, da bi dosegle nedovoljeni dogovor. Pogodbenim strankam, ki so se že prej usklajevale, lahko tudi olajša in uravnoteži usklajevanje ali poveča njegovo učinkovitost, bodisi s tem, da usklajevanje okrepi, bodisi da omogoči doseganje še višjih cen. Horizontalno sodelovanje lahko na primer povzroči razkritje poslovno občutljivih informacij in s tem poveča verjetnost usklajevanja med pogodbenimi strankami znotraj ali zunaj področja sodelovanja. Poleg tega lahko pogodbene stranke dosežejo visoko stopnjo izenačevanja stroškov (torej delež skupnih spremenljivih stroškov pogodbenih strank), kar jim omogoča lažje usklajevanje tržnih cen in obsega proizvodnje. Izguba konkurence ima lahko tudi negativne posledice za kakovost ali raznolikost proizvodov, inovacije in druge parametre konkurence.

Nekateri sporazumi o horizontalnem sodelovanju, na primer sporazumi o proizvodnji in sporazumi o standardizaciji, lahko povzročijo protikonkurenčno omejevanje dostopa do trgov. Sporazum lahko konkurentom pogodbenih strank prepreči ali omeji učinkovito konkuriranje, na primer z zavrnitvijo dostopa do pomembnega vložka ali z blokiranjem pomembne poti do trga. Tudi izmenjava poslovno občutljivih informacij lahko povzroči precej slabši konkurenčni položaj nepovezanih konkurentov v primerjavi s podjetji, ki sodelujejo pri izmenjavi.

1.2.4   Omejevanje konkurence po cilju

| 22. | Nekatere oblike sodelovanja med podjetji je mogoče že zaradi njihove narave obravnavati kot škodljive za dobro delovanje običajnega konkurenčnega trga (24). V takih primerih ni treba preučiti dejanskih ali potencialnih učinkov ravnanja na trgu, ko je dokazan njegov protikonkurenčni cilj (25). |
| --- | --- |

22.

| 23. | Pojem omejevanje konkurence „po cilju“ je treba razlagati ozko in ga je mogoče uporabiti le za nekatere sporazume med podjetji, ki so sami po sebi in ob upoštevanju vsebine njihovih določb, njihovih ciljev ter gospodarskega in pravnega okvira, v katerega so umeščeni, za konkurenco tako škodljivi, da je mogoče šteti, da ugotavljanje njihovih posledic ni potrebno (26). |
| --- | --- |

23.

| 24. | V skladu s sodno prakso je omejevanje mogoče opredeliti kot omejevanje „po cilju“ na podlagi dovolj zanesljivih in prepričljivih izkušenj, da je mogoče šteti, da je zadevni sporazum že po svoji naravi škodljiv za dobro delovanje konkurence (27), ali na podlagi posebnih značilnosti sporazuma, iz katerih je mogoče sklepati o morebitni posebni škodljivosti za konkurenco, po potrebi na podlagi podrobne analize tega sporazuma, njegovih ciljev ter gospodarskega in pravnega okvira (28). |
| --- | --- |

24.

| 25. | Za ugotovitev omejevanja „po cilju“ ni nujna neposredna povezava med sporazumom in potrošniškimi cenami (29). Člen 101 ni namenjen le varstvu neposrednih interesov posameznih konkurentov ali potrošnikov, ampak tudi varstvu strukture trga in s tem konkurence kot take (30). |
| --- | --- |

25.

| 26. | Pri presoji, ali ima sporazum protikonkurenčni cilj (31), je treba upoštevati naslednje elemente:






  (a) | vsebino sporazuma; |
| --- | --- | --- |

26.

(a)

vsebino sporazuma;

| (b) | cilje, ki jih želi doseči, in |
| --- | --- |

(b)

cilje, ki jih želi doseči, in

| (c) | gospodarski in pravni okvir, v katerega je umeščen. |
| --- | --- |

(c)

gospodarski in pravni okvir, v katerega je umeščen.

| 27. | Pri presoji navedenega gospodarskega in pravnega okvira je treba upoštevati tudi (32):






  (a) | naravo zadevnega blaga ali storitev in |
| --- | --- | --- |

27.

(a)

naravo zadevnega blaga ali storitev in

| (b) | dejanske pogoje delovanja in strukturo zadevnega trga ali trgov (33). |
| --- | --- |

(b)

dejanske pogoje delovanja in strukturo zadevnega trga ali trgov (33).

| 28. | Kadar se pogodbeni stranki sklicujeta na morebitne spodbujevalne učinke sporazuma na konkurenco, je treba te učinke ustrezno upoštevati kot elemente konteksta, da se sporazum opredeli kot omejevanje po cilju, če lahko zbujajo dvom o celoviti presoji zadostne stopnje škodljivosti sporazuma za konkurenco (34). Vendar bi morali biti za te namene taki spodbujevalni učinki na konkurenco ne le potrjeni in upoštevni, ampak tudi značilni za zadevni sporazum in dovolj pomembni (35). |
| --- | --- |

28.

| 29. | Namen pogodbenih strank ni nujen dejavnik pri odločanju, ali ima sporazum protikonkurenčni cilj, lahko pa se upošteva (36). |
| --- | --- |

29.

1.2.5   Omejevalni učinki na konkurenco

| 30. | Sporazum o horizontalnem sodelovanju, na podlagi katerega se ne ugotovi zadostna stopnja škodljivosti za konkurenco, ima lahko še vedno omejevalne učinke na konkurenco. Da bi imel sporazum o horizontalnem sodelovanju omejevalne učinke na konkurenco, mora dejansko ali verjetno znatno škodljivo vplivati na vsaj enega od parametrov konkurence na trgu, kot so cena, obseg proizvodnje, kakovost proizvodov, raznolikost proizvodov in inovacije. Za ugotovitev, ali to drži, je treba presoditi konkurenco v dejanskem okviru, v katerem bi delovala, če navedenega sporazuma ne bi bilo (37). |
| --- | --- |

30.

| 31. | Sporazumi imajo lahko omejevalne učinke, kadar občutno zmanjšujejo konkurenco med podjetji, ki so pogodbene stranke sporazumov, ali med katero koli izmed pogodbenih strank in tretjo osebo. To pomeni, da mora sporazum zmanjšati neodvisnost pogodbenih strank pri odločanju (38), in sicer bodisi zaradi obveznosti iz sporazuma, ki urejajo ravnanje na trgu vsaj ene pogodbene stranke, bodisi na primer s spremembo spodbud, ki vplivajo na ravnanje vsaj ene pogodbene stranke na trgu. |
| --- | --- |

31.

| 32. | Pri presoji, ali ima sporazum omejevalne učinke, so pomembni naslednji dejavniki:






  (a) | narava in vsebina sporazuma; |
| --- | --- | --- |

32.

(a)

narava in vsebina sporazuma;

| (b) | konkretni okvir, v katerega se umešča sodelovanje, zlasti gospodarski in pravni okvir, v katerem delujejo zadevna podjetja, narava zadevnega blaga ali storitev ter dejanski pogoji delovanja in strukture zadevnega trga ali trgov (39); |
| --- | --- |

(b)

konkretni okvir, v katerega se umešča sodelovanje, zlasti gospodarski in pravni okvir, v katerem delujejo zadevna podjetja, narava zadevnega blaga ali storitev ter dejanski pogoji delovanja in strukture zadevnega trga ali trgov (39);

| (c) | stopnja tržne moči, ki jo imajo ali pridobijo pogodbene stranke posamezno ali skupno (40), in obseg, v katerem sporazum prispeva k nastanku, ohranjanju ali krepitvi te tržne moči ali pogodbenim strankam dovoljuje izkoriščanje takšne tržne moči; |
| --- | --- |

(c)

stopnja tržne moči, ki jo imajo ali pridobijo pogodbene stranke posamezno ali skupno (40), in obseg, v katerem sporazum prispeva k nastanku, ohranjanju ali krepitvi te tržne moči ali pogodbenim strankam dovoljuje izkoriščanje takšne tržne moči;

| (d) | omejevalni učinki na konkurenco so lahko dejanski in potencialni, vendar morajo biti v vsakem primeru dovolj znatni (41). |
| --- | --- |

(d)

omejevalni učinki na konkurenco so lahko dejanski in potencialni, vendar morajo biti v vsakem primeru dovolj znatni (41).

| 33. | V nekaterih primerih podjetja sklenejo sporazume o horizontalnem sodelovanju, ker na podlagi objektivnih dejavnikov ne bi mogla samostojno izpeljati projekta ali dejavnosti, zajetih s sodelovanjem, na primer zaradi svojih omejenih tehničnih zmogljivosti. Taki sporazumi o horizontalnem sodelovanju na splošno ne bodo povzročili omejevalnih učinkov na konkurenco v smislu člena 101(1), razen če bi lahko pogodbene stranke projekt izpeljale z manj strogimi omejitvami (42). |
| --- | --- |

33.

1.2.6   Pomožne omejitve

| 34. | Kadar sodelovanje podjetij ne spada na področje uporabe prepovedi iz člena 101(1), ker ima nevtralne ali pozitivne učinke na konkurenco, omejitev poslovne samostojnosti enega ali več udeleženih podjetij prav tako ne spada na področje uporabe te prepovedi, če je ta omejitev objektivno nujna za izvršitev sodelovanja in sorazmerna z njegovimi cilji (tako imenovane pomožne omejitve) (43). Za ugotovitev, ali je omejitev pomožna omejitev, je treba preučiti, ali bi bilo sodelovanje brez zadevne omejitve nemogoče. Zaradi dejstva, da bi bilo sodelovanje brez zadevne omejitve zgolj težje izvedljivo oziroma manj dobičkonosno, zadevna omejitev ni „objektivno nujna“ in tako pomožna (44). |
| --- | --- |

34.

1.2.7   Presoja na podlagi člena 101(3)

| 35. | Presoja omejevanja konkurence po cilju ali učinku na podlagi člena 101(1) je le ena stran analize na podlagi člena 101. Druga stran je presoja, ali omejevalni sporazum izpolnjuje pogoje iz člena 101(3) (45). Če se ugotovi, da sporazum omejuje konkurenco po cilju ali učinku v smislu člena 101(1), je kot obramba mogoče sklicevanje na člen 101(3). Dokazno breme na podlagi člena 101(3) nosijo podjetja, ki se sklicujejo na to določbo (46). Z drugimi besedami, podjetje mora dokazati, da bo zadevni sporazum verjetno imel spodbujevalne učinke na konkurenco (47). |
| --- | --- |

35.

| 36. | Pri uporabi pravila o izjemi iz člena 101(3) veljajo štirje kumulativni pogoji, dva pozitivna in dva negativna:






  (a) | sporazum mora povečati učinkovitost, kar pomeni, da mora prispevati k izboljšanju proizvodnje ali distribucije proizvodov ali k pospeševanju tehničnega ali gospodarskega napredka; |
| --- | --- | --- |

36.

(a)

sporazum mora povečati učinkovitost, kar pomeni, da mora prispevati k izboljšanju proizvodnje ali distribucije proizvodov ali k pospeševanju tehničnega ali gospodarskega napredka;

| (b) | omejitve morajo biti nujne za doseganje teh ciljev, torej večje učinkovitosti; |
| --- | --- |

(b)

omejitve morajo biti nujne za doseganje teh ciljev, torej večje učinkovitosti;

| (c) | potrošnikom mora biti zagotovljen pravičen delež doseženih koristi, to pomeni, da je treba na potrošnike v zadostni meri prenesti povečanje učinkovitosti, vključno s povečanjem kvalitativne učinkovitosti, ki se doseže z nujnimi omejitvami, tako da dobijo potrošniki vsaj nadomestilo za omejevalne učinke sporazuma; povečanje učinkovitosti zgolj za pogodbene stranke ni dovolj. V teh smernicah so „potrošniki“ stranke pogodbenih strank sporazuma in nadaljnji kupci (48); |
| --- | --- |

(c)

potrošnikom mora biti zagotovljen pravičen delež doseženih koristi, to pomeni, da je treba na potrošnike v zadostni meri prenesti povečanje učinkovitosti, vključno s povečanjem kvalitativne učinkovitosti, ki se doseže z nujnimi omejitvami, tako da dobijo potrošniki vsaj nadomestilo za omejevalne učinke sporazuma; povečanje učinkovitosti zgolj za pogodbene stranke ni dovolj. V teh smernicah so „potrošniki“ stranke pogodbenih strank sporazuma in nadaljnji kupci (48);

| (d) | sporazum pogodbenim strankam ne sme dajati možnosti, da izključijo konkurenco glede znatnega dela zadevnih proizvodov. |
| --- | --- |

(d)

sporazum pogodbenim strankam ne sme dajati možnosti, da izključijo konkurenco glede znatnega dela zadevnih proizvodov.

| 37. | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj ter uredba o skupinskem izvzetju za specializacije temeljita na predpostavki, da je lahko kombinacija dopolnjujočih se spretnosti ali sredstev vir znatne učinkovitosti pri sporazumih o razvoju in raziskavah in sporazumih o specializaciji. Podobno lahko druge vrste horizontalnega sodelovanja povežejo spretnosti in sredstva, da se ustvari znatna učinkovitost. Pri analizi učinkovitosti, ustvarjenih s sporazumom o sodelovanju na podlagi člena 101(3), gre zato večinoma za ugotavljanje obsega dopolnjujočih se spretnosti ter sredstev, ki jih vsaka pogodbena stranka prispeva k sodelovanju, in oceno, ali izhajajoče učinkovitosti izpolnjujejo pogoje iz člena 101(3).

  Sporazumi o horizontalnem sodelovanju lahko medsebojno dopolnjevanje ustvarijo na različne načine. Sporazum o raziskavah in razvoju lahko združi različne raziskovalne zmogljivosti ter poveže dopolnjujoče se spretnosti ter sredstva, ki lahko vodijo do razvoja in trženja novih ali izboljšanih proizvodov in tehnologij, ki sicer ne bi obstajali. Drugi sporazumi o horizontalnem sodelovanju lahko pogodbenim strankam omogočijo, da združijo moči za snovanje in proizvajanje proizvodov ter trgovanje z njimi ali skupno nabavo proizvodov ali storitev, ki jih potrebujejo za svoje dejavnosti. |
| --- | --- |

37.

Sporazumi o horizontalnem sodelovanju lahko medsebojno dopolnjevanje ustvarijo na različne načine. Sporazum o raziskavah in razvoju lahko združi različne raziskovalne zmogljivosti ter poveže dopolnjujoče se spretnosti ter sredstva, ki lahko vodijo do razvoja in trženja novih ali izboljšanih proizvodov in tehnologij, ki sicer ne bi obstajali. Drugi sporazumi o horizontalnem sodelovanju lahko pogodbenim strankam omogočijo, da združijo moči za snovanje in proizvajanje proizvodov ter trgovanje z njimi ali skupno nabavo proizvodov ali storitev, ki jih potrebujejo za svoje dejavnosti.

| 38. | Za sporazume o horizontalnem sodelovanju, ki ne vključujejo združevanja dopolnjujočih se spretnosti ali sredstev, je manj verjetno, da bodo privedli do povečanja učinkovitosti, ki koristi potrošnikom. |
| --- | --- |

38.

1.2.8   Sporazumi o horizontalnem sodelovanju, ki na splošno ne spadajo na področje uporabe člena 101(1)

| 39. | Sporazumi, ki ne morejo znatno vplivati na trgovino med državami članicami (neobstoj vpliva na trgovino) ali ki neznatno omejujejo konkurenco (sporazumi manjšega pomena), ne spadajo na področje uporabe člena 101(1) (49). Komisija je zagotovila navodila za primer neobstoja vpliva na trgovino v smernicah Komisije o pojmu vpliva na trgovino, ki ga vsebujeta člena 81 in 82 Pogodbe (v nadaljnjem besedilu: smernice o vplivu na trgovino) (50), ter o sporazumih manjšega pomena v obvestilu Komisije o sporazumih manjšega pomena, ki neznatno omejujejo konkurenco na podlagi člena 101(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: obvestilo de minimis) (51). Smernice o vplivu na trgovino in obvestilo de minimis so zlasti pomembni pri presoji sporazumov o horizontalnem sodelovanju med malimi in srednjimi podjetji (v nadaljnjem besedilu: MSP) (52). Te smernice ne vplivajo na smernice o vplivu na trgovino in obvestilo de minimis niti na prihodnja navodila Komisije v zvezi s tem. |
| --- | --- |

39.

| 40. | V smernicah o vplivu na trgovino so opredeljena načela, ki jih je razvilo Sodišča Evropske unije za razlago pojma vpliva na trgovino, in v njih je navedeno, kdaj sporazumi verjetno ne morejo znatno vplivati na trgovino med državami članicami. Vključujejo negativno ovrgljivo domnevo, ki velja za vse sporazume v smislu člena 101(1) ne glede na naravo omejitev, vključenih v take sporazume, in s tem tudi za sporazume, ki vsebujejo najresnejše omejitve (53). V skladu s to predpostavko sporazumi o horizontalnem sodelovanju načeloma ne morejo znatno vplivati na trgovino med državami članicami, če:






  (a) | skupni tržni delež pogodbenih strank na katerem koli upoštevnem trgu v Uniji, ki ga zadeva sporazum, ne presega 5 % in |
| --- | --- | --- |

40.

(a)

skupni tržni delež pogodbenih strank na katerem koli upoštevnem trgu v Uniji, ki ga zadeva sporazum, ne presega 5 % in

| (b) | skupni letni promet zadevnega podjetja na ravni Unije, ustvarjen s proizvodi, zajetimi s sporazumom, ne presega 40 milijonov EUR (54). V primeru sporazumov, ki se nanašajo na skupne nakupe proizvodov, predstavljajo zadevni promet skupne nabave proizvodov, zajetih s sporazumom, s strani pogodbenih strank. |
| --- | --- |

(b)

skupni letni promet zadevnega podjetja na ravni Unije, ustvarjen s proizvodi, zajetimi s sporazumom, ne presega 40 milijonov EUR (54). V primeru sporazumov, ki se nanašajo na skupne nakupe proizvodov, predstavljajo zadevni promet skupne nabave proizvodov, zajetih s sporazumom, s strani pogodbenih strank.

| 41. | Kot je opredeljeno v obvestilu de minimis, sporazumi o horizontalnem sodelovanju, ki jih sklenejo dejanski ali potencialni konkurenti, ne omejujejo znatno konkurence v smislu člena 101(1), če skupni tržni delež pogodbenih strank sporazuma ne presega 10 % na nobenem izmed upoštevnih trgov, na katere vpliva sporazum (55). Za to splošno pravilo veljata dve izjemi. Prvič, kar zadeva omejitve po cilju, se člen 101(1) uporablja ne glede na tržne deleže pogodbenih strank. Razlog za to je, da lahko sporazum, ki bi lahko vplival na trgovino med državami članicami in ki ima protikonkurenčni cilj, po svoji naravi in neodvisno od dejanskega učinka znatno omeji konkurenco (56). Drugič, 10-odstotni prag za tržne deleže se zmanjša na 5 %, kadar konkurenco na upoštevnem trgu omejuje kumulativni učinek vzporednih mrež sporazumov (57). |
| --- | --- |

41.

| 42. | Poleg tega se ne predpostavlja, da horizontalni sporazumi, ki jih sklenejo podjetja, katerih skupni tržni delež presega 10 %, samodejno spadajo na področje uporabe člena 101(1). Taki sporazumi kljub temu nimajo nujno znatnega vpliva na trgovino med državami članicami ali pa morda ne pomenijo znatne omejitve konkurence (58). Zato jih je treba presoditi v njihovem pravnem in gospodarskem okviru. Te smernice vključujejo merila za posamično presojo takih sporazumov. |
| --- | --- |

42.

1.3   Razmerje do drugih navodil, zakonodaje in sodne prakse

| 43. | Sporazumi med podjetji, ki poslujejo na različnih ravneh proizvodne ali distribucijske verige, torej vertikalni sporazumi, so na splošno zajeti v Uredbi Komisije (EU) 2022/720 (59) (v nadaljnjem besedilu: uredba o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume) in Sporočilu Komisije – Obvestilo Komisije – Smernice o vertikalnih omejitvah (60) (v nadaljnjem besedilu: vertikalne smernice). Če pa vertikalne sporazume sklenejo konkurenti, lahko vzbudijo pomisleke glede konkurence, podobne tistim, ki izhajajo iz horizontalnih sporazumov. Zato vertikalni sporazumi med konkurenti na splošno ne morejo uživati ugodnosti uredbe o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume (61) in bi jih bilo treba najprej presojati na podlagi teh smernic. Če se pri tej presoji ugotovi, da sporazum ne ustvarja horizontalnih pomislekov, je potrebna dodatna presoja vertikalnih omejitev v sporazumu na podlagi vertikalnih smernic. |
| --- | --- |

43.

| 44. | Če se te smernice sklicujejo na upoštevni trg, Obvestilo Komisije o opredelitvi upoštevnega trga za namene konkurenčnega prava Unije (v nadaljnjem besedilu: obvestilo o opredelitvi trga) (62) zagotavlja navodila glede pravil, meril in dokazov, ki jih Komisija uporablja za opredelitev upoštevnih trgov. Zato bi bilo treba navedeno obvestilo in morebitna prihodnja navodila Komisije v zvezi z opredelitvijo upoštevnih trgov za namene konkurenčnega prava Unije upoštevati pri presoji sporazumov o horizontalnem sodelovanju na podlagi člena 101. |
| --- | --- |

44.

| 45. | Čeprav se te smernice sklicujejo na kartelne sporazume, ni njihov cilj pojasnjevati, kaj pomeni kartelni sporazum, kot je opredeljen v sodni praksi Sodišča Evropske unije in praksi odločanja Komisije. |
| --- | --- |

45.

| 46. | Te smernice se uporabljajo za najpogostejše vrste sporazumov o horizontalnem sodelovanju, ne glede na stopnjo integracije, ki jo vključujejo, z izjemo dejavnosti, ki predstavljajo koncentracijo v smislu člena 3 Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 (63) (v nadaljnjem besedilu: uredba o združitvah). Uredba o združitvah se na primer uporablja za ustanavljanje skupnih podjetij, ki trajno opravljajo vse funkcije neodvisnega gospodarskega subjekta (v nadaljnjem besedilu: polno delujoča skupna podjetja) (64). |
| --- | --- |

46.

| 47. | Te smernice se ne uporabljajo za sporazume, sklepe združenj ali usklajena ravnanja proizvajalcev kmetijskih proizvodov, ki se nanašajo na proizvodnjo kmetijskih proizvodov ali trgovino z njimi in ki so namenjeni uporabi višjega standarda trajnostnosti, kot ga določa pravo Unije ali nacionalno pravo, in so izvzeti iz uporabe člena 101(1) v skladu s členom 210a Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (65). Te smernice ne vplivajo na smernice, ki jih bo Komisija morda izdala v skladu s členom 210a(5) Uredbe (EU) št. 1308/2013. Vendar pa za sporazume, sklepe združenj in usklajena ravnanja proizvajalcev kmetijskih proizvodov, ki so povezani s proizvodnjo kmetijskih proizvodov ali trgovino z njimi in ne izpolnjujejo pogojev iz člena 210a Uredbe (EU) št. 1308/2013, velja člen 101(1). |
| --- | --- |

47.

| 48. | Presoja na podlagi člena 101, kakor je opisana v teh smernicah, ne posega v možno vzporedno uporabo člena 102 Pogodbe za sporazume o horizontalnem sodelovanju (66). |
| --- | --- |

48.

| 49. | Te smernice ne posegajo v razlago, ki jo lahko poda Sodišče Evropske unije v zvezi z uporabo člena 101 za sporazume o horizontalnem sodelovanju. |
| --- | --- |

49.

| 50. | Te smernice se ne uporabljajo, če se uporabljajo posebna pravila za določene sektorje, kot velja za nekatere sporazume v zvezi s kmetijstvom (67) ali prometom (68). Komisija bo še naprej spremljala izvajanje uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj in uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije ter teh smernic na podlagi tržnih informacij deležnikov in nacionalnih organov, pristojnih za konkurenco, in lahko glede na nadaljnji razvoj in nova spoznanja te smernice spremeni. |
| --- | --- |

50.

2.   SPORAZUMI O RAZISKAVAH IN RAZVOJU

2.1   Uvod

| 51. | To poglavje vsebuje navodila za presojo konkurenčnosti sporazumov o raziskavah in razvoju v zvezi s proizvodi, tehnologijami ali postopki (69). |
| --- | --- |

51.

| 52. | Sporazumi o raziskavah in razvoju se razlikujejo glede na obliko in področje uporabe. Vključujejo sporazume, v skladu s katerimi ena pogodbena stranka financira raziskave in razvoj, ki jih izvaja druga pogodbena stranka („plačane“ raziskave in razvoj); sporazume, ki zajemajo skupne izboljšave obstoječih proizvodov in tehnologij, ter sporazume o razvoju proizvodov in tehnologij, ki bi ustvarili popolnoma novo povpraševanje. Sodelovanje na področju raziskav in razvoja je lahko v obliki sporazuma o sodelovanju ali skupnega podjetja, in sicer družbe pod skupnim nadzorom (70). Podjetja lahko sodelujejo tudi v ohlapnejši obliki, kot je tehnično sodelovanje v delovnih skupinah. |
| --- | --- |

52.

| 53. | Sporazume o raziskavah in razvoju lahko sklepajo velika podjetja, MSP (71), zagonska podjetja, akademske ustanove ali raziskovalni inštituti ali katera koli njihova kombinacija. |
| --- | --- |

53.

| 54. | Sporazumi o sodelovanju na področju raziskav in razvoja imajo pogosto spodbujevalne učinke na konkurenco, zlasti kadar združujejo podjetja z dopolnjujočimi se spretnostmi in sredstvi ter jim omogočajo, da razvijajo in tržijo nove in izboljšane proizvode ter tehnologije hitreje, kot bi jih sicer. Vendar lahko sporazumi o raziskavah in razvoju konkurenco na različne načine tudi omejujejo. Prvič, lahko zmanjšajo ali upočasnijo inovacije, kar pomeni, da pride na trg manj proizvodov ali da pridejo na trg proizvodi slabše kakovosti, ali povzroči, da novi proizvodi pridejo na trg pozneje, kot bi sicer. To se lahko zgodi tudi, kadar se sodelovanje nanaša na razvoj proizvodov ali tehnologij, ki bi ustvarile popolnoma novo povpraševanje, ali na zgodnja inovacijska prizadevanja, ki niso tesno povezana z določenim proizvodom ali tehnologijo, temveč so usmerjena v določeno uporabo ali rabo. Drugič, sporazumi o raziskavah in razvoju lahko povzročijo zmanjšanje konkurence med pogodbenimi strankami zunaj področja uporabe sporazuma o sodelovanju in/ali protikonkurenčno omejevanje dostopa tretjih oseb do trga, če ima ena ali več pogodbenih strank tržno moč. |
| --- | --- |

54.

| 55. | Struktura tega poglavja je naslednja:






  (a) | oddelek 2.2 vsebuje navodila o uporabi uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, vključno s pogoji za izvzetje sporazumov o raziskavah in razvoju, pragovi ter najresnejšimi in izključenimi omejitvami; |
| --- | --- | --- |

55.

(a)

oddelek 2.2 vsebuje navodila o uporabi uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, vključno s pogoji za izvzetje sporazumov o raziskavah in razvoju, pragovi ter najresnejšimi in izključenimi omejitvami;

| (b) | oddelek 2.3 vsebuje navodila za posamično presojo sporazumov o raziskavah in razvoju na podlagi člena 101(1); |
| --- | --- |

(b)

oddelek 2.3 vsebuje navodila za posamično presojo sporazumov o raziskavah in razvoju na podlagi člena 101(1);

| (c) | oddelek 2.4 vsebuje navodila za posamično presojo sporazumov o raziskavah in razvoju na podlagi člena 101(3); |
| --- | --- |

(c)

oddelek 2.4 vsebuje navodila za posamično presojo sporazumov o raziskavah in razvoju na podlagi člena 101(3);

| (d) | oddelek 2.5 vsebuje navodila o ustreznem časovnem obdobju za presojo sporazumov o raziskavah in razvoju; |
| --- | --- |

(d)

oddelek 2.5 vsebuje navodila o ustreznem časovnem obdobju za presojo sporazumov o raziskavah in razvoju;

| (e) | oddelek 2.6 vsebuje primere hipotetičnih sporazumov o raziskavah in razvoju ter navodila za presojo njihove konkurenčnosti. |
| --- | --- |

(e)

oddelek 2.6 vsebuje primere hipotetičnih sporazumov o raziskavah in razvoju ter navodila za presojo njihove konkurenčnosti.

2.2   Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj

| 56. | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (72) nekatere sporazume o raziskavah in razvoju izvzema iz prepovedi iz člena 101(1). Izvzetje, določeno v uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, temelji na predpostavki, da bo sporazum o raziskavah in razvoju – če spada na področje uporabe člena 101(1) in izpolnjuje pogoje iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj – na splošno izpolnjeval štiri kumulativne pogoje iz člena 101(3). Zaradi smotrnosti lahko podjetja, ki nameravajo skleniti sporazum o raziskavah in razvoju, najprej preučijo, ali lahko njihov sporazum uživa ugodnosti iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. |
| --- | --- |

56.

| 57. | Sporazumi o raziskavah in razvoju, ki izpolnjujejo pogoje iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, so skladni s členom 101 in nadaljnja presoja ni potrebna (73). Kadar sporazum o raziskavah in razvoju ne izpolnjuje pogojev iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, ga je treba najprej presoditi posamično na podlagi člena 101, da se ugotovi, ali omejuje konkurenco v smislu člena 101(1) (74), in če je tako, ali izpolnjuje štiri kumulativne pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

57.

2.2.1   Opredelitev raziskav in razvoja v uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj

| 58. | V uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj so raziskave in razvoj opredeljeni kot dejavnosti, namenjene pridobitvi tehničnega znanja in izkušenj v zvezi s proizvodi ali tehnologijami, izvajanje teoretične analize, sistematične študije ali eksperimetna, vključno z eksperimentalno in demonstracijsko proizvodnjo, tehničnim testiranjem proizvodov ali postopkov, vzpostavitvijo potrebnih zmogljivosti do demonstracijske ravni in pridobitvijo pravic intelektualne lastnine za rezultate (75). |
| --- | --- |

58.

2.2.2   Opredelitev sporazumov o raziskavah in razvoju v uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj

| 59. | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj zajema sporazume o raziskavah in razvoju med dvema ali več pogodbenimi strankami o pogojih, na podlagi katerih pogodbene stranke izvajajo eno od naslednjega (76):






  (a) | skupne raziskave in razvoj pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij, ki lahko vključujejo skupno izkoriščanje rezultatov teh raziskav in razvoja ali ne, ali |
| --- | --- | --- |

59.

(a)

skupne raziskave in razvoj pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij, ki lahko vključujejo skupno izkoriščanje rezultatov teh raziskav in razvoja ali ne, ali

| (b) | plačane raziskave in razvoj pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij, ki lahko vključujejo skupno izkoriščanje rezultatov teh raziskav in razvoja ali ne, ali |
| --- | --- |

(b)

plačane raziskave in razvoj pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij, ki lahko vključujejo skupno izkoriščanje rezultatov teh raziskav in razvoja ali ne, ali

| (c) | skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij, ki se izvajajo v skladu s predhodnim sporazumom o izvajanju skupnih raziskav in razvoja (kot so opredeljeni v točki (a) zgoraj) med istimi pogodbenimi strankami, ali |
| --- | --- |

(c)

skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij, ki se izvajajo v skladu s predhodnim sporazumom o izvajanju skupnih raziskav in razvoja (kot so opredeljeni v točki (a) zgoraj) med istimi pogodbenimi strankami, ali

| (d) | skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij, ki se izvajajo v skladu s predhodnim sporazumom o izvajanju plačanih raziskav in razvoja (kot so opredeljeni v točki (b) zgoraj) med istimi pogodbenimi strankami. |
| --- | --- |

(d)

skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij, ki se izvajajo v skladu s predhodnim sporazumom o izvajanju plačanih raziskav in razvoja (kot so opredeljeni v točki (b) zgoraj) med istimi pogodbenimi strankami.

| 60. | Za namene uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj „pogodbeni proizvodi“ in „pogodbene tehnologije“ pomenijo:






  (a) | „pogodbeni proizvod“ (77) pomeni proizvod, ki izhaja iz skupnih ali plačanih raziskav in razvoja ali je proizveden z uporabo pogodbenih tehnologij. „Proizvod“ pomeni blago ali storitev, vključno z vmesnimi proizvodi in storitvami ter končnimi proizvodi in storitvami (78); |
| --- | --- | --- |

60.

(a)

„pogodbeni proizvod“ (77) pomeni proizvod, ki izhaja iz skupnih ali plačanih raziskav in razvoja ali je proizveden z uporabo pogodbenih tehnologij. „Proizvod“ pomeni blago ali storitev, vključno z vmesnimi proizvodi in storitvami ter končnimi proizvodi in storitvami (78);

| (b) | „pogodbena tehnologija“ (79) pomeni tehnologijo ali postopek, ki izhaja iz skupnih ali plačanih raziskav in razvoja. |
| --- | --- |

(b)

„pogodbena tehnologija“ (79) pomeni tehnologijo ali postopek, ki izhaja iz skupnih ali plačanih raziskav in razvoja.

| 61. | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj ne zajema drugih vrst sporazumov o sodelovanju na področju raziskav in razvoja. Take sporazume je treba vedno presojati posamično na podlagi člena 101 (glej oddelka 2.3 in 2.4). |
| --- | --- |

61.

2.2.2.1   Razlika med „skupnimi raziskavami in razvojem“ in „plačanimi raziskavami in razvojem“ ter pojem „specializacije v okviru raziskav in razvoja“

| 62. | „Skupne raziskave in razvoj“ so opredeljene kot raziskave in razvoj, ki se izvajajo na enega od naslednjih načinov (80):






  (a) | dejavnosti raziskav in razvoja izvaja skupna ekipa, organizacija ali podjetje; |
| --- | --- | --- |

62.

(a)

dejavnosti raziskav in razvoja izvaja skupna ekipa, organizacija ali podjetje;

| (b) | pogodbene stranke dejavnosti raziskav in razvoja skupaj zaupajo tretji osebi (81); ali |
| --- | --- |

(b)

pogodbene stranke dejavnosti raziskav in razvoja skupaj zaupajo tretji osebi (81); ali

| (c) | pogodbene stranke si dejavnosti razdelijo s „specializacijo v okviru raziskav in razvoja“. To pomeni, da je vsaka pogodbena stranka vključena v dejavnosti raziskav in razvoja in da si delo na področju raziskav in razvoja razdelijo na način, ki se jim zdi ustrezen. To pa ne zajema plačanih raziskav in razvoja (82). |
| --- | --- |

(c)

pogodbene stranke si dejavnosti razdelijo s „specializacijo v okviru raziskav in razvoja“. To pomeni, da je vsaka pogodbena stranka vključena v dejavnosti raziskav in razvoja in da si delo na področju raziskav in razvoja razdelijo na način, ki se jim zdi ustrezen. To pa ne zajema plačanih raziskav in razvoja (82).

| 63. | „Plačane raziskave in razvoj“ pomenijo raziskave in razvoj, ki jih izvaja vsaj ena pogodbena stranka, medtem ko vsaj ena druga pogodbena stranka financira raziskave in razvoj, vendar sama ne izvaja nobenih dejavnosti raziskav in razvoja. |
| --- | --- |

63.

| 64. | Razlika med skupnimi raziskavami in razvojem ter plačanimi raziskavami in razvojem je pomembna za uporabo praga tržnega deleža iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. Pri plačanih raziskavah in razvoju morajo pogodbene stranke pri izračunu tržnih deležev upoštevati tudi vse sporazume o raziskavah in razvoju, ki jih je pogodbena stranka, ki zagotavlja financiranje, sklenila s tretjimi osebami v zvezi z enakimi pogodbenimi proizvodi ali pogodbenimi tehnologijami (glej oddelek 2.2.3.4). |
| --- | --- |

64.

2.2.2.2   „Skupno izkoriščanje“ rezultatov raziskav in razvoja ter „specializacija v okviru skupnega izkoriščanja“

| 65. | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj zajema sporazume, ki vključujejo skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja. Vendar za skupinsko izvzetje za take sporazume veljajo posebni pogoji (glej oddelek 2.2.3.3). |
| --- | --- |

65.

| 66. | „Izkoriščanje rezultatov“ je širok pojem, ki zajema proizvodnjo ali distribucijo pogodbenih proizvodov ali uporabo pogodbenih tehnologij ali prenos pravic intelektualne lastnine oziroma izdajo licenc zanje ali posredovanje tehničnega znanja in izkušenj, potrebnih za tako proizvodnjo, distribucijo ali uporabo (83). |
| --- | --- |

66.

| 67. | Skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja je v uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj zajeto le, če so rezultati:






  (a) | nujno potrebni za proizvodnjo pogodbenih proizvodov ali uporabo pogodbenih tehnologij in |
| --- | --- | --- |

67.

(a)

nujno potrebni za proizvodnjo pogodbenih proizvodov ali uporabo pogodbenih tehnologij in

| (b) | zaščiteni s pravicami intelektualne lastnine ali predstavljajo tehnično znanje in izkušnje (84). |
| --- | --- |

(b)

zaščiteni s pravicami intelektualne lastnine ali predstavljajo tehnično znanje in izkušnje (84).

| 68. | Skupno izkoriščanje rezultatov skupnih ali plačanih raziskav in razvoja se lahko določi v izvirnem sporazumu o raziskavah in razvoju ali poznejšem sporazumu, ki zajema skupno izkoriščanje rezultatov predhodnega sporazuma o raziskavah in razvoju, sklenjenega med istimi pogodbenimi strankami (85). V slednjem primeru mora predhodni sporazum o raziskavah in razvoju izpolnjevati pogoje iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, da bi bil poznejši sporazum o skupnem izkoriščanju zajet v skupinskem izvzetju. |
| --- | --- |

68.

| 69. | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa tri različne načine, na katere se lahko rezultati raziskav in razvoja izkoriščajo skupaj (86):






  (a) | izkoriščanje lahko pogodbene stranke izvajajo skupaj v skupni ekipi, skupni organizaciji ali skupnem podjetju; |
| --- | --- | --- |

69.

(a)

izkoriščanje lahko pogodbene stranke izvajajo skupaj v skupni ekipi, skupni organizaciji ali skupnem podjetju;

| (b) | pogodbene stranke lahko izkoriščanje skupaj zaupajo tretji osebi (87); |
| --- | --- |

(b)

pogodbene stranke lahko izkoriščanje skupaj zaupajo tretji osebi (87);

| (c) | pogodbene stranke si lahko delo razdelijo s specializacijo v okviru izkoriščanja, kar pomeni, da (88):






  (i) | si pogodbene stranke razdelijo posamezne naloge, kot sta proizvodnja ali distribucija. To vključuje tudi scenarij, ko le ena pogodbena stranka proizvaja in distribuira pogodbene proizvode ali uporablja pogodbene tehnologije na podlagi izključne licence, ki ji jo podelijo druge pogodbene stranke; ali |
| --- | --- | --- |

(c)

pogodbene stranke si lahko delo razdelijo s specializacijo v okviru izkoriščanja, kar pomeni, da (88):

(i)

si pogodbene stranke razdelijo posamezne naloge, kot sta proizvodnja ali distribucija. To vključuje tudi scenarij, ko le ena pogodbena stranka proizvaja in distribuira pogodbene proizvode ali uporablja pogodbene tehnologije na podlagi izključne licence, ki ji jo podelijo druge pogodbene stranke; ali

| (ii) | si pogodbene stranke medsebojno naložijo omejitve glede izkoriščanja rezultatov, kot so omejitve v zvezi z določenimi ozemlji, strankami ali področji uporabe. |
| --- | --- |

(ii)

si pogodbene stranke medsebojno naložijo omejitve glede izkoriščanja rezultatov, kot so omejitve v zvezi z določenimi ozemlji, strankami ali področji uporabe.

| 70. | Če se pogodbene stranke v okviru izkoriščanja dogovorijo za specializacijo, se lahko dogovorijo o ustreznih omejitvah svojega dostopa do rezultatov za namene izkoriščanja. Na primer, lahko se dogovorijo o omejitvi pravic nekaterih pogodbenih strank do izkoriščanja rezultatov raziskav in razvoja za določena ozemlja, področja uporabe ali stranke. |
| --- | --- |

70.

2.2.2.3   Prenos pravic intelektualne lastnine ali izdaja licenc zanje

| 71. | Izvzetje iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj se uporablja tudi za sporazume o raziskavah in razvoju, ki vključujejo določbe o prenosu pravic intelektualne lastnine ali izdaji licenc zanje eni ali več pogodbenim strankam ali subjektu, ki so ga pogodbene stranke ustanovile za izvajanje skupnih raziskav in razvoja, plačanih raziskav in razvoja ali skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja, če te določbe niso glavni cilj sporazuma o raziskavah in razvoju, so pa neposredno z njim povezane in potrebne za njegovo izvajanje (89). V teh primerih bodo določbe o prenosu pravic intelektualne lastnine in izdaji licenc zanje zajete v uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj in ne v uredbi o skupinskem izvzetju za prenos tehnologije (90). |
| --- | --- |

71.

| 72. | Vendar se lahko pogodbene stranke v okviru sporazumov o raziskavah in razvoju dogovorijo tudi o pogojih za izdajo licenc za rezultate raziskav in razvoja tretjim osebam. Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj takih licenčnih sporazumov ne zajema, vendar pa jih lahko zajema uredba o skupinskem izvzetju za prenos tehnologije, če izpolnjujejo pogoje iz navedene uredbe (91). |
| --- | --- |

72.

2.2.3   Pogoji za izvzetje na podlagi uredbe o skupinskem izvzetju za sporazume o raziskavah in razvoju

| 73. | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa več pogojev, ki morajo biti izpolnjeni, da sporazum o raziskavah in razvoju uživa ugodnosti skupinskega izvzetja. |
| --- | --- |

73.

2.2.3.1   Dostop do končnih rezultatov

| 74. | Prvi pogoj za uživanje ugodnosti izvzetja na podlagi uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj je, da imajo vse pogodbene stranke poln dostop do končnih rezultatov skupnih in plačanih raziskav in razvoja za dva namena (92):






  (a) | za izvajanje nadaljnjih raziskav in razvoja in |
| --- | --- | --- |

74.

(a)

za izvajanje nadaljnjih raziskav in razvoja in

| (b) | za izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja. |
| --- | --- |

(b)

za izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja.

| 75. | Ta pogoj se nanaša na končne rezultate raziskav in razvoja ter vse tako pridobljene pravice intelektualne lastnine ter tehnično znanje in izkušnje (93). |
| --- | --- |

75.

| 76. | Dostop je treba odobriti takoj, ko so na voljo končni rezultati raziskav in razvoja (94). Ta zahteva ni nujno povezana s koncem raziskovalnega in razvojnega projekta. |
| --- | --- |

76.

| 77. | Pravice dostopa do rezultatov raziskav in razvoja ni mogoče omejiti za namene izvajanja nadaljnjih raziskav in razvoja. Vendar uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa, da lahko pogodbene stranke omejijo svojo pravico do izkoriščanja rezultatov skupnih ali plačanih raziskav in razvoja v dveh primerih:






  (a) | Prvič, kadar se sporazum o raziskavah in razvoju sklene s podjetji iz ene ali več od naslednjih kategorij ter se ta podjetja dogovorijo, da bodo rezultate raziskav in razvoja uporabljala le za nadaljnje raziskave (in ne za izkoriščanje). Te kategorije podjetij so:






  (i) | raziskovalni inštituti; |
| --- | --- | --- | --- |

77.

(a)

Prvič, kadar se sporazum o raziskavah in razvoju sklene s podjetji iz ene ali več od naslednjih kategorij ter se ta podjetja dogovorijo, da bodo rezultate raziskav in razvoja uporabljala le za nadaljnje raziskave (in ne za izkoriščanje). Te kategorije podjetij so:

(i)

raziskovalni inštituti;

| (ii) | akademske ustanove; |
| --- | --- |

(ii)

akademske ustanove;

| (iii) | podjetja, ki opravljajo raziskave in razvoj kot poslovno storitev, ne da bi bila običajno dejavna pri izkoriščanju rezultatov (95). |
| --- | --- |

(iii)

podjetja, ki opravljajo raziskave in razvoj kot poslovno storitev, ne da bi bila običajno dejavna pri izkoriščanju rezultatov (95).

| (b) | Drugič, pogodbene stranke se lahko dogovorijo o omejitvi svoje pravice do izkoriščanja rezultatov raziskav in razvoja v skladu z uredbo o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, zlasti kadar se dogovorijo o specializaciji v okviru izkoriščanja. Na primer, kadar sporazum o raziskavah in razvoju določa specializacijo v okviru izkoriščanja, si lahko pogodbene stranke medsebojno naložijo omejitve glede izkoriščanja rezultatov v zvezi z določenimi ozemlji, področji uporabe ali strankami. |
| --- | --- |

(b)

Drugič, pogodbene stranke se lahko dogovorijo o omejitvi svoje pravice do izkoriščanja rezultatov raziskav in razvoja v skladu z uredbo o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, zlasti kadar se dogovorijo o specializaciji v okviru izkoriščanja. Na primer, kadar sporazum o raziskavah in razvoju določa specializacijo v okviru izkoriščanja, si lahko pogodbene stranke medsebojno naložijo omejitve glede izkoriščanja rezultatov v zvezi z določenimi ozemlji, področji uporabe ali strankami.

| 78. | Nazadnje, ker lahko pogodbene stranke sporazuma o raziskavah in razvoju na primer zaradi različnih zmogljivosti, virov ali poslovnih interesov k sodelovanju na področju raziskav in razvoja prispevajo v različni meri, lahko sporazum o raziskavah in razvoju določa, da ena pogodbena stranka drugi pogodbeni stranki ali drugim pogodbenim strankam izplača nadomestilo za dostop do rezultatov za namene nadaljnjih raziskav in razvoja ali za namene izkoriščanja. Vendar v tem primeru višina nadomestila ne sme biti tako visoka, da bi dejansko ovirala tak dostop (96). |
| --- | --- |

78.

2.2.3.2   Dostop do prej obstoječega tehničnega znanja in izkušenj

| 79. | Drugi pogoj se uporablja za sporazume o raziskavah in razvoju, ki ne vključujejo skupnega izkoriščanja rezultatov raziskav in razvoja. |
| --- | --- |

79.

| 80. | Da bi taki sporazumi uživali ugodnosti skupinskega izvzetja, morajo določati, da ima vsaka pogodbena stranka dostop do vsega prej obstoječega tehničnega znanja in izkušenj drugih pogodbenih strank, če jih ta nujno potrebuje za izkoriščanje rezultatov skupnih ali plačanih raziskav in razvoja (97). Treba je omeniti, da ta pogoj ne pomeni, da morajo pogodbene stranke odobriti dostop do vsega svojega prej obstoječega tehničnega znanja in izkušenj, temveč le tistih, ki so nujno potrebni za izkoriščanje rezultatov skupnih in plačanih raziskav in razvoja. |
| --- | --- |

80.

| 81. | Sporazumi o raziskavah in razvoju lahko določajo, da si pogodbene stranke medsebojno izplačajo nadomestilo za dostop do svojega prej obstoječega tehničnega znanja in izkušenj (na primer v obliki licenčnin). Vendar nadomestilo ne sme biti tako visoko, da bi dejansko oviralo tak dostop (98). |
| --- | --- |

81.

| 82. | Navedeni drugi pogoj se uporablja poleg pogojev iz člena 3 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj v zvezi z dostopom do končnih rezultatov raziskav in razvoja (glej oddelek 2.2.3.1). To pomeni, da bo glede na dejstva primera morda moral zadevni sporazum o raziskavah in razvoju vključevati določbe o dostopu do prej obstoječega tehničnega znanja in izkušenj ter o končnih rezultatih raziskav in razvoja, da bo užival ugodnosti skupinskega izvzetja. |
| --- | --- |

82.

2.2.3.3   Pogoji v zvezi s skupnim izkoriščanjem

| 83. | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj vključuje nadaljnja pogoja za sporazume o raziskavah in razvoju, ki določata skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja. |
| --- | --- |

83.

| 84. | Prvič, kot je določeno v členu 5(1) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, mora biti vsako skupno izkoriščanje omejeno na rezultate raziskav in razvoja, ki so nujni za proizvodnjo pogodbenih proizvodov ali uporabo pogodbenih tehnologij in so zaščiteni s pravicami intelektualne lastnine ali predstavljajo tehnično znanje in izkušnje. |
| --- | --- |

84.

| 85. | Drugič, če se pogodbene stranke dogovorijo za specializacijo v okviru izkoriščanja in je ena ali več pogodbenih strank odgovornih za proizvodnjo pogodbenih izdelkov, je treba od teh pogodbenih strank zahtevati, da izpolnijo naročila drugih pogodbenih strank za dobavo pogodbenih proizvodov (99). Vendar ta zahteva ne velja, če (i) sporazum o raziskavah in razvoju določa skupno distribucijo (ki jo izvaja skupna ekipa, organizacija ali podjetje ali skupno določena tretja oseba) ali (ii) če se pogodbene stranke dogovorijo, da lahko pogodbene proizvode distribuirajo samo pogodbene stranke, odgovorne za njihovo proizvodnjo (100). |
| --- | --- |

85.

2.2.3.4   Prag tržnih deležev in trajanje izvzetja

| 86. | Izvzetje, določeno v uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, temelji na domnevi, da bodo pod določeno stopnjo tržne moči pozitivni učinki sporazumov o raziskavah in razvoju na splošno prevladali nad negativnimi učinki na konkurenco (101). |
| --- | --- |

86.

(a)   Sporazumi o raziskavah in razvoju, za katere velja prag tržnega deleža

| 87. | Člen 6(1) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa 25-odstotni prag tržnega deleža. Ta prag tržnega deleža se uporablja za sporazume o raziskavah in razvoju, sklenjene med konkurenčnimi podjetji. Za namene uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj „konkurenčna podjetja“ pomenijo dejanske ali potencialne konkurente, kot so opredeljeni v členu 1(1), točka 15, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj:






  (a) | dejanski konkurent je podjetje, ki je dobavitelj proizvoda, tehnologije ali postopka, ki ga je na upoštevnem geografskem trgu mogoče izboljšati, nadomestiti ali zamenjati s pogodbenim proizvodom ali pogodbeno tehnologijo; |
| --- | --- | --- |

87.

(a)

dejanski konkurent je podjetje, ki je dobavitelj proizvoda, tehnologije ali postopka, ki ga je na upoštevnem geografskem trgu mogoče izboljšati, nadomestiti ali zamenjati s pogodbenim proizvodom ali pogodbeno tehnologijo;

| (b) | potencialni konkurent je podjetje, za katero je mogoče realno in ne le teoretično domnevati, da bi v odsotnosti sklenitve sporazuma o raziskavah in razvoju v največ treh letih verjetno izvedlo potrebne dodatne naložbe ali prevzelo druge potrebne stroške za dobavo proizvoda, tehnologije ali postopka, ki ga je na upoštevnem geografskem trgu mogoče izboljšati, nadomestiti ali zamenjati s pogodbenim proizvodom ali pogodbeno tehnologijo. |
| --- | --- |

(b)

potencialni konkurent je podjetje, za katero je mogoče realno in ne le teoretično domnevati, da bi v odsotnosti sklenitve sporazuma o raziskavah in razvoju v največ treh letih verjetno izvedlo potrebne dodatne naložbe ali prevzelo druge potrebne stroške za dobavo proizvoda, tehnologije ali postopka, ki ga je na upoštevnem geografskem trgu mogoče izboljšati, nadomestiti ali zamenjati s pogodbenim proizvodom ali pogodbeno tehnologijo.

| 88. | Presoja potencialne konkurence mora temeljiti na realnih razlogih. Odločilno vprašanje je, ali ima vsaka pogodbena stranka sama potrebna sredstva, tehnično znanje in izkušnje ter druge vire in ali bo verjetno sprejela potrebne ukrepe za dobavo proizvodov ali tehnologij (102), ki jih je mogoče izboljšati, nadomestiti ali zamenjati s pogodbenimi proizvodi ali proizvodnimi tehnologijami neodvisno od drugih pogodbenih strank (103). Dodatna navodila za presojo potencialne konkurence so v odstavku 16. |
| --- | --- |

88.

| 89. | Za te namene izboljšani ali nadomestni proizvod ali tehnologija pomeni proizvod ali tehnologijo, ki je zamenljiva z obstoječim proizvodom, tehnologijo ali postopkom in pripada istemu upoštevnemu trgu. Zamenjava za proizvod ali tehnologijo pomeni proizvod ali tehnologijo, ki zadovoljuje enako povpraševanje kot obstoječi proizvod ali tehnologija, vendar ne pripada istemu upoštevnemu trgu, na primer zgoščenke, ki zamenjujejo vinilne plošče (104). |
| --- | --- |

89.

| 90. | Nekateri proizvodi ali tehnologije ne bodo izboljšali, nadomestili ali zamenjali obstoječih proizvodov ali tehnologij, temveč bodo ustvarili nov upoštevni trg in zadovoljili novo povpraševanje, na primer cepivo, ki ščiti pred virusom, za katerega prej še ni bilo cepiva. Sporazumi o raziskavah in razvoju, ki se nanašajo na razvoj te kategorije proizvodov ali tehnologij, so zajeti v členu 6(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj ter zanje ne velja noben prag tržnega deleža (glej oddelek 2.2.3.4(b)) (105). |
| --- | --- |

90.

(a.1)   Prag tržnega deleža

| 91. | Če sta najmanj dve pogodbeni stranki sporazuma o raziskavah in razvoju konkurenčni podjetji v smislu člena 1(1), točka 15, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (106), lahko sporazum o raziskavah in razvoju uživa ugodnost skupinskega izvzetja le, če skupni tržni delež pogodbenih strank ne presega 25 % na upoštevnih trgih za proizvode in upoštevnih tehnoloških trgih ob sklenitvi sporazuma o raziskavah in razvoju. Prag tržnega deleža se uporablja na naslednji način (107):






  (a) | za sporazume o raziskavah in razvoju, ki vključujejo skupne raziskave in razvoj, skupni tržni delež pogodbenih strank sporazuma ne sme presegati 25 % na upoštevnih proizvodnih in tehnoloških trgih (108); |
| --- | --- | --- |

91.

(a)

za sporazume o raziskavah in razvoju, ki vključujejo skupne raziskave in razvoj, skupni tržni delež pogodbenih strank sporazuma ne sme presegati 25 % na upoštevnih proizvodnih in tehnoloških trgih (108);

| (b) | za sporazume o raziskavah in razvoju, ki vključujejo plačane raziskave in razvoj, se uporablja enak 25-odstotni prag tržnega deleža, vendar je treba pri skupnem tržnem deležu upoštevati tržni delež pogodbene stranke, ki zagotavlja financiranje raziskav in razvoja, ter tržne deleže vseh podjetij, s katerimi je pogodbena stranka, ki zagotavlja financiranje, sklenila sporazume o raziskavah in razvoju v zvezi z istimi pogodbenimi proizvodi ali pogodbenimi tehnologijami (109). |
| --- | --- |

(b)

za sporazume o raziskavah in razvoju, ki vključujejo plačane raziskave in razvoj, se uporablja enak 25-odstotni prag tržnega deleža, vendar je treba pri skupnem tržnem deležu upoštevati tržni delež pogodbene stranke, ki zagotavlja financiranje raziskav in razvoja, ter tržne deleže vseh podjetij, s katerimi je pogodbena stranka, ki zagotavlja financiranje, sklenila sporazume o raziskavah in razvoju v zvezi z istimi pogodbenimi proizvodi ali pogodbenimi tehnologijami (109).

(a.2)   Izračun tržnih deležev

| 92. | Referenčna točka ob sklenitvi sporazuma o raziskavah in razvoju je trg za obstoječe proizvode ali tehnologije, ki jih je mogoče izboljšati, nadomestiti ali zamenjati s pogodbenimi proizvodi ali pogodbenimi tehnologijami (110). |
| --- | --- |

92.

| 93. | Če je cilj sporazuma o raziskavah in razvoju izboljšanje, nadomestitev ali zamenjava obstoječih proizvodov ali tehnologij, se tržni deleži izračunajo izključno glede na obstoječe proizvode ali tehnologije, ki bodo izboljšani, nadomeščeni ali zamenjani. To velja tudi, če bo zamenjava za proizvod ali tehnologijo bistveno drugačna od obstoječega proizvoda ali tehnologije. |
| --- | --- |

93.

| 94. | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa, da je treba tržne deleže pogodbenih strank izračunati na podlagi podatkov o vrednosti prodaje na trgu. Če podatki o vrednosti prodaje na trgu niso na voljo, lahko pogodbene stranke za izračun svojih tržnih deležev uporabijo podatke o obsegu prodaje na trgu, če pa tudi ti podatki niso na voljo, lahko pogodbene stranke uporabijo druge zanesljive tržne informacije, vključno z odhodki za raziskave in razvoj ali zmogljivostmi za raziskave in razvoj (111). |
| --- | --- |

94.

| 95. | Na splošno je treba tržne deleže izračunati na podlagi podatkov o prodaji za predhodno koledarsko leto (112). V primerih, ko podatki o prodaji za predhodno koledarsko leto niso reprezentativni za položaj pogodbenih strank na upoštevnih trgih, se tržni deleži izračunajo kot povprečje tržnih deležev pogodbenih strank v treh predhodnih koledarskih letih (113). To je morda pomembno na primer na ponudbenih trgih, na katerih se lahko tržni deleži iz leta v leto znatno spreminjajo glede na to, ali so bila podjetja v postopku oddaje ponudb uspešna ali ne. Lahko je pomembno tudi na trgih, na katere so na primer značilna velika, okvirna naročila, za katera podatki o prodaji v prejšnjem koledarskem letu niso reprezentativni, ker v tistem letu ni bilo nobenega velikega naročila. Podobno je morda treba izračunati tržne deleže na podlagi povprečja v treh predhodnih koledarskih letih, kadar so bili v koledarskem letu pred sklenitvijo sporazuma o sodelovanju pretresi v zvezi s ponudbo ali povpraševanjem. |
| --- | --- |

95.

| 96. | Za tehnološke trge se tržni delež dajalca tehnološke licence izračuna na podlagi deleža proizvodov, ki vsebujejo licencirano tehnologijo ter ki jih prodajo dajalec licence in vsi imetniki njegovih licenc, v celotni prodaji konkurenčnih proizvodov, ne glede na to, ali se konkurenčni proizvodi proizvajajo z licencirano tehnologijo. Ta metodologija se uporablja, ker je na splošno težko pridobiti zanesljive podatke o prihodku iz licenčnin in ker lahko izračuni na podlagi dejanskega prihodka iz licenčnin podcenjujejo položaj tehnologije na trgu (114). |
| --- | --- |

96.

(b)   Sporazumi o raziskavah in razvoju, za katere ne velja prag tržnega deleža

| 97. | Če pogodbene stranke sporazuma o raziskavah in razvoju niso konkurenčna podjetja v smislu člena 1(1), točka 15, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (115), člen 6(2) navedene uredbe določa, da se skupinsko izvzetje uporablja ves čas trajanja skupnih ali plačanih raziskav in razvoja ter da za izvzetje ne velja prag tržnega deleža. |
| --- | --- |

97.

| 98. | Člen 6(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj se uporablja zlasti v naslednjih primerih (116):






  (a) | če samo ena pogodbena stranka ustreza opredelitvi dejanskega ali potencialnega konkurenta iz člena 1(1), točka 15, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj; |
| --- | --- | --- |

98.

(a)

če samo ena pogodbena stranka ustreza opredelitvi dejanskega ali potencialnega konkurenta iz člena 1(1), točka 15, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj;

| (b) | če se sporazum o raziskavah in razvoju nanaša na razvoj proizvodov ali tehnologij, ki ne bi izboljšali, nadomestili ali zamenjali obstoječih proizvodov ali tehnologij, temveč bi ustvarili popolnoma novo povpraševanje, na primer cepivo za zaščito pred virusom, za katerega prej ni bilo cepiva; |
| --- | --- |

(b)

če se sporazum o raziskavah in razvoju nanaša na razvoj proizvodov ali tehnologij, ki ne bi izboljšali, nadomestili ali zamenjali obstoječih proizvodov ali tehnologij, temveč bi ustvarili popolnoma novo povpraševanje, na primer cepivo za zaščito pred virusom, za katerega prej ni bilo cepiva;

| (c) | če se sporazum o raziskavah in razvoju nanaša na inovacijska prizadevanja, ki ob sklenitvi sporazuma o raziskavah in razvoju še niso tesno povezana z določenim proizvodom ali tehnologijo. |
| --- | --- |

(c)

če se sporazum o raziskavah in razvoju nanaša na inovacijska prizadevanja, ki ob sklenitvi sporazuma o raziskavah in razvoju še niso tesno povezana z določenim proizvodom ali tehnologijo.

| 99. | V primerih, opisanih v odstavku 98(b) in (c), ni mogoče opredeliti proizvoda ali tehnologije, ki bo izboljšana, nadomeščena ali zamenjana s pogodbenimi proizvodi ali pogodbenimi tehnologijami. V tem primeru lahko sporazum o raziskavah in razvoju uživa ugodnosti skupinskega izvzetja ves čas trajanja skupnih ali plačanih raziskav in razvoja, prag tržnega deleža pa se ne uporablja (117). Določbe uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj v zvezi z upoštevnim trgom in pragovi tržnega deleža ne posegajo v presojo konkurenčnosti sporazumov o raziskavah in razvoju, ki ne uživajo ugodnosti izvzetja iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, vključno s sporazumi o raziskavah in razvoju, ki jim je bila ugodnost skupinskega izvzetja odvzeta. Na primer, podjetja, ki niso dejanski ali potencialni konkurenti v smislu uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, lahko kljub temu konkurirajo v inovativnosti. |
| --- | --- |

99.

(c)   Trajanje

| 100. | Če se rezultati skupnih ali plačanih raziskav in razvoja ne izkoriščajo skupaj, se izvzetje na podlagi uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj uporablja ves čas trajanja raziskav in razvoja. |
| --- | --- |

100.

| 101. | Če pa se rezultati skupnih ali plačanih raziskav in razvoja izkoriščajo skupaj in sporazum o raziskavah in razvoju spada v opredelitve iz člena 1(1), točki 1(a) ali 1(b), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (sporazumi o izvajanju skupnih ali plačanih raziskav in razvoja), sporazum o raziskavah in razvoju še naprej uživa ugodnost izvzetja, in sicer sedem let od takrat, ko so bili pogodbeni proizvodi ali pogodbene tehnologije prvič dane na trg znotraj notranjega trga, če upoštevni prag tržnega deleža ob sklenitvi takega sporazuma ni bil presežen. |
| --- | --- |

101.

| 102. | Če se rezultati skupnih ali plačanih raziskav in razvoja izkoriščajo skupaj in sporazum o raziskavah in razvoju spada v opredelitve iz člena 1(1), točki 1(c) ali 1(d), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (sporazumi o skupnem izkoriščanju rezultatov in razvoja, izvedenih po predhodnem sporazumu o skupnih ali plačanih raziskavah in razvoju med istimi pogodbenimi strankami), sporazum o raziskavah in razvoju še naprej uživa ugodnost izvzetja, in sicer sedem let od takrat, ko so bili pogodbeni proizvodi ali pogodbene tehnologije prvič dane na trg znotraj notranjega trga, če upoštevni prag tržnega deleža ob sklenitvi takega prehodnega sporazuma ni bil presežen (118). |
| --- | --- |

102.

| 103. | Če sporazum o raziskavah in razvoju povzroči, da se znotraj notranjega trga da na trg več kot en pogodbeni proizvod ali pogodbena tehnologija, pri čemer vsak pogodbeni proizvod ali pogodbena tehnologija pripada ločenemu proizvodnemu trgu, se sedemletno obdobje izvzetja uporablja ločeno za vsak pogodbeni proizvod ali pogodbeno tehnologijo, in sicer od trenutka, ko se proizvod ali tehnologija prvič da na trg znotraj notranjega trga. |
| --- | --- |

103.

| 104. | Po izteku sedemletnega obdobja iz člena 6(3) uredbe o skupinskem izvzetju za sporazume o raziskavah in razvoju ostane izvzetje v veljavi, dokler skupni tržni delež pogodbenih strank ne preseže 25 % na trgih, ki jim pripadajo pogodbeni proizvodi ali pogodbene tehnologije. Če se skupni tržni delež pogodbenih strank po izteku sedemletnega obdobja poveča nad 25 %, sporazum o razvoju in raziskavah uživa ugodnost iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj še dve zaporedni koledarski leti po letu, v katerem je bil prag prvič presežen (119). |
| --- | --- |

104.

2.2.4   Najresnejše in izključene omejitve

2.2.4.1   Najresnejše omejitve

| 105. | Člen 8 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj vsebuje seznam najresnejših omejitev. Najresnejše omejitve so hude omejitve konkurence, ki bodo na splošno trgu in potrošnikom povzročile škodo. Sporazum o raziskavah in razvoju, ki vključuje eno ali več takih omejitev, je v celoti izključen iz izvzetja iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. |
| --- | --- |

105.

| 106. | Najresnejše omejitve, navedene v členu 8 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, je mogoče razvrstiti v naslednje kategorije: (i) omejitve svobode pogodbenih strank, da izvajajo druga prizadevanja na področju raziskav in razvoja, (ii) omejitve obsega proizvodnje ali prodaje in določanje cen, (iii) omejitve aktivne in pasivne prodaje ter (iv) druge najresnejše omejitve. |
| --- | --- |

106.

(a)   Omejitev svobode pogodbenih strank, da izvajajo druga prizadevanja na področju raziskav in razvoja

| 107. | Člen 8(a) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa, da je najresnejša omejitev omejevanje svobode pogodbenih strank, da raziskave in razvoj izvajajo neodvisno ali v sodelovanju s tretjimi osebami bodisi:






  (i) | na področju, ki ni povezano s tistim, na katero se nanaša sporazum o raziskavah in razvoju, bodisi |
| --- | --- | --- |

107.

(i)

na področju, ki ni povezano s tistim, na katero se nanaša sporazum o raziskavah in razvoju, bodisi

| (ii) | po zaključku skupnih ali plačanih raziskav in razvoja na področju, na katero se nanaša sporazum o raziskavah in razvoju, ali na področju, povezanem z njim. |
| --- | --- |

(ii)

po zaključku skupnih ali plačanih raziskav in razvoja na področju, na katero se nanaša sporazum o raziskavah in razvoju, ali na področju, povezanem z njim.

(b)   Omejitev obsega proizvodnje ali prodaje in določanje cen

| 108. | Omejitev obsega proizvodnje ali prodaje. Člen 8(b) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa, da je najresnejša omejitev omejevanje obsega proizvodnje ali prodaje. Vendar za to veljajo štiri izjeme:






  (i) | določanje proizvodnih ciljev, če sporazum o raziskavah in razvoju predvideva skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja, ki vključuje skupno proizvodnjo pogodbenih proizvodov (120); |
| --- | --- | --- |

108.

(i)

določanje proizvodnih ciljev, če sporazum o raziskavah in razvoju predvideva skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja, ki vključuje skupno proizvodnjo pogodbenih proizvodov (120);

| (ii) | določanje prodajnih ciljev, če skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja (1) vključuje skupno distribucijo pogodbenih proizvodov ali skupno izdajo licenc za pogodbene tehnologije in (2) ga izvaja skupna ekipa, organizacija ali podjetje ali je skupaj zaupano tretji osebi (121); |
| --- | --- |

(ii)

določanje prodajnih ciljev, če skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja (1) vključuje skupno distribucijo pogodbenih proizvodov ali skupno izdajo licenc za pogodbene tehnologije in (2) ga izvaja skupna ekipa, organizacija ali podjetje ali je skupaj zaupano tretji osebi (121);

| (iii) | prakse, ki pomenijo specializacijo v okviru izkoriščanja, kot so omejitve, naložene pogodbenim strankam v zvezi z izkoriščanjem rezultatov raziskav in razvoja v zvezi z nekaterimi ozemlji, strankami ali področji uporabe (122); |
| --- | --- |

(iii)

prakse, ki pomenijo specializacijo v okviru izkoriščanja, kot so omejitve, naložene pogodbenim strankam v zvezi z izkoriščanjem rezultatov raziskav in razvoja v zvezi z nekaterimi ozemlji, strankami ali področji uporabe (122);

| (iv) | nekatere prepovedi konkurence (123), in sicer omejevanje svobode pogodbenih strank, da proizvajajo in prodajajo proizvode ali tehnologije, ki konkurirajo pogodbenim proizvodom ali pogodbenim tehnologijam, prenašajo pravice na takih proizvodih ali tehnologijah oziroma izdajajo licence zanje v obdobju, za katero so se pogodbene stranke dogovorile za skupno izkoriščanje rezultatov. |
| --- | --- |

(iv)

nekatere prepovedi konkurence (123), in sicer omejevanje svobode pogodbenih strank, da proizvajajo in prodajajo proizvode ali tehnologije, ki konkurirajo pogodbenim proizvodom ali pogodbenim tehnologijam, prenašajo pravice na takih proizvodih ali tehnologijah oziroma izdajajo licence zanje v obdobju, za katero so se pogodbene stranke dogovorile za skupno izkoriščanje rezultatov.

| 109. | Določanje cen. Člen 8(c) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa, da je najresnejša omejitev določanje cen pri prodaji pogodbenih proizvodov ali določanje licenčnin pri izdaji licenc za pogodbene tehnologije tretjim osebam. |
| --- | --- |

109.

| 110. | Vendar uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa izjeme od te najresnejše omejitve za določanje cen, zaračunanih neposrednim strankam, in določanje licenčnin, zaračunanih neposrednim pridobiteljem licenc, če sporazum o raziskavah in razvoju predvideva skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja, ki (a) vključuje skupno distribucijo pogodbenih proizvodov ali skupno izdajo licenc za pogodbene tehnologije in (b) ga izvaja skupna ekipa, organizacija ali podjetje ali je skupno zaupano tretji osebi (124). |
| --- | --- |

110.

(c)   Omejitve aktivne in pasivne prodaje

| 111. | Člen 8(d) in (e) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj se nanaša na omejitve aktivne in pasivne prodaje. Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj opredeljuje:






  (i) | pasivno prodajo (125) kot prodajo na podlagi spontanega povpraševanja posamičnih strank, vključno z dobavo proizvodov strankam, ne da bi prodajo sprožilo aktivno nagovarjanje določene stranke, skupine strank ali strank na določenem ozemlju, in vključuje prodajo, ki je posledica sodelovanja v postopkih javnega naročanja ali prijave na zasebna povabila k predložitvi ponudb; |
| --- | --- | --- |

111.

(i)

pasivno prodajo (125) kot prodajo na podlagi spontanega povpraševanja posamičnih strank, vključno z dobavo proizvodov strankam, ne da bi prodajo sprožilo aktivno nagovarjanje določene stranke, skupine strank ali strank na določenem ozemlju, in vključuje prodajo, ki je posledica sodelovanja v postopkih javnega naročanja ali prijave na zasebna povabila k predložitvi ponudb;

| (ii) | aktivno prodajo (126) kot vse oblike prodaje, razen pasivne prodaje. To vključuje aktivno nagovarjanje strank prek obiskov, dopisov, e-pošte, klicev ali drugih sredstev neposrednega komuniciranja ali prek ciljnega oglaševanja in promocije, nespletne ali spletne, na primer prek tiskanih ali digitalnih medijev, tudi spletnih, storitev primerjave cen ali oglaševanja na iskalnikih, namenjenega strankam na določenih ozemljih ali določenim skupinam strank, upravljanja spletišča z vrhnjo domeno, ki ustreza določenim ozemljem, ali ponujanja jezikov, ki se navadno uporabljajo na določenih ozemljih, na spletišču, če ti jeziki niso tisti, ki se navadno uporabljajo na ozemlju, kjer ima kupec sedež. |
| --- | --- |

(ii)

aktivno prodajo (126) kot vse oblike prodaje, razen pasivne prodaje. To vključuje aktivno nagovarjanje strank prek obiskov, dopisov, e-pošte, klicev ali drugih sredstev neposrednega komuniciranja ali prek ciljnega oglaševanja in promocije, nespletne ali spletne, na primer prek tiskanih ali digitalnih medijev, tudi spletnih, storitev primerjave cen ali oglaševanja na iskalnikih, namenjenega strankam na določenih ozemljih ali določenim skupinam strank, upravljanja spletišča z vrhnjo domeno, ki ustreza določenim ozemljem, ali ponujanja jezikov, ki se navadno uporabljajo na določenih ozemljih, na spletišču, če ti jeziki niso tisti, ki se navadno uporabljajo na ozemlju, kjer ima kupec sedež.

| 112. | Člen 8(d) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa, da so omejitve pasivne prodaje najresnejše omejitve. To zajema vse omejitve ozemlja ali strank, na katero oziroma katerim lahko pogodbene stranke pasivno prodajajo pogodbene proizvode ali izdajajo licence za pogodbene tehnologije. Vendar člen 8(d) določa izjemo za zahteve po izdaji izključne licence za rezultate raziskav in razvoja drugi pogodbeni stranki sporazuma o raziskavah in razvoju. Razlog za slednjo izjemo je, da uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa možnost, da se pogodbene stranke specializirajo v okviru izkoriščanja, kar vključuje primer, ko pogodbene proizvode proizvaja in distribuira le ena pogodbena stranka na podlagi izključne licence, ki jo izdajo druge pogodbene stranke. |
| --- | --- |

112.

| 113. | Člen 8(e) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa, da je najresnejša omejitev določeno omejevanje aktivne prodaje. To velja za vse omejevanje aktivne prodaje pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij na ozemljih ali strankam, ki niso bili izključno dodeljene eni od pogodbenih strank na podlagi specializacije v okviru izkoriščanja. |
| --- | --- |

113.

(d)   Druge najresnejše omejitve

| 114. | Člen 8(f) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa, da gre za najresnejšo omejitev, če se od pogodbene stranke zahteva, da zavrne zadostitev povpraševanju strank na svojem ozemlju ali strank, ki so bile drugače razdeljene med pogodbene stranke na podlagi specializacije v okviru izkoriščanja, če bi take stranke tržile pogodbene proizvode na drugih ozemljih znotraj notranjega trga. |
| --- | --- |

114.

| 115. | Nazadnje, člen 8(g) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj kot najresnejšo omejitev opredeljuje vsako zahtevo, naloženo pogodbeni stranki, da uporabnikom ali prodajnim posrednikom oteži pridobitev pogodbenih proizvodov od drugih prodajnih posrednikov znotraj notranjega trga (127). To lahko na primer vključuje uvedbo zahteve, da se zagotavljanje garancijskih storitev strankam pogojuje z nakupom pogodbenega proizvoda v določeni državi članici. |
| --- | --- |

115.

2.2.4.2   Izključene omejitve

| 116. | Člen 9 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj iz skupinskega izvzetja izključuje nekatere obveznosti iz sporazumov o raziskavah in razvoju. To so obveznosti, za katere ni mogoče domnevati, da na splošno izpolnjujejo pogoje iz člena 101(3). V nasprotju z najresnejšimi omejitvami iz člena 8 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj uporaba izključenih omejitev ne odpravlja ugodnosti skupinskega izvzetja za celoten sporazum o raziskavah in razvoju. Če je izključeno omejitev mogoče ločiti od preostalega sporazuma, preostanek sporazuma še naprej uživa ugodnost skupinskega izvzetja, če izpolnjuje pogoje uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. |
| --- | --- |

116.

| 117. | Izključene omejitve se presojajo posamično na podlagi člena 101. Ne domneva se, da take omejitve spadajo v okvir prepovedi iz člena 101(1) ali da ne izpolnjujejo pogojev iz člena 101(3). |
| --- | --- |

117.

| 118. | Prva izključena omejitev je prepoved izpodbijanja:






  (a) | po zaključku raziskav in razvoja – veljavnosti pravic intelektualne lastnine, ki jih imajo pogodbene stranke na notranjem trgu ter zadevajo raziskave in razvoj (128); ali |
| --- | --- | --- |

118.

(a)

po zaključku raziskav in razvoja – veljavnosti pravic intelektualne lastnine, ki jih imajo pogodbene stranke na notranjem trgu ter zadevajo raziskave in razvoj (128); ali

| (b) | po izteku veljavnosti sporazuma o raziskavah in razvoju – veljavnosti pravic intelektualne lastnine, ki jih imajo pogodbene stranke na notranjem trgu ter ki ščitijo rezultate raziskav in razvoja (129). |
| --- | --- |

(b)

po izteku veljavnosti sporazuma o raziskavah in razvoju – veljavnosti pravic intelektualne lastnine, ki jih imajo pogodbene stranke na notranjem trgu ter ki ščitijo rezultate raziskav in razvoja (129).

| 119. | Razlog za izključitev takih obveznosti iz skupinskega izvzetja je, da pogodbenim strankam, ki imajo ustrezne informacije za identifikacijo pravic intelektualne lastnine, ki so bile zmotno podeljene, ne bi smelo biti preprečeno, da izpodbijajo veljavnost takih pravic intelektualne lastnine. Vendar pa pri določbah, ki omogočajo prenehanje sporazuma o raziskavah in razvoju, če ena od pogodbenih strank izpodbija veljavnost pravic intelektualne lastnine, ki so pomembne za skupne ali plačane raziskave in razvoj ali ščitijo rezultate raziskav in razvoja, ne gre za izključene omejitve. |
| --- | --- |

119.

| 120. | Druga izključena omejitev je obveznost, da se tretjim osebam ne izdajo licence za proizvodnjo pogodbenih proizvodov ali uporabo pogodbenih tehnologij. To pomeni, da bi morale imeti pogodbene stranke načeloma svobodo izdajanja licenc tretjim osebam. Izjema se uporablja, če sporazumi o raziskavah in razvoju določajo, da vsaj ena od pogodbenih strank izkorišča rezultate skupnih ali plačanih raziskav in razvoja in se tako izkoriščanje izvaja na notranjem trgu v razmerju do tretjih oseb. |
| --- | --- |

120.

2.2.5   Upoštevni čas za presojo skladnosti s pogoji iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj

| 121. | Za namene uporabe praga tržnega deleža iz člena 6 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj je upoštevni čas za presojo datum, na katerega pogodbene stranke sklenejo sporazum o skupnih ali plačanih raziskavah in razvoju. Po izteku sedemletnega obdobja iz člena 6(4) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj morajo pogodbene stranke presoditi, katerim trgom pripadajo pogodbeni proizvod ali pogodbene tehnologije in ali njihov skupni tržni delež presega 25 %. Skladnost z drugimi pogoji iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj je treba presojati ob sklenitvi sporazuma o raziskavah in razvoju, sporazum pa mora te pogoje še naprej izpolnjevati ves čas svojega trajanja, po potrebi vključno z obdobjem izkoriščanja rezultatov raziskav in razvoja. |
| --- | --- |

121.

2.2.6   Odvzem ugodnosti skupinskega izvzetja

| 122. | Člena 10 in 11 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določata, da lahko Komisija in organi, pristojni za konkurenco v državah članicah, na podlagi člena 29(1) in (2) Uredbe (ES) št. 1/2003 odvzamejo ugodnost skupinskega izvzetja, če ugotovijo, da ima sporazum o raziskavah in razvoju, ki je zajet v skupinskem izvzetju, v posameznem primeru kljub temu učinke, ki niso združljivi s členom 101(3). |
| --- | --- |

122.

| 123. | Člen 10(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj vsebuje neizčrpen seznam primerov, v katerih lahko Komisija razmisli o uporabi tega pooblastila, in sicer če:






  (a) | obstoj sporazuma o raziskavah in razvoju tretjim osebam znatno omejuje možnost izvajanja raziskav in razvoja na področjih, povezanih s pogodbenimi proizvodi ali pogodbenimi tehnologijami; razlog za to je lahko na primer omejena razpoložljiva raziskovalna zmogljivost; |
| --- | --- | --- |

123.

(a)

obstoj sporazuma o raziskavah in razvoju tretjim osebam znatno omejuje možnost izvajanja raziskav in razvoja na področjih, povezanih s pogodbenimi proizvodi ali pogodbenimi tehnologijami; razlog za to je lahko na primer omejena razpoložljiva raziskovalna zmogljivost;

| (b) | obstoj sporazuma o raziskavah in razvoju znatno omejuje dostop tretjih oseb do upoštevnega trga za pogodbene proizvode ali pogodbene tehnologije; razlog za to je lahko na primer podelitev izključne licence eni od pogodbenih strank za proizvodnjo in distribucijo pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij; |
| --- | --- |

(b)

obstoj sporazuma o raziskavah in razvoju znatno omejuje dostop tretjih oseb do upoštevnega trga za pogodbene proizvode ali pogodbene tehnologije; razlog za to je lahko na primer podelitev izključne licence eni od pogodbenih strank za proizvodnjo in distribucijo pogodbenih proizvodov ali pogodbenih tehnologij;

| (c) | pogodbene stranke brez objektivno utemeljenega razloga ne izkoriščajo rezultatov skupnih ali plačanih raziskav in razvoja v razmerju do tretjih oseb, na primer z zavrnitvijo izdaje licence za rezultate raziskav in razvoja; |
| --- | --- |

(c)

pogodbene stranke brez objektivno utemeljenega razloga ne izkoriščajo rezultatov skupnih ali plačanih raziskav in razvoja v razmerju do tretjih oseb, na primer z zavrnitvijo izdaje licence za rezultate raziskav in razvoja;

| (d) | proizvodi ali tehnologije, ki izhajajo iz sporazuma o raziskavah in razvoju, na celotnem notranjem trgu ali njegovem znatnem delu niso izpostavljeni učinkoviti konkurenci; |
| --- | --- |

(d)

proizvodi ali tehnologije, ki izhajajo iz sporazuma o raziskavah in razvoju, na celotnem notranjem trgu ali njegovem znatnem delu niso izpostavljeni učinkoviti konkurenci;

| (e) | bi obstoj sporazuma o raziskavah in razvoju znatno omejil konkurenco na področju inovacij ali konkurenco na področju raziskav in razvoja na določenem področju. To se lahko na primer zgodi v primerih, ko bi pogodbeni proizvodi ali pogodbene tehnologije ustvarili popolnoma novo povpraševanje in kadar je ob sklenitvi sporazuma malo primerljivih neodvisnih projektov raziskav in razvoja na istem področju. |
| --- | --- |

(e)

bi obstoj sporazuma o raziskavah in razvoju znatno omejil konkurenco na področju inovacij ali konkurenco na področju raziskav in razvoja na določenem področju. To se lahko na primer zgodi v primerih, ko bi pogodbeni proizvodi ali pogodbene tehnologije ustvarili popolnoma novo povpraševanje in kadar je ob sklenitvi sporazuma malo primerljivih neodvisnih projektov raziskav in razvoja na istem področju.

| 124. | Člen 29(1) Uredbe (ES) št. 1/2003 določa, da lahko Komisija po uradni dolžnosti ali na pritožbo odvzame ugodnost skupinskega izvzetja. Če želi Komisija ali organ, pristojen za konkurenco v državi članici, odvzeti ugodnost skupinskega izvzetja v zvezi s sporazumom o raziskavah in razvoju, mora dokazati prvič, da sporazum omejuje konkurenco v smislu člena 101(1), in drugič, da sporazum ne izpolnjuje najmanj enega od štirih kumulativnih pogojev iz člena 101(3) (130). Sklep o odvzemu ugodnosti iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj se lahko kombinira na primer z ugotovitvijo kršitve člena 101 in zahtevo po odpravi kršitve. Naložijo se lahko tudi ravnalni ali strukturni popravni ukrepi (131). |
| --- | --- |

124.

| 125. | Vsak sklep o odvzemu ugodnosti skupinskega izvzetja učinkuje le ex nunc, tj. status izvzetja pri zadevnih sporazumih o raziskavah in razvoju ostane nespremenjen do datuma začetka učinkovanja odvzema. Če namerava organ, pristojen za konkurenco v državi članici, odvzeti ugodnost skupinskega izvzetja v skladu s členom 29(2) Uredbe (ES) št. 1/2003, mora upoštevati svoje obveznosti iz člena 11(4) Uredbe (ES) št. 1/2003, zlasti obveznost posvetovanja s Komisijo o predvidenem sklepu. |
| --- | --- |

125.

2.2.7   Prehodno obdobje

| 126. | Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj določa prehodno obdobje dveh let (od 1. julija 2023 do 30. junija 2025), v katerem se prepoved iz člena 101(1) ne uporablja za sporazume o raziskavah in razvoju, ki 30. junija 2023 že veljajo in ne izpolnjujejo pogojev za izvzetje iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, izpolnjujejo pa pogoje za izvzetje iz Uredbe (ES) št. 1217/2010. |
| --- | --- |

126.

2.3   Posamična presoja sporazumov o raziskavah in razvoju na podlagi člena 101(1)

| 127. | Če sporazum o raziskavah in razvoju ne uživa ugodnosti izvzetja, določenega v uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, je treba izvesti posamično presojo na podlagi člena 101. V prvi fazi presoje je treba ugotoviti, ali sporazum omejuje konkurenco v smislu člena 101(1) (132). Če sporazum omejuje konkurenco v smislu te določbe, je treba v drugi fazi ugotoviti, ali sporazum izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

127.

2.3.1   Upoštevni trgi

| 128. | Obvestilo o opredelitvi trga določa glavna merila in dokaze, ki jih Komisija uporablja za opredelitev upoštevnih trgov, kadar izvršuje konkurenčno pravo Unije (glej tudi odstavek 44). Za posamično presojo sporazumov o raziskavah in razvoju, ki niso zajeti v uredbi o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (133), na podlagi člena 101 so lahko pomembni naslednji preudarki. |
| --- | --- |

128.

2.3.1.1   Proizvodni trgi

| 129. | Če se sporazum o sodelovanju na področju raziskav in razvoja nanaša na razvoj proizvodov, ki bodo izboljšali ali nadomestili obstoječe proizvode, so pri presoji na podlagi člena 101 pomembni trgi za navedene obstoječe proizvode ali tehnologije. |
| --- | --- |

129.

| 130. | Obstoječi proizvodni trgi so lahko pri presoji pomembni tudi, kadar se sporazum o raziskavah in razvoju nanaša na proizvode, ki bodo zamenjali obstoječe proizvode (tj. kadar proizvod, ki izhaja iz raziskav in razvoja, zadovoljuje enako povpraševanje kot obstoječi proizvod, vendar pripada ločenemu upoštevnemu trgu). To se lahko zgodi zlasti, kadar je zamenjava obstoječih proizvodov nepopolna ali dolgotrajna. Odvisno od okoliščin posameznega primera se lahko proizvodi v pripravi (134) štejejo za proizvode, ki bodo izboljšali ali nadomestili obstoječe proizvode, ali za proizvode, ki bodo zamenjali obstoječe proizvode (135). |
| --- | --- |

130.

| 131. | Če se raziskave in razvoj nanašajo na pomemben sestavni del končnega proizvoda, pri presoji iz člena 101 ni pomemben samo trg za ta sestavni del, temveč tudi obstoječi trg za končni proizvod. Trg končnih proizvodov pa je pri presoji pomemben samo, če je sestavni del, ki je predmet raziskav in razvoja, tehnično ali ekonomsko ključni sestavni del tega končnega proizvoda ter če je najmanj ena pogodbena stranka sporazuma o raziskavah in razvoju dejavna na trgu za končne proizvode in ima na tem trgu tržno moč. |
| --- | --- |

131.

2.3.1.2   Tehnološki trgi

| 132. | Sporazumi o raziskavah in razvoju se lahko nanašajo tudi na tehnologijo, ne le na proizvode. Če se pravice intelektualne lastnine tržijo ločeno od proizvodov, na katere se nanašajo, so pri presoji na podlagi člena 101 pomembni tehnološki trgi. Upoštevni tehnološki trg sestavljajo tehnologija (intelektualna lastnina), ki se prodaja ali za katero se podeljuje licenca, in tehnologije, ki jih imetniki licenc štejejo za nadomestljive (136). Če se sporazum o raziskavah in razvoju nanaša na razvoj tehnologij, ki bodo izboljšale, nadomestile ali zamenjale obstoječe tehnologije, so upoštevni trgi pri presoji na podlagi člena člena 101 trgi za te obstoječe tehnologije. |
| --- | --- |

132.

2.3.1.3   Zgodnja inovacijska prizadevanja

| 133. | V nekaterih primerih lahko podjetja sodelujejo na področju raziskav in razvoja, ki ni tesno povezano z določenim izdelkom ali tehnologijo. Rezultati takih zgodnjih inovacijskih prizadevanj se lahko nazadnje uporabijo za več namenov in dolgoročno prispevajo k različnim proizvodom ali tehnologijam. |
| --- | --- |

133.

| 134. | Če sporazum o raziskavah in razvoju zadeva zgodnja inovacijska prizadevanja, je pri presoji konkurenčnega položaja pogodbenih strank za namene uporabe člena 101 morda treba upoštevati dejavnike, kot so narava in obseg inovacijskih prizadevanj, cilji različnih raziskovalnih področij, specializacija različnih sodelujočih skupin ali rezultati preteklih inovacijskih prizadevanj zadevnih podjetij. To lahko zahteva uporabo posebnih meril, na primer raven izdatkov za raziskave in razvoj ali število patentov ali navedb patentov. |
| --- | --- |

134.

2.3.2   Glavni pomisleki glede konkurence

| 135. | Sodelovanje na področju raziskav in razvoja lahko vzbudi različne pomisleke glede konkurence, zlasti lahko neposredno omeji konkurenco med pogodbenimi strankami, vodi do nedovoljenega dogovarjanja na trgu ali do protikonkurenčnega omejevanja dostopa tretjih oseb do trga. |
| --- | --- |

135.

| 136. | Če sodelovanje na področju raziskav in razvoja neposredno omejuje konkurenco med pogodbenimi strankami ali omogoča nedovoljeno dogovarjanje na trgu, lahko to povzroči višje cene, manjšo izbiro za potrošnike ali slabšo kakovost proizvodov ali tehnologij. To lahko povzroči tudi zmanjšanje ali upočasnitev inovacij, zaradi česar bi na trg prišlo manj proizvodov ali tehnologij ali pa bi ti bili manj kakovostni. |
| --- | --- |

136.

| 137. | Sporazumi o raziskavah in razvoju lahko povzročijo protikonkurenčno omejevanje dostopa tretjih oseb do trga, če ima ena ali več pogodbenih strank sporazuma tržno moč na upoštevnem proizvodnem ali tehnološkem trgu in sporazum vsebuje določbe o izključnosti ali prepovedi konkurence. |
| --- | --- |

137.

2.3.3   Sporazumi o raziskavah in razvoju, ki na splošno ne omejujejo konkurence

| 138. | Če ni tržne moči, sporazumi o raziskavah in razvoju, ki jih sklenejo nekonkurenti, na splošno ne omejujejo konkurence. To se lahko zgodi, kadar se sredstva, tehnologije ali spretnosti pogodbenih strank dopolnjujejo ter same ne bi mogle izpeljati raziskav in razvoja v kratkem času (137). Konkurenčni odnos med pogodbenimi strankami je treba presojati na podlagi objektivnih dejavnikov. Na primer, podjetje morda ne more samostojno izpeljati raziskav in razvoja, če ima omejene tehnične zmogljivosti ali omejen dostop do financiranja, usposobljenih delavcev, tehnologij ali drugih virov. |
| --- | --- |

138.

| 139. | Primer sporazuma o raziskavah in razvoju, ki lahko združi dopolnjujoča se sredstva, tehnologije in spretnosti, je oddajanje prej lastnih raziskav in razvoja v zunanje izvajanje podjetjem, ki niso aktivna pri izkoriščanju rezultatov raziskav in razvoja, kot so raziskovalni inštituti, akademske ustanove ali druga specializirana podjetja. Taki sporazumi na splošno zagotavljajo prenos tehničnega znanja in izkušenj in/ali obveznost izključne dobave v zvezi z rezultati raziskav in razvoja. |
| --- | --- |

139.

| 140. | Sodelovanje na področju raziskav in razvoja v zvezi s temeljnimi raziskavami na splošno ne omejuje konkurence. V tem okviru temeljne raziskave pomenijo eksperimentalno ali teoretično delo, ki se opravlja predvsem za pridobivanje novega znanja o temeljnih načelih pojavov in opazovanih dejstev. |
| --- | --- |

140.

2.3.4   Omejevanje konkurence po cilju

| 141. | Sporazumi o raziskavah in razvoju lahko omejujejo konkurenco po cilju, če njihov glavni namen ni izvajanje raziskav in razvoja, temveč biti orodje za sodelovanje v kartelnem sporazumu, in sicer pogodbene stranke sodelujejo pri določanju cen, omejitvi obsega proizvodnje, razdelitvi trga ali omejitvah tehničnega razvoja (138). |
| --- | --- |

141.

| 142. | Podjetja lahko na primer uporabijo sporazum o raziskavah in razvoju za (i) preprečitev ali odložitev vstopa proizvodov ali tehnologij na trg; (b) usklajevanje značilnosti proizvodov ali tehnologij, ki niso zajeti s sporazumom o raziskavah in razvoju, ali (c) omejevanje izboljšave skupaj razvitega proizvoda ali tehnologije. |
| --- | --- |

142.

2.3.5   Omejevalni učinki na konkurenco

| 143. | Pri presoji, ali ima sporazum o sodelovanju na področju raziskav in razvoja omejevalni učinek na konkurenco, je treba upoštevati ustrezne parametre konkurence v zadevnem primeru. Ti parametri lahko vključujejo ceno proizvoda in njegovo raven inovacij, različne vidike kakovosti ter njegovo razpoložljivost, tudi v smislu dobavnega roka, odpornost dobavnih verig, zanesljivost dobave in stroške prevoza. |
| --- | --- |

143.

| 144. | Sporazumi o raziskavah in razvoju, ki ne vključujejo skupnega izkoriščanja rezultatov raziskav in razvoja z licenciranjem, proizvodnjo ali trženjem, redko povzročijo omejevalne učinke na konkurenco. Taki sporazumi lahko povzročijo protikonkurenčne učinke le, če omejujejo konkurenco na področju inovacij. |
| --- | --- |

144.

2.3.5.1   Tržna moč

| 145. | Sporazumi o raziskavah in razvoju lahko na splošno povzročijo omejevalne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1) le, če ima ena ali več pogodbenih strank sporazuma tržno moč na obstoječem upoštevnem proizvodnem ali tehnološkem trgu ali če sporazum povzroči znatno zmanjšanje konkurence na področju inovacij. |
| --- | --- |

145.

| 146. | Absolutnega praga tržnega deleža, nad katerim je mogoče domnevati, da sporazum o raziskavah in razvoju ustvarja ali ohranja določeno stopnjo tržne moči ter tako lahko povzroči omejevalne učinke na konkurenco, ni. Toda močnejši kot je skupni položaj pogodbenih strank na upoštevnih trgih, vključno z njihovim položajem v zvezi z inovacijami, večja je verjetnost, da bo sporazum o raziskavah in razvoju povzročil omejevalne učinke (139). |
| --- | --- |

146.

2.3.5.2   Raziskave in razvoj v zvezi z obstoječimi proizvodi ali tehnologijami

| 147. | Če so raziskave in razvoj usmerjeni v izboljšanje ali nadomestitev obstoječega proizvoda ali tehnologije, se morebitni učinki nanašajo na upoštevne trge za te obstoječe proizvode ali tehnologije. Učinki na cene, obseg proizvodnje, kakovost proizvodov, raznolikost proizvodov ali tehnični razvoj na obstoječih trgih pa se lahko pojavijo le, če imajo pogodbene stranke skupaj močan položaj, če je vstop na trg težak in če tretji konkurenti ne morejo omejiti ravnanja pogodbenih strank, na primer, ker jih je malo ali ker imajo slabša sredstva ali spretnosti. Če se raziskave in razvoj poleg tega nanašajo na razmeroma majhen vložek končnega proizvoda, so morebitni učinki na konkurenco na upoštevnih trgih za ta končni proizvod verjetno omejeni. |
| --- | --- |

147.

| 148. | Če so raziskave in razvoj usmerjeni v zamenjavo obstoječega proizvoda ali tehnologije, morebitni protikonkurenčni učinki vključujejo na primer upočasnitev razvoja zamenjave za proizvod ali tehnologijo. To se lahko zgodi zlasti, če imajo pogodbene stranke tržno moč na obstoječem proizvodnem ali tehnološkem trgu in če so tudi edina podjetja, ki se ukvarjajo z raziskavami in razvojem, ki se nanaša na zamenjavo obstoječega proizvoda ali tehnologije. Podobno se lahko zgodi, če močnejši akter na obstoječem trgu sodeluje z manjšim akterjem ali potencialnim konkurentom, ki pravkar prodira s proizvodom ali tehnologijo in ki lahko ogrozi njegov položaj. |
| --- | --- |

148.

| 149. | Sporazumi o raziskavah in razvoju, ki predvidevajo skupno izkoriščanje rezultatov raziskav in razvoja (na primer skupno proizvodnjo ali distribucijo), imajo večji potencial za omejevanje konkurence kot sporazumi, ki določajo, da vsaka pogodbena stranka neodvisno izkorišča rezultate raziskav in razvoja. Pri skupnem izkoriščanju so omejevalni učinki v obliki višjih cen ali zmanjšanega obsega proizvodnje na obstoječih trgih verjetnejši, če ima ena ali več pogodbenih strank tržno moč. Če pa skupno izkoriščanje poteka le z izdajo licenc tretjim osebam, so omejevalni učinki, kot je na primer omejevanje dostopa do trga, malo verjetni. |
| --- | --- |

149.

2.3.5.3   Inovacije v zvezi s popolnoma novimi proizvodi in zgodnja inovacijska prizadevanja

| 150. | Pri sporazumih o raziskavah in razvoju v zvezi z (i) razvojem proizvodov ali tehnologij, ki bi ustvarili popolnoma novo povpraševanje, ali (ii) zgodnjimi inovacijskimi prizadevanji, so učinki na ceno in obseg proizvodnje na obstoječih trgih na splošno malo verjetni. V takih primerih bo presoja osredotočena na morebitne omejitve konkurence na področju inovacij, na primer v zvezi s kakovostjo in raznolikostjo morebitnih prihodnjih proizvodov ali tehnologij ali hitrostjo ali ravnjo inovacij. Pri presoji je treba upoštevati, da je rezultat raziskav in razvoja po naravi negotov in da bodo rezultati zgodnjih inovacijskih prizadevanj na splošno manj zanesljivi kot rezultati prizadevanj na področju raziskav in razvoja, ko so proizvodi ali tehnologije, ki izhajajo iz sporazuma o raziskavah in razvoju, blizu uvedbi na trg. |
| --- | --- |

150.

| 151. | Omejevalni učinki so na splošno malo verjetni, če ima dovolj tretjih oseb konkurenčne raziskovalne in razvojne projekte. Negativni učinki pa so verjetnejši, če sporazum o raziskavah in razvoju združuje neodvisna prizadevanja na področju raziskav in razvoja, ki so v fazi blizu uvedbe novega proizvoda ali tehnologije na trg. Omejevalni učinki lahko izhajajo neposredno iz usklajevanja prizadevanj pogodbenih strank na področju raziskav in razvoja, ne glede na to, ali sporazum o raziskavah in razvoju vsebuje omejitve glede sposobnosti pogodbenih strank, da raziskave in razvoj izvajajo neodvisno ali s tretjimi osebami. Sporazum o raziskavah in razvoju lahko na primer vodi do tega, da ena ali več pogodbenih strank opusti svoj raziskovalni in razvojni projekt ter združi svoje zmogljivosti z drugimi pogodbenimi strankami. |
| --- | --- |

151.

2.3.5.4   Izmenjava informacij

| 152. | Izvajanje sporazuma o raziskavah in razvoju lahko zahteva izmenjavo poslovno občutljivih informacij. Če sam sporazum o raziskavah in razvoju ne spada na področje uporabe prepovedi iz člena 101(1), ker ima nevtralne ali pozitivne učinke na konkurenco, izmenjava informacij, ki je pomožna glede na ta sporazum, prav tako ne spada na področje uporabe navedene prepovedi (140). To velja, če je izmenjava informacij objektivno potrebna za izvajanje sporazuma o raziskavah in razvoju ter sorazmerna s cilji sporazuma (141). |
| --- | --- |

152.

| 153. | Če izmenjava informacij presega to, kar je objektivno potrebno za izvajanje sporazuma o raziskavah in razvoju, ali ni sorazmerna s cilji sporazuma, bi jo bilo treba presojati na podlagi navodil iz poglavja 6 (142). Če je izmenjava informacij zajeta v členu 101(1), lahko še vedno izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

153.

2.4   Posamična presoja sporazumov o raziskavah in razvoju na podlagi člena 101(3)

| 154. | Če sporazum o raziskavah in razvoju omejuje konkurenco v smislu člena 101(1), je kljub temu skladen s členom 101, če izpolnjuje štiri kumulativne pogoje iz člena 101(3) (glej oddelek 1.2.7). |
| --- | --- |

154.

2.4.1   Povečanje učinkovitosti

| 155. | Sporazumi o raziskavah in razvoju – s skupnim izkoriščanjem rezultatov raziskav in razvoja ali brez njega – pogosto povečajo učinkovitost, s tem ko:






  (a) | združujejo dopolnjujoče se spretnosti in sredstva pogodbenih strank, kar vodi k hitrejšemu razvoju in trženju izboljšanih ali novih proizvodov in tehnologij kot brez sodelovanja; |
| --- | --- | --- |

155.

(a)

združujejo dopolnjujoče se spretnosti in sredstva pogodbenih strank, kar vodi k hitrejšemu razvoju in trženju izboljšanih ali novih proizvodov in tehnologij kot brez sodelovanja;

| (b) | vodijo k širšemu razširjanju znanja, kar lahko spodbudi nadaljnje inovacije; |
| --- | --- |

(b)

vodijo k širšemu razširjanju znanja, kar lahko spodbudi nadaljnje inovacije;

| (c) | povzročijo znižanje stroškov ali zmanjšanje odvisnosti v primeru proizvodov ali tehnologij, katerih število dobaviteljev je omejeno. |
| --- | --- |

(c)

povzročijo znižanje stroškov ali zmanjšanje odvisnosti v primeru proizvodov ali tehnologij, katerih število dobaviteljev je omejeno.

| 156. | Tako povečanje učinkovitosti lahko prispeva k odpornemu notranjemu trgu. |
| --- | --- |

156.

| 157. | Za namene uporabe člena 101(3) se lahko upoštevajo samo objektivne koristi (143). Na primer, sporazum o raziskavah in razvoju lahko povzroči, da ena ali več pogodbenih strank opusti vse svoje raziskave in razvoj ali njihov del. To lahko zmanjša (stalne) stroške za zadevne pogodbene stranke, vendar verjetno ne bo prineslo koristi za potrošnike, razen če lahko pogodbene stranke dokažejo, da bo zmanjšanje števila prizadevanj na področju raziskav in razvoja verjetno odtehtalo to, da bodo proizvodi hitreje prišli na trg ali da bo večja verjetnost, da bodo raziskave in razvoj uspešni. |
| --- | --- |

157.

2.4.2   Nujnost

| 158. | Omejitve, ki presegajo nujne omejitve za povečanje učinkovitosti na podlagi sporazuma o raziskavah in razvoju, ne izpolnjujejo pogojev iz člena 101(3). Zlasti za najresnejše omejitve iz člena 8 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (144) ni verjetno, da bodo izpolnjevale merilo nujnosti pri posamični presoji. |
| --- | --- |

158.

2.4.3   Prenos koristi na potrošnike

| 159. | Povečanje učinkovitosti, ki izhaja iz nujnih omejitev, je treba prenesti na potrošnike v takšni meri, da odtehta omejevalne učinke na konkurenco, ki jih povzroči sporazum o raziskavah in razvoju. Na primer, uvedba novih ali izboljšanih proizvodov na trg mora odtehtati vsako povišanje cen ali druge omejevalne učinke na konkurenco. |
| --- | --- |

159.

| 160. | Če pogodbene stranke združujejo dopolnjujoče se spretnosti in sredstva, kot so raziskovalne zmogljivosti, razvite v različnih sektorjih ali na različnih raziskovalnih področjih, je na splošno verjetneje, da bo sporazum o raziskavah in razvoju prinesel povečanje učinkovitosti, ki bo potrošnikom zagotovilo pravičen delež doseženih koristi. |
| --- | --- |

160.

| 161. | Večja kot je tržna moč pogodbenih strank, manj verjetno je, da bodo povečanje učinkovitosti prenesle na potrošnike v taki meri, da bo odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco. |
| --- | --- |

161.

2.4.4   Neizključevanje konkurence

| 162. | Če imajo pogodbene stranke sporazuma o raziskavah in razvoju možnost, da izključijo konkurenco za znaten del zadevnih proizvodov ali tehnologij, meril iz člena 101(3) ni mogoče izpolniti. Pri uporabi tega pogoja je treba upoštevati vpliv sporazuma na konkurenco na področju inovacij. |
| --- | --- |

162.

2.5   Ustrezen čas presoje

| 163. | Presoja omejevalnih sporazumov na podlagi člena 101 se opravi znotraj okvira, v katerem se pojavijo, in na podlagi obstoječih dejstev v danem trenutku. Pri presoji se upoštevajo pomembne spremembe dejstev (145). Izjema iz člena 101(3) se uporablja, ko so izpolnjeni štirje kumulativni pogoji iz člena 101(3), in se preneha uporabljati, ko zadevni pogoji niso več izpolnjeni. |
| --- | --- |

163.

| 164. | Pri uporabi člena 101(3) je treba upoštevati začetne nepovratne naložbe katere koli pogodbene stranke ter potreben čas in omejitve za izvedbo in povrnitev naložb, ki izboljšajo učinkovitost. Člena 101 ni mogoče uporabiti brez upoštevanja takšnih predhodnih naložb. Tveganje, ki so mu izpostavljene pogodbene stranke, in nepovratna naložba, ki jo je treba opraviti za izvedbo sporazuma, lahko torej privedejo do tega, da sporazum ne spada na področje uporabe člena 101(1) in ne izpolnjuje pogojev iz člena 101(3) v obdobju, ki je potrebno, da se naložba povrne. Če naložba vodi do izuma in pogodbene stranke pridobijo izključne pravice v zvezi s tem izumom v skladu s pravili o intelektualni lastnini, na splošno ni verjetno, da bi obdobje za povrnitev take naložbe preseglo obdobje izključnosti po navedenih pravilih. |
| --- | --- |

164.

| 165. | V nekaterih primerih so lahko učinki omejevalnega sporazuma nepovratni. Ko se sporazum že izvaja, ni mogoče ponovno vzpostaviti predhodnega stanja. V takšnih primerih je treba presojo opravljati izključno na podlagi dejstev v času izvajanja. |
| --- | --- |

165.

| 166. | Na primer, ko se pogodbene stranke v okviru sporazuma o raziskavah in razvoju, ki se nanaša na popolnoma nov proizvod, ki ne izboljšuje, nadomešča ali zamenja obstoječega proizvoda, strinjajo glede opustitve svojega raziskovalnega projekta in združitve zmogljivosti z drugimi pogodbenimi strankami, je lahko tehnično in ekonomsko nemogoče oživiti opuščen projekt. Če je sporazum ob sklenitvi skladen s členom 101, na primer zato, ker zadostno število tretjih oseb izvaja konkurenčne raziskovalne in razvojne projekte, je dogovor pogodbenih strank o opustitvi individualnih projektov še vedno združljiv členom 101, tudi če projekt tretje osebe pozneje ni uspešen. |
| --- | --- |

166.

| 167. | Vendar pa se lahko prepoved iz člena 101(1) uporabi za druge dele sporazuma, pri katerih nepovratnost ni vprašljiva. Če na primer sporazum poleg skupnih raziskav in razvoja predvideva tudi skupno izkoriščanje, se člen 101 lahko uporablja za te določbe sporazuma, če sporazum zaradi poznejšega razvoja trga povzroči omejevalne učinke na konkurenco in ne izpolnjuje (več) pogojev iz člena 101(3) z upoštevanjem predhodnih nepovratnih naložb. |
| --- | --- |

167.

2.6   Primeri

| 168. | Sporazumi o raziskavah in razvoju v zvezi s proizvodi, ki ustvarjajo popolnoma novo povpraševanje

  Primer 1


  Situacija: družbi A in B sta obe izvedli velika vlaganja v raziskave in razvoj za razvoj nove miniaturne elektronske komponente. Ne pričakuje se, da bo nova komponenta izboljšala ali nadomestila obstoječe, temveč bo ustvarila popolnoma novo povpraševanje. Družbi A in B sta obe razvili prototipe in pričakujeta, da jih bosta lahko dali na trg v približno 18 mesecih. Poleg tega družbi A in B pričakujeta, da bo samo prva komponenta, ki bo dana na trg, uspešna v smislu prihodkov, ter da družba, ki bo druga dala svoj proizvod na trg, ne bo mogla povrniti znatnih naložb v raziskave in razvoj, če pa bosta družbi A in B hkrati začeli prodajati proizvod na trgu, pričakujeta, da bosta lahko ustvarili znaten dobiček. Zato se strinjata, da bosta združili prizadevanja na področju raziskav in razvoja v skupnem podjetju, ki bo razvilo prototip družbe A ter nato proizvajalo novo komponento in jo dobavljalo obema družbama, ki jo bosta samostojno tržili. Zaradi sporazuma o skupnem podjetju bo družba B opustila razvoj svojega prototipa. Pogodbeni stranki pričakujeta, da bosta z združitvijo svojih prizadevanj na področju raziskav in razvoja lahko dali novo komponento na trg v manj kot enem letu. Nobena druga družba ne razvija nadomestljive komponente.

  Analiza:

  Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj: miniaturna elektronska komponenta, na katero se nanaša sporazum o raziskavah in razvoju, bi ustvarila popolnoma novo povpraševanje. Ne bi izboljšala, nadomestila ali zamenjala obstoječega proizvoda. Družbi A in B sta konkurenta na ravni inovacij; vendar ne ustrezata opredelitvi dejanskega ali potencialnega konkurenta iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (146), zato za njun sporazum ne bi veljal prag tržnega deleža iz člena 6(1) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. Namesto tega bo sporazum o raziskavah in razvoju med družbama A in B zajet v členu 6(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, zato bo sporazum izvzet ves čas trajanja raziskav in razvoja, če izpolnjuje vse druge pogoje za izvzetje iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (na primer pogoje v zvezi z dostopom do rezultatov raziskav in razvoja, odsotnostjo najresnejših omejitev itd.).

  Verjetnost odvzema ugodnosti skupinskega izvzetja:








  (i) | Omejevanje konkurence v smislu člena 101(1): sporazum o raziskavah in razvoju bi povzročil, da bi družba B opustila razvoj prototipa komponente, ki bi jo sicer verjetno dala na trg v približno 18 mesecih. Ob sklenitvi sporazuma o raziskavah in razvoju sta družbi A in B edini, ki se ukvarjata z raziskavami in razvojem v zvezi z miniaturno elektronsko komponento, in nobeno drugo podjetje ne razvija nadomestljive komponente. Poleg tega sta družbi v pozni fazi raziskav in razvoja (pričakujeta, da bosta komponento dali na trg v približno 18 mesecih), sporazum pa bi jima omogočil, da se izogneta tekmi, katera bo prva dosegla trg, s čimer bi se zmanjšalo tveganje, da izvedene naložbe v celoti ali delno ne bi mogli povrniti. Zato se zdi, da bo sporazum o raziskavah in razvoju verjetno omejeval konkurenco na področju inovacij v smislu člena 101(1). Te ugotovitve ne spremeni dejstvo, da bosta pogodbeni stranki z novo komponento trgovali ločeno. |
| --- | --- | --- |

168.

Primer 1

Situacija: družbi A in B sta obe izvedli velika vlaganja v raziskave in razvoj za razvoj nove miniaturne elektronske komponente. Ne pričakuje se, da bo nova komponenta izboljšala ali nadomestila obstoječe, temveč bo ustvarila popolnoma novo povpraševanje. Družbi A in B sta obe razvili prototipe in pričakujeta, da jih bosta lahko dali na trg v približno 18 mesecih. Poleg tega družbi A in B pričakujeta, da bo samo prva komponenta, ki bo dana na trg, uspešna v smislu prihodkov, ter da družba, ki bo druga dala svoj proizvod na trg, ne bo mogla povrniti znatnih naložb v raziskave in razvoj, če pa bosta družbi A in B hkrati začeli prodajati proizvod na trgu, pričakujeta, da bosta lahko ustvarili znaten dobiček. Zato se strinjata, da bosta združili prizadevanja na področju raziskav in razvoja v skupnem podjetju, ki bo razvilo prototip družbe A ter nato proizvajalo novo komponento in jo dobavljalo obema družbama, ki jo bosta samostojno tržili. Zaradi sporazuma o skupnem podjetju bo družba B opustila razvoj svojega prototipa. Pogodbeni stranki pričakujeta, da bosta z združitvijo svojih prizadevanj na področju raziskav in razvoja lahko dali novo komponento na trg v manj kot enem letu. Nobena druga družba ne razvija nadomestljive komponente.

Analiza:

Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj: miniaturna elektronska komponenta, na katero se nanaša sporazum o raziskavah in razvoju, bi ustvarila popolnoma novo povpraševanje. Ne bi izboljšala, nadomestila ali zamenjala obstoječega proizvoda. Družbi A in B sta konkurenta na ravni inovacij; vendar ne ustrezata opredelitvi dejanskega ali potencialnega konkurenta iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (146), zato za njun sporazum ne bi veljal prag tržnega deleža iz člena 6(1) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. Namesto tega bo sporazum o raziskavah in razvoju med družbama A in B zajet v členu 6(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, zato bo sporazum izvzet ves čas trajanja raziskav in razvoja, če izpolnjuje vse druge pogoje za izvzetje iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj (na primer pogoje v zvezi z dostopom do rezultatov raziskav in razvoja, odsotnostjo najresnejših omejitev itd.).

Verjetnost odvzema ugodnosti skupinskega izvzetja:

(i)

Omejevanje konkurence v smislu člena 101(1): sporazum o raziskavah in razvoju bi povzročil, da bi družba B opustila razvoj prototipa komponente, ki bi jo sicer verjetno dala na trg v približno 18 mesecih. Ob sklenitvi sporazuma o raziskavah in razvoju sta družbi A in B edini, ki se ukvarjata z raziskavami in razvojem v zvezi z miniaturno elektronsko komponento, in nobeno drugo podjetje ne razvija nadomestljive komponente. Poleg tega sta družbi v pozni fazi raziskav in razvoja (pričakujeta, da bosta komponento dali na trg v približno 18 mesecih), sporazum pa bi jima omogočil, da se izogneta tekmi, katera bo prva dosegla trg, s čimer bi se zmanjšalo tveganje, da izvedene naložbe v celoti ali delno ne bi mogli povrniti. Zato se zdi, da bo sporazum o raziskavah in razvoju verjetno omejeval konkurenco na področju inovacij v smislu člena 101(1). Te ugotovitve ne spremeni dejstvo, da bosta pogodbeni stranki z novo komponento trgovali ločeno.

| (ii) | Neizpolnjevanje pogojev iz člena 101(3): skupno podjetje bo pogodbenima strankama omogočilo, da bosta dali novo komponento hitreje na trg, kar je objektivna učinkovitost, ki lahko koristi potrošnikom. Vendar ta prihranek časa najbrž ne bo odtehtal zmanjšanja konkurence na področju inovacij in raznolikosti proizvodov zaradi opustitve prototipa družbe B, saj bi družba B nasprotno verjetno dala proizvod na trg pred družbo A ali vsaj v kratkem času po tem in pogodbeni stranki se ne spopadata z nobeno drugo konkurenčno omejitvijo na ravni inovacij. Zato se zdi, da sporazum o raziskavah in razvoju ne izpolnjuje najmanj enega od štirih kumulativnih pogojev iz člena 101(3), in sicer pravičnega deleža za potrošnike. V tem primeru se bo ugodnost skupinskega izvzetja verjetno odvzela, kot je določeno v členu 10 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, sporazum pa bo verjetno prepovedan, ker krši člen 101. |
| --- | --- |

(ii)

Neizpolnjevanje pogojev iz člena 101(3): skupno podjetje bo pogodbenima strankama omogočilo, da bosta dali novo komponento hitreje na trg, kar je objektivna učinkovitost, ki lahko koristi potrošnikom. Vendar ta prihranek časa najbrž ne bo odtehtal zmanjšanja konkurence na področju inovacij in raznolikosti proizvodov zaradi opustitve prototipa družbe B, saj bi družba B nasprotno verjetno dala proizvod na trg pred družbo A ali vsaj v kratkem času po tem in pogodbeni stranki se ne spopadata z nobeno drugo konkurenčno omejitvijo na ravni inovacij. Zato se zdi, da sporazum o raziskavah in razvoju ne izpolnjuje najmanj enega od štirih kumulativnih pogojev iz člena 101(3), in sicer pravičnega deleža za potrošnike. V tem primeru se bo ugodnost skupinskega izvzetja verjetno odvzela, kot je določeno v členu 10 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, sporazum pa bo verjetno prepovedan, ker krši člen 101.

| 169. | Sporazumi o raziskavah in razvoju, ki vključujejo akademske ustanove/raziskovalne inštitute

  Primer 2


  Situacija: družba A je velik proizvajalec kmetijskih pesticidov. S sestavino X je dejavna na nabavnem trgu za sestavine pesticidov, s pesticidom Y pa na trgu za pesticide nižje v verigi. Sestavina X je ključna surovina za proizvodnjo pesticida Y.
  Družba A načrtuje financiranje raziskovalnega projekta za izboljšanje sestavine X, da bodo kupci, ki uporabljajo pesticid Y, lahko pridelali enako količino pridelka z uporabo manjših količin pesticida. Družba A v ta namen sklene sporazum o raziskavah in razvoju z univerzo B, ki ima znatne zmogljivosti za raziskave in razvoj na področju sestavin pesticidov. Univerza B ne proizvaja ali prodaja pesticidov ali njihovih sestavin.
  Sporazum o raziskavah in razvoju določa, da bo družba A financirala dejavnosti raziskav in razvoja, ki jih bo izvajala univerza B, ne bo pa jih izvajala. Sporazum o raziskavah in razvoju univerzi B ne omogoča izkoriščanja rezultatov raziskav in razvoja. Po sporazumu o raziskavah in razvoju si družba A pridržuje izključno pravico do izkoriščanja rezultatov plačanih raziskav in razvoja. Univerza B ima pravico do uporabe rezultatov raziskav in razvoja le za namene nadaljnjih raziskav in razvoja.

  Analiza:

  Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj: družba A in univerza B nista konkurenčni podjetji v smislu uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. V skladu s členom 6(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj ni treba doseči praga tržnega deleža.
  Člen 3 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj kot splošni pogoj za skupinsko izvzetje določa, da morajo imeti vse pogodbene stranke sporazuma o raziskavah in razvoju popoln dostop do rezultatov plačanih raziskav in razvoja za namene nadaljnjih raziskav in razvoja ter za izkoriščanje. Sporazum o raziskavah in razvoju ne izpolnjuje tega pogoja. Vendar za sporazum o raziskavah in razvoju velja posebna izjema iz člena 3(5) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, v skladu s katero lahko sporazumi o raziskavah in razvoju, ki akademske ustanove pri uporabi rezultatov raziskav in razvoja omejujejo samo na nadaljnje raziskave in razvoj (tj. sporazum izključuje izkoriščanje rezultatov), uživajo ugodnost skupinskega izvzetja.
  Če so torej izpolnjeni drugi pogoji iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, sporazum o raziskavah in razvoju med družbo A in univerzo B uživa ugodnost skupinskega izvzetja ter nadaljnja presoja ni potrebna. |
| --- | --- |

169.

Primer 2

Situacija: družba A je velik proizvajalec kmetijskih pesticidov. S sestavino X je dejavna na nabavnem trgu za sestavine pesticidov, s pesticidom Y pa na trgu za pesticide nižje v verigi. Sestavina X je ključna surovina za proizvodnjo pesticida Y.

Družba A načrtuje financiranje raziskovalnega projekta za izboljšanje sestavine X, da bodo kupci, ki uporabljajo pesticid Y, lahko pridelali enako količino pridelka z uporabo manjših količin pesticida. Družba A v ta namen sklene sporazum o raziskavah in razvoju z univerzo B, ki ima znatne zmogljivosti za raziskave in razvoj na področju sestavin pesticidov. Univerza B ne proizvaja ali prodaja pesticidov ali njihovih sestavin.

Sporazum o raziskavah in razvoju določa, da bo družba A financirala dejavnosti raziskav in razvoja, ki jih bo izvajala univerza B, ne bo pa jih izvajala. Sporazum o raziskavah in razvoju univerzi B ne omogoča izkoriščanja rezultatov raziskav in razvoja. Po sporazumu o raziskavah in razvoju si družba A pridržuje izključno pravico do izkoriščanja rezultatov plačanih raziskav in razvoja. Univerza B ima pravico do uporabe rezultatov raziskav in razvoja le za namene nadaljnjih raziskav in razvoja.

Analiza:

Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj: družba A in univerza B nista konkurenčni podjetji v smislu uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. V skladu s členom 6(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj ni treba doseči praga tržnega deleža.

Člen 3 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj kot splošni pogoj za skupinsko izvzetje določa, da morajo imeti vse pogodbene stranke sporazuma o raziskavah in razvoju popoln dostop do rezultatov plačanih raziskav in razvoja za namene nadaljnjih raziskav in razvoja ter za izkoriščanje. Sporazum o raziskavah in razvoju ne izpolnjuje tega pogoja. Vendar za sporazum o raziskavah in razvoju velja posebna izjema iz člena 3(5) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, v skladu s katero lahko sporazumi o raziskavah in razvoju, ki akademske ustanove pri uporabi rezultatov raziskav in razvoja omejujejo samo na nadaljnje raziskave in razvoj (tj. sporazum izključuje izkoriščanje rezultatov), uživajo ugodnost skupinskega izvzetja.

Če so torej izpolnjeni drugi pogoji iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, sporazum o raziskavah in razvoju med družbo A in univerzo B uživa ugodnost skupinskega izvzetja ter nadaljnja presoja ni potrebna.

| 170. | Vpliv sodelovanja na področju raziskav in razvoja ter okolje

  Primer 3


  Situacija: dve strojniški družbi, ki proizvajata dele za vozila, se dogovorita o ustanovitvi skupnega podjetja, da bosta združili svoje raziskave in razvoj za izboljšanje lastnosti obstoječega sestavnega dela. Če bodo skupne raziskave in razvoj uspešni, bo izboljšani sestavni del pozitivno vplival na okolje: vozila s tem sestavnim delom bodo porabila manj goriva in torej izpuščala manj CO2. Družbi pričakujeta, da bo združevanje njunih prizadevanj na področju raziskav in razvoja pospešilo razvoj izboljšanega proizvoda. Sporazum o skupnem podjetju določa, da bosta družbi še naprej neodvisno proizvajali in prodajali (obstoječe in izboljšane) sestavne dele. Tržna deleža družb v Uniji znašata 15 % oziroma 20 % na trgu dobaviteljev obstoječega sestavnega dela. Obstajajo še trije drugi pomembni konkurenčni proizvajalci sestavnih delov. Življenjska doba sestavnega dela je po navadi tri do pet let. Zadnja tri leta je vsako leto eden od večjih proizvajalcev sestavnih delov uvedel novo različico ali nadgradnjo.

  Analiza:

  Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj: v skladu z uredbo o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj je „upoštevni proizvodni trg“ trg proizvodov, ki jih je mogoče izboljšati, nadomestiti ali zamenjati s pogodbenimi proizvodi. V obravnavanem primeru je to trg za sestavni del vozil, ki naj bi se izboljšal z raziskavami in razvojem. Skupni tržni delež pogodbenih strank na upoštevnem proizvodnem trgu je 35 %. Ker to presega 25-odstotni prag tržnega deleža iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, skupno podjetje ne more uživati ugodnosti skupinskega izvzetja.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(1): skupno podjetje z združevanjem predhodno neodvisnih prizadevanj pogodbenih strank na področju raziskav in razvoja vodi k zmanjšanju števila prizadevanj na področju raziskav in razvoja, povezanih z izboljšanjem sestavnega dela. Za ugotovitev, ali to znatno omeji konkurenco na upoštevnem proizvodnem trgu ali na področju inovacij, je potrebna celovita presoja pravnega in gospodarskega okvira. V ta namen pomembni dejavniki vključujejo prisotnost treh drugih pomembnih proizvajalcev na upoštevnem proizvodnem trgu; pretekle inovacije teh proizvajalcev; razmeroma kratko življenjsko dobo sestavnega dela ter dejstvo, da bosta pogodbeni stranki še naprej neodvisno proizvajali in prodajali obstoječe in izboljšane sestavne dele. Gledano v celoti se ne zdi verjetno, da bo skupno podjetje povzročilo znatno omejitev konkurence.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(3): presoja na podlagi člena 101(3) je potrebna le, če se šteje, da skupno podjetje znatno omejuje konkurenco v smislu člena 101(1). Pospeševanje razvoja izboljšane različice sestavnega dela, ki bo zmanjšala porabo goriva, je objektivna učinkovitost. Čeprav je skupni tržni delež pogodbenih strank na trgu upoštevnih sestavnih delov znaten, se bo zaradi prisotnosti drugih pomembnih konkurentov z dobrimi inovacijami, kratke življenjske dobe sestavnega dela in dejstva, da ga bosta pogodbeni stranki še naprej neodvisno proizvajali in prodajali, učinkovitost verjetno prenesla na potrošnike, zaradi česar ni verjetno, da bo skupno podjetje izključilo konkurenco na upoštevnem trgu sestavnih delov ali ustrezno konkurenco na področju inovacij. Trditev pogodbenih strank, da je združevanje njunih prizadevanj na področju raziskav in razvoja nujno za pospešitev razvoja izboljšanega sestavnega dela, se zdi prepričljiva. Zato je verjetno, da bo skupno podjetje za raziskave in razvoj izpolnilo pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

170.

Primer 3

Situacija: dve strojniški družbi, ki proizvajata dele za vozila, se dogovorita o ustanovitvi skupnega podjetja, da bosta združili svoje raziskave in razvoj za izboljšanje lastnosti obstoječega sestavnega dela. Če bodo skupne raziskave in razvoj uspešni, bo izboljšani sestavni del pozitivno vplival na okolje: vozila s tem sestavnim delom bodo porabila manj goriva in torej izpuščala manj CO2. Družbi pričakujeta, da bo združevanje njunih prizadevanj na področju raziskav in razvoja pospešilo razvoj izboljšanega proizvoda. Sporazum o skupnem podjetju določa, da bosta družbi še naprej neodvisno proizvajali in prodajali (obstoječe in izboljšane) sestavne dele. Tržna deleža družb v Uniji znašata 15 % oziroma 20 % na trgu dobaviteljev obstoječega sestavnega dela. Obstajajo še trije drugi pomembni konkurenčni proizvajalci sestavnih delov. Življenjska doba sestavnega dela je po navadi tri do pet let. Zadnja tri leta je vsako leto eden od večjih proizvajalcev sestavnih delov uvedel novo različico ali nadgradnjo.

Analiza:

Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj: v skladu z uredbo o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj je „upoštevni proizvodni trg“ trg proizvodov, ki jih je mogoče izboljšati, nadomestiti ali zamenjati s pogodbenimi proizvodi. V obravnavanem primeru je to trg za sestavni del vozil, ki naj bi se izboljšal z raziskavami in razvojem. Skupni tržni delež pogodbenih strank na upoštevnem proizvodnem trgu je 35 %. Ker to presega 25-odstotni prag tržnega deleža iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj, skupno podjetje ne more uživati ugodnosti skupinskega izvzetja.

Posamična presoja na podlagi člena 101(1): skupno podjetje z združevanjem predhodno neodvisnih prizadevanj pogodbenih strank na področju raziskav in razvoja vodi k zmanjšanju števila prizadevanj na področju raziskav in razvoja, povezanih z izboljšanjem sestavnega dela. Za ugotovitev, ali to znatno omeji konkurenco na upoštevnem proizvodnem trgu ali na področju inovacij, je potrebna celovita presoja pravnega in gospodarskega okvira. V ta namen pomembni dejavniki vključujejo prisotnost treh drugih pomembnih proizvajalcev na upoštevnem proizvodnem trgu; pretekle inovacije teh proizvajalcev; razmeroma kratko življenjsko dobo sestavnega dela ter dejstvo, da bosta pogodbeni stranki še naprej neodvisno proizvajali in prodajali obstoječe in izboljšane sestavne dele. Gledano v celoti se ne zdi verjetno, da bo skupno podjetje povzročilo znatno omejitev konkurence.

Posamična presoja na podlagi člena 101(3): presoja na podlagi člena 101(3) je potrebna le, če se šteje, da skupno podjetje znatno omejuje konkurenco v smislu člena 101(1). Pospeševanje razvoja izboljšane različice sestavnega dela, ki bo zmanjšala porabo goriva, je objektivna učinkovitost. Čeprav je skupni tržni delež pogodbenih strank na trgu upoštevnih sestavnih delov znaten, se bo zaradi prisotnosti drugih pomembnih konkurentov z dobrimi inovacijami, kratke življenjske dobe sestavnega dela in dejstva, da ga bosta pogodbeni stranki še naprej neodvisno proizvajali in prodajali, učinkovitost verjetno prenesla na potrošnike, zaradi česar ni verjetno, da bo skupno podjetje izključilo konkurenco na upoštevnem trgu sestavnih delov ali ustrezno konkurenco na področju inovacij. Trditev pogodbenih strank, da je združevanje njunih prizadevanj na področju raziskav in razvoja nujno za pospešitev razvoja izboljšanega sestavnega dela, se zdi prepričljiva. Zato je verjetno, da bo skupno podjetje za raziskave in razvoj izpolnilo pogoje iz člena 101(3).

| 171. | Partnerstvo za raziskave

  Primer 4


  Situacija: družbe A, B in C so vodilni akterji na področju tehnologij energije iz obnovljivih virov. Vzpostavile so partnerstvo za raziskave, ki opredeljuje program raziskav in razvoja z dolgoročno skupno vizijo glede razvoja novih tehnologij energije iz obnovljivih virov in izboljšanja obstoječih. Ta program se bo izvajal s številnimi ločenimi poznejšimi sporazumi, ki bodo zajemali posamezne skupne in plačane raziskovalne in razvojne projekte.
  Ta program bo formaliziran v memorandumu o soglasju, ki bo določal okvir sodelovanja pogodbenih strank, vključno s cilji, pogoji sodelovanja, pravili upravljanja in ureditvami spremljanja. Memorandum o soglasju določa zlasti mehanizem nadomestil za primere, v katerih želi ena pogodbena stranka izkoriščati rezultate raziskav in razvoja, ki jih izvajata drugi dve pogodbeni stranki.

  Analiza:

  Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj: ker se memorandum o soglasju ne nanaša na konkretne raziskovalne in razvojne projekte (določa le splošne pogoje za izvajanje raziskovalnih in razvojnih projektov, ki bodo zajeti v ločenih, poznejših sporazumih), sam po sebi ni sporazum o raziskavah in razvoju v smislu uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. Skupinsko izvzetje se zato ne uporablja.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(1) in (3): vse pogodbene stranke memoranduma o soglasju so dejavne na področju tehnologij energije iz obnovljivih virov, vendar je memorandum o soglasju okvirni sporazum na visoki ravni, ki se ne nanaša na konkretne raziskovalne in razvojne projekte. Zato ni mogoče ugotoviti, ali so pogodbene stranke dejanski ali potencialni konkurenti za namene tega sporazuma. Njihov konkurenčni odnos bo mogoče presoditi šele, ko bodo sklenile poznejše sporazume o izvajanju raziskav in razvoja. Memorandum o soglasju zato ne omejuje konkurence v smislu člena 101(1). |
| --- | --- |

171.

Primer 4

Situacija: družbe A, B in C so vodilni akterji na področju tehnologij energije iz obnovljivih virov. Vzpostavile so partnerstvo za raziskave, ki opredeljuje program raziskav in razvoja z dolgoročno skupno vizijo glede razvoja novih tehnologij energije iz obnovljivih virov in izboljšanja obstoječih. Ta program se bo izvajal s številnimi ločenimi poznejšimi sporazumi, ki bodo zajemali posamezne skupne in plačane raziskovalne in razvojne projekte.

Ta program bo formaliziran v memorandumu o soglasju, ki bo določal okvir sodelovanja pogodbenih strank, vključno s cilji, pogoji sodelovanja, pravili upravljanja in ureditvami spremljanja. Memorandum o soglasju določa zlasti mehanizem nadomestil za primere, v katerih želi ena pogodbena stranka izkoriščati rezultate raziskav in razvoja, ki jih izvajata drugi dve pogodbeni stranki.

Analiza:

Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj: ker se memorandum o soglasju ne nanaša na konkretne raziskovalne in razvojne projekte (določa le splošne pogoje za izvajanje raziskovalnih in razvojnih projektov, ki bodo zajeti v ločenih, poznejših sporazumih), sam po sebi ni sporazum o raziskavah in razvoju v smislu uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. Skupinsko izvzetje se zato ne uporablja.

Posamična presoja na podlagi člena 101(1) in (3): vse pogodbene stranke memoranduma o soglasju so dejavne na področju tehnologij energije iz obnovljivih virov, vendar je memorandum o soglasju okvirni sporazum na visoki ravni, ki se ne nanaša na konkretne raziskovalne in razvojne projekte. Zato ni mogoče ugotoviti, ali so pogodbene stranke dejanski ali potencialni konkurenti za namene tega sporazuma. Njihov konkurenčni odnos bo mogoče presoditi šele, ko bodo sklenile poznejše sporazume o izvajanju raziskav in razvoja. Memorandum o soglasju zato ne omejuje konkurence v smislu člena 101(1).

3.   SPORAZUMI O PROIZVODNJI

3.1   Uvod

| 172. | To poglavje vsebuje navodila za presojo horizontalnih sporazumov o proizvodnji. V tem poglavju proizvodnja pomeni proizvodnjo blaga in pripravo storitev (147). |
| --- | --- |

172.

| 173. | Sporazumi o proizvodnji se razlikujejo glede na obliko in obseg uporabe:






  (a) | lahko določajo, da se proizvodnja izvaja skupaj, na primer da jo izvaja skupno podjetje, skupna ekipa ali skupna organizacija, ali |
| --- | --- | --- |

173.

(a)

lahko določajo, da se proizvodnja izvaja skupaj, na primer da jo izvaja skupno podjetje, skupna ekipa ali skupna organizacija, ali

| (b) | lahko določajo, da proizvodnjo izvaja samo ena pogodbena stranka ali dve ali več pogodbenih strank, in sicer v ohlapnejši obliki sodelovanja, na primer prek sporazumov o oddaji del podizvajalcem. |
| --- | --- |

(b)

lahko določajo, da proizvodnjo izvaja samo ena pogodbena stranka ali dve ali več pogodbenih strank, in sicer v ohlapnejši obliki sodelovanja, na primer prek sporazumov o oddaji del podizvajalcem.

| 174. | Sporazumi o skupni proizvodnji so sporazumi, na podlagi katerih dve ali več podjetij soglaša, da bodo skupaj proizvajala nekatere proizvode. Skupna proizvodnja lahko poteka v različnih oblikah, na primer (i) v skupnem podjetju, torej v družbi pod skupnim nadzorom, ki upravlja enega ali več proizvodnih objektov (148), ali (ii) v skupni ekipi ali skupni organizaciji, ki jo sestavlja enako ali različno število predstavnikov pogodbenih strank. |
| --- | --- |

174.

| 175. | Sporazumi o oddajanju del podizvajalcem so sporazumi, v katerih ena pogodbena stranka („izvajalec“) zaupa proizvodnjo proizvoda drugi pogodbeni stranki („podizvajalec“). V tem poglavju horizontalni sporazumi o oddajanju del podizvajalcem pomenijo sporazume o oddajanju del podizvajalcem med podjetji, ki delujejo na istem proizvodnem trgu, vendar ne nujno na istem geografskem trgu, torej ne glede na to, ali so konkurenti. Horizontalni sporazumi o oddajanju del podizvajalcem zajemajo sporazume o enostranski ali vzajemni specializaciji in tudi druge vrste sporazumov o oddajanju del podizvajalcem. |
| --- | --- |

175.

| 176. | Sporazumi o enostranski specializaciji so sporazumi med dvema ali več pogodbenimi strankami, ki delujejo na istem proizvodnem trgu, pri katerih pogodbena stranka ali pogodbene stranke soglašajo, da bodo v celoti ali delno opustile proizvodnjo nekaterih proizvodov ali se vzdržale proizvodnje teh proizvodov in da jih bodo nabavljale od druge pogodbene stranke ali pogodbenih strank, ki soglašajo, da bodo te proizvode proizvajale in dobavljale pogodbeni stranki ali pogodbenim strankam, ki bodo opustile njihovo proizvodnjo ali se je vzdržale.

  Primer sporazuma o enostranski specializaciji |
| --- | --- |

176.

Primer sporazuma o enostranski specializaciji

Image 1

| 177. | Sporazumi o vzajemni specializaciji so sporazumi med dvema ali več pogodbenimi strankami, ki delujejo na istem proizvodnem trgu, pri katerih dve ali več pogodbenih strank vzajemno soglaša, da bodo v celoti ali delno opustile proizvodnjo ali se vzdržale proizvodnje nekaterih, vendar različnih proizvodov in jih bodo nabavljale od druge pogodbene stranke ali drugih pogodbenih strank, ki soglašajo, da bodo te proizvode proizvajale in dobavljale pogodbeni stranki ali pogodbenim strankam, ki bodo opustile njihovo proizvodnjo ali se je vzdržale.

  Primer sporazuma o vzajemni specializaciji |
| --- | --- |

177.

Primer sporazuma o vzajemni specializaciji

Image 2

| 178. | Navodila iz tega poglavja se uporabljajo tudi za druge vrste horizontalnih sporazumov o oddajanju del podizvajalcem. To vključuje sporazume o oddajanju del podizvajalcem z namenom razširitve proizvodnje, pri čemer izvajalec ne preneha ali omeji svoje proizvodnje proizvoda.

  Primer sporazuma o specializaciji z namenom razširitve proizvodnje |
| --- | --- |

178.

Primer sporazuma o specializaciji z namenom razširitve proizvodnje

Image 3

| 179. | Te smernice se uporabljajo za vse oblike horizontalnih sporazumov o skupni proizvodnji in horizontalnih sporazumov o oddajanju del podizvajalcem (149). |
| --- | --- |

179.

| 180. | Zaradi smotrnosti lahko podjetja, ki nameravajo skleniti horizontalne sporazume o proizvodnji, najprej preučijo, ali lahko njihov sporazum uživa ugodnosti uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije (150). Izvzetje, določeno v uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije, temelji na predpostavki, da bo sporazum o proizvodnji – če spada na področje uporabe člena 101(1) in izpolnjuje pogoje iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije – na splošno izpolnjeval štiri kumulativne pogoje iz člena 101(3). Če horizontalni sporazum o proizvodnji izpolnjuje pogoje iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije, je skladen s členom 101 in nadaljnja presoja ni potrebna (151). Kadar sporazum o proizvodnji ni zajet v uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije ali ne izpolnjuje pogojev iz navedene uredbe, ga je treba najprej presoditi posamično na podlagi člena 101, da se ugotovi, ali omejuje konkurenco v smislu člena 101(1), in če je tako, ali izpolnjuje vse štiri kumulativne pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

180.

| 181. | Struktura tega poglavja je naslednja:






  (a) | oddelek 3.2 vsebuje navodila za opredelitev trgov, ki so pomembni za presojo sporazumov o proizvodnji; |
| --- | --- | --- |

181.

(a)

oddelek 3.2 vsebuje navodila za opredelitev trgov, ki so pomembni za presojo sporazumov o proizvodnji;

| (b) | oddelek 3.3 vsebuje navodila o uporabi uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije, vključno s pogoji za izvzetje sporazumov o specializaciji, pragom tržnega deleža ter najresnejšimi in izključenimi omejitvami; |
| --- | --- |

(b)

oddelek 3.3 vsebuje navodila o uporabi uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije, vključno s pogoji za izvzetje sporazumov o specializaciji, pragom tržnega deleža ter najresnejšimi in izključenimi omejitvami;

| (c) | oddelek 3.4 vsebuje navodila za posamično presojo sporazumov o proizvodnji na podlagi člena 101(1); |
| --- | --- |

(c)

oddelek 3.4 vsebuje navodila za posamično presojo sporazumov o proizvodnji na podlagi člena 101(1);

| (d) | oddelek 3.5 vsebuje navodila za posamično presojo sporazumov o proizvodnji na podlagi člena 101(3); |
| --- | --- |

(d)

oddelek 3.5 vsebuje navodila za posamično presojo sporazumov o proizvodnji na podlagi člena 101(3);

| (e) | oddelek 3.6 vsebuje posebna navodila za presojo sporazumov o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije na podlagi člena 101(1) in (3). |
| --- | --- |

(e)

oddelek 3.6 vsebuje posebna navodila za presojo sporazumov o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije na podlagi člena 101(1) in (3).

3.2   Upoštevni trgi

| 182. | Obvestilo o opredelitvi trga določa glavna merila in dokaze, ki jih Komisija uporablja za opredelitev upoštevnih trgov, kadar izvršuje konkurenčno pravo Unije (glej tudi odstavek 44). Ta merila se uporabljajo za presojo sporazumov o proizvodnji na podlagi člena 101. |
| --- | --- |

182.

| 183. | Sporazumi o proizvodnji vplivajo na trge, na katere se sodelovanje neposredno nanaša, torej na trge, ki jim pripadajo proizvodi, proizvedeni na podlagi sporazuma. Sporazumi o proizvodnji lahko vplivajo tudi na trge v proizvodni ali distribucijski verigi ali tiste, ki so sosednji trgu, na katerega se sodelovanje neposredno nanaša (t. i. prelivni trgi) (152). Prelivni trgi bodo verjetno pomembni pri presoji, če so soodvisni in če imajo pogodbene stranke močan položaj na prelivnem trgu. |
| --- | --- |

183.

| 184. | V uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije upoštevni trg pomeni proizvodni in geografski trg, ki mu pripadajo proizvodi, ki se proizvajajo na podlagi sporazuma o specializaciji, če pa so ti proizvodi vmesni proizvodi, ki jih za lastno proizvodnjo proizvodov nižje v proizvodni verigi v celoti ali delno izključno uporablja ena ali več pogodbenih strank, pa pomeni tudi proizvodne in geografske trge, ki jim pripadajo proizvodi nižje v proizvodni verigi. |
| --- | --- |

184.

3.3   Uredba o skupinskem izvzetju za specializacije

| 185. | Uredba o skupinskem izvzetju za specializacije nekatere sporazume o raziskavah in razvoju izvzema iz prepovedi iz člena 101(1) (153). Izvzetje, določeno v uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije, temelji na predpostavki, da bo sporazum o proizvodnji – če spada na področje uporabe člena 101(1) in izpolnjuje pogoje iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije – na splošno izpolnjeval štiri kumulativne pogoje iz člena 101(3). Zaradi smotrnosti lahko podjetja, ki nameravajo skleniti sporazum o proizvodnji, najprej preučijo, ali lahko njihov sporazum uživa ugodnosti iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije. |
| --- | --- |

185.

| 186. | Sporazumi o proizvodnji, ki izpolnjujejo pogoje iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije, so skladni s členom 101 in nadaljnja presoja ni potrebna (154). Kadar sporazum o specializaciji ne izpolnjuje pogojev iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije, ga je treba najprej presoditi posamično na podlagi člena 101, da se ugotovi, ali omejuje konkurenco v smislu člena 101(1) (155), in če je tako, ali izpolnjuje štiri kumulativne pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

186.

3.3.1   Sporazumi o proizvodnji, zajeti z uredbo o skupinskem izvzetju za specializacije

| 187. | Uredba o skupinskem izvzetju za specializacije zajema naslednje vrste horizontalnih sporazumov o proizvodnji: (a) sporazume o enostranski specializaciji, (b) sporazume o vzajemni specializaciji in (c) sporazume o skupni proizvodnji. Uredba o skupinskem izvzetju za specializacije uporablja izraz „sporazum o specializaciji“ za vse te tri vrste horizontalnih sporazumov o proizvodnji. Sporazum se lahko v vseh teh primerih nanaša na proizvodnjo blaga in/ali pripravo storitev (156). |
| --- | --- |

187.

| 188. | V členu 1(1), točka 1(a), uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije so sporazumi o enostranski specializaciji opredeljeni tako:






  (a) | sporazum vključuje dve ali več pogodbenih strank; |
| --- | --- | --- |

188.

(a)

sporazum vključuje dve ali več pogodbenih strank;

| (b) | pogodbene stranke sporazuma so že dejavne na istem proizvodnem trgu; |
| --- | --- |

(b)

pogodbene stranke sporazuma so že dejavne na istem proizvodnem trgu;

| (c) | pogodbena stranka ali pogodbene stranke soglašajo, da bodo v celoti ali delno opustile proizvodnjo nekaterih proizvodov ali da se bodo vzdržale proizvodnje teh proizvodov in da jih bodo nabavljale pri drugi pogodbeni stranki ali pogodbenih strankah, in |
| --- | --- |

(c)

pogodbena stranka ali pogodbene stranke soglašajo, da bodo v celoti ali delno opustile proizvodnjo nekaterih proizvodov ali da se bodo vzdržale proizvodnje teh proizvodov in da jih bodo nabavljale pri drugi pogodbeni stranki ali pogodbenih strankah, in

| (d) | druga pogodbena stranka ali stranke soglašajo, da bodo proizvajale in dobavljale navedene proizvode drugi pogodbeni stranki ali strankam, ki opustijo njihovo proizvodnjo ali se je vzdržijo. |
| --- | --- |

(d)

druga pogodbena stranka ali stranke soglašajo, da bodo proizvajale in dobavljale navedene proizvode drugi pogodbeni stranki ali strankam, ki opustijo njihovo proizvodnjo ali se je vzdržijo.

| 189. | V opredelitvi sporazumov o enostranski specializaciji se ne zahteva: (i) da so pogodbene stranke dejavne na istem geografskem trgu ali (ii) da pogodbena stranka ali pogodbene stranke opustijo proizvodnjo nekaterih proizvodov ali se vzdržijo njihove proizvodnje, da bi zmanjšale zmogljivost (na primer prodaja tovarn ali ukinitev proizvodnih linij). Zadostuje, da te pogodbene stranke zmanjšajo svoj obseg proizvodnje. |
| --- | --- |

189.

| 190. | V členu 1(1), točka 1(b), uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije so sporazumi o vzajemni specializaciji opredeljeni tako:






  (a) | sporazum vključuje dve ali več pogodbenih strank; |
| --- | --- | --- |

190.

(a)

sporazum vključuje dve ali več pogodbenih strank;

| (b) | pogodbene stranke sporazuma so že dejavne na istem proizvodnem trgu; |
| --- | --- |

(b)

pogodbene stranke sporazuma so že dejavne na istem proizvodnem trgu;

| (c) | dve ali več pogodbenih strank vzajemno soglaša, da bodo v celoti ali delno opustile proizvodnjo ali da se bodo vzdržale proizvodnje nekaterih, vendar različnih proizvodov in da jih bodo nabavljale pri drugi pogodbeni stranki ali drugih pogodbenih strankah, in |
| --- | --- |

(c)

dve ali več pogodbenih strank vzajemno soglaša, da bodo v celoti ali delno opustile proizvodnjo ali da se bodo vzdržale proizvodnje nekaterih, vendar različnih proizvodov in da jih bodo nabavljale pri drugi pogodbeni stranki ali drugih pogodbenih strankah, in

| (d) | druga pogodbena stranka ali druge pogodbene stranke soglašajo, da bodo proizvajale in dobavljale navedene proizvode pogodbenim strankam, ki opustijo njihovo proizvodnjo ali se je vzdržijo. |
| --- | --- |

(d)

druga pogodbena stranka ali druge pogodbene stranke soglašajo, da bodo proizvajale in dobavljale navedene proizvode pogodbenim strankam, ki opustijo njihovo proizvodnjo ali se je vzdržijo.

| 191. | V opredelitvi sporazumov o vzajemni specializaciji se ne zahteva: (i) da so pogodbene stranke dejavne na istem geografskem trgu ali (ii) da pogodbene stranke, ki opustijo proizvodnjo ali se vzdržijo proizvodnje, zmanjšajo svojo zmogljivost (na primer prodaja tovarn ali ukinitev proizvodnih linij). Zadostuje, da te pogodbene stranke zmanjšajo svoj obseg proizvodnje. |
| --- | --- |

191.

| 192. | V členu 1(1), točka 1(c), uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije so sporazumi o skupni proizvodnji opredeljeni tako:






  (a) | sporazum vključuje dve ali več pogodbenih strank in |
| --- | --- | --- |

192.

(a)

sporazum vključuje dve ali več pogodbenih strank in

| (b) | pogodbene stranke soglašajo, da bodo nekatere proizvode proizvajale skupaj. |
| --- | --- |

(b)

pogodbene stranke soglašajo, da bodo nekatere proizvode proizvajale skupaj.

| 193. | Uredba o skupinskem izvzetju za specializacije ne opredeljuje pojma „skupno“ v smislu proizvodnje. Za namene uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije lahko skupna proizvodnja poteka v kakršni koli obliki (na primer skupno podjetje, skupna organizacija, skupna ekipa). Poleg tega se v primeru sporazumov o skupni proizvodnji ne zahteva, da pogodbena stranka ali pogodbene stranke opustijo proizvodnjo katerih koli proizvodov ali se je vzdržijo. |
| --- | --- |

193.

3.3.2   Druge določbe, zajete v uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije

| 194. | Izvzetje, ki ga določa uredba o skupinskem izvzetju za specializacije, se uporablja tudi za nekatere določbe, ki se navadno uporabljajo v sporazumih o proizvodnji. |
| --- | --- |

194.

| 195. | Določbe o prenosu pravic intelektualne lastnine na eno ali več pogodbenih strank ali izdaji licenc za pravice intelektualne lastnine eni ali več pogodbenim strankam. Člen 2(3) uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije določa, da se skupinsko izvzetje uporablja tudi za sporazume o specializaciji, ki vsebujejo določbe o prenosu pravic intelektualne lastnine na eno ali več pogodbenih strank ali izdaji licenc za pravice intelektualne lastnine eni ali več pogodbenim strankam, če navedene določbe izpolnjujejo dva kumulativna pogoja:






  (a) | so neposredno povezane z izvajanjem takega sporazuma in nujne za njegovo izvajanje in |
| --- | --- | --- |

195.

(a)

so neposredno povezane z izvajanjem takega sporazuma in nujne za njegovo izvajanje in

| (b) | niso glavni cilj sporazuma. |
| --- | --- |

(b)

niso glavni cilj sporazuma.

| 196. | Določbe o obveznostih dobave ali nabave. Člen 2(4), točka (a), uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije določa, da se skupinsko izvzetje uporablja tudi za sporazume o specializaciji, v skladu s katerimi pogodbene stranke sprejmejo obveznosti izključne dobave in izključne nabave (157), ki so opredeljene tako:






  (a) | Obveznost izključne dobave pomeni obveznost, v skladu s katero se proizvod, ki je predmet sporazuma o specializaciji, ne dobavlja nobenemu konkurenčnemu podjetju razen pogodbeni stranki ali pogodbenim strankam sporazuma (glej člen 1(1), točka 10, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije). Proizvodi, ki so predmet sporazuma o specializaciji, pomenijo proizvode, proizvedene na podlagi sporazuma o specializaciji (glej člen 1(1), točka 6, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije). |
| --- | --- | --- |

196.

(a)

Obveznost izključne dobave pomeni obveznost, v skladu s katero se proizvod, ki je predmet sporazuma o specializaciji, ne dobavlja nobenemu konkurenčnemu podjetju razen pogodbeni stranki ali pogodbenim strankam sporazuma (glej člen 1(1), točka 10, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije). Proizvodi, ki so predmet sporazuma o specializaciji, pomenijo proizvode, proizvedene na podlagi sporazuma o specializaciji (glej člen 1(1), točka 6, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije).

| (b) | Obveznost izključne nabave pomeni obveznost nabavljanja proizvoda, ki je predmet sporazuma o specializaciji, le pri pogodbeni stranki ali pogodbenih strankah sporazuma (glej člen 1(1), točka 11, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije). |
| --- | --- |

(b)

Obveznost izključne nabave pomeni obveznost nabavljanja proizvoda, ki je predmet sporazuma o specializaciji, le pri pogodbeni stranki ali pogodbenih strankah sporazuma (glej člen 1(1), točka 11, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije).

3.3.3   Distribucija v skladu z uredbo o skupinskem izvzetju za specializacije

| 197. | Člen 2(4), točka (b), uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije določa, da se skupinsko izvzetje uporablja tudi za sporazume o specializaciji, ki določajo skupno distribucijo proizvodov, ki so predmet sporazuma o specializaciji. Pogodbene stranke lahko proizvode, ki so predmet sporazuma o specializaciji, tudi neodvisno prodajajo. |
| --- | --- |

197.

| 198. | V členu 1(1), točka 13, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije je „distribucija“ opredeljena kot prodaja in dobava proizvodov, ki so predmet sporazuma o specializaciji, strankam, vključno s trženjem teh proizvodov. |
| --- | --- |

198.

| 199. | V členu 1(1), točka 12, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije je „skupno“ v smislu distribucije opredeljeno kot:






  (a) | distribucija, ki jo izvaja skupna ekipa, skupna organizacija ali skupno podjetje, ali |
| --- | --- | --- |

199.

(a)

distribucija, ki jo izvaja skupna ekipa, skupna organizacija ali skupno podjetje, ali

| (b) | distribucija, ki jo izvaja tretji distributer, ki izpolnjuje dva kumulativna pogoja:






  (a) | distributerja skupaj določijo pogodbene stranke sporazuma o specializaciji (na izključni ali neizključni podlagi) in |
| --- | --- | --- |

(b)

distribucija, ki jo izvaja tretji distributer, ki izpolnjuje dva kumulativna pogoja:

(a)

distributerja skupaj določijo pogodbene stranke sporazuma o specializaciji (na izključni ali neizključni podlagi) in

| (b) | distributer ni dejanski ali potencialni konkurent pogodbenih strank sporazuma o specializaciji. |
| --- | --- |

(b)

distributer ni dejanski ali potencialni konkurent pogodbenih strank sporazuma o specializaciji.

3.3.4   Storitve v skladu z uredbo o skupinski izjemi za specializacije

| 200. | Uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se uporablja za sporazume o specializaciji, ki se nanašajo na pripravo storitev. Priprava storitev se nanaša na dejavnosti, ki se izvajajo na trgih, ki so v proizvodni verigi pred zagotavljanjem storitev strankam (člen 1(1), točka 5, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije). Primeri priprave storitev vključujejo vzpostavitev ali delovanje platforme, prek katere se bodo zagotavljale storitve. |
| --- | --- |

200.

| 201. | Vendar, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 6 uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije, zagotavljanje storitev strankam ne spada na področje uporabe uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije, razen če se pogodbene stranke dogovorijo za skupno zagotavljanje storitev, pripravljenih na podlagi sporazuma o specializaciji. |
| --- | --- |

201.

3.3.5   Prag tržnih deležev in trajanje izvzetja

3.3.5.1   Prag tržnih deležev

| 202. | Sporazumi o specializaciji lahko uživajo ugodnosti skupinskega izvzetja, če so izpolnjeni pragovi tržnih deležev, določeni v členu 3 uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije:






  (a) | skupni tržni delež pogodbenih strank ne presega 20 % na upoštevnih trgih, na katere spadajo proizvodi, ki so predmet sporazuma o specializaciji. |
| --- | --- | --- |

202.

(a)

skupni tržni delež pogodbenih strank ne presega 20 % na upoštevnih trgih, na katere spadajo proizvodi, ki so predmet sporazuma o specializaciji.

| (b) | Če so proizvodi, ki so predmet sporazuma o specializaciji, vmesni proizvodi, ki jih za lastno proizvodnjo proizvodov nižje v proizvodnji verigi v celoti ali delno izključno uporablja ena ali več pogodbenih strank, ki proizvedene proizvode tudi prodajajo, je izvzetje iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije pogojeno z naslednjim:






  (a) | skupni tržni delež pogodbenih strank ne presega 20 % na upoštevnem trgu oziroma upoštevnih trgih, ki mu oziroma jim pripada proizvod, ki je predmet sporazuma o specializaciji, in |
| --- | --- | --- |

(b)

Če so proizvodi, ki so predmet sporazuma o specializaciji, vmesni proizvodi, ki jih za lastno proizvodnjo proizvodov nižje v proizvodnji verigi v celoti ali delno izključno uporablja ena ali več pogodbenih strank, ki proizvedene proizvode tudi prodajajo, je izvzetje iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije pogojeno z naslednjim:

(a)

skupni tržni delež pogodbenih strank ne presega 20 % na upoštevnem trgu oziroma upoštevnih trgih, ki mu oziroma jim pripada proizvod, ki je predmet sporazuma o specializaciji, in

| (b) | skupni tržni delež pogodbenih strank ne presega 20 % na upoštevnem trgu oziroma upoštevnih trgih, ki mu oziroma jim pripadajo proizvodi nižje v proizvodni verigi. V uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije je „proizvod nižje v proizvodni verigi“ opredeljen kot proizvod, za proizvodnjo katerega ena ali več pogodbenih strank uporablja proizvode, ki so predmet sporazuma o specializaciji, in ki jih te pogodbene stranke prodajajo na trgu (člen 1(1), točka 7, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije). |
| --- | --- |

(b)

skupni tržni delež pogodbenih strank ne presega 20 % na upoštevnem trgu oziroma upoštevnih trgih, ki mu oziroma jim pripadajo proizvodi nižje v proizvodni verigi. V uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije je „proizvod nižje v proizvodni verigi“ opredeljen kot proizvod, za proizvodnjo katerega ena ali več pogodbenih strank uporablja proizvode, ki so predmet sporazuma o specializaciji, in ki jih te pogodbene stranke prodajajo na trgu (člen 1(1), točka 7, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije).

3.3.5.2   Izračun tržnih deležev

| 203. | Uredba o skupinskem izvzetju za specializacijo določa, da je treba tržne deleže strank izračunati na podlagi podatkov o vrednosti prodaje na trgu (člen 4(a) uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije). Če podatki o tržni vrednosti prodaje niso na voljo, lahko pogodbene stranke za izračun tržnih deležev uporabijo druge zanesljive tržne informacije (vključno z obsegom prodaje na trgu). |
| --- | --- |

203.

| 204. | Prag tržnega deleža se uporablja ves čas trajanja sporazuma o specializaciji. Pri presoji izpolnjevanja tega pogoja je treba tržne deleže pogodbenih strank izračunati na podlagi podatkov, ki se nanašajo na koledarsko leto pred datumom presoje (člen 4(b) uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije). |
| --- | --- |

204.

| 205. | V nekaterih primerih podatki za predhodno koledarsko leto ne bodo reprezentativni za položaj pogodbenih strank na upoštevnem trgu oziroma upoštevnih trgih. Do tega lahko pride na primer na trgih, za katere je značilno priložnostno ali neredno povpraševanje. Priložnostno povpraševanje je mogoče najti na razpisnih trgih, na katerih se lahko tržni deleži iz leta v leto znatno spremenijo, odvisno od tega, ali se pogodbeni stranki dodeli naročilo ali ne. Če predhodno koledarsko leto ni reprezentativno za položaj pogodbenih strank na upoštevnem trgu oziroma upoštevnih trgih, se tržni delež izračuna kot povprečje tržnih deležev pogodbenih strank v treh predhodnih koledarskih letih. |
| --- | --- |

205.

3.3.5.3   Trajanje izvzetja

| 206. | Izvzetje iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije ni časovno omejeno. Uporablja se ves čas trajanja sporazuma o specializaciji, če so izpolnjeni pragovi tržnih deležev in drugi pogoji iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije. |
| --- | --- |

206.

| 207. | Člen 4(d) uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije določa, da kadar skupni tržni delež pogodbenih strank na začetku ne presega 20 %, pozneje pa se zviša nad 20 % na vsaj enem od upoštevnih trgov, na katere se nanaša sporazum o specializaciji, se skupinsko izvzetje še naprej uporablja dve zaporedni koledarski leti po letu, v katerem je bil prvič presežen 20-odstotni prag. |
| --- | --- |

207.

3.3.6   Najresnejše omejitve v uredbi o skupinskem izvzetju za sporazume o specializaciji

3.3.6.1   Najresnejše omejitve

| 208. | Člen 5 uredbe o skupinskem izvzetju za sporazume o specializaciji vsebuje seznam najresnejših omejitev. Najresnejše omejitve so hude omejitve konkurence, ki bodo na splošno trgu in potrošnikom povzročile škodo. |
| --- | --- |

208.

| 209. | Kadar sporazum o specializaciji vključuje eno ali več najresnejših omejitev iz člena 5 uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije, je celoten sporazum izključen iz skupinskega izvzetja. |
| --- | --- |

209.

| 210. | Najresnejše omejitve iz člena 5 uredbe o skupinskem izvzetju za sporazume o specializaciji je mogoče razvrstiti v naslednje kategorije:






  (a) | določanje cen pri prodaji proizvodov, ki so predmet sporazuma o specializaciji, tretjim osebam; |
| --- | --- | --- |

210.

(a)

določanje cen pri prodaji proizvodov, ki so predmet sporazuma o specializaciji, tretjim osebam;

| (b) | omejevanje obsega proizvodnje ali prodaje in |
| --- | --- |

(b)

omejevanje obsega proizvodnje ali prodaje in

| (c) | razdelitev trgov ali strank. |
| --- | --- |

(c)

razdelitev trgov ali strank.

| 211. | Take omejitve se lahko dosežejo (a) neposredno ali posredno ter (b) samostojno ali v kombinaciji z drugimi dejavniki pod nadzorom pogodbenih strank sporazuma o specializaciji. |
| --- | --- |

211.

3.3.6.2   Izjeme

| 212. | Člen 5 uredbe o skupinskem izvzetju za sporazume o specializaciji določa tudi več izjem od najresnejših omejitev. Sporazumi o specializaciji, ki vključujejo te izključene določbe, lahko vseeno uživajo ugodnost izvzetja, če so izpolnjeni drugi pogoji iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije.






  (a) | Določanje cen. V okviru skupne distribucije uredba o skupinskem izvzetju za specializacije dovoljuje določanje cen, ki se zaračunavajo neposrednim strankam (člen 5(a)). |
| --- | --- | --- |

212.

(a)

Določanje cen. V okviru skupne distribucije uredba o skupinskem izvzetju za specializacije dovoljuje določanje cen, ki se zaračunavajo neposrednim strankam (člen 5(a)).

| (b) | Omejevanje obsega proizvodnje ali prodaje:






  (a) | v okviru sporazumov o enostranski ali vzajemni specializaciji uredba o skupinskem izvzetju za specializacije dovoljuje določbe o dogovorjenih količinah proizvodov, ki (i) jih pogodbena stranka ali pogodbene stranke prenehajo proizvajati in/ali (ii) jih pogodbena stranka ali pogodbene stranke proizvajajo za drugo pogodbeno stranko ali pogodbene stranke (člen 5(b), točka (i)); |
| --- | --- | --- |

(b)

Omejevanje obsega proizvodnje ali prodaje:

(a)

v okviru sporazumov o enostranski ali vzajemni specializaciji uredba o skupinskem izvzetju za specializacije dovoljuje določbe o dogovorjenih količinah proizvodov, ki (i) jih pogodbena stranka ali pogodbene stranke prenehajo proizvajati in/ali (ii) jih pogodbena stranka ali pogodbene stranke proizvajajo za drugo pogodbeno stranko ali pogodbene stranke (člen 5(b), točka (i));

| (b) | v okviru sporazumov o skupni proizvodnji uredba o skupinskem izvzetju za specializacije dovoljuje določbe o določanju zmogljivosti in obsega proizvodnje pogodbenih strank, ki se nanašajo na proizvode, ki so predmet sporazuma o specializaciji (člen 5(b), točka (ii)); |
| --- | --- |

(b)

v okviru sporazumov o skupni proizvodnji uredba o skupinskem izvzetju za specializacije dovoljuje določbe o določanju zmogljivosti in obsega proizvodnje pogodbenih strank, ki se nanašajo na proizvode, ki so predmet sporazuma o specializaciji (člen 5(b), točka (ii));

| (c) | v okviru skupne distribucije uredba o skupinskem izvzetju za specializacije dovoljuje določbe o določanju prodajnih ciljev v zvezi s proizvodi, ki so predmet sporazuma o specializaciji (člen 5(b), točka (iii)). |
| --- | --- |

(c)

v okviru skupne distribucije uredba o skupinskem izvzetju za specializacije dovoljuje določbe o določanju prodajnih ciljev v zvezi s proizvodi, ki so predmet sporazuma o specializaciji (člen 5(b), točka (iii)).

3.3.7   Odvzem ugodnosti uredbe o skupinski izjemi za specializacije

| 213. | Člena 6 in 7 uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije določata, da lahko Komisija in organi, pristojni za konkurenco v državah članicah, na podlagi člena 29(1) in (2) Uredbe (ES) št. 1/2003 odvzamejo ugodnost skupinskega izvzetja, če ugotovijo, da ima sporazum o specializaciji, zajet v skupinskem izvzetju, v posameznem primeru kljub temu učinke, ki niso združljivi s členom 101(3). Člen 6(2) uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije vsebuje neizčrpen seznam primerov, v katerih lahko Komisija razmisli o uporabi tega pooblastila, in sicer kadar je upoštevni trg močno koncentriran in je konkurenca že šibka, na primer zaradi:






  (a) | tržnega položaja drugih posameznih udeležencev na trgu; |
| --- | --- | --- |

213.

(a)

tržnega položaja drugih posameznih udeležencev na trgu;

| (b) | povezav med drugimi udeleženci na trgu, ki nastanejo zaradi vzporednih sporazumov o specializaciji; |
| --- | --- |

(b)

povezav med drugimi udeleženci na trgu, ki nastanejo zaradi vzporednih sporazumov o specializaciji;

| (c) | povezav med pogodbenimi strankami in drugimi udeleženci na trgu. |
| --- | --- |

(c)

povezav med pogodbenimi strankami in drugimi udeleženci na trgu.

| 214. | Na primer, ena ali več pogodbenih strank sporazuma o specializaciji je lahko pogodbena stranka ločenih sporazumov o specializaciji z drugimi udeleženci na trgu. Lahko pa ima ena ali več pogodbenih strank pogodbene ali strukturne povezave z drugimi udeleženci na trgu v zvezi z drugimi trgi. |
| --- | --- |

214.

| 215. | Navodila iz poglavja 2 o sporazumih o raziskavah in razvoju v zvezi s postopkom za odvzem ugodnosti skupinskega izvzetja v posameznih primerih in posledicami odvzema so pomembne tudi za odvzem ugodnosti iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije (glej oddelek 2.2.6). |
| --- | --- |

215.

3.3.8   Prehodno obdobje

| 216. | Uredba o skupinskem izvzetju za specializacije določa prehodno obdobje dveh let (od 1. julija 2023 do 30. junija 2025), v katerem se prepoved iz člena 101(1) ne uporablja za sporazume o specializaciji, ki 30. junija 2023 že veljajo in ne izpolnjujejo pogojev za izvzetje iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije, izpolnjujejo pa pogoje za izvzetje iz Uredbe Komisije (EU) št. 1218/2010 (158). |
| --- | --- |

216.

3.4   Posamična presoja sporazumov o proizvodnji na podlagi člena 101(1)

| 217. | Če sporazum o proizvodnji ne uživa ugodnosti izvzetja, določenega v uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije, je treba izvesti posamično presojo na podlagi člena 101. V prvi fazi presoje je treba ugotoviti, ali sporazum omejuje konkurenco v smislu člena 101(1) (159). Če sporazum omejuje konkurenco v smislu te določbe, je treba v drugi fazi ugotoviti, ali sporazum izpolnjuje pogoje iz člena 101(3) (160). |
| --- | --- |

217.

3.4.1   Glavni pomisleki glede konkurence

| 218. | Sporazumi o proizvodnji lahko povzročijo različne pomisleke glede konkurence, ki vključujejo:






  (a) | neposredno omejevanje konkurence med pogodbenimi strankami; |
| --- | --- | --- |

218.

(a)

neposredno omejevanje konkurence med pogodbenimi strankami;

| (b) | usklajevanje konkurenčnega ravnanja pogodbenih strank kot dobaviteljic ali |
| --- | --- |

(b)

usklajevanje konkurenčnega ravnanja pogodbenih strank kot dobaviteljic ali

| (c) | protikonkurenčno omejevanje dostopa tretjih oseb do prelivnega trga. |
| --- | --- |

(c)

protikonkurenčno omejevanje dostopa tretjih oseb do prelivnega trga.

| 219. | Sporazumi o proizvodnji lahko vodijo v neposredno omejevanje konkurence med pogodbenimi strankami. Sporazumi o proizvodnji in še zlasti sporazumi o proizvodnji v skupnih podjetjih (161) lahko povzročijo neposredno usklajevanje pogodbenih strank glede obsege proizvodnje, kakovosti proizvodov, cene, po kateri skupno podjetje prodaja svoje proizvode, ali drugih pomembnih parametrov konkurence (na primer inovacije ali trajnostnost). To lahko omeji konkurenco, tudi če pogodbene stranke samostojno prodajajo proizvode, proizvedene na podlagi sporazuma. |
| --- | --- |

219.

| 220. | Sporazumi o proizvodnji lahko povzročijo tudi usklajevanje konkurenčnega ravnanja pogodbenih strank kot dobaviteljic, torej nedovoljeno dogovarjanje, kar povzroči višje cene, zmanjšan obseg proizvodnje, slabšo kakovost proizvodov, zmanjšano raznolikost proizvodov ali zmanjšanje inovacij (162). Nedovoljeno dogovarjanje je verjetnejše, kadar:






  (a) | imajo pogodbene stranke tržno moč in |
| --- | --- | --- |

220.

(a)

imajo pogodbene stranke tržno moč in

| (b) | obstajajo dejavniki, ki spodbujajo tako usklajevanje, kot so:






  (a) | če se s sporazumom o proizvodnji izenačevanje stroškov med pogodbenimi strankami (torej delež skupnih spremenljivih stroškov pogodbenih strank) poveča do take stopnje, da omogoča doseganje nedovoljenega dogovora, ali |
| --- | --- | --- |

(b)

obstajajo dejavniki, ki spodbujajo tako usklajevanje, kot so:

(a)

če se s sporazumom o proizvodnji izenačevanje stroškov med pogodbenimi strankami (torej delež skupnih spremenljivih stroškov pogodbenih strank) poveča do take stopnje, da omogoča doseganje nedovoljenega dogovora, ali

| (b) | če sporazum vsebuje izmenjavo poslovno občutljivih informacij, ki lahko povzročijo nedovoljeni dogovor. |
| --- | --- |

(b)

če sporazum vsebuje izmenjavo poslovno občutljivih informacij, ki lahko povzročijo nedovoljeni dogovor.

| 221. | Sporazumi o proizvodnji lahko povzročijo tudi protikonkurenčno omejevanje dostopa tretjih oseb do trgov nižje v verigi v primerih, ko se sporazum o proizvodnji nanaša na vmesni proizvod, ki predstavlja velik delež spremenljivih stroškov končnega proizvoda, pri katerem pogodbene stranke konkurirajo nižje na trgu. V tem primeru lahko pogodbene stranke sporazum o proizvodnji uporabijo za zvišanje cene vmesnega proizvoda in s tem zvišanje stroškov svojih konkurentov nižje na trgu. To lahko oslabi konkurenco nižje na trgu in povzroči višje končne cene. |
| --- | --- |

221.

3.4.2   Omejevanje konkurence po cilju

| 222. | Na splošno sporazumi, ki vključujejo (a) določanje cen, (b) omejevanje obsega proizvodnje ali (c) delitev trgov ali strank, omejujejo konkurenco po cilju. |
| --- | --- |

222.

| 223. | V okviru sporazumov o proizvodnji to ne velja:






  (a) | če se pogodbene stranke dogovorijo o obsegu proizvodnje, na katero se neposredno nanaša sporazum o proizvodnji (na primer zmogljivost in proizvodni obseg skupnega podjetja ali dogovorjena količina proizvodov, če niso odpravljeni drugi parametri konkurence (na primer cene), ali |
| --- | --- | --- |

223.

(a)

če se pogodbene stranke dogovorijo o obsegu proizvodnje, na katero se neposredno nanaša sporazum o proizvodnji (na primer zmogljivost in proizvodni obseg skupnega podjetja ali dogovorjena količina proizvodov, če niso odpravljeni drugi parametri konkurence (na primer cene), ali

| (b) | če sporazum o proizvodnji, ki določa tudi skupno distribucijo skupaj proizvedenih proizvodov, določa skupno določanje prodajnih cen za te proizvode, in samo za te, če je omejitev objektivno nujna za izvajanje sporazuma o skupni proizvodnji in distribuciji ter sorazmerna za doseganje njegovih ciljev. |
| --- | --- |

(b)

če sporazum o proizvodnji, ki določa tudi skupno distribucijo skupaj proizvedenih proizvodov, določa skupno določanje prodajnih cen za te proizvode, in samo za te, če je omejitev objektivno nujna za izvajanje sporazuma o skupni proizvodnji in distribuciji ter sorazmerna za doseganje njegovih ciljev.

| 224. | Če sporazum o proizvodnji ne spada na področje uporabe prepovedi iz člena 101(1), ker ima nevtralne ali pozitivne učinke na konkurenco in vsebuje omejitev pri določanju cen iz odstavka 223(b), je ta pomožna omejitev prav tako izvzeta iz prepovedi iz člena 101(1) (163). |
| --- | --- |

224.

| 225. | Če sporazum o proizvodnji vsebuje omejitev v zvezi z obsegom proizvodnje iz odstavka 223(a), ki ne pomeni pomožne omejitve, ki je izvzeta iz prepovedi iz člena 101(1) (164), je treba presoditi verjetnost, da bo sporazum povzročil omejevalne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1). Taka omejitev se ne bo presojala ločeno od sporazuma o proizvodnji, temveč glede na splošne učinke celotnega sporazuma o proizvodnji. |
| --- | --- |

225.

3.4.3   Omejevalni učinki na konkurenco

| 226. | Pri presoji, ali sporazum o proizvodnji omejuje konkurenco v smislu člena 101(1), je treba upoštevati različne dejavnike. Ti vključujejo:






  (a) | ali so pogodbene stranke sporazuma dejanski ali potencialni konkurenti (165); |
| --- | --- | --- |

226.

(a)

ali so pogodbene stranke sporazuma dejanski ali potencialni konkurenti (165);

| (b) | stanje, ki bi prevladalo, če ne bi bilo sporazuma z vsemi omejitvami, ki jih vsebuje; |
| --- | --- |

(b)

stanje, ki bi prevladalo, če ne bi bilo sporazuma z vsemi omejitvami, ki jih vsebuje;

| (c) | značilnosti upoštevnega trga in ali imajo pogodbene stranke sporazuma tržno moč; |
| --- | --- |

(c)

značilnosti upoštevnega trga in ali imajo pogodbene stranke sporazuma tržno moč;

| (d) | naravo in obseg sodelovanja; |
| --- | --- |

(d)

naravo in obseg sodelovanja;

| (e) | proizvode, na katere se nanaša sodelovanje. |
| --- | --- |

(e)

proizvode, na katere se nanaša sodelovanje.

3.4.3.1   Sporazumi o proizvodnji, ki verjetno ne bodo imeli omejevalnih učinkov

| 227. | Nekateri sporazumi o proizvodnji verjetno ne bodo imeli omejevalnih učinkov:






  (a) | sporazumi o proizvodnji med podjetji, ki niso dejanski ali potencialni konkurenti. Taki sporazumi lahko na splošno omejujejo konkurenco le, če vključujejo določbe, ki izključujejo konkurenco tretjih oseb; |
| --- | --- | --- |

227.

(a)

sporazumi o proizvodnji med podjetji, ki niso dejanski ali potencialni konkurenti. Taki sporazumi lahko na splošno omejujejo konkurenco le, če vključujejo določbe, ki izključujejo konkurenco tretjih oseb;

| (b) | sporazumi o proizvodnji, ki pogodbenim strankam omogočajo, da dajo na trg proizvod, ki ga na podlagi objektivnih dejavnikov sicer ne bi mogle proizvesti (na primer zaradi svojih tehničnih zmogljivosti), in ki ne vodijo do nedovoljenega dogovarjanja v zvezi z drugimi proizvodi, za katere pogodbenici konkurirata; |
| --- | --- |

(b)

sporazumi o proizvodnji, ki pogodbenim strankam omogočajo, da dajo na trg proizvod, ki ga na podlagi objektivnih dejavnikov sicer ne bi mogle proizvesti (na primer zaradi svojih tehničnih zmogljivosti), in ki ne vodijo do nedovoljenega dogovarjanja v zvezi z drugimi proizvodi, za katere pogodbenici konkurirata;

| (c) | sporazumi o proizvodnji, ki vplivajo na trge, na katerih pogodbene stranke nimajo tržne moči (166), vključno s sporazumi, za katere se uporablja obvestilo de minimis (167). |
| --- | --- |

(c)

sporazumi o proizvodnji, ki vplivajo na trge, na katerih pogodbene stranke nimajo tržne moči (166), vključno s sporazumi, za katere se uporablja obvestilo de minimis (167).

3.4.3.2   Tržna moč

| 228. | Pogodbene stranke sporazuma lahko donosno ohranjajo cene nad konkurenčno ravnjo ali donosno ohranjajo obseg proizvodnje, kakovost ali raznolikost proizvodov pod konkurenčno ravnjo, samo če imajo tržno moč. Izhodišče za analizo tržne moči je (a) posamezni in skupni tržni delež pogodbenih strank. Temu po navadi sledijo (b) razmerje koncentracije in število akterjev na trgu ter (c) dinamični dejavniki, kot so morebitni vstop na trg in spremenljivi tržni deleži, pa tudi (d) drugi pomembni dejavniki. |
| --- | --- |

228.

(a)   Tržni deleži

| 229. | Malo verjetno je, da bi imela podjetja tržno moč pod neko ravnjo tržnega deleža. |
| --- | --- |

229.

| 230. | Uredba o skupinskem izvzetju za specializacije: sporazumi o specializaciji (168) uživajo ugodnosti iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije, če jih sklenejo pogodbene stranke s skupnim tržnim deležem, ki ne presega 20 % na upoštevnih trgih (169), in če so izpolnjeni drugi pogoji za uporabo uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije. |
| --- | --- |

230.

| 231. | Zunaj okvira uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: pri horizontalnih sporazumih o proizvodnji, ki niso sporazumi o specializaciji, kot so opredeljeni v uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije, je v večini primerov obstoj tržne moči malo verjeten, če imajo pogodbene stranke sporazuma skupni tržni delež, ki ne presega 20 % na upoštevnih trgih. |
| --- | --- |

231.

| 232. | Kot je pojasnjeno v odstavku 183, ima lahko sporazum o proizvodnji učinke prelivanja tudi na trgih, ki so višje, nižje ali sosednji trgu, na katerega se sodelovanje neposredno nanaša (na primer, kadar se sporazum nanaša na vmesne proizvode, ki se uporabljajo kot surovine za proizvode nižje na trgu). Omejevalni učinki na prelivnih trgih so verjetnejši, če so trgi soodvisni in če imajo pogodbene stranke tržno moč na prelivnem trgu. |
| --- | --- |

232.

| 233. | Tržni delež nad 20 %: če skupni tržni delež pogodbenih strank presega 20 %, je treba presoditi omejevalne učinke sporazuma o proizvodnji. Na splošno velja, da večji kot je skupni tržni delež pogodbenih strank, večje je tveganje, da bo sporazum o proizvodnji pogodbene stranke spodbudil k povišanju njihovih cen (in/ali zmanjšanju kakovosti in/ali obsega njihovih proizvodov). |
| --- | --- |

233.

(b)   Stopnja tržne koncentracije

| 234. | Na splošno je bolj verjetno, da bo sporazum o proizvodnji povzročil omejevalne učinke na konkurenco na koncentriranem trgu (tj. na trgu z omejenim številom akterjev) kot pa na trgu, ki ni koncentriran. Na koncentriranem trgu lahko sporazum o proizvodnji poveča tveganje za nedovoljeno dogovarjanje, tudi če imajo pogodbene stranke samo zmeren skupni tržni delež. Samo dejstvo, da skupni tržni delež pogodbenih strank nekoliko presega 20 %, samo po sebi ne pomeni visoko koncentriranega trga. |
| --- | --- |

234.

(c)   Dinamični dejavniki

| 235. | Tudi če so tržni deleži pogodbenih strank in razmerje koncentracije na trgu veliki, je tveganje za omejevalne učinke na konkurenco lahko majhno, če je trg dinamičen, torej če na trg vstopajo novi akterji in če se tržni deleži pogosto spreminjajo. |
| --- | --- |

235.

(d)   Drugi dejavniki, pomembni pri presoji tržne moči

| 236. | Število in intenzivnost povezav (na primer, drugi sporazumi o sodelovanju) med konkurenti na trgu; možnost kupcev, da zamenjajo dobavitelje, in/ali verjetnost, da bodo konkurenti povečali obseg dobave, če se zvišajo cene, so prav tako lahko pomembni pri presoji, ali imajo pogodbene stranke tržno moč. |
| --- | --- |

236.

| 237. | Poleg tega, kadar podjetje s tržno močjo na enem trgu sodeluje z potencialnim novim akterjem, na primer z dobaviteljem istega proizvoda na sosednjem geografskem trgu, lahko sporazum poveča tržno moč tega podjetja. To lahko povzroči omejevalne učinke na konkurenco, če: (a) je dejanska konkurenca na trgu uveljavljenega podjetja že šibka in (b) grožnja vstopa pomeni znaten konkurenčni pritisk. |
| --- | --- |

237.

3.4.3.3   Neposredno omejevanje konkurence med pogodbenimi strankami

| 238. | Sporazum o proizvodnji lahko neposredno omeji konkurenco med pogodbenimi strankami na različne načine. Na primer:






  (a) | pogodbene stranke, ki sodelujejo pri proizvodnem skupnem podjetju, se lahko dogovorijo o omejitvi obsega proizvodnje skupnega podjetja v primerjavi s tem, kar bi dale na trg, če bi se same samostojno odločale o obsegu proizvodnje; |
| --- | --- | --- |

238.

(a)

pogodbene stranke, ki sodelujejo pri proizvodnem skupnem podjetju, se lahko dogovorijo o omejitvi obsega proizvodnje skupnega podjetja v primerjavi s tem, kar bi dale na trg, če bi se same samostojno odločale o obsegu proizvodnje;

| (b) | če so v sporazumu o proizvodnji določene glavne značilnosti proizvoda, lahko to izloči ključne parametre konkurence med pogodbenimi strankami (na primer, kakovost in/ali ponudbo proizvodov ali inovacij), ne glede na to, ali sporazum vključuje tudi skupno distribucijo. To je zlasti pomembno v panogah, kjer je proizvodnja glavna gospodarska dejavnost, kot so predelovalna industrija ali živilska predelava; |
| --- | --- |

(b)

če so v sporazumu o proizvodnji določene glavne značilnosti proizvoda, lahko to izloči ključne parametre konkurence med pogodbenimi strankami (na primer, kakovost in/ali ponudbo proizvodov ali inovacij), ne glede na to, ali sporazum vključuje tudi skupno distribucijo. To je zlasti pomembno v panogah, kjer je proizvodnja glavna gospodarska dejavnost, kot so predelovalna industrija ali živilska predelava;

| (c) | skupno podjetje, ki pogodbenim strankam zaračunava visoko transferno ceno, bi lahko zvišalo njihove vhodne stroške, kar bi lahko povzročilo višje cene nižje na trgu. Tretjim konkurentom se lahko zdi donosno, da se odzovejo z zvišanjem svojih cen, s čimer prispevajo k zvišanju cen na upoštevnem trgu. |
| --- | --- |

(c)

skupno podjetje, ki pogodbenim strankam zaračunava visoko transferno ceno, bi lahko zvišalo njihove vhodne stroške, kar bi lahko povzročilo višje cene nižje na trgu. Tretjim konkurentom se lahko zdi donosno, da se odzovejo z zvišanjem svojih cen, s čimer prispevajo k zvišanju cen na upoštevnem trgu.

| 239. | Na splošno sporazumi o proizvodnji, ki določajo tudi skupno distribucijo (tj. skupno prodajo proizvodov), pomenijo večje tveganje za omejevalne učinke kot sporazumi o proizvodnji, omejeni na proizvodnjo. Skupna distribucija približa sodelovanje potrošniku in pogosto vključuje skupno določanje cen in prodaje, torej praks, ki pomenijo največje tveganje za konkurenco. |
| --- | --- |

239.

3.4.3.4   Nedovoljeno dogovarjanje in protikonkurenčno omejevanje dostopa do trga

| 240. | Verjetnost nedovoljenega dogovarjanja in/ali protikonkurenčnega omejevanja dostopa do trga je odvisna od tržne moči pogodbenih strank in tudi značilnosti upoštevnega trga. Zmožnost strank, da dosežejo nedovoljeni dogovor in/ali protikonkurenčno omejevanje dostopa do trga, se lahko med drugim poveča tudi z izenačevanjem stroškov ali izmenjavo informacij, ki jo povzroči sporazum o proizvodnji. |
| --- | --- |

240.

(a)   Izenačevanje stroškov

| 241. | Če ima ena ali več pogodbenih strank sporazuma o proizvodnji tržno moč in sporazum poveča njihovo izenačevanje stroškov na znatno raven, lahko to poveča zmožnost pogodbenih strank, da dosežejo nedovoljeni dogovor o cenah (vključno z zaračunavanjem višjih cen za vmesne proizvode, da bi omejile dostop tretjih konkurentov do trgov nižje v verigi). |
| --- | --- |

241.

| 242. | Izenačevanje stroškov se nanaša na delež skupnih spremenljivih stroškov pogodbenih strank sporazuma. Pomembni stroški so spremenljivi stroški proizvodov, s katerimi si pogodbene stranke sporazuma o proizvodnji konkurirajo. Zato je manj verjetno, da bi sporazum povečal izenačevanje stroškov, kadar se sodelovanje nanaša na proizvode, ki zahtevajo drago trženje (na primer novi ali heterogeni proizvodi, ki zahtevajo drago trženje), ali proizvode z visokimi prevoznimi stroški, pri čemer sodelovanje ne vključuje skupne distribucije teh proizvodov. |
| --- | --- |

242.

| 243. | Večje izenačevanje stroškov lahko poveča tudi zmožnost strank, da dosežejo nedovoljeni dogovor na trgih nižje v verigi. To se lahko na primer zgodi, ko se sporazum o proizvodnji nanaša na vmesni proizvod, ki predstavlja velik delež spremenljivih stroškov končnega proizvoda, pri katerem pogodbene stranke konkurirajo nižje na trgu. V tem primeru lahko pogodbene stranke sporazum o proizvodnji uporabijo za zvišanje cene vmesnega proizvoda in s tem zvišanje končnih cen (170). |
| --- | --- |

243.

(b)   Izmenjava informacij

| 244. | Za izvajanje sporazuma o proizvodnji je lahko potrebna izmenjava poslovno občutljivih informacij, na primer o proizvodnih stroških in postopkih. Če sam sporazum o proizvodnji ne spada na področje uporabe prepovedi iz člena 101(1), ker ima nevtralne ali pozitivne učinke na konkurenco, izmenjava informacij, ki je pomožna glede na ta sporazum, prav tako ne spada na področje uporabe navedene prepovedi (171). To velja, če je izmenjava informacij objektivno nujna za izvajanje sporazuma o proizvodnji in sorazmerna s cilji sporazuma (172). Na primer, za izvajanje sporazuma o proizvodnji, ki določa skupno distribucijo, je lahko nujna izmenjava informacij o obsegu prodaje in prodajnih cenah, vendar na splošno ne bo nujna, če sporazum ne vključuje skupne distribucije. |
| --- | --- |

244.

| 245. | Če izmenjava informacij presega to, kar je objektivno potrebno za izvajanje sporazuma o proizvodnji, ali ni sorazmerna s cilji sporazuma, bi jo bilo treba presojati na podlagi navodil iz poglavja 6 (173). Če je izmenjava informacij zajeta v členu 101(1), lahko še vedno izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

245.

3.5   Posamična presoja sporazumov o proizvodnji na podlagi člena 101(3)

| 246. | Kadar sporazum o proizvodnji omejuje konkurenco v smislu člena 101(1) (174) in ne izpolnjuje pogojev za izvzetje iz uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije (175), je treba presoditi, ali izpolnjuje štiri kumulativne pogoje iz člena 101(3), opisane v oddelku 1.2.7. Za uporabo teh pogojev za sporazume o proizvodnji so pomembni naslednji dejavniki. |
| --- | --- |

246.

3.5.1   Povečanje učinkovitosti

| 247. | Sporazum o proizvodnji mora prispevati k izboljšanju proizvodnje ali distribucije blaga ali k pospeševanju tehničnega ali gospodarskega napredka. |
| --- | --- |

247.

| 248. | Sporazumi o proizvodnji lahko povečajo učinkovitost, na primer:






  (a) | z omogočanjem podjetjem, da zmanjšajo stroške, ki bi se drugače podvojili; |
| --- | --- | --- |

248.

(a)

z omogočanjem podjetjem, da zmanjšajo stroške, ki bi se drugače podvojili;

| (b) | s pomočjo podjetjem, da izboljšajo kakovost proizvodov, če združijo dopolnjujoče se spretnosti ter tehnično znanje in izkušnje; |
| --- | --- |

(b)

s pomočjo podjetjem, da izboljšajo kakovost proizvodov, če združijo dopolnjujoče se spretnosti ter tehnično znanje in izkušnje;

| (c) | z omogočanjem podjetjem, da povečajo raznolikost proizvodov, česar si sicer ne bi mogla privoščiti oziroma ne bi mogla doseči; |
| --- | --- |

(c)

z omogočanjem podjetjem, da povečajo raznolikost proizvodov, česar si sicer ne bi mogla privoščiti oziroma ne bi mogla doseči;

| (d) | z omogočanjem podjetjem, da izboljšajo proizvodne tehnologije ali dajo na trg nove proizvode (kot so trajnostni proizvodi), česar sicer ne bi mogla storiti (npr. zaradi svojih tehničnih zmogljivosti); |
| --- | --- |

(d)

z omogočanjem podjetjem, da izboljšajo proizvodne tehnologije ali dajo na trg nove proizvode (kot so trajnostni proizvodi), česar sicer ne bi mogla storiti (npr. zaradi svojih tehničnih zmogljivosti);

| (e) | s spodbujanjem podjetij in omogočanjem podjetjem, da proizvodne zmogljivosti prilagodijo nenadnemu povečanju povpraševanja po nekaterih proizvodih ali nenadnemu zmanjšanju ponudbe nekaterih proizvodov, kar lahko povzroči pomanjkanje; |
| --- | --- |

(e)

s spodbujanjem podjetij in omogočanjem podjetjem, da proizvodne zmogljivosti prilagodijo nenadnemu povečanju povpraševanja po nekaterih proizvodih ali nenadnemu zmanjšanju ponudbe nekaterih proizvodov, kar lahko povzroči pomanjkanje;

| (f) | z omogočanjem podjetjem, da proizvajajo z nižjimi stroški, kadar sodelovanje pogodbenim strankam omogoča povečanje proizvodnje in kadar mejni stroški upadajo z obsegom proizvodnje, in torej dosežejo ekonomijo obsega; |
| --- | --- |

(f)

z omogočanjem podjetjem, da proizvajajo z nižjimi stroški, kadar sodelovanje pogodbenim strankam omogoča povečanje proizvodnje in kadar mejni stroški upadajo z obsegom proizvodnje, in torej dosežejo ekonomijo obsega;

| (g) | z zagotavljanjem prihranka stroškov z ekonomijo razpona, če sporazum pogodbenim strankam omogoča, da povečajo število različnih vrst proizvodov, ki jih proizvajajo. |
| --- | --- |

(g)

z zagotavljanjem prihranka stroškov z ekonomijo razpona, če sporazum pogodbenim strankam omogoča, da povečajo število različnih vrst proizvodov, ki jih proizvajajo.

| 249. | To povečanje učinkovitosti lahko prispeva k odpornemu notranjemu trgu. Sporazum o proizvodnji lahko na primer poveča odpornost s preselitvijo proizvodnje na območja, ki so bližje trajnostnim virom energije. |
| --- | --- |

249.

3.5.2   Nujnost

| 250. | Sporazum o proizvodnji ne sme določati omejitev, ki niso nujne za doseganje učinkovitosti v smislu člena 101(3). |
| --- | --- |

250.

| 251. | Omejitve, ki presegajo nujne omejitve za doseganje povečanja učinkovitosti, ki nastane zaradi sporazuma o proizvodnji, ne izpolnjujejo pogojev iz člena 101(3). Na primer, omejitve, ki jih za konkurenčno ravnanje pogodbenih strank glede na obseg proizvodnje zunaj okvira sodelovanja določa sporazum o proizvodnji, se običajno ne štejejo za nujno potrebne. Podobno se tudi skupno določanje cen ne bo štelo za nujno, če sporazum o proizvodnji ne določa skupne distribucije. |
| --- | --- |

251.

3.5.3   Prenos koristi na potrošnike

| 252. | Sporazum o proizvodnji mora potrošnikom omogočiti pravičen delež doseženih koristi. Povečanje učinkovitosti, ki se doseže z nujnimi omejitvami, je treba prenesti na potrošnike v takšni meri, da odtehta omejevalne učinke na konkurenco, na primer v obliki nižjih cen ali boljše kakovosti ali raznolikosti proizvodov. |
| --- | --- |

252.

| 253. | Povečanje učinkovitosti, ki koristi samo pogodbenim strankam, ali znižanje stroškov, ki jih povzroči zmanjšanje obsega proizvodnje ali delitev trga, nista zadostna podlaga za izpolnjevanje pogojev iz člena 101(3). |
| --- | --- |

253.

| 254. | Bolj verjetno je, da se bodo na potrošnike prenesli prihranki pri spremenljivih stroških kot prihranki pri stalnih stroških (176). |
| --- | --- |

254.

| 255. | Nadalje velja, da večja, kot je tržna moč pogodbenih strank, manj je verjetno, da bodo povečanje učinkovitosti prenesle na potrošnike v takšni meri, ki bi odtehtala omejevalne učinke na konkurenco. |
| --- | --- |

255.

3.5.4   Neizključevanje konkurence

| 256. | Sporazum pogodbenim strankam ne sme dajati možnosti, da izključijo konkurenco glede znatnega dela zadevnih proizvodov. |
| --- | --- |

256.

| 257. | Ta pogoj je treba presoditi na upoštevnem trgu, kateremu pripadajo proizvodi, ki so predmet sporazuma, in na prelivnih trgih, kjer ima sporazum omejevalne učinke. |
| --- | --- |

257.

3.6   Sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije

| 258. | Ta oddelek vsebuje navodila o presoji konkurenčnosti posebne vrste sporazumov o proizvodnji: sporazumov o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije (177). Na podlagi teh sporazumov si operaterji mobilnih telekomunikacijskih omrežij delijo uporabo delov svoje omrežne infrastrukture, obratovalne stroške ter stroške poznejših nadgradenj in vzdrževanja (178). Povezljiva omrežja so zlasti pomembna za razvoj digitalnega gospodarstva in družbe ter za skoraj vsa podjetja in potrošnike. Operaterji mobilnih telekomunikacijskih omrežij pogosto združijo svoja sredstva, da bi lahko ponujali mobilne telekomunikacijske storitve stroškovno učinkoviteje. |
| --- | --- |

258.

| 259. | Sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije lahko določijo skupno uporabo osnovne infrastrukture na lokaciji, kot so drogovi, priključne omarice, antene ali napajalniki („pasivna souporaba“ ali „souporaba lokacije“). Operaterji mobilnih telekomunikacijskih omrežij lahko souporabljajo tudi opremo radijsko dostopovnega omrežja (RAN) na lokacijah, kot so bazne oddajno-sprejemne postaje ali upravljavska vozlišča („aktivna souporaba“ ali „souporaba RAN“), ali njihov spekter, kot so frekvenčni pasovi („souporaba spektra“) (179). Sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije lahko vključujejo geografsko segmentacijo, pri čemer si operaterji mobilnih telekomunikacijskih omrežij delijo odgovornosti za namestitev, vzdrževanje ter upravljanje infrastrukture in opreme na svojem ozemlju. |
| --- | --- |

259.

| 260. | Komisija priznava, da lahko sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije zagotovijo koristi v smislu znižanja stroškov ter izboljšanja kakovosti in izbire. Na primer, znižanje stroškov uvajanja in vzdrževanja lahko koristi potrošnikom v obliki nižjih cen ali povečanja naložb v infrastrukturo. Podobno lahko hitrejše uvajanje novih omrežij in tehnologij, večja pokritost ali gostejša omrežja povzročijo izboljšanje kakovosti storitev ter večjo raznolikost proizvodov in storitev. Sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije lahko tudi omogočijo pojav konkurence, ki sicer ne bi obstajala (180). Komisija je ugotovila tudi, da sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije operaterjem mobilnih telekomunikacijskih omrežij omogočajo dostop do večjih in učinkovitejših omrežij (181), ne da bi bila potrebna konsolidacija na podlagi združitev. |
| --- | --- |

260.

| 261. | Komisija meni, da sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije, vključno s souporabo spektra, načeloma ne omejujejo konkurence po cilju v smislu člena 101(1), razen če se uporabljajo kot orodje za oblikovanje kartelnega sporazuma. |
| --- | --- |

261.

| 262. | Lahko pa sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije povzročijo omejevalne učinke na konkurenco. Omejujejo lahko konkurenco na področju infrastrukture, ki bi potekala brez sporazuma (182). Zmanjšana konkurenca na področju infrastrukture lahko omeji konkurenco na veleprodajni in maloprodajni ravni pri zagotavljanju mobilnih telekomunikacijskih storitev. To pa zato, ker lahko bolj omejena konkurenca na ravni infrastrukture vpliva na parametre konkurence, kot so število in mesto lokacij ter nameščena zmogljivost na lokacijah infrastrukture, razpoložljivost zalednih povezav za lokacije (183), če pogodbene stranke sporazuma o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije namestijo svojo mobilno komunikacijsko opremo na isti lokaciji, čas vzpostavitve lokacij in količina zmogljivosti, nameščenih na vsaki lokaciji (184), ki lahko vplivajo na kakovost storitve ter cene na veleprodajni in maloprodajni ravni. |
| --- | --- |

262.

| 263. | Sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije lahko tudi zmanjšajo neodvisnost pogodbenih strank pri odločanju in omejijo njihovo sposobnost ali spodbude za medsebojno konkuriranje na področju infrastrukture. To pa lahko zmanjša prožnost pogodbenih strank pri inovacijah in diferenciacijo tehnologije/proizvodov na veleprodajnem in maloprodajnem trgu mobilnih telekomunikacij ter s tem omeji konkurenco med njimi (185). Zato lahko sporazumi o souporabi mobilne infrastrukture – zaradi svojih učinkov na strukturo trga – škodujejo končnim potrošnikom, saj povzročajo manjšo izbiro, slabšo kakovost storitev in upočasnitev inovacij (186). To je lahko na primer zaradi nekaterih tehničnih (187), pogodbenih (188) ali finančnih pogojev sporazuma (189). Če so pogodbene stranke sporazuma o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije konkurenti, lahko izmenjave poslovno občutljivih informacij med njimi povzročijo pomisleke glede konkurence, če izmenjava informacij presega to, kar je objektivno nujno in sorazmerno za izvajanje sporazuma. |
| --- | --- |

263.

| 264. | Sporazume o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije je treba vedno presojati posamično na podlagi člena 101 (190). Glede na dejstva obravnavanega primera so lahko pri presoji pomembni nekateri ali vsi naslednji dejavniki:






  (a) | vrsta in razsežnost souporabe (vključno s stopnjo neodvisnosti, ki jo ohranijo operaterji mobilnih telekomunikacijskih omrežij) (191); |
| --- | --- | --- |

264.

(a)

vrsta in razsežnost souporabe (vključno s stopnjo neodvisnosti, ki jo ohranijo operaterji mobilnih telekomunikacijskih omrežij) (191);

| (b) | obseg storitev in tehnologij v souporabi, namen souporabe (spektra), trajanje in struktura sodelovanja, uvedeni s sporazumi; |
| --- | --- |

(b)

obseg storitev in tehnologij v souporabi, namen souporabe (spektra), trajanje in struktura sodelovanja, uvedeni s sporazumi;

| (c) | geografski obseg in pokritost trga na podlagi sporazuma o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije (npr. pokritost prebivalstva in ali se sporazum nanaša na gosto poseljena območja) (192); |
| --- | --- |

(c)

geografski obseg in pokritost trga na podlagi sporazuma o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije (npr. pokritost prebivalstva in ali se sporazum nanaša na gosto poseljena območja) (192);

| (d) | značilnosti in struktura upoštevnega trga (tržni deleži pogodbenih strank, količina spektra, ki ga imajo pogodbene stranke, tesnost konkurence med pogodbenimi strankami, število operaterjev, ki niso vključeni v sporazum, ter obseg konkurenčnega pritiska, ki ga izvajajo, ovire za vstop, sporazumi s tretjimi osebami (kot so tretje osebe, ki imajo v lasti komponente omrežne infrastrukture, ali tretje osebe, ki so ponudniki storitev, na primer ponudniki storitev telekomunikacijskih stolpov)); |
| --- | --- |

(d)

značilnosti in struktura upoštevnega trga (tržni deleži pogodbenih strank, količina spektra, ki ga imajo pogodbene stranke, tesnost konkurence med pogodbenimi strankami, število operaterjev, ki niso vključeni v sporazum, ter obseg konkurenčnega pritiska, ki ga izvajajo, ovire za vstop, sporazumi s tretjimi osebami (kot so tretje osebe, ki imajo v lasti komponente omrežne infrastrukture, ali tretje osebe, ki so ponudniki storitev, na primer ponudniki storitev telekomunikacijskih stolpov));

| (e) | število sporazumov o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije na upoštevnem trgu ter število in identiteta sodelujočih omrežnih operaterjev. |
| --- | --- |

(e)

število sporazumov o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije na upoštevnem trgu ter število in identiteta sodelujočih omrežnih operaterjev.

| 265. | Čeprav bo vedno potrebna presoja za vsak primer posebej na podlagi zgoraj navedenih dejavnikov, Komisija meni, da mora sporazum o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije, da se zanj na prvi pogled ne bi štelo, da je verjetno, da bo imel omejevalne učinke v smislu člena 101(1), izpolnjevati najmanj naslednje pogoje:






  (a) | sodelujoči operaterji nadzorujejo in upravljajo lastno jedrno omrežje ter ne obstajajo nobeni tehnični, pogodbeni, finančni ali drugi odvračilni dejavniki, ki bi operaterjem preprečevali, da enostransko uvedejo katero koli infrastrukturo in njene nadgradnje, ki jih želijo izvesti; |
| --- | --- | --- |

265.

(a)

sodelujoči operaterji nadzorujejo in upravljajo lastno jedrno omrežje ter ne obstajajo nobeni tehnični, pogodbeni, finančni ali drugi odvračilni dejavniki, ki bi operaterjem preprečevali, da enostransko uvedejo katero koli infrastrukturo in njene nadgradnje, ki jih želijo izvesti;

| (b) | sodelujoči operaterji ohranjajo neodvisne maloprodajne in veleprodajne dejavnosti (tehnična in poslovna neodvisnost pri odločanju). To vključuje svobodno določanje cen za njihove storitve, parametrov proizvoda/povezanih proizvodov in diferenciranje njihovih storitev na podlagi parametrov kakovosti in drugih parametrov; |
| --- | --- |

(b)

sodelujoči operaterji ohranjajo neodvisne maloprodajne in veleprodajne dejavnosti (tehnična in poslovna neodvisnost pri odločanju). To vključuje svobodno določanje cen za njihove storitve, parametrov proizvoda/povezanih proizvodov in diferenciranje njihovih storitev na podlagi parametrov kakovosti in drugih parametrov;

| (c) | sodelujoči operaterji ohranjajo sposobnost, da sledijo neodvisnim strategijam glede uporabe spektra (193); |
| --- | --- |

(c)

sodelujoči operaterji ohranjajo sposobnost, da sledijo neodvisnim strategijam glede uporabe spektra (193);

| (d) | sodelujoči operaterji ne izmenjujejo poslovno občutljivih informacij, razen tistih, ki so nujno potrebne za uspešno souporabo mobilne infrastrukture, in po potrebi so bile uvedene ovire za izmenjavo informacij. |
| --- | --- |

(d)

sodelujoči operaterji ne izmenjujejo poslovno občutljivih informacij, razen tistih, ki so nujno potrebne za uspešno souporabo mobilne infrastrukture, in po potrebi so bile uvedene ovire za izmenjavo informacij.

| 266. | Nazadnje, za različne vrste sporazumov o souporabi mobilne infrastrukture so na voljo naslednja splošna navodila (194):






  (a) | sporazumi o pasivni souporabi (195) verjetno ne bodo povzročili omejevalnih učinkov na konkurenco, če (i) omrežni operaterji ohranijo znatno stopnjo neodvisnosti in prožnosti pri določanju svoje poslovne strategije, značilnosti svojih storitev in naložb v omrežje ter (ii) dostop do pasivne infrastrukture na upoštevnem trgu ni omejen (v zvezi s tem so pomembni dejavniki, ki jih je treba upoštevati, na primer regulativne obveznosti ali obstoječi poslovni dogovori, ki omejujejo tak dostop); |
| --- | --- | --- |

266.

(a)

sporazumi o pasivni souporabi (195) verjetno ne bodo povzročili omejevalnih učinkov na konkurenco, če (i) omrežni operaterji ohranijo znatno stopnjo neodvisnosti in prožnosti pri določanju svoje poslovne strategije, značilnosti svojih storitev in naložb v omrežje ter (ii) dostop do pasivne infrastrukture na upoštevnem trgu ni omejen (v zvezi s tem so pomembni dejavniki, ki jih je treba upoštevati, na primer regulativne obveznosti ali obstoječi poslovni dogovori, ki omejujejo tak dostop);

| (b) | sporazumi o aktivni souporabi (196) bodo bolj verjetno imeli omejevalne učinke na konkurenco. To pa zato, ker v primerjavi s pasivno souporabo aktivna souporaba na splošno vključuje obsežnejše sodelovanje pri sestavnih delih omrežja, ki bodo verjetno vplivali ne le na pokritost, ampak tudi na neodvisno uvedbo zmogljivost; |
| --- | --- |

(b)

sporazumi o aktivni souporabi (196) bodo bolj verjetno imeli omejevalne učinke na konkurenco. To pa zato, ker v primerjavi s pasivno souporabo aktivna souporaba na splošno vključuje obsežnejše sodelovanje pri sestavnih delih omrežja, ki bodo verjetno vplivali ne le na pokritost, ampak tudi na neodvisno uvedbo zmogljivost;

| (c) | sporazumi o souporabi spektra (poimenovani tudi „združevanje spektra“) so daljnosežnejša oblika sodelovanja in lahko dodatno omejijo sposobnost pogodbenih strank, da diferencirajo svoje maloprodajne in/ali veleprodajne ponudbe, ter neposredno omejijo konkurenco med njimi (197). Medtem ko lahko regulativni organi dovolijo souporabo radiofrekvenčnega spektra, ko podelijo pravice do njegove uporabe (198), ti sporazumi zahtevajo natančnejšo presojo na podlagi člena 101 kot druge oblike souporabe omrežja (199). |
| --- | --- |

(c)

sporazumi o souporabi spektra (poimenovani tudi „združevanje spektra“) so daljnosežnejša oblika sodelovanja in lahko dodatno omejijo sposobnost pogodbenih strank, da diferencirajo svoje maloprodajne in/ali veleprodajne ponudbe, ter neposredno omejijo konkurenco med njimi (197). Medtem ko lahko regulativni organi dovolijo souporabo radiofrekvenčnega spektra, ko podelijo pravice do njegove uporabe (198), ti sporazumi zahtevajo natančnejšo presojo na podlagi člena 101 kot druge oblike souporabe omrežja (199).

3.7   Primeri

| 267. | Neposredno omejevanje konkurence

  Primer 1


  Situacija: družbi A in B, dobavitelja proizvoda X, skleneta, da bosta zaprli svoje obstoječe zastarele proizvodne obrate ter zgradili nov, večji in učinkovitejši proizvodni obrat, ki ga bo upravljalo skupno podjetje ter katerega zmogljivost bo večja od skupne zmogljivosti starih obratov družb A in B. Konkurenta v celoti izkoriščata svoje obstoječe proizvodne objekte in ne načrtujeta širitve. Družbi A in B imata 20-odstotni oziroma 25-odstotni tržni delež na upoštevnem trgu za proizvod X. Trg je koncentriran in stabilen; pred kratkim ni bilo vstopov in tržni deleži so že nekaj časa nespremenjeni. Proizvodni stroški sestavljajo glavni del spremenljivih stroškov družb A in B za proizvod X. Trgovanje je manjši del gospodarske dejavnosti glede na stroške in strateški pomen v primerjavi s proizvodnjo: stroški trženja so nizki, ker je proizvod X homogen in uveljavljen, prevoz pa ni ključno gonilo konkurence.

  Analiza:

  Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se ne uporablja, saj skupni tržni delež pogodbenih strank presega 20 % na upoštevnem trgu za proizvod X. Torej bi bilo treba sporazum o proizvodnji presoditi posamično.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(1): če skupno podjetje povzroči, da si družbi A in B delita večino svojih spremenljivih stroškov za proizvod X, bi to verjetno neposredno omejilo konkurenco med njima. Lahko bi tudi povzročilo, da bi pogodbeni stranki omejili svojo proizvodnjo proizvoda X v primerjavi s tem, kar bi dali na trg, če bi se vsaka od njiju samostojno odločala o obsegu svoje proizvodnje. Glede na malo omejitev, ki jih bodo konkurenti izvedli v smislu zmogljivosti, bi lahko ta omejitev obsega proizvodnje vodila v višje cene.
  Zato je verjetno, da bo proizvodno skupno podjetje omejilo konkurenco v smislu člena 101(1) na trgu izdelka X.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(3): zaradi nadomestitve dveh manjših starih proizvodnih obratov z novim lahko skupno podjetje poveča obseg proizvodnje z nižjimi cenami v korist potrošnikov. Vendar pa bo sporazum o proizvodnji izpolnjeval merila iz člena 101(3) samo, če lahko pogodbeni stranki dokažeta, da bo povečanje učinkovitosti znatno in se bo verjetno preneslo na potrošnike v taki meri, da bo odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco. |
| --- | --- |

267.

Primer 1

Situacija: družbi A in B, dobavitelja proizvoda X, skleneta, da bosta zaprli svoje obstoječe zastarele proizvodne obrate ter zgradili nov, večji in učinkovitejši proizvodni obrat, ki ga bo upravljalo skupno podjetje ter katerega zmogljivost bo večja od skupne zmogljivosti starih obratov družb A in B. Konkurenta v celoti izkoriščata svoje obstoječe proizvodne objekte in ne načrtujeta širitve. Družbi A in B imata 20-odstotni oziroma 25-odstotni tržni delež na upoštevnem trgu za proizvod X. Trg je koncentriran in stabilen; pred kratkim ni bilo vstopov in tržni deleži so že nekaj časa nespremenjeni. Proizvodni stroški sestavljajo glavni del spremenljivih stroškov družb A in B za proizvod X. Trgovanje je manjši del gospodarske dejavnosti glede na stroške in strateški pomen v primerjavi s proizvodnjo: stroški trženja so nizki, ker je proizvod X homogen in uveljavljen, prevoz pa ni ključno gonilo konkurence.

Analiza:

Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se ne uporablja, saj skupni tržni delež pogodbenih strank presega 20 % na upoštevnem trgu za proizvod X. Torej bi bilo treba sporazum o proizvodnji presoditi posamično.

Posamična presoja na podlagi člena 101(1): če skupno podjetje povzroči, da si družbi A in B delita večino svojih spremenljivih stroškov za proizvod X, bi to verjetno neposredno omejilo konkurenco med njima. Lahko bi tudi povzročilo, da bi pogodbeni stranki omejili svojo proizvodnjo proizvoda X v primerjavi s tem, kar bi dali na trg, če bi se vsaka od njiju samostojno odločala o obsegu svoje proizvodnje. Glede na malo omejitev, ki jih bodo konkurenti izvedli v smislu zmogljivosti, bi lahko ta omejitev obsega proizvodnje vodila v višje cene.

Zato je verjetno, da bo proizvodno skupno podjetje omejilo konkurenco v smislu člena 101(1) na trgu izdelka X.

Posamična presoja na podlagi člena 101(3): zaradi nadomestitve dveh manjših starih proizvodnih obratov z novim lahko skupno podjetje poveča obseg proizvodnje z nižjimi cenami v korist potrošnikov. Vendar pa bo sporazum o proizvodnji izpolnjeval merila iz člena 101(3) samo, če lahko pogodbeni stranki dokažeta, da bo povečanje učinkovitosti znatno in se bo verjetno preneslo na potrošnike v taki meri, da bo odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco.

| 268. | Nedovoljeno dogovarjanje in povezave med konkurenti

  Primer 2


  Situacija: dva dobavitelja, družbi A in B, ustanovita proizvodno skupno podjetje za proizvajanje proizvoda Y. Družbi A in B imata 15-odstotni oziroma 10-odstotni tržni delež na trgu za proizvod Y. Na trgu so še trije drugi akterji: družba C, ki ima 30-odstotni tržni delež, družba D s 25-odstotnim deležem in družba E z 20-odstotnim tržnim deležem. Družba B že ima skupni proizvodni obrat z družbo D. Proizvod Y je homogen; osnovna tehnologija je preprosta, dobavitelji pa imajo zelo podobne spremenljive stroške.

  Analiza:

  Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se ne uporablja, saj skupni tržni delež pogodbenih strank presega 20 % na upoštevnem trgu za proizvod Y. Torej je potrebna posamična presoja sporazuma o proizvodnji.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(1): za trg je značilno zelo majhno število akterjev s podobnimi tržnimi deleži in podobnimi spremenljivimi proizvodnimi stroški. Skupno podjetje družb A in B bo ustvarilo dodatno povezavo med dobavitelji na trgu ter dejansko povečalo koncentracijo na trgu, ker bo tudi družbo D povezalo z družbama A in B. To sodelovanje bo verjetno povečalo tveganje za nedovoljeno dogovarjanje in s tem verjetno omejilo konkurenco v smislu člena 101(1).

  Posamična presoja na podlagi člena 101(3): pogoji iz člena 101(3) bodo izpolnjeni samo, če obstaja znatno povečanje učinkovitosti, ki se prenese na potrošnike v taki meri, da odtehta omejevalne učinke na konkurenco. Vendar se to zdi v tem primeru glede na homogeno naravo proizvoda Y in preprostost tehnologije, na kateri temelji, malo verjetno. |
| --- | --- |

268.

Primer 2

Situacija: dva dobavitelja, družbi A in B, ustanovita proizvodno skupno podjetje za proizvajanje proizvoda Y. Družbi A in B imata 15-odstotni oziroma 10-odstotni tržni delež na trgu za proizvod Y. Na trgu so še trije drugi akterji: družba C, ki ima 30-odstotni tržni delež, družba D s 25-odstotnim deležem in družba E z 20-odstotnim tržnim deležem. Družba B že ima skupni proizvodni obrat z družbo D. Proizvod Y je homogen; osnovna tehnologija je preprosta, dobavitelji pa imajo zelo podobne spremenljive stroške.

Analiza:

Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se ne uporablja, saj skupni tržni delež pogodbenih strank presega 20 % na upoštevnem trgu za proizvod Y. Torej je potrebna posamična presoja sporazuma o proizvodnji.

Posamična presoja na podlagi člena 101(1): za trg je značilno zelo majhno število akterjev s podobnimi tržnimi deleži in podobnimi spremenljivimi proizvodnimi stroški. Skupno podjetje družb A in B bo ustvarilo dodatno povezavo med dobavitelji na trgu ter dejansko povečalo koncentracijo na trgu, ker bo tudi družbo D povezalo z družbama A in B. To sodelovanje bo verjetno povečalo tveganje za nedovoljeno dogovarjanje in s tem verjetno omejilo konkurenco v smislu člena 101(1).

Posamična presoja na podlagi člena 101(3): pogoji iz člena 101(3) bodo izpolnjeni samo, če obstaja znatno povečanje učinkovitosti, ki se prenese na potrošnike v taki meri, da odtehta omejevalne učinke na konkurenco. Vendar se to zdi v tem primeru glede na homogeno naravo proizvoda Y in preprostost tehnologije, na kateri temelji, malo verjetno.

| 269. | Protikonkurenčno omejevanje dostopa do trgov

  Primer 3


  Situacija: družbi A in B ustanovita proizvodno skupno podjetje za vmesni proizvod X, ki zajema njuno celotno proizvodnjo proizvoda X. Proizvod X je ključni vložek za proizvodnjo izdelka Y nižje na trgu in nobena druga vrsta proizvoda ni nadomestljiva kot surovina. Proizvodni stroški za proizvod X znašajo 50 % spremenljivih stroškov končnega proizvoda Y, s katerim si družbi A in B konkurirata nižje na trgu. Družbi A in B imata 20-odstotni delež za proizvod Y nižje na trgu. Vstop na ta trg nižje v verigi je omejen, tržni deleži pa so že nekaj časa stabilni. Poleg tega, da družbi A in B pokrivata svoje povpraševanje po proizvodu X, ima vsaka 30-odstotni tržni delež na trgu za proizvod X (prodaja tretjim osebam). Na trgu za proizvod X so visoke ovire za vstop in obstoječi proizvajalci delujejo blizu polne zmogljivosti. Na trgu za proizvod Y sta še dva pomembna dobavitelja, vsak ima 15-odstotni tržni delež, in nekaj manjših konkurentov. Skupno podjetje ustvarja ekonomijo obsega v obliki znižanja stalnih stroškov sedeža pogodbenih strank.
  Analiza:

  Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se ne uporablja, saj skupni tržni delež pogodbenih strank presega 20 % na trgu za vmesni proizvod X in na trgu za proizvod Y, ki je nižje v verigi. Torej je treba sporazum o proizvodnji presoditi posamično.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(1): na podlagi proizvodnega skupnega podjetja in njunega velikega skupnega tržnega deleža na trgu za proizvod X višje v verigi bosta lahko družbi A in B večinoma nadzorovali dobavo bistvenega vložka X svojim konkurentom na trgu nižje v verigi za proizvod Y. S tem bosta družbi A in B verjetno lahko zvišali stroške svojih konkurentov, tako da bosta umetno zvišali ceno proizvoda X ali zmanjšali obseg proizvodnje. To bi lahko omejilo dostop konkurentov družb A in B na trg za proizvod Y. Zaradi verjetnega protikonkurenčnega omejevanja dostopa do trga, ki je nižje v verigi, bo ta sporazum verjetno omejeval konkurenco v smislu člena 101(1).

  Posamična presoja na podlagi člena 101(3): ekonomija obsega, ki jo vzpostavlja proizvodno skupno podjetje, je omejena na stalne stroške in verjetno ne bo odtehtala omejevalnih učinkov na konkurenco, zato ta sporazum verjetno ne bo izpolnjeval meril iz člena 101(3). |
| --- | --- |

269.

Primer 3

Situacija: družbi A in B ustanovita proizvodno skupno podjetje za vmesni proizvod X, ki zajema njuno celotno proizvodnjo proizvoda X. Proizvod X je ključni vložek za proizvodnjo izdelka Y nižje na trgu in nobena druga vrsta proizvoda ni nadomestljiva kot surovina. Proizvodni stroški za proizvod X znašajo 50 % spremenljivih stroškov končnega proizvoda Y, s katerim si družbi A in B konkurirata nižje na trgu. Družbi A in B imata 20-odstotni delež za proizvod Y nižje na trgu. Vstop na ta trg nižje v verigi je omejen, tržni deleži pa so že nekaj časa stabilni. Poleg tega, da družbi A in B pokrivata svoje povpraševanje po proizvodu X, ima vsaka 30-odstotni tržni delež na trgu za proizvod X (prodaja tretjim osebam). Na trgu za proizvod X so visoke ovire za vstop in obstoječi proizvajalci delujejo blizu polne zmogljivosti. Na trgu za proizvod Y sta še dva pomembna dobavitelja, vsak ima 15-odstotni tržni delež, in nekaj manjših konkurentov. Skupno podjetje ustvarja ekonomijo obsega v obliki znižanja stalnih stroškov sedeža pogodbenih strank.

Analiza:

Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se ne uporablja, saj skupni tržni delež pogodbenih strank presega 20 % na trgu za vmesni proizvod X in na trgu za proizvod Y, ki je nižje v verigi. Torej je treba sporazum o proizvodnji presoditi posamično.

Posamična presoja na podlagi člena 101(1): na podlagi proizvodnega skupnega podjetja in njunega velikega skupnega tržnega deleža na trgu za proizvod X višje v verigi bosta lahko družbi A in B večinoma nadzorovali dobavo bistvenega vložka X svojim konkurentom na trgu nižje v verigi za proizvod Y. S tem bosta družbi A in B verjetno lahko zvišali stroške svojih konkurentov, tako da bosta umetno zvišali ceno proizvoda X ali zmanjšali obseg proizvodnje. To bi lahko omejilo dostop konkurentov družb A in B na trg za proizvod Y. Zaradi verjetnega protikonkurenčnega omejevanja dostopa do trga, ki je nižje v verigi, bo ta sporazum verjetno omejeval konkurenco v smislu člena 101(1).

Posamična presoja na podlagi člena 101(3): ekonomija obsega, ki jo vzpostavlja proizvodno skupno podjetje, je omejena na stalne stroške in verjetno ne bo odtehtala omejevalnih učinkov na konkurenco, zato ta sporazum verjetno ne bo izpolnjeval meril iz člena 101(3).

| 270. | Sporazum o proizvodnji kot delitev trga

  Primer 4


  Situacija: družbi A in B proizvajata proizvoda X in Y. Družba A ima 30-odstotni tržni delež na trgu za proizvod X in 10-odstotni tržni delež na trgu za proizvod Y. Družba B ima 10-odstotni tržni delež na trgu za proizvod X in 30-odstotni tržni delež na trgu za proizvod Y. Da bi družbi A in B dosegli ekonomijo obsega v proizvodnji, skleneta sporazum o proizvodnji, po katerem bo družba A proizvajala samo proizvod X, družba B pa bo samo proizvod Y. V skladu s sporazumom si pogodbeni stranki proizvodov ne dobavljata navzkrižno. Zato bo družba A po sklenitvi sporazuma prodajala le proizvod X, družba B pa le proizvod Y. Pogodbeni stranki trdita, da bosta s tako specializacijo zaradi ekonomije obsega znatno prihranili stalne stroške in da bosta zaradi osredotočenja na samo en proizvod izboljšali svoje proizvodne tehnologije, kar bo izboljšalo kakovost proizvodov.
  Analiza:

  Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se ne uporablja, saj skupni tržni delež pogodbenih strank presega 20 % na vsakem upoštevnem trgu za proizvoda X in Y. Poleg tega se sporazum ne šteje za sporazum o vzajemni specializaciji v skladu z uredbo o skupinskem izvzetju za specializacije, saj se pogodbeni stranki ne dogovorita, da bosta druga drugi dobavljali tiste proizvode, ki jih prenehata proizvajati. Zato je potrebna posamična presoja sporazuma.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(1): v skladu s sporazumom se družbi A in B strinjata, da bosta prenehali proizvajati (in prodajati) proizvode, v zvezi s katerimi si konkurirata. Cilj sporazuma je torej omejevanje konkurence v smislu člena 101(1).

  Posamična presoja na podlagi člena 101(3): domnevno povečanje učinkovitosti, ki izhaja iz sporazuma (zmanjšanje stalnih stroškov in izboljšanje proizvodne tehnologije), je povezano z delitvijo trga, zato ni verjetno, da bi odtehtalo omejevalne učinke sporazuma, in zato sporazum ne izpolnjuje pogojev iz člena 101(3). V vsakem primeru, če družba A ali B verjame, da bi bila učinkovitejša, če bi se osredotočila samo na en proizvod, se lahko samostojno odloči, da bo proizvajala samo X ali Y, ne da bi se dogovorila, da se bo druga družba osredotočila na proizvodnjo drugega proizvoda. |
| --- | --- |

270.

Primer 4

Situacija: družbi A in B proizvajata proizvoda X in Y. Družba A ima 30-odstotni tržni delež na trgu za proizvod X in 10-odstotni tržni delež na trgu za proizvod Y. Družba B ima 10-odstotni tržni delež na trgu za proizvod X in 30-odstotni tržni delež na trgu za proizvod Y. Da bi družbi A in B dosegli ekonomijo obsega v proizvodnji, skleneta sporazum o proizvodnji, po katerem bo družba A proizvajala samo proizvod X, družba B pa bo samo proizvod Y. V skladu s sporazumom si pogodbeni stranki proizvodov ne dobavljata navzkrižno. Zato bo družba A po sklenitvi sporazuma prodajala le proizvod X, družba B pa le proizvod Y. Pogodbeni stranki trdita, da bosta s tako specializacijo zaradi ekonomije obsega znatno prihranili stalne stroške in da bosta zaradi osredotočenja na samo en proizvod izboljšali svoje proizvodne tehnologije, kar bo izboljšalo kakovost proizvodov.

Analiza:

Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se ne uporablja, saj skupni tržni delež pogodbenih strank presega 20 % na vsakem upoštevnem trgu za proizvoda X in Y. Poleg tega se sporazum ne šteje za sporazum o vzajemni specializaciji v skladu z uredbo o skupinskem izvzetju za specializacije, saj se pogodbeni stranki ne dogovorita, da bosta druga drugi dobavljali tiste proizvode, ki jih prenehata proizvajati. Zato je potrebna posamična presoja sporazuma.

Posamična presoja na podlagi člena 101(1): v skladu s sporazumom se družbi A in B strinjata, da bosta prenehali proizvajati (in prodajati) proizvode, v zvezi s katerimi si konkurirata. Cilj sporazuma je torej omejevanje konkurence v smislu člena 101(1).

Posamična presoja na podlagi člena 101(3): domnevno povečanje učinkovitosti, ki izhaja iz sporazuma (zmanjšanje stalnih stroškov in izboljšanje proizvodne tehnologije), je povezano z delitvijo trga, zato ni verjetno, da bi odtehtalo omejevalne učinke sporazuma, in zato sporazum ne izpolnjuje pogojev iz člena 101(3). V vsakem primeru, če družba A ali B verjame, da bi bila učinkovitejša, če bi se osredotočila samo na en proizvod, se lahko samostojno odloči, da bo proizvajala samo X ali Y, ne da bi se dogovorila, da se bo druga družba osredotočila na proizvodnjo drugega proizvoda.

| 271. | Potencialni konkurenti

  Primer 5


  Situacija: družba A proizvaja končni proizvod X, družba B pa končni proizvod Y. Proizvoda X in Y pripadata ločenima proizvodnima trgoma, na katerih imata družba A oziroma B tržno moč, pri čemer posamezna tržna deleža presegata 20 %. Obe družbi uporabljata proizvod Z kot vložek za proizvodnjo proizvodov X in Y ter obe proizvajata Z samo za lastno uporabo. Proizvod X se lahko proizvaja s preprostim preoblikovanjem proizvoda Z in družba B se pripravlja za vstop na trg za proizvod X in zdi se realno, da bo vstopila na ta trg naslednje leto. Družbi A in B se dogovorita, da bosta skupaj proizvajali proizvod Z, kar ustvarja skromno ekonomijo obsega, in se strinjata, da bosta prenehali samostojno proizvajati proizvod Z. Družba B se v okviru sporazuma strinja, da v naslednjih petih letih ne bo vstopila na trg za proizvod X.
  Analiza:

  Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacijo se ne uporablja, saj je presežen 20-odstotni prag tržnega deleža na trgih končnih proizvodov X in Y nižje v verigi. Ta trga sta pomembna za uporabo praga tržnega deleža, ker pogodbeni stranki uporabljata proizvod, na katerega se nanaša sporazum o proizvodnji (vmesni proizvod Z), kot surovino za proizvodnjo proizvodov X in Y.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(1): družbi A in B nista dejanska konkurenta v zvezi s proizvodi X, Y ali Z. Vendar ker načrtuje družba B v enem letu vstop na trg za proizvod X, je potencialni konkurent družbe A na tem trgu. Zato sporazum o skupni proizvodnji omejuje konkurenco na trgu za proizvod X v smislu člena 101(1), s tem ko odpravlja pritisk, ki ga povzroča načrtovani vstop družbe B na trg.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(3): pogoji iz člena 101(3) verjetno ne bodo izpolnjeni, ker sporazum o skupni proizvodnji ustvarja skromno povečanje učinkovitosti v obliki ekonomije obsega, zato ni verjetno, da bi odtehtalo omejevalne učinke sporazuma na konkurenco na trgu za proizvod X, na katerem ima družba A tržno moč. |
| --- | --- |

271.

Primer 5

Situacija: družba A proizvaja končni proizvod X, družba B pa končni proizvod Y. Proizvoda X in Y pripadata ločenima proizvodnima trgoma, na katerih imata družba A oziroma B tržno moč, pri čemer posamezna tržna deleža presegata 20 %. Obe družbi uporabljata proizvod Z kot vložek za proizvodnjo proizvodov X in Y ter obe proizvajata Z samo za lastno uporabo. Proizvod X se lahko proizvaja s preprostim preoblikovanjem proizvoda Z in družba B se pripravlja za vstop na trg za proizvod X in zdi se realno, da bo vstopila na ta trg naslednje leto. Družbi A in B se dogovorita, da bosta skupaj proizvajali proizvod Z, kar ustvarja skromno ekonomijo obsega, in se strinjata, da bosta prenehali samostojno proizvajati proizvod Z. Družba B se v okviru sporazuma strinja, da v naslednjih petih letih ne bo vstopila na trg za proizvod X.

Analiza:

Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacijo se ne uporablja, saj je presežen 20-odstotni prag tržnega deleža na trgih končnih proizvodov X in Y nižje v verigi. Ta trga sta pomembna za uporabo praga tržnega deleža, ker pogodbeni stranki uporabljata proizvod, na katerega se nanaša sporazum o proizvodnji (vmesni proizvod Z), kot surovino za proizvodnjo proizvodov X in Y.

Posamična presoja na podlagi člena 101(1): družbi A in B nista dejanska konkurenta v zvezi s proizvodi X, Y ali Z. Vendar ker načrtuje družba B v enem letu vstop na trg za proizvod X, je potencialni konkurent družbe A na tem trgu. Zato sporazum o skupni proizvodnji omejuje konkurenco na trgu za proizvod X v smislu člena 101(1), s tem ko odpravlja pritisk, ki ga povzroča načrtovani vstop družbe B na trg.

Posamična presoja na podlagi člena 101(3): pogoji iz člena 101(3) verjetno ne bodo izpolnjeni, ker sporazum o skupni proizvodnji ustvarja skromno povečanje učinkovitosti v obliki ekonomije obsega, zato ni verjetno, da bi odtehtalo omejevalne učinke sporazuma na konkurenco na trgu za proizvod X, na katerem ima družba A tržno moč.

| 272. | Izmenjava informacij

  Primer 6


  Situacija: družbi A in B proizvajata proizvod Z, ki je osnovni kemični proizvod. Z je homogen proizvod, ki se proizvaja v skladu z evropskim standardom, ki ne dovoljuje nikakršnega spreminjanja proizvoda. Proizvodni stroški so pomemben sestavni del skupnih stroškov proizvoda Z. Na celotnem trgu Unije za proizvod Z ima družba A 20-odstotni in družba B 25-odstotni tržni delež. Na trgu so še štirje drugi proizvajalci s tržnimi deleži v višini 20 %, 15 %, 10 % oziroma 10 %. Proizvodni obrat družbe A je v državi članici X v severni Evropi, proizvodni obrat družbe B pa v državi članici Y v južni Evropi. Kljub temu, da je večina strank družbe A v severni Evropi, ima družba A številne stranke tudi v južni Evropi. Prav tako je večina strank družbe B v južni Evropi, številne stranke pa ima tudi v severni Evropi. Trenutno družba A svojim strankam v južni Evropi dobavlja proizvod Z, ki ga proizvaja v svojem obratu v severni državi članici X in ga prevaža v južno Evropo s tovornjakom. Družba B svojim strankam v severni Evropi dobavlja proizvod Z, ki ga proizvaja v severni državi članici Y in ga v severno Evropo prav tako prevaža s tovornjakom. Prevozni stroški so precej visoki, vendar ne tako visoki, da bi bilo dobavljanje družbe A v južno Evropo in dobavljanje družbe B v severno Evropo nedonosno.
  Družbi A in B se odločita, da bi bilo učinkoviteje, če bi družba A nehala prevažati proizvod Z iz države članice X v južno Evropo in če bi družba B nehala prevažati proizvod Z iz države članice Y v severno Evropo. Vendar želita obdržati svoje obstoječe stranke. Zato nameravata družbi A in B skleniti sporazum o zamenjavi, ki dovoljuje, da nabavita dogovorjeno letno količino proizvoda Z iz obrata druge pogodbene stranke z namenom, da kupljeni proizvod Z prodajata tistim svojim strankam, ki so nastanjene bližje obrata druge pogodbene stranke. Zaradi izračuna nabavne cene, ki ne daje prednosti eni ali drugi pogodbeni stranki ter ki upošteva različne proizvodne stroške pogodbenih strank in različne prihranke pri prevoznih stroških, ter zaradi zagotovitve, da bosta obe pogodbeni stranki dosegli ustrezne marže, se družbi dogovorita o razkritju svojih stroškov v zvezi s proizvodom Z (torej proizvodnih stroškov in prevoznih stroškov) druga drugi.
  Analiza:

  Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se ne uporablja, saj sporazum o zamenjavi ne ustreza nobeni vrsti sporazumov, zajetih v uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije.

  Posamična presoja na podlagi člena 101(1): dejstvo, da družbi A in B, ki sta konkurenta, zamenjata del svoje proizvodnje, samo po sebi ne povzroča pomislekov glede omejevanja konkurence. Vendar sporazum določa tudi izmenjavo informacij med pogodbenima strankama o proizvodnih stroških in prevoznih stroških za proizvod Z, v zvezi s katerim si konkurirata. Izmenjava informacij med konkurentoma presega to, kar je nujno za izvajanje sporazuma o zamenjavi. Glede na razmeroma koncentrirano strukturo trga, homogenost proizvoda Z ter dejstvo, da so proizvodni stroški in prevozni stroški pomemben sestavni del skupnih stroškov proizvoda in torej pomemben dejavnik konkurence, bi izmenjava informacij lahko pripeljala do nedovoljenega dogovarjanja. Glede na znatna tržna deleža pogodbenih strank je torej verjetno, da bo sporazum omejeval konkurenco v smislu člena 101(1).

  Posamična presoja na podlagi člena 101(3): sporazum bo povečal učinkovitost v obliki prihrankov stroškov pogodbenih strank, vendar se zdi, da vsebina izmenjave informacij ni nujna za doseganje učinkovitosti. Pogodbeni stranki bi lahko dosegli podobno zmanjšanje stroškov z dogovorom o cenovni formuli, ki ne zahteva razkritja njunih proizvodnih in prevoznih stroškov. Zato sporazum o zamenjavi v takšni obliki ne izpolnjuje pogojev iz člena 101(3). |
| --- | --- |

272.

Primer 6

Situacija: družbi A in B proizvajata proizvod Z, ki je osnovni kemični proizvod. Z je homogen proizvod, ki se proizvaja v skladu z evropskim standardom, ki ne dovoljuje nikakršnega spreminjanja proizvoda. Proizvodni stroški so pomemben sestavni del skupnih stroškov proizvoda Z. Na celotnem trgu Unije za proizvod Z ima družba A 20-odstotni in družba B 25-odstotni tržni delež. Na trgu so še štirje drugi proizvajalci s tržnimi deleži v višini 20 %, 15 %, 10 % oziroma 10 %. Proizvodni obrat družbe A je v državi članici X v severni Evropi, proizvodni obrat družbe B pa v državi članici Y v južni Evropi. Kljub temu, da je večina strank družbe A v severni Evropi, ima družba A številne stranke tudi v južni Evropi. Prav tako je večina strank družbe B v južni Evropi, številne stranke pa ima tudi v severni Evropi. Trenutno družba A svojim strankam v južni Evropi dobavlja proizvod Z, ki ga proizvaja v svojem obratu v severni državi članici X in ga prevaža v južno Evropo s tovornjakom. Družba B svojim strankam v severni Evropi dobavlja proizvod Z, ki ga proizvaja v severni državi članici Y in ga v severno Evropo prav tako prevaža s tovornjakom. Prevozni stroški so precej visoki, vendar ne tako visoki, da bi bilo dobavljanje družbe A v južno Evropo in dobavljanje družbe B v severno Evropo nedonosno.

Družbi A in B se odločita, da bi bilo učinkoviteje, če bi družba A nehala prevažati proizvod Z iz države članice X v južno Evropo in če bi družba B nehala prevažati proizvod Z iz države članice Y v severno Evropo. Vendar želita obdržati svoje obstoječe stranke. Zato nameravata družbi A in B skleniti sporazum o zamenjavi, ki dovoljuje, da nabavita dogovorjeno letno količino proizvoda Z iz obrata druge pogodbene stranke z namenom, da kupljeni proizvod Z prodajata tistim svojim strankam, ki so nastanjene bližje obrata druge pogodbene stranke. Zaradi izračuna nabavne cene, ki ne daje prednosti eni ali drugi pogodbeni stranki ter ki upošteva različne proizvodne stroške pogodbenih strank in različne prihranke pri prevoznih stroških, ter zaradi zagotovitve, da bosta obe pogodbeni stranki dosegli ustrezne marže, se družbi dogovorita o razkritju svojih stroškov v zvezi s proizvodom Z (torej proizvodnih stroškov in prevoznih stroškov) druga drugi.

Analiza:

Uporaba uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije: uredba o skupinskem izvzetju za specializacije se ne uporablja, saj sporazum o zamenjavi ne ustreza nobeni vrsti sporazumov, zajetih v uredbi o skupinskem izvzetju za specializacije.

Posamična presoja na podlagi člena 101(1): dejstvo, da družbi A in B, ki sta konkurenta, zamenjata del svoje proizvodnje, samo po sebi ne povzroča pomislekov glede omejevanja konkurence. Vendar sporazum določa tudi izmenjavo informacij med pogodbenima strankama o proizvodnih stroških in prevoznih stroških za proizvod Z, v zvezi s katerim si konkurirata. Izmenjava informacij med konkurentoma presega to, kar je nujno za izvajanje sporazuma o zamenjavi. Glede na razmeroma koncentrirano strukturo trga, homogenost proizvoda Z ter dejstvo, da so proizvodni stroški in prevozni stroški pomemben sestavni del skupnih stroškov proizvoda in torej pomemben dejavnik konkurence, bi izmenjava informacij lahko pripeljala do nedovoljenega dogovarjanja. Glede na znatna tržna deleža pogodbenih strank je torej verjetno, da bo sporazum omejeval konkurenco v smislu člena 101(1).

Posamična presoja na podlagi člena 101(3): sporazum bo povečal učinkovitost v obliki prihrankov stroškov pogodbenih strank, vendar se zdi, da vsebina izmenjave informacij ni nujna za doseganje učinkovitosti. Pogodbeni stranki bi lahko dosegli podobno zmanjšanje stroškov z dogovorom o cenovni formuli, ki ne zahteva razkritja njunih proizvodnih in prevoznih stroškov. Zato sporazum o zamenjavi v takšni obliki ne izpolnjuje pogojev iz člena 101(3).

4.   SPORAZUMI O NABAVI

4.1   Uvod

| 273. | To poglavje vsebuje navodila za presojo sporazumov o skupni nabavi proizvodov s strani več kot enega podjetja. Skupna nabava vključuje združevanje nabavnih dejavnosti in se lahko opravlja na različne načine, tudi prek družbe pod skupnim nadzorom, prek družbe, v kateri imajo podjetja neobvladujoče deleže, prek zadruge, prek pogodbene ureditve ali prek ohlapnejših oblik sodelovanja, na primer kadar se zastopnik pogaja o nabavah ali jih opravlja v imenu več podjetij (v nadaljnjem besedilu skupaj: ureditve za skupne nabave). |
| --- | --- |

273.

| 274. | Ureditve za skupne nabave obstajajo v različnih gospodarskih sektorjih. Določajo lahko, da člani opravijo skupne nabave, ali pa so lahko omejene na skupno pogajanje z dobaviteljem o nabavnih cenah, sestavnih delih nabavne cene ali drugih pogojih, pri čemer dejanske nabavne transakcije sklene vsaka stranka posebej na podlagi skupno dogovorjenih cen in/ali pogojev. Kjer se to poglavje nanaša na skupne nabave, to zajema skupne nabave in skupna pogajanja o nabavnih cenah (ali njihovih sestavnih delih) ali drugih pogojih. Ureditev za skupne nabave lahko vključuje tudi dodatne dejavnosti, kot so skupni prevoz, nadzor kakovosti in skladiščenje, s čimer se prepreči podvajanje stroškov dostave. Glede na sektor lahko kupci skupno nabavljene proizvode potrošijo ali uporabijo kot vložke za lastne dejavnosti, kot v primeru energije ali gnojil. Druga možnost je, da kupci proizvode preprodajajo, kot v primeru izdelkov široke potrošnje (na primer hrane, gospodinjskih izdelkov ali izdelkov za osebno nego) ali potrošniške elektronike. Skupine neodvisnih trgovcev na drobno, maloprodajnih verig ali skupin trgovcev na drobno, ki sodelujejo pri skupni nabavi, se pogosto imenujejo „zveze trgovcev na drobno“ (200). |
| --- | --- |

274.

| 275. | Namen ureditev za skupne nabave je na splošno ustvariti določeno stopnjo kupne moči v razmerju do dobaviteljev, ki je posamezni člani ureditve za skupne nabave morda ne bi dosegli, če bi nastopali neodvisno. Kupna moč ureditve za skupne nabave lahko vodi do nižjih cen, večje raznolikosti ali boljše kakovosti proizvodov za potrošnike. Članom, zlasti manjšim podjetjem, lahko tudi omogoča, da pridobijo boljše nabavne pogoje in tako ostanejo konkurenčni na prodajnih trgih nižje v verigi, kadar se soočajo z močnimi konkurenti. Podjetja lahko pri skupni nabavi sodelujejo tudi, da bi preprečila pomanjkanje ali odpravila motnje v proizvodnji nekaterih proizvodov, s čimer se izognejo motnjam v dobavni verigi. Vendar lahko skupna nabava v nekaterih okoliščinah povzroči tudi pomisleke glede konkurence, kot je navedeno v oddelku 4.2.3. |
| --- | --- |

275.

| 276. | Ureditve za skupne nabave lahko zajemajo horizontalne in tudi vertikalne sporazume. V takih primerih je potrebna dvostopenjska analiza. Prvič, horizontalne sporazume med konkurenčnimi podjetji, ki so vključena v skupno nabavo, ali odločitve, ki jih sprejme združenje nabavnih podjetij, je treba presojati v skladu z načeli iz teh smernic. Če se pri tej presoji ugotovi, da ureditev za skupne nabave ne ustvarja pomislekov glede konkurence, je treba izvesti dodatno presojo morebitnih vertikalnih sporazumov med ureditvijo za skupne nabave in njenimi posameznimi člani ter med ureditvijo za skupne nabave in dobavitelji. Take vertikalne sporazume je treba presojati na podlagi uredbe o skupinski izjemi za vertikalne sporazume in vertikalnih smernic. Za vertikalne sporazume, ki niso zajeti v uredbi o skupinski izjemi za vertikalne sporazume, se ne domneva, da so nezakoniti, ampak zahtevajo posamično presojo na podlagi člena 101. |
| --- | --- |

276.

4.2   Presoja na podlagi člena 101(1)

4.2.1   Glavni pomisleki glede konkurence

| 277. | Ureditve za skupne nabave med dejanskimi ali potencialnimi konkurenti lahko povzročijo omejevanje konkurence na nabavnem trgu višje v verigi in/ali prodajnem trgu ali trgih nižje v verigi, kot so višje cene ali zmanjšan obseg proizvodnje, manjša kakovost ali raznolikost proizvodov oziroma inovacij, delitev trga ali protikonkurenčno omejevanje dostopa do trgov drugim kupcem. |
| --- | --- |

277.

4.2.2   Omejevanje konkurence po cilju

| 278. | Ureditve za skupne nabave na splošno ne pomenijo omejevanja konkurence po cilju, če se dejansko nanašajo na skupno nabavo, tj. če se dva ali več kupcev skupaj pogaja in sklene sporazum z določenim dobaviteljem v zvezi z enim ali več pogoji trgovanja, ki urejajo dobavo proizvodov sodelujočim kupcem. |
| --- | --- |

278.

| 279. | Ureditve za skupne nabave bi bilo treba razlikovati od kartelov kupcev, katerih cilj je omejevanje konkurence na notranjem trgu v nasprotju s členom 101(1) (201). Karteli kupcev so sporazumi ali usklajena ravnanja dveh ali več kupcev, ki brez sodelovanja v skupnih pogajanjih z dobaviteljem:






  (a) | usklajujejo konkurenčno ravnanje navedenih posameznih kupcev na nabavnem trgu ali vplivajo na relevantne parametre konkurence med njimi s praksami, kot so med drugim določanje ali usklajevanje nabavnih cen ali njihovih sestavnih delov (vključno na primer z dogovori o določanju plač ali neplačilu določene cene za proizvod), razdelitev nabavnih kvot ali delitev trgov in dobaviteljev, ali |
| --- | --- | --- |

279.

(a)

usklajujejo konkurenčno ravnanje navedenih posameznih kupcev na nabavnem trgu ali vplivajo na relevantne parametre konkurence med njimi s praksami, kot so med drugim določanje ali usklajevanje nabavnih cen ali njihovih sestavnih delov (vključno na primer z dogovori o določanju plač ali neplačilu določene cene za proizvod), razdelitev nabavnih kvot ali delitev trgov in dobaviteljev, ali

| (b) | vplivajo na pogajanja navedenih posameznih kupcev z dobavitelji ali njihove posamezne nabave pri dobaviteljih, na primer z usklajevanjem pogajalskih strategij kupcev ali izmenjavami o statusu takih pogajanj z dobavitelji. |
| --- | --- |

(b)

vplivajo na pogajanja navedenih posameznih kupcev z dobavitelji ali njihove posamezne nabave pri dobaviteljih, na primer z usklajevanjem pogajalskih strategij kupcev ali izmenjavami o statusu takih pogajanj z dobavitelji.

| 280. | Če kupci z dobavitelji poslujejo posamično (tj. ne sodelujejo v skupnih pogajanjih z dobaviteljem), morajo odločitve o nabavi sprejemati neodvisno in ne smejo z dogovori ali usklajenimi ravnanji odpraviti medsebojne strateške negotovosti glede svojega prihodnjega ravnanja na trgu. Kupci ne smejo najprej med seboj določiti enega ali več pogojev nabave (cena, količina, vir dobave, kakovost ali drugi parametri konkurence), preden se vsak kupec posamično pogaja z dobaviteljem in pri njem opravi nabavo. |
| --- | --- |

280.

| 281. | Kartel kupcev lahko obstaja tudi, kadar se kupci dogovorijo, da bodo med seboj izmenjali poslovno občutljive informacije o svojih posameznih namenih glede nabave ali svojih pogajanjih z dobavitelji brez dejanske ureditve za skupne nabave, na podlagi katere poteka skupinsko sodelovanje z dobavitelji v imenu njenih članov (202). To se nanaša zlasti na izmenjave med kupci o nabavnih cenah, ki jih bodo plačali (najvišje cene, minimalni popusti in drugi cenovni vidiki), drugih pogojih nabave, virih dobave (v smislu dobaviteljev in območij), obsegu in količinah, kakovosti ali drugih parametrih konkurence (na primer datumih, dostavi in inovacijah). |
| --- | --- |

281.

| 282. | Kartel kupcev je po svoji naravi dovolj škodljiv za konkurenco, tako da ni treba presojati učinkov, ki bi jih lahko imel. Zato pomeni omejevanje konkurence po cilju v smislu člena 101(1), če vpliva na trgovino med državami članicami. Zato pri presoji kartelov kupcev v nasprotju s presojo ureditev za skupne nabave načeloma ni treba opredeliti upoštevnih trgov ali upoštevati tržnega položaja kupcev na nabavnem trgu višje v verigi niti tega, ali konkurirajo na prodajnem trgu nižje v verigi (203). Z naslednjimi dejavniki se zmanjša verjetnost, da bo ureditev za nabave, ki jo sklenejo kupci, pomenila kartel kupcev:






  (a) | na podlagi ureditve za skupne nabave je dobaviteljem jasno, da pogajanja potekajo v imenu njenih članov in da bodo člane zavezovali dogovorjeni pogoji za njihove posamezne nabave ali da ureditev za skupne nabave opravlja nabave v imenu svojih članov. To pa ne pomeni, da je treba v okviru ureditve za skupne nabave razkriti identiteto njenih članov, zlasti kadar gre za mala ali srednja podjetja in/ali kadar člani predstavljajo le omejen delež nabav ureditve za skupne nabave pri dobavitelju. Vendar dobavitelji niso odgovorni za sprejetje ukrepov za ugotavljanje obstoja ureditve za skupne nabave, na primer prek tretjih oseb ali poročil v medijih. Kljub temu se za ugotovitev kartela kupcev ne zahteva tajnost (204); |
| --- | --- | --- |

282.

(a)

na podlagi ureditve za skupne nabave je dobaviteljem jasno, da pogajanja potekajo v imenu njenih članov in da bodo člane zavezovali dogovorjeni pogoji za njihove posamezne nabave ali da ureditev za skupne nabave opravlja nabave v imenu svojih članov. To pa ne pomeni, da je treba v okviru ureditve za skupne nabave razkriti identiteto njenih članov, zlasti kadar gre za mala ali srednja podjetja in/ali kadar člani predstavljajo le omejen delež nabav ureditve za skupne nabave pri dobavitelju. Vendar dobavitelji niso odgovorni za sprejetje ukrepov za ugotavljanje obstoja ureditve za skupne nabave, na primer prek tretjih oseb ali poročil v medijih. Kljub temu se za ugotovitev kartela kupcev ne zahteva tajnost (204);

| (b) | člani ureditve za skupne nabave so obliko, obseg in delovanje svojega sodelovanja opredelili v pisnem dogovoru, tako da je njegovo skladnost s členom 101 mogoče preveriti naknadno in glede na dejansko delovanje ureditve za skupne nabave. Vendar pisni dogovor sam po sebi ne more ščititi take ureditve pred izvrševanjem konkurenčnega prava. |
| --- | --- |

(b)

člani ureditve za skupne nabave so obliko, obseg in delovanje svojega sodelovanja opredelili v pisnem dogovoru, tako da je njegovo skladnost s členom 101 mogoče preveriti naknadno in glede na dejansko delovanje ureditve za skupne nabave. Vendar pisni dogovor sam po sebi ne more ščititi take ureditve pred izvrševanjem konkurenčnega prava.

| 283. | Ureditve za skupne nabave lahko tudi prispevajo k oblikovanju kartelov prodajalcev ali se uporabljajo kot orodje za oblikovanje kartela prodajalcev, tj. dogovora med konkurenti o določanju prodajnih cen, omejevanju obsega proizvodnje ali delitvi trgov ali strank na prodajnih trgih nižje v verigi. V tem primeru se lahko ureditev za skupne nabave presoja skupaj s kartelom na prodajnem trgu nižje v verigi. |
| --- | --- |

283.

| 284. | Ureditev za skupne nabave, namenjena izključevanju dejanskega ali potencialnega konkurenta s prodajnih trgov nižje v verigi, je oblika horizontalnega bojkota in pomeni omejitev konkurence po cilju. Horizontalne bojkote bi bilo treba razlikovati od vertikalnih bojkotov, tj. sporazumov med kupci, da ne bodo kupovali od določenih dobaviteljev na nabavnem trgu. Medtem ko lahko vertikalni bojkot v nekaterih okoliščinah pomeni omejevanje konkurence po cilju, to na splošno ne velja. Na primer, cilj sporazuma med kupci, da ne bodo več kupovali proizvodov od nekaterih dobaviteljev zaradi posebnih značilnosti proizvodov, proizvodnih postopkov ali delovnih pogojev, na primer ker so ponujeni proizvodi netrajnostni, kupci pa želijo kupovati le trajnostne proizvode, ni omejevanje konkurence. Zato je treba vertikalne bojkote preučiti v njihovem pravnem in gospodarskem okviru, da se presodijo njihovi dejanski ali verjetni učinki na konkurenco. |
| --- | --- |

284.

4.2.3   Omejevalni učinki na konkurenco

| 285. | Ureditve za skupne nabave, s katerimi se kupci skupaj prek ureditve povezujejo z dobavitelji, je treba presojati v njihovem pravnem in gospodarskem okviru glede na njihove dejanske in verjetne učinke na konkurenco. Presoja mora zajemati morebitne omejevalne učinke na upoštevni nabavni trg ali trge, na katerih se člani ureditve za skupne nabave povezujejo z dobavitelji, in na upoštevni prodajni trg ali trge, na katerih lahko člani ureditve za skupne nabave konkurirajo kot prodajalci. Komisija bo v tej presoji primerjala dejanske ali verjetne učinke ureditve za skupne nabave na upoštevne nabavne in prodajne trge s položajem, ki bi nastal, če te konkretne ureditve ne bi bilo. |
| --- | --- |

285.

| 286. | Na splošno je manj verjetno, da ureditve za skupne nabave povzročijo pomisleke glede konkurence, kadar člani nimajo tržne moči na upoštevnem prodajnem trgu ali trgih. |
| --- | --- |

286.

| 287. | Nekatere omejitve, ki jih ureditev za skupne nabave nalaga članom, morda ne spadajo na področje uporabe člena 101(1), če so omejene na to, kar je objektivno nujno in sorazmerno za zagotovitev, da ureditev pravilno deluje in članom omogoča, da uveljavljajo kupno moč v odnosu do dobaviteljev (205). To lahko velja na primer za določbo, ki članom prepoveduje sodelovanje pri konkurenčnih ureditvah za skupne nabave v obsegu, v katerem bi to ogrozilo pravilno delovanje in kupno moč ureditve za nabave. |
| --- | --- |

287.

4.2.3.1   Upoštevni trgi

| 288. | Ureditve za skupne nabave lahko vplivajo na dva trga. Prvič, na trg ali trge, na katere se ureditev za skupne nabave neposredno nanaša, torej na upoštevne nabavne trge, na katerih se člani ureditve za skupne nabave skupaj pogajajo z dobavitelji ali nabavljajo od njih. Drugič, na prodajni trg ali trge nižje v verigi, torej trge, na katerih člani ureditve za skupne nabave posamezno delujejo kot prodajalci. |
| --- | --- |

288.

| 289. | Opredelitev upoštevnih nabavnih trgov sledi načelom, ki so določena v obvestilu o opredelitvi trga, in temelji na pojmu zamenljivosti za določanje omejevanja konkurence. Edina posebnost pri nabavnih trgih v primerjavi s prodajnimi trgi je, da je treba zamenljivost opredeliti z vidika ponudbe in ne z vidika povpraševanja. Z drugimi besedami, druge možnosti dobavitelja so odločilnega pomena pri določanju konkurenčnih omejitev za kupce. Navedene možnosti je mogoče analizirati na primer s preučevanjem verjetnega odziva dobaviteljev na majhno, vendar trajno znižanje cene, ponujene za njihove proizvode. Ko je upoštevni trg opredeljen, se lahko tržni delež članov ureditve za skupne nabave izračuna na podlagi vrednosti ali količine nabav zadevnih proizvodov s strani članov kot delež skupne prodaje na upoštevnem nabavnem trgu. |
| --- | --- |

289.

| 290. | Če so poleg tega člani konkurenti na enem ali več prodajnih trgih, je treba v presojo vključiti tudi te trge. Upoštevni prodajni trgi so opredeljeni z uporabo metodologije, opisane v obvestilu o opredelitvi trga. |
| --- | --- |

290.

4.2.3.2   Tržna moč

| 291. | Ni absolutnega praga, na podlagi katerega bi bilo ob njegovem preseganju mogoče domnevati, da imajo člani ureditve za skupne nabave tako tržno moč, da bo ureditev za skupne nabave verjetno povzročila omejevalne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1). Vendar v večini primerov ni verjetno, da obstaja tržna moč, če skupni tržni delež članov ureditve za skupne nabave na upoštevnih nabavnih trgih ne presega 15 % in če njihov skupni tržni delež na upoštevnih prodajnih trgih ne presega 15 %. Če skupni tržni delež članov na nabavnih in prodajnih trgih ne presega 15 %, je v vsakem primeru verjetno, da so izpolnjeni pogoji iz člena 101(3), razen če ureditev vključuje omejevanje konkurence po cilju. |
| --- | --- |

291.

| 292. | Tržni delež nad tem pragom na enem ali obeh trgih sam po sebi ne kaže, da ureditev za skupne nabave verjetno povzroča omejevanje konkurence. Za ureditev za skupne nabave, katere skupni tržni delež je nad navedenim pragom, je potrebna podrobna presoja njenih učinkov na trg, ob upoštevanju dejavnikov, kot so koncentracija na trgu, stopnje dobička, tesnost konkurence, narava proizvodov, za katere velja ureditev za nabave, in morebitne izravnalne prodajne moči dobaviteljev. |
| --- | --- |

292.

| 293. | Poleg tega sta pri analizi, ali imajo člani ureditve za skupne nabave skupaj kupno moč, pomembna tudi število in intenzivnost povezav med konkurenti na nabavnem trgu. Nekateri isti člani lahko na primer sodelujejo tudi pri drugih ureditvah za nabave. |
| --- | --- |

293.

| 294. | Če imajo člani ureditve za skupne nabave znatno stopnjo kupne moči na nabavnem trgu, obstaja tveganje, da lahko ureditev škoduje konkurenci višje na trgu, kar lahko na koncu povzroči tudi škodo za potrošnike nižje na trgu. Izvajanje skupne kupne moči lahko na primer škoduje naložbenim spodbudam dobaviteljev in dobavitelje, ki nimajo izravnalne prodajne moči, prisili, da zmanjšajo obseg ali kakovost proizvodov, ki jih proizvajajo. To lahko povzroči omejevalne učinke na konkurenco na trgu višje v verigi, kot so zmanjšanje kakovosti, zmanjšanje inovacij in nazadnje oskrba, ki ni optimalna. Poleg tega lahko trgovci na drobno uveljavljajo kupno moč in spodbujajo konkurenco med dobavitelji s skupnim omejevanjem raznolikosti proizvodov v svojih trgovinah, kar na koncu škoduje potrošnikom nižje na trgu. |
| --- | --- |

294.

| 295. | Tveganje, da bi lahko ureditev za skupne nabave dobavitelje odvračala od naložb ali inovacij, je večje, kadar kupci skupaj predstavljajo velik delež zadevnih nabav, zlasti kadar ti kupci poslujejo z dobavitelji, ki nimajo izravnalne prodajne moči. Taki dobavitelji so lahko še posebej dovzetni za zmanjšanje dobička, zlasti če so izvedli posebne naložbe za dobavljanje članom ureditve za skupne nabave. Omejevalni učinki na konkurenco so manj verjetni, če imajo dobavitelji znatno stopnjo izravnalne prodajne moči (ki ne pomeni nujno prevlade) na nabavnem trgu ali trgih, ker na primer prodajajo proizvode ali storitve, ki jih kupci potrebujejo za konkuriranje na prodajnih trgih nižje v verigi in jih je težko nadomestiti. |
| --- | --- |

295.

| 296. | Kupna moč članov ureditve za skupne nabave se lahko uporablja tudi za omejevanje dostopa konkurenčnim kupcem do nabavnega trga, tako da se omeji njihov dostop do učinkovitih dobaviteljev. Taki omejevalni učinki so verjetnejši, če je število dobaviteljev omejeno in če so na nabavnem trgu na strani dobave omejitve za vstop. |
| --- | --- |

296.

| 297. | Če so člani ureditve za skupne nabave dejanski ali potencialni konkurenti nižje na trgu, se lahko njihove spodbude za konkuriranje pri cenah na prodajnih trgih nižje v verigi znatno zmanjšajo, če skupaj nabavijo znaten delež proizvodov, v zvezi s katerimi si konkurirajo nižje na trgu. Prvič, če imajo člani skupaj znatno stopnjo tržne moči na prodajnih trgih (ki ne pomeni nujno prevlade), je manj verjetno, da se bodo nižje nabavne cene, dosežene z ureditvijo za skupne nabave, prenesle na potrošnike. To velja zlasti, kadar imajo konkurenti članov ureditve za skupne nabave zaradi svojega šibkega tržnega položaja omejeno zmožnost za učinkovito konkuriranje na prodajnem trgu. Drugič, večji kot je skupni tržni delež članov ureditve za skupne nabave na prodajnem trgu nižje v verigi, večje je tveganje, da bo usklajevanje nabave višje na trgu povzročilo usklajevanje prodaje nižje na trgu. To tveganje je še zlasti veliko, če ureditev za skupne nabave omejuje (ali ovira) sposobnost njenih članov, da samostojno nabavljajo dodatne količine vložka na nabavnem trgu. Obveznost članov, da vse ali večino svojih potreb izpolnijo prek ureditve za skupne nabave, da se zagotovi dovolj trden pogajalski položaj v odnosu do močnih dobaviteljev, bi bilo treba presoditi ob upoštevanju dejavnikov, kot so obseg (količina ali delež zadevnih nabav) in trajanje obveznosti ter skupni tržni delež članov ureditve za skupne nabave na upoštevnih nabavnih trgih in prodajnih trgih. |
| --- | --- |

297.

| 298. | Kadar pa pogodbene stranke ureditve za skupne nabave skupaj nimajo tržne moči ali niso dejavne na istih upoštevnih prodajnih trgih (na primer trgovci na drobno, ki so dejavni na različnih geografskih trgih in niso potencialni konkurenti), ni verjetno, da bo imela ureditev za skupne nabave omejevalne učinke na konkurenco na prodajnih trgih. |
| --- | --- |

298.

4.2.3.3   Nedovoljeno dogovarjanje

| 299. | Ureditve za skupne nabave lahko vodijo do nedovoljenega dogovarjanja, če olajšajo usklajevanje ravnanja članov na prodajnih trgih nižje v verigi, kjer so dejanski ali potencialni konkurenti. To se lahko zgodi zlasti, če struktura prodajnega trga spodbuja nedovoljeno dogovarjanje (na primer ker je trg koncentriran in kaže znatno stopnjo preglednosti). Nedovoljeno dogovarjanje je prav tako verjetnejše, če imajo člani ureditve za skupne nabave velik skupni tržni delež na prodajnem trgu in če ureditev presega skupne nabave ali skupno pogajanje o pogojih nabave. Tako nedovoljeno dogovarjanje bi bilo na primer lahko omogočeno, če bi se člani ureditve dogovorili o količinah, ki jih bodo nabavili prek ureditve, ali uskladili časovni okvir popustov na prodajne cene ali pospeševanja prodaje na prodajnem trgu nižje v verigi, s čimer bi znatno omejili konkurenco med seboj na prodajnem trgu. |
| --- | --- |

299.

| 300. | Nedovoljeno dogovarjanje je lahko omogočeno tudi, če člani ureditve za skupne nabave dosežejo visoko stopnjo izenačevanja stroškov s pomočjo skupne nabave, pod pogojem, da imajo tržno moč na prodajnem trgu in da so značilnosti trga ugodne za usklajevanje. Natančneje, omejevalni učinki na konkurenco so verjetnejši, če imajo pogodbene stranke znaten skupni delež spremenljivih stroškov na prodajnem trgu. To na primer velja, kadar konkurenčni proizvajalci in prodajalci končnega proizvoda skupaj nabavijo velik delež svojih vložkov. Lahko pa velja tudi v primeru, ko trgovci na drobno, ki so dejavni na istih upoštevnih maloprodajnih trgih, skupaj nabavijo znaten delež proizvodov, ki jih ponudijo v nadaljnjo prodajo. Poleg povečanja možnosti za nedovoljeno dogovarjanje zvezdaste strukture (hub-and-spoke) (206) so lahko trgovci na drobno, ki so člani ureditve za skupne nabave, tudi bolj pripravljeni dopustiti, da dobavitelji zvišajo cene, če vedo, da bodo ta zvišanja veljala tudi za večino njihovih konkurentov na prodajnih trgih nižje v verigi in se zato lahko prenesejo na potrošnike. |
| --- | --- |

300.

| 301. | Za izvajanje ureditve za skupne nabave je lahko potrebna izmenjava poslovno občutljivih informacij, kot so nabavne cene (ali njihovi deli) in količine. Če sama ureditev za skupne nabave ne spada na področje uporabe prepovedi iz člena 101(1), ker ima nevtralne ali pozitivne učinke na konkurenco, izmenjava informacij, ki je pomožna glede na to ureditev, prav tako ne spada na področje uporabe navedene prepovedi (207). To velja, če je izmenjava informacij objektivno potrebna za izvajanje ureditve za skupne nabave in sorazmerna z njenimi cilji (208). Če izmenjava informacij presega to, kar je objektivno potrebno za izvajanje ureditve za skupne nabave, ali ni sorazmerna s cilji ureditve, bi jo bilo treba presojati na podlagi navodil iz poglavja 6 (209). Če je izmenjava informacij zajeta v členu 101(1), lahko še vedno izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

301.

| 302. | Izmenjava poslovno občutljivih informacij lahko olajša usklajevanje v zvezi s prodajnimi cenami in obsegom proizvodnje ter tako vodi do nedovoljenega dogovarjanja na prodajnih trgih. Učinki prelivanja zaradi izmenjave poslovno občutljivih informacij se lahko najbolj zmanjšajo, kadar se na primer podatki primerjajo v ureditvi za skupne nabave, ki je vzpostavljena kot ločen subjekt in nobenih posameznih informacij ne posreduje sodelujočim kupcem, ali s sprejetjem tehničnih ali praktičnih ukrepov za omejitev dostopa do takih informacij in varstvo njihove zaupnosti. Člani ureditve za skupne nabave lahko tako zagotovijo čiste skupine ali učinkovita pravila o zaupnosti za zadevno osebje ureditve za skupne nabave in njene člane, ki bi se še naprej uporabljala, če bi se določeno osebje vrnilo k posameznim članom ureditve ali če bi določeno osebje ali člani prešli na drugo ureditev za skupne nabave. Poleg tega sodelovanje podjetja v več ureditvah za skupne nabave ne bi smelo privesti do protikonkurenčnih izmenjav informacij ali drugih vrst usklajevanja med različnimi nabavnimi ureditvami. |
| --- | --- |

302.

| 303. | V okviru skupnih pogajanj o pogojih z dobavitelji lahko ureditev za skupne nabave (tj. njeni člani ali pravna oseba, ki jo ustanovijo) uveljavlja svojo kupno moč, na primer z grožnjami o opustitvi pogajanj ali prekinitvi nabave, če dobavitelj ne ponudi boljših pogojev ali nižjih cen. Nasprotne stranke lahko v takih pogajanjih s kupci podobno grozijo, da se bodo prenehale pogajati ali prekinile dobavo proizvodov. |
| --- | --- |

303.

| 304. | Take grožnje v okviru skupnih pogajanj se lahko štejejo za sestavni del ureditve za skupne nabave, kadar se nanašajo na proizvode, ki so predmet pogajanj, in so začasne ter prenehajo, ko strani nadaljujejo pogajanja ali sklenejo sporazum. Brez poseganja v uporabo strožjih nacionalnih zakonov, ki prepovedujejo enostransko ravnanje ali nepoštene trgovinske prakse (210), take grožnje na splošno ne pomenijo omejevanja konkurence po cilju (211). Morebitni učinki na konkurenco, ki izhajajo iz takih groženj, se bodo presojali na podlagi člena 101(1) glede na splošne učinke ureditve za skupne nabave, pri čemer se bo upošteval tržni položaj članov, ki izrazijo grožnje (212). Primer skupnih groženj, ki bi se lahko štele za sestavni del ureditve za skupne nabave, se nanaša na ustavitev naročil članov zveze trgovcev na drobno za nekatere proizvode pri dobavitelju med pogajanji o pogojih za prihodnjo dobavo navedenih proizvodov. Take ustavitve naročil lahko povzročijo, da proizvodi, ki jih izberejo posamezni člani zveze, začasno niso na voljo v njihovih trgovinah, dokler se zveza trgovcev na drobno in dobavitelj ne dogovorita o pogojih za prihodnje dobave. Take (zagrožene) ustavitve naročil na splošno ne bodo znatno vplivale na konkurenco na prodajnih trgih nižje v verigi, kjer trgovci na drobno še naprej ponujajo proizvode, ki so nadomestki zadevnih proizvodov, če lahko stranke na prodajnih trgih te proizvode ali nadomestne proizvode kupijo od konkurentov članov ureditve za skupne nabave. |
| --- | --- |

304.

4.3   Presoja na podlagi člena 101(3)

4.3.1   Povečanje učinkovitosti

| 305. | Ureditve za skupne nabave lahko omogočijo znatno povečanje učinkovitosti. Zlasti lahko vodijo do zmanjšanja stroškov, kot so nižje nabavne cene, nižji proizvodni stroški in nižji stroški transakcij. Poleg tega lahko ureditve za skupne nabave povzročijo povečanje kvalitativne učinkovitosti, na primer s tem, ko vodijo dobavitelje v inovacije in uvajanje novih ali izboljšanih proizvodov na trgu, ali zlasti v primeru manjših dobaviteljev z razširitvijo distribucije njihovih proizvodov na večje število kupcev in trgov. Taka kvalitativna učinkovitost lahko koristi potrošnikom, ker z odpornejšimi dobavnimi verigami zmanjšuje odvisnost in preprečuje pomanjkanje ter prispeva k odpornejšemu notranjemu trgu, na primer s skupnimi nabavami zdravil ali energije. |
| --- | --- |

305.

4.3.2   Nujnost

| 306. | Omejitve, ki presegajo nujne omejitve za doseganje povečanja učinkovitosti, ki je rezultat ureditve za skupne nabave, ne izpolnjujejo pogojev iz člena 101(3). Na primer, zmanjšanja stroškov, ki niso rezultat same skupne nabave, ampak izhajajo iz dodatnih dejavnosti, ki se izvajajo v okviru ureditve za skupne nabave, kot so logistika, prevoz ali skladiščenje, se lahko štejejo za povečanje učinkovitosti zaradi ureditve le, če je dodatna dejavnost potrebna za delovanje ureditve za nabave in je ni mogoče doseči z manj omejevalnimi sredstvi. Obveznost nabave ali pogajanja izključno prek ureditve za skupne nabave je lahko v nekaterih primerih nujna, da se doseže potrebna stopnja kupne moči ali količina za uresničitev ekonomije obsega. Vendar je treba tako obveznost presojati v okviru vsakega posameznega primera. |
| --- | --- |

306.

4.3.3   Prenos koristi na potrošnike

| 307. | Povečanje učinkovitosti, kot je zmanjšanje stroškov ali kvalitativna učinkovitost v obliki uvedbe novih ali izboljšanih proizvodov na trg, ki se dosežeta z nujnimi omejitvami, je treba prenesti na potrošnike v taki meri, da odtehta morebitne omejevalne učinke na konkurenco, ki jih povzroči ureditev za skupne nabave. Zato zmanjšanje stroškov ali druga učinkovitost, ki koristi samo članom ureditve za skupne nabave, ne zadostuje. Zmanjšanje stroškov je treba prenesti na stranke članov. V primeru nižjih nabavnih stroškov se lahko prenos zgodi z nižjimi cenami na prodajnem trgu ali trgih. |
| --- | --- |

307.

| 308. | Po navadi so družbe motivirane, da prenesejo vsaj del zmanjšanja spremenljivih stroškov na stranke. Višja stopnja dobička, ki je posledica zmanjšanja spremenljivih stroškov, je za družbe znatna spodbuda, da razširijo obseg proizvodnje z znižanji cen. Če pa imajo člani ureditve za skupne nabave skupaj tržno moč na upoštevnih prodajnih trgih, so lahko manj naklonjeni prenosu zmanjšanj spremenljivih stroškov na stranke. Poleg tega je manj verjetno, da bodo zmanjšanja stalnih stroškov (kot so pavšalna plačila dobaviteljev) prenesena na potrošnike, saj družb pogosto ne spodbujajo k razširitvi obsega proizvodnje. Zato je treba pri presoji konkretne ureditve za skupne nabave skrbno presoditi, ali ustvarja gospodarsko spodbudo za razširitev obsega proizvodnje in s tem za prenos zmanjšanja stroškov ali učinkovitosti (213). Nazadnje, nižje prodajne cene za stranke so še zlasti malo verjetne, če ureditev za skupne nabave omejuje (ali ovira) sposobnost svojih članov, da nabavijo dodatne količine od določenega dobavitelja bodisi prek ureditve za skupne nabave bodisi neodvisno zunaj okvira ureditve. Ureditve za skupne nabave, ki svojim članom omejujejo neodvisno naročanje dodatnih količin pri določenem dobavitelju, so namreč spodbuda za zvišanje prodajnih cen. Razlog za to je, da ima skupno omejevanje nabave vložkov na splošno učinek omejevanja obsega prodaje na prodajnem trgu ali trgih. |
| --- | --- |

308.

4.3.4   Neizključevanje konkurence

| 309. | Pogojev iz člena 101(3) ni mogoče izpolniti, če imajo pogodbene stranke možnost, da izključijo konkurenco za znaten del zadevnih proizvodov. Ta pogoj mora biti izpolnjen na upoštevnih nabavnih in prodajnih trgih. |
| --- | --- |

309.

4.4   Primeri

| 310. | Kartel kupcev

  Primer 1


  Situacija: več malih podjetij zbira rabljene mobilne telefone prek maloprodajnih mest, kamor se vračajo ob nakupu novega mobilnega telefona. Ti zbiralci prodajajo rabljene mobilne telefone podjetjem za recikliranje, ki izločijo dragocene surovine, kot so zlato, srebro in baker, za ponovno uporabo kot bolj trajnostno alternativo rudarjenju. Pet podjetij za recikliranje, ki predstavljajo 12 % nabavnega trga za rabljene mobilne telefone, se je dogovorilo o skupni najvišji nabavni ceni za posamezni telefon. Teh pet podjetij za recikliranje drug drugega tudi obvešča o pogovorih o ceni, ki jih ta podjetja opravljajo samostojno z zbiralci rabljenih mobilnih telefonov, ter o ponudbah, ki so jih prejela od zbiralcev, in o ceni za posamezni telefon, o kateri so se na koncu dogovorila z zbiralcem.
  Analiza: v kartel kupcev je vključenih vseh pet podjetij za recikliranje. Vsako se pogaja in nabavlja samostojno od zbiralcev mobilnih telefonov. Ureditev za skupne nabave, na podlagi katere bi bili kupci skupno zastopani pri pogajanjih z zbiralci ali nabavi od zbiralcev, ne obstaja. Ne glede na sorazmerno majhen skupni tržni delež podjetij za recikliranje na nabavnem trgu elektronskih odpadkov se sporazum med njimi šteje za omejevanje konkurence po cilju. Zato ni treba opredeliti upoštevnega trga ali presojati dejanskih ali potencialnih učinkov kartela na trg. |
| --- | --- |

310.

Primer 1

Situacija: več malih podjetij zbira rabljene mobilne telefone prek maloprodajnih mest, kamor se vračajo ob nakupu novega mobilnega telefona. Ti zbiralci prodajajo rabljene mobilne telefone podjetjem za recikliranje, ki izločijo dragocene surovine, kot so zlato, srebro in baker, za ponovno uporabo kot bolj trajnostno alternativo rudarjenju. Pet podjetij za recikliranje, ki predstavljajo 12 % nabavnega trga za rabljene mobilne telefone, se je dogovorilo o skupni najvišji nabavni ceni za posamezni telefon. Teh pet podjetij za recikliranje drug drugega tudi obvešča o pogovorih o ceni, ki jih ta podjetja opravljajo samostojno z zbiralci rabljenih mobilnih telefonov, ter o ponudbah, ki so jih prejela od zbiralcev, in o ceni za posamezni telefon, o kateri so se na koncu dogovorila z zbiralcem.

Analiza: v kartel kupcev je vključenih vseh pet podjetij za recikliranje. Vsako se pogaja in nabavlja samostojno od zbiralcev mobilnih telefonov. Ureditev za skupne nabave, na podlagi katere bi bili kupci skupno zastopani pri pogajanjih z zbiralci ali nabavi od zbiralcev, ne obstaja. Ne glede na sorazmerno majhen skupni tržni delež podjetij za recikliranje na nabavnem trgu elektronskih odpadkov se sporazum med njimi šteje za omejevanje konkurence po cilju. Zato ni treba opredeliti upoštevnega trga ali presojati dejanskih ali potencialnih učinkov kartela na trg.

| 311. | Skupna pogajanja proizvajalcev o vložkih

  Primer 2


  Situacija: pet konkurenčnih proizvajalcev jekla ima 40-odstotni skupni tržni delež na upoštevnem nabavnem trgu v državi članici A. Proizvajalci jekla so ustanovili skupno podjetje, ki ga imajo skupaj v lasti in ga skupaj upravljajo ter se bo v njihovem imenu pogajalo o nakupu železove rude. Skupno podjetje od velikega dobavitelja železove rude zahteva in pridobi 20-odstotno znižanje nabavne cene železove rude v državi članici A. Namesto da bi pet proizvajalcev jekla konkuriralo med seboj na nabavnem trgu, kupijo železovo rudo po nabavni ceni, ki jo je s pogajanji doseglo skupno podjetje. Ni dokazov, da so lastniki skupnega podjetja zaradi nižjih cen, ki so jih plačali za železovo rudo, znižali svoje cene jekla na prodajnem trgu.

  Analiza: skupno podjetje je ureditev za skupne nabave, ki se pogaja z dobavitelji v imenu petih proizvajalcev jekla. Pet proizvajalcev jekla, ki so pogodbene stranke skupnega podjetja, je lahko doseglo nižjo ceno za nabave železove rude. Pogodbene stranke skupnega podjetja nabavljajo železovo rudo posamično, vendar na podlagi cene, ki jo je s pogajanji doseglo njihovo skupno podjetje. Cilj ustanovitve in izvajanja skupnega podjetja ni omejevanje konkurence. Obstoj omejevalnih učinkov skupnega podjetja na konkurenco bo na primer odvisen od tega, ali je skupno podjetje povzročilo visoko stopnjo izenačevanja stroškov in ali ureditev za skupne nabave ustvarja dejansko tveganje nedovoljenega dogovarjanja na prodajnem trgu jekla. Če vse ostane nespremenjeno, bi bilo lahko dejstvo, da nobeden od proizvajalcev jekla, ki so pogodbene stranke skupnega podjetja, ni znižal svojih cen jekla, znak takega nedovoljenega dogovarjanja. |
| --- | --- |

311.

Primer 2

Situacija: pet konkurenčnih proizvajalcev jekla ima 40-odstotni skupni tržni delež na upoštevnem nabavnem trgu v državi članici A. Proizvajalci jekla so ustanovili skupno podjetje, ki ga imajo skupaj v lasti in ga skupaj upravljajo ter se bo v njihovem imenu pogajalo o nakupu železove rude. Skupno podjetje od velikega dobavitelja železove rude zahteva in pridobi 20-odstotno znižanje nabavne cene železove rude v državi članici A. Namesto da bi pet proizvajalcev jekla konkuriralo med seboj na nabavnem trgu, kupijo železovo rudo po nabavni ceni, ki jo je s pogajanji doseglo skupno podjetje. Ni dokazov, da so lastniki skupnega podjetja zaradi nižjih cen, ki so jih plačali za železovo rudo, znižali svoje cene jekla na prodajnem trgu.

Analiza: skupno podjetje je ureditev za skupne nabave, ki se pogaja z dobavitelji v imenu petih proizvajalcev jekla. Pet proizvajalcev jekla, ki so pogodbene stranke skupnega podjetja, je lahko doseglo nižjo ceno za nabave železove rude. Pogodbene stranke skupnega podjetja nabavljajo železovo rudo posamično, vendar na podlagi cene, ki jo je s pogajanji doseglo njihovo skupno podjetje. Cilj ustanovitve in izvajanja skupnega podjetja ni omejevanje konkurence. Obstoj omejevalnih učinkov skupnega podjetja na konkurenco bo na primer odvisen od tega, ali je skupno podjetje povzročilo visoko stopnjo izenačevanja stroškov in ali ureditev za skupne nabave ustvarja dejansko tveganje nedovoljenega dogovarjanja na prodajnem trgu jekla. Če vse ostane nespremenjeno, bi bilo lahko dejstvo, da nobeden od proizvajalcev jekla, ki so pogodbene stranke skupnega podjetja, ni znižal svojih cen jekla, znak takega nedovoljenega dogovarjanja.

| 312. | Skupna pogajanja evropske zveze trgovcev na drobno

  Primer 3


  Situacija: evropska zveza trgovcev na drobno, v katero je včlanjenih sedem velikih maloprodajnih verig, pri čemer vsaka deluje na drugem nacionalnem trgu, se skupaj pogaja s pomembnim proizvajalcem blagovne znamke sladkih piškotov in sadnih sokov, ki ima 30-odstotni tržni delež na trgu navedenih kategorij proizvodov, o nekaterih pogojih za prihodnji sporazum o dobavi. Tržni delež zveze znaša do 18 % na vsakem upoštevnem (nacionalnem) nabavnem trgu in vsaka od njenih članic ima 15- do 20-odstotni tržni delež na upoštevnih (lokalnih) maloprodajnih trgih v svoji zadevni državi članici. Članice zveze niso potencialne konkurentke na prodajnih trgih druga druge. Pogajanja zajemajo zlasti dodaten popust proizvajalca trgovcem na drobno. Obe strani vodita trda pogajanja, da bi dosegli čim boljši dogovor. V določeni fazi pogajanj združenje trgovcev na drobno pozove svoje člane, naj začasno prenehajo naročati izdelke iz obeh kategorij, o katerih potekajo pogajanja s proizvajalcem, da bi povečala pritisk. Pri izvajanju te odločitve se vsaka članica zveze sama odloči, katere proizvode bo prenehala naročati od proizvajalca, medtem ko so pogajanja na mrtvi točki, pri odločanju pa upošteva želje lokalnih potrošnikov na prodajnih trgih. Na koncu se proizvajalec in zveza po še enem krogu pogajanj dogovorita o dodatnem popustu, ki ga bo proizvajalec odobril posameznim članicam zveze, članice pa začnejo ponovno naročati celoten nabor proizvodov od proizvajalca.
  Analiza: evropska zveza trgovcev na drobno ni kartel kupcev in se ne šteje za omejevanje konkurence po cilju. Šteje se za ureditev za skupne nabave, tudi če se le skupno pogaja o posebnem popustu v okviru širše nabavne transakcije med proizvajalcem in članicami zveze trgovcev na drobno, na podlagi česar te samostojno nabavljajo svoje potrebne količine proizvodov proizvajalca. Nacionalne maloprodajne verige, ki so članice zveze, niso dejavne na istih prodajnih trgih in niso potencialne konkurentke druga druge. Zato ureditev za skupne nabave verjetno ne bo imela omejevalnih učinkov na konkurenco med trgovci na drobno na prodajnih trgih nižje v verigi. Poleg tega so članice zveze izpostavljene zadostnemu konkurenčnemu pritisku konkurenčnih trgovcev na drobno, ki niso vključeni v ureditev za skupne nabave. Še vedno je morda potrebna presoja ureditve z vidika morebitnih negativnih učinkov na konkurenco višje na trgu, ki izhajajo iz dodatnega popusta (na primer v smislu zmanjšanja inovacij dobaviteljev). Vendar se taki negativni učinki zdijo malo verjetni glede na skupni tržni delež pogodbenih strank, ki ne presega 18 % na vsakem upoštevnem nabavnem trgu. Začasno ustavitev naročil je treba presoditi skupaj s splošnimi učinki ureditve za skupne nabave. Tak ukrep zadeva le kategorije izdelkov, ki so vključene v pogajanja s proizvajalcem, in zdi se, da ne škoduje neposredno ali posredno potrošnikom, zlasti če ti trgovci na drobno ponujajo nadomestne izdelke ali če obstajajo drugi konkurenčni trgovci na drobno, od katerih lahko potrošniki kupujejo enake izdelke, in lahko po sklenitvi sporazuma potrošnikom prinese koristi v obliki nižjih cen. |
| --- | --- |

312.

Primer 3

Situacija: evropska zveza trgovcev na drobno, v katero je včlanjenih sedem velikih maloprodajnih verig, pri čemer vsaka deluje na drugem nacionalnem trgu, se skupaj pogaja s pomembnim proizvajalcem blagovne znamke sladkih piškotov in sadnih sokov, ki ima 30-odstotni tržni delež na trgu navedenih kategorij proizvodov, o nekaterih pogojih za prihodnji sporazum o dobavi. Tržni delež zveze znaša do 18 % na vsakem upoštevnem (nacionalnem) nabavnem trgu in vsaka od njenih članic ima 15- do 20-odstotni tržni delež na upoštevnih (lokalnih) maloprodajnih trgih v svoji zadevni državi članici. Članice zveze niso potencialne konkurentke na prodajnih trgih druga druge. Pogajanja zajemajo zlasti dodaten popust proizvajalca trgovcem na drobno. Obe strani vodita trda pogajanja, da bi dosegli čim boljši dogovor. V določeni fazi pogajanj združenje trgovcev na drobno pozove svoje člane, naj začasno prenehajo naročati izdelke iz obeh kategorij, o katerih potekajo pogajanja s proizvajalcem, da bi povečala pritisk. Pri izvajanju te odločitve se vsaka članica zveze sama odloči, katere proizvode bo prenehala naročati od proizvajalca, medtem ko so pogajanja na mrtvi točki, pri odločanju pa upošteva želje lokalnih potrošnikov na prodajnih trgih. Na koncu se proizvajalec in zveza po še enem krogu pogajanj dogovorita o dodatnem popustu, ki ga bo proizvajalec odobril posameznim članicam zveze, članice pa začnejo ponovno naročati celoten nabor proizvodov od proizvajalca.

Analiza: evropska zveza trgovcev na drobno ni kartel kupcev in se ne šteje za omejevanje konkurence po cilju. Šteje se za ureditev za skupne nabave, tudi če se le skupno pogaja o posebnem popustu v okviru širše nabavne transakcije med proizvajalcem in članicami zveze trgovcev na drobno, na podlagi česar te samostojno nabavljajo svoje potrebne količine proizvodov proizvajalca. Nacionalne maloprodajne verige, ki so članice zveze, niso dejavne na istih prodajnih trgih in niso potencialne konkurentke druga druge. Zato ureditev za skupne nabave verjetno ne bo imela omejevalnih učinkov na konkurenco med trgovci na drobno na prodajnih trgih nižje v verigi. Poleg tega so članice zveze izpostavljene zadostnemu konkurenčnemu pritisku konkurenčnih trgovcev na drobno, ki niso vključeni v ureditev za skupne nabave. Še vedno je morda potrebna presoja ureditve z vidika morebitnih negativnih učinkov na konkurenco višje na trgu, ki izhajajo iz dodatnega popusta (na primer v smislu zmanjšanja inovacij dobaviteljev). Vendar se taki negativni učinki zdijo malo verjetni glede na skupni tržni delež pogodbenih strank, ki ne presega 18 % na vsakem upoštevnem nabavnem trgu. Začasno ustavitev naročil je treba presoditi skupaj s splošnimi učinki ureditve za skupne nabave. Tak ukrep zadeva le kategorije izdelkov, ki so vključene v pogajanja s proizvajalcem, in zdi se, da ne škoduje neposredno ali posredno potrošnikom, zlasti če ti trgovci na drobno ponujajo nadomestne izdelke ali če obstajajo drugi konkurenčni trgovci na drobno, od katerih lahko potrošniki kupujejo enake izdelke, in lahko po sklenitvi sporazuma potrošnikom prinese koristi v obliki nižjih cen.

| 313. | Skupna nabava malih podjetij z zmernim skupnim tržnim deležem

  Primer 4


  Situacija: 150 malih trgovcev na drobno sklene dogovor in oblikuje ureditev za skupne nabave. Na podlagi ureditve morajo kupiti minimalno količino, ki pomeni okrog 50 % skupnih stroškov vsakega trgovca. Trgovci lahko na podlagi ureditve kupijo več kakor minimalno količino, lahko pa kupujejo tudi izven ureditve. Njihov skupni tržni delež znaša 23 % na nabavnih in prodajnih trgih. Podjetje A in podjetje B sta dva velika konkurenta članov ureditve za skupne nabave. Podjetje A ima 25-odstotni tržni delež na nabavnih in prodajnih trgih, podjetje B pa 35-odstotnega. Na trgu ni ovir, ki bi drugim malim konkurentom preprečile, da prav tako oblikujejo ureditev za skupne nabave. 150 trgovcev na drobno s skupno nabavo v okviru ureditve za skupne nabave doseže znatno znižanje stroškov.

  Analiza: ureditev za skupne nabave ni kartel kupcev in se ne šteje za omejevanje konkurence po cilju. Skupni tržni delež sodelujočih trgovcev na drobno na nabavnih in prodajnih trgih presega 15-odstotni mehki varni pristan, vendar ga omejujeta podjetji A in B, ki imata večja tržna deleža na obeh trgih. Verjetnost, da bo ureditev za skupne nabave dobavitelje proizvodov odvračala od naložb ali inovacij, ostaja majhna glede na skupni tržni delež članov na nabavnem trgu. Vendar je to odvisno tudi od stopnje izravnalne prodajne moči dobaviteljev na nabavnem trgu, v primeru dobaviteljev, ki nimajo prodajne moči, pa tudi od tega, ali so za člane ureditve za skupne nabave izvedli posebne naložbe, vezane na posamezne stranke. Čeprav trgovci na drobno dosežejo visoko stopnjo izenačevanja stroškov, je malo verjetno, da imajo tržno moč na prodajnem trgu, saj sta na njem prisotni podjetji A in B, ki sta vsako posebej močnejši od združenih trgovcev na drobno, ki so pogodbene stranke ureditve za skupne nabave. Zato je malo verjetno, da bi 150 trgovcev na drobno lahko uspešno usklajevalo svoje ravnanje glede prodajnih cen in doseglo nedovoljeni dogovor na prodajnem trgu, ki bi jim preprečil prenos nižjih nabavnih cen ali z njimi povezanih popustov. Ureditev za skupne nabave zato verjetno ne bo povzročila omejevalnih učinkov na konkurenco v smislu člena 101(1). Poleg tega sodelovanje prinaša določene učinkovitosti prek ekonomije obsega, zaradi česar se lahko dodatno znižajo prodajne cene in poveča konkurenčnost trgovcev na drobno na prodajnem trgu v primerjavi s podjetjema A in B. |
| --- | --- |

313.

Primer 4

Situacija: 150 malih trgovcev na drobno sklene dogovor in oblikuje ureditev za skupne nabave. Na podlagi ureditve morajo kupiti minimalno količino, ki pomeni okrog 50 % skupnih stroškov vsakega trgovca. Trgovci lahko na podlagi ureditve kupijo več kakor minimalno količino, lahko pa kupujejo tudi izven ureditve. Njihov skupni tržni delež znaša 23 % na nabavnih in prodajnih trgih. Podjetje A in podjetje B sta dva velika konkurenta članov ureditve za skupne nabave. Podjetje A ima 25-odstotni tržni delež na nabavnih in prodajnih trgih, podjetje B pa 35-odstotnega. Na trgu ni ovir, ki bi drugim malim konkurentom preprečile, da prav tako oblikujejo ureditev za skupne nabave. 150 trgovcev na drobno s skupno nabavo v okviru ureditve za skupne nabave doseže znatno znižanje stroškov.

Analiza: ureditev za skupne nabave ni kartel kupcev in se ne šteje za omejevanje konkurence po cilju. Skupni tržni delež sodelujočih trgovcev na drobno na nabavnih in prodajnih trgih presega 15-odstotni mehki varni pristan, vendar ga omejujeta podjetji A in B, ki imata večja tržna deleža na obeh trgih. Verjetnost, da bo ureditev za skupne nabave dobavitelje proizvodov odvračala od naložb ali inovacij, ostaja majhna glede na skupni tržni delež članov na nabavnem trgu. Vendar je to odvisno tudi od stopnje izravnalne prodajne moči dobaviteljev na nabavnem trgu, v primeru dobaviteljev, ki nimajo prodajne moči, pa tudi od tega, ali so za člane ureditve za skupne nabave izvedli posebne naložbe, vezane na posamezne stranke. Čeprav trgovci na drobno dosežejo visoko stopnjo izenačevanja stroškov, je malo verjetno, da imajo tržno moč na prodajnem trgu, saj sta na njem prisotni podjetji A in B, ki sta vsako posebej močnejši od združenih trgovcev na drobno, ki so pogodbene stranke ureditve za skupne nabave. Zato je malo verjetno, da bi 150 trgovcev na drobno lahko uspešno usklajevalo svoje ravnanje glede prodajnih cen in doseglo nedovoljeni dogovor na prodajnem trgu, ki bi jim preprečil prenos nižjih nabavnih cen ali z njimi povezanih popustov. Ureditev za skupne nabave zato verjetno ne bo povzročila omejevalnih učinkov na konkurenco v smislu člena 101(1). Poleg tega sodelovanje prinaša določene učinkovitosti prek ekonomije obsega, zaradi česar se lahko dodatno znižajo prodajne cene in poveča konkurenčnost trgovcev na drobno na prodajnem trgu v primerjavi s podjetjema A in B.

| 314. | Izenačevanje stroškov in tržna moč na prodajnem trgu

  Primer 5


  Situacija: dve konkurenčni verigi supermarketov skleneta sporazum za skupno nabavo proizvodov, ki pomenijo okrog 80 % njunih spremenljivih stroškov. Na upoštevnih nabavnih trgih za različne kategorije proizvodov imata pogodbeni stranki skupne tržne deleže med 25 % in 40 %. Na upoštevnem prodajnem trgu dosegata 60-odstotni skupni tržni delež, obstajajo pa še štirje drugi pomembni trgovci na drobno, vsak ima 10-odstotni tržni delež. Vstop na trg ni verjeten.
  Analiza: sporazum o nabavi ni kartel kupcev in se ne šteje za omejevanje konkurence po cilju. Vendar bo pogodbenima strankama verjetno omogočil, da usklajujeta svoje ravnanje na prodajnem trgu, in bo zato vodil do nedovoljenega dogovora. Pogodbeni stranki imata tržno moč na prodajnem trgu glede na to, da je na navedenem trgu le nekaj dosti manjših konkurentov, sporazum o nabavi pa povzroči znatno izenačevanje stroškov. Poleg tega je vstop na trg malo verjeten. Spodbude pogodbenih strank, da usklajujeta svoje ravnanje na prodajnem trgu, bi bile še večje, če bi imeli že pred sklenitvijo sporazuma podobno stroškovno strukturo. Poleg tega podobne marže pogodbenih strank še nadalje povečajo tveganje za nedovoljeno dogovarjanje. Ta sporazum tudi ustvarja tveganje, da bi lahko pogodbeni stranki zadržali povpraševanje in zaradi manjših nabav posledično tudi zmanjšali obseg prodaje, s čimer bi se zvišale prodajne cene nižje na trgu. Zato je verjetno, da bo sporazum o nabavi povzročil omejevalne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1). Čeprav sporazum zelo verjetno povzroči povečanje učinkovitosti v obliki znižanja stroškov, je zaradi znatne tržne moči pogodbenih strank na prodajnem trgu malo verjetno, da se bo povečanje preneslo na potrošnike v takšni meri, da bo odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco. Zato je malo verjetno, da bo sporazum o nabavi izpolnjeval pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

314.

Primer 5

Situacija: dve konkurenčni verigi supermarketov skleneta sporazum za skupno nabavo proizvodov, ki pomenijo okrog 80 % njunih spremenljivih stroškov. Na upoštevnih nabavnih trgih za različne kategorije proizvodov imata pogodbeni stranki skupne tržne deleže med 25 % in 40 %. Na upoštevnem prodajnem trgu dosegata 60-odstotni skupni tržni delež, obstajajo pa še štirje drugi pomembni trgovci na drobno, vsak ima 10-odstotni tržni delež. Vstop na trg ni verjeten.

Analiza: sporazum o nabavi ni kartel kupcev in se ne šteje za omejevanje konkurence po cilju. Vendar bo pogodbenima strankama verjetno omogočil, da usklajujeta svoje ravnanje na prodajnem trgu, in bo zato vodil do nedovoljenega dogovora. Pogodbeni stranki imata tržno moč na prodajnem trgu glede na to, da je na navedenem trgu le nekaj dosti manjših konkurentov, sporazum o nabavi pa povzroči znatno izenačevanje stroškov. Poleg tega je vstop na trg malo verjeten. Spodbude pogodbenih strank, da usklajujeta svoje ravnanje na prodajnem trgu, bi bile še večje, če bi imeli že pred sklenitvijo sporazuma podobno stroškovno strukturo. Poleg tega podobne marže pogodbenih strank še nadalje povečajo tveganje za nedovoljeno dogovarjanje. Ta sporazum tudi ustvarja tveganje, da bi lahko pogodbeni stranki zadržali povpraševanje in zaradi manjših nabav posledično tudi zmanjšali obseg prodaje, s čimer bi se zvišale prodajne cene nižje na trgu. Zato je verjetno, da bo sporazum o nabavi povzročil omejevalne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1). Čeprav sporazum zelo verjetno povzroči povečanje učinkovitosti v obliki znižanja stroškov, je zaradi znatne tržne moči pogodbenih strank na prodajnem trgu malo verjetno, da se bo povečanje preneslo na potrošnike v takšni meri, da bo odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco. Zato je malo verjetno, da bo sporazum o nabavi izpolnjeval pogoje iz člena 101(3).

| 315. | Pogodbene stranke, ki so dejavne na različnih geografskih trgih

  Primer 6


  Situacija: šest velikih trgovcev na drobno s sedežem vsak v svoji državi članici oblikuje ureditev za skupne nabave za namen skupne nabave več zaščitenih proizvodov iz moke iz pšenice durum. Ureditev trgovcem na drobno dovoljuje nabavo drugih podobnih proizvodov z zaščitnim znakom zunaj okvira sodelovanja. Člani ureditve za skupne nabave imajo skupni tržni delež približno 22 % na upoštevnem nabavnem trgu Unije. Na nabavnem trgu so še trije drugi veliki kupci podobne velikosti kot ureditev za skupne nabave. Vsak član ureditve za skupne nabave ima tržni delež med 20 % in 30 % na prodajnih trgih, na katerih je dejaven in ki so nacionalni trgi. Nobena od pogodbenih strank ni dejavna na prodajnem trgu države članice, na katerem je dejavna druga pogodbena stranka. Pogodbene stranke niso potencialni konkurenti na nacionalnih prodajnih trgih druga druge.

  Analiza: ureditev za skupne nabave ni kartel kupcev in se ne šteje za omejevanje konkurence po cilju. Prek ureditve bodo lahko sodelujoči trgovci na drobno konkurirali drugim večjim obstoječim kupcem na nabavnem trgu in dosegli boljše cene ali pogoje, kot bi jih dosegli, če bi proizvode nabavljali samostojno. Verjetnost, da bo ureditev za skupne nabave dobavitelje proizvodov odvračala od naložb ali inovacij, ostaja majhna glede na skupni tržni delež sodelujočih v ureditvi na nabavnem trgu. Vendar je to odvisno tudi od stopnje izravnalne prodajne moči dobaviteljev na nabavnem trgu, v primeru dobaviteljev, ki nimajo prodajne moči, pa tudi od tega, ali so za kupce, ki so pogodbene stranke ureditve, izvedli posebne naložbe zaradi posamezne stranke. V primerjavi z nabavnim trgom Unije so nacionalni prodajni trgi veliko manjši (z vidika prometa in geografskega obsega), na teh trgih pa imajo lahko nekateri člani ureditve določeno stopnjo tržne moči. Vendar tudi če imajo člani ureditve za skupne nabave na prodajnih trgih skupni tržni delež, ki presega 15 %, ne morejo uspešno usklajevati svojega ravnanja na nacionalnih prodajnih trgih, saj na njih niso niti dejanski niti potencialni konkurenti. Zato ureditev za skupne nabave verjetno ne bo povzročila omejevalnih učinkov na konkurenco v smislu člena 101(1). Tudi če bi imela ureditev omejevalne učinke na konkurenco, je verjetno, da bi izpolnjevala pogoje iz izjemo iz člena 101(3). Ureditev za skupne nabave vodi do nižjih nabavnih stroškov, ki jih člani ne bi mogli doseči, če bi se o cenah pogajali neodvisno. Glede na tržni položaj posameznih članov nižje na trgu, kjer niso prisotni na prodajnih trgih drug drugega, ampak se soočajo z znatno konkurenco drugih trgovcev na drobno (ki imajo na prodajnem trgu vsaj 70-odstotni tržni delež), se zdi verjetno, da se bodo ti nižji nabavni stroški prenesli na potrošnike. Člani ureditve bi morali biti motivirani, da vsaj del zmanjšanja spremenljivih stroškov prenesejo na stranke z razširitvijo prodaje nižje na trgu prek znižanja cen. |
| --- | --- |

315.

Primer 6

Situacija: šest velikih trgovcev na drobno s sedežem vsak v svoji državi članici oblikuje ureditev za skupne nabave za namen skupne nabave več zaščitenih proizvodov iz moke iz pšenice durum. Ureditev trgovcem na drobno dovoljuje nabavo drugih podobnih proizvodov z zaščitnim znakom zunaj okvira sodelovanja. Člani ureditve za skupne nabave imajo skupni tržni delež približno 22 % na upoštevnem nabavnem trgu Unije. Na nabavnem trgu so še trije drugi veliki kupci podobne velikosti kot ureditev za skupne nabave. Vsak član ureditve za skupne nabave ima tržni delež med 20 % in 30 % na prodajnih trgih, na katerih je dejaven in ki so nacionalni trgi. Nobena od pogodbenih strank ni dejavna na prodajnem trgu države članice, na katerem je dejavna druga pogodbena stranka. Pogodbene stranke niso potencialni konkurenti na nacionalnih prodajnih trgih druga druge.

Analiza: ureditev za skupne nabave ni kartel kupcev in se ne šteje za omejevanje konkurence po cilju. Prek ureditve bodo lahko sodelujoči trgovci na drobno konkurirali drugim večjim obstoječim kupcem na nabavnem trgu in dosegli boljše cene ali pogoje, kot bi jih dosegli, če bi proizvode nabavljali samostojno. Verjetnost, da bo ureditev za skupne nabave dobavitelje proizvodov odvračala od naložb ali inovacij, ostaja majhna glede na skupni tržni delež sodelujočih v ureditvi na nabavnem trgu. Vendar je to odvisno tudi od stopnje izravnalne prodajne moči dobaviteljev na nabavnem trgu, v primeru dobaviteljev, ki nimajo prodajne moči, pa tudi od tega, ali so za kupce, ki so pogodbene stranke ureditve, izvedli posebne naložbe zaradi posamezne stranke. V primerjavi z nabavnim trgom Unije so nacionalni prodajni trgi veliko manjši (z vidika prometa in geografskega obsega), na teh trgih pa imajo lahko nekateri člani ureditve določeno stopnjo tržne moči. Vendar tudi če imajo člani ureditve za skupne nabave na prodajnih trgih skupni tržni delež, ki presega 15 %, ne morejo uspešno usklajevati svojega ravnanja na nacionalnih prodajnih trgih, saj na njih niso niti dejanski niti potencialni konkurenti. Zato ureditev za skupne nabave verjetno ne bo povzročila omejevalnih učinkov na konkurenco v smislu člena 101(1). Tudi če bi imela ureditev omejevalne učinke na konkurenco, je verjetno, da bi izpolnjevala pogoje iz izjemo iz člena 101(3). Ureditev za skupne nabave vodi do nižjih nabavnih stroškov, ki jih člani ne bi mogli doseči, če bi se o cenah pogajali neodvisno. Glede na tržni položaj posameznih članov nižje na trgu, kjer niso prisotni na prodajnih trgih drug drugega, ampak se soočajo z znatno konkurenco drugih trgovcev na drobno (ki imajo na prodajnem trgu vsaj 70-odstotni tržni delež), se zdi verjetno, da se bodo ti nižji nabavni stroški prenesli na potrošnike. Člani ureditve bi morali biti motivirani, da vsaj del zmanjšanja spremenljivih stroškov prenesejo na stranke z razširitvijo prodaje nižje na trgu prek znižanja cen.

| 316. | Izmenjava informacij

  Primer 7


  Situacija: trije konkurenčni proizvajalci A, B in C zaupajo neodvisni ureditvi za skupne nabave nabavo proizvoda Z, ki je vmesni proizvod, ki ga ti trije člani ureditve za skupne nabave uporabljajo za proizvodnjo končnega proizvoda X. Stroški za proizvod Z niso pomemben stroškovni dejavnik za proizvodnjo proizvoda X. Vse potrebne informacije za skupne nabave (na primer specifikacije kakovosti, količine, dostavni roki, najvišje nabavne cene) se razkrijejo samo ureditvi za skupne nabave in se ne delijo z drugimi člani ureditve. Ureditev za skupne nabave se dogovori o nabavnih cenah z vsakim dobaviteljem proizvoda Z. A, B in C imajo 30-odstotni skupni tržni delež na vsakem od nabavnih in prodajnih trgov. Imajo šest konkurentov na nabavnem in prodajnem trgu, dva imata vsak po 20-odstotni tržni delež.

  Analiza: ureditev za skupne nabave ni kartel kupcev in se ne šteje za omejevanje konkurence po cilju. Člani ureditve za skupne nabave imajo skupaj 30-odstotni skupni tržni delež na nabavnih in prodajnih trgih, ki očitno presega 15-odstotni mehki varni pristan. To jim lahko zagotavlja znatno stopnjo tržne moči na nabavnih in prodajnih trgih. Vendar so člani ureditve izpostavljeni konkurenci več konkurentov višje in nižje na trgu. Vsaj dva od teh konkurentov imata znaten tržni položaj (vsak ima 20-odstotni tržni delež), ki jima omogoča izvajanje učinkovitega konkurenčnega pritiska na člane ureditve. Zato se zdi malo verjetno, da imajo člani ureditve za skupne nabave znatno stopnjo tržne moči na prodajnih trgih in da bi lahko te konkurente izključili z nabavnega trga. Poleg tega je ureditev omejena na nabavo proizvoda Z, ki ni pomemben stroškovni dejavnik za proizvodnjo proizvoda X. To pomeni, da ne predstavlja pomembnega vložka za dejavnosti pogodbenih strank na prodajnih trgih in ne bo povzročil visoke stopnje izenačevanja stroškov. Proizvajalci A, B in C še vedno ločeno kupujejo ali proizvajajo druge vložke za proizvod X, ki predstavljajo pomembnejše stroškovne dejavnike, in se soočajo z učinkovito konkurenco preostalih šestih konkurentov, pa tudi z medsebojno konkurenco na trgu proizvoda X.
  Zato ureditev za skupne nabave verjetno ne bo imela omejila konkurence na nabavnih ali prodajnih trgih v smislu člena 101(1) oziroma lahko v vsakem primeru izpolnjuje štiri kumulativne pogoje iz člena 101(3).
  Poleg tega izmenjava informacij prav tako ne bo spadala na področje uporabe prepovedi iz člena 101(1), če je objektivno potrebna za ureditev za skupne nabave za proizvod Z in sorazmerna z njenim izvajanjem, pri čemer zajema le tiste parametre, ki se zahtevajo, da člani ureditve sklenejo sporazum z dobavitelji. Ker se informacije ne izmenjujejo med posameznimi člani, ampak samo z ureditvijo za skupne nabave, ni neposredne izmenjave informacij med proizvajalci A, B in C, zato prenos informacij verjetno ne bi povzročil nedovoljenega dogovarjanja med njimi, ki bi bilo v nasprotju s členom 101(1). |
| --- | --- |

316.

Primer 7

Situacija: trije konkurenčni proizvajalci A, B in C zaupajo neodvisni ureditvi za skupne nabave nabavo proizvoda Z, ki je vmesni proizvod, ki ga ti trije člani ureditve za skupne nabave uporabljajo za proizvodnjo končnega proizvoda X. Stroški za proizvod Z niso pomemben stroškovni dejavnik za proizvodnjo proizvoda X. Vse potrebne informacije za skupne nabave (na primer specifikacije kakovosti, količine, dostavni roki, najvišje nabavne cene) se razkrijejo samo ureditvi za skupne nabave in se ne delijo z drugimi člani ureditve. Ureditev za skupne nabave se dogovori o nabavnih cenah z vsakim dobaviteljem proizvoda Z. A, B in C imajo 30-odstotni skupni tržni delež na vsakem od nabavnih in prodajnih trgov. Imajo šest konkurentov na nabavnem in prodajnem trgu, dva imata vsak po 20-odstotni tržni delež.

Analiza: ureditev za skupne nabave ni kartel kupcev in se ne šteje za omejevanje konkurence po cilju. Člani ureditve za skupne nabave imajo skupaj 30-odstotni skupni tržni delež na nabavnih in prodajnih trgih, ki očitno presega 15-odstotni mehki varni pristan. To jim lahko zagotavlja znatno stopnjo tržne moči na nabavnih in prodajnih trgih. Vendar so člani ureditve izpostavljeni konkurenci več konkurentov višje in nižje na trgu. Vsaj dva od teh konkurentov imata znaten tržni položaj (vsak ima 20-odstotni tržni delež), ki jima omogoča izvajanje učinkovitega konkurenčnega pritiska na člane ureditve. Zato se zdi malo verjetno, da imajo člani ureditve za skupne nabave znatno stopnjo tržne moči na prodajnih trgih in da bi lahko te konkurente izključili z nabavnega trga. Poleg tega je ureditev omejena na nabavo proizvoda Z, ki ni pomemben stroškovni dejavnik za proizvodnjo proizvoda X. To pomeni, da ne predstavlja pomembnega vložka za dejavnosti pogodbenih strank na prodajnih trgih in ne bo povzročil visoke stopnje izenačevanja stroškov. Proizvajalci A, B in C še vedno ločeno kupujejo ali proizvajajo druge vložke za proizvod X, ki predstavljajo pomembnejše stroškovne dejavnike, in se soočajo z učinkovito konkurenco preostalih šestih konkurentov, pa tudi z medsebojno konkurenco na trgu proizvoda X.

Zato ureditev za skupne nabave verjetno ne bo imela omejila konkurence na nabavnih ali prodajnih trgih v smislu člena 101(1) oziroma lahko v vsakem primeru izpolnjuje štiri kumulativne pogoje iz člena 101(3).

Poleg tega izmenjava informacij prav tako ne bo spadala na področje uporabe prepovedi iz člena 101(1), če je objektivno potrebna za ureditev za skupne nabave za proizvod Z in sorazmerna z njenim izvajanjem, pri čemer zajema le tiste parametre, ki se zahtevajo, da člani ureditve sklenejo sporazum z dobavitelji. Ker se informacije ne izmenjujejo med posameznimi člani, ampak samo z ureditvijo za skupne nabave, ni neposredne izmenjave informacij med proizvajalci A, B in C, zato prenos informacij verjetno ne bi povzročil nedovoljenega dogovarjanja med njimi, ki bi bilo v nasprotju s členom 101(1).

5.   SPORAZUMI O TRGOVANJU

5.1   Uvod

| 317. | Sporazumi o trgovanju vključujejo sodelovanje med konkurenti na področju prodaje, distribucije ali promocije nadomestnih proizvodov. Takšni sporazumi so lahko zelo različni glede na funkcije trgovanja, ki jih zajema sodelovanje. Na eni strani spektra sporazumi o skupni prodaji lahko povzročijo skupno določanje vseh poslovnih vidikov, povezanih s prodajo proizvoda, vključno s ceno. Na drugi strani pa obstajajo bolj omejeni sporazumi, ki obravnavajo le eno določeno funkcijo trgovanja, kot so distribucija, poprodajne storitve ali oglaševanje. |
| --- | --- |

317.

| 318. | Pomembna kategorija teh bolj omejenih sporazumov so sporazumi o distribuciji. Sporazumi o distribuciji so načeloma zajeti v uredbi o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume in v vertikalnih smernicah, razen če so pogodbene stranke sporazuma dejanski ali potencialni konkurenti. Če se konkurenti dogovorijo o distribuciji svojih nadomestnih proizvodov (zlasti če to storijo na različnih geografskih trgih), obstaja tveganje, da je cilj ali učinek sporazumov delitev trga med pogodbene stranke oziroma nedovoljeno dogovarjanje. To lahko velja za vzajemne in nevzajemne sporazume med konkurenti, ki jih je zato treba najprej presojati glede na načela, določena v tem poglavju. Če se pri tej presoji ugotovi, da je sodelovanje med konkurenti na področju distribucije načeloma sprejemljivo, jih je treba dodatno presoditi in preučiti morebitne vertikalne omejitve, ki jih ti sporazumi vsebujejo. Ta drugi korak presoje mora temeljiti na načelih iz vertikalnih smernic. |
| --- | --- |

318.

| 319. | Edina izjema od postopka v dveh korakih, navedenega v prejšnjem odstavku, se nanaša na nevzajemne sporazume o distribuciji med konkurenti, če (a) je dobavitelj proizvajalec, trgovec na debelo ali uvoznik in distributer blaga, medtem ko je kupec distributer in ni konkurenčno podjetje na proizvodni, veleprodajni ali uvozni ravni, ali (b) je dobavitelj ponudnik storitev na različnih ravneh trgovine, medtem ko kupec ponuja storitve na maloprodajni ravni in ni konkurenčno podjetje na ravni trgovine, na kateri nabavlja pogodbene storitve (214). V navedenih scenarijih lahko sporazum o distribuciji uživa koristi iz uredbe o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume, v tem primeru pa se te smernice ne uporabljajo (215). Odstavek 43 zagotavlja dodatna navodila o splošnem razmerju med temi smernicami ter uredbo o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume in vertikalnimi smernicami. |
| --- | --- |

319.

| 320. | Treba je razlikovati tudi med sporazumi, s katerimi se pogodbene stranke dogovorijo le za skupno trgovanje, in sporazumi, pri katerih je trgovanje povezano z drugo obliko sodelovanja na trgu, ki je višje, kot je skupna proizvodnja ali skupna nabava. Pri analizi sporazumov o trgovanju, ki združujejo različne stopnje sodelovanja, je treba opraviti presojo v skladu z odstavki 6, 7 in 8. |
| --- | --- |

320.

| 321. | V Uredbi (EU) št. 1308/2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov so določene izključitve iz uporabe člena 101(1) za trgovanje s kmetijskimi proizvodi (216). |
| --- | --- |

321.

5.2   Presoja na podlagi člena 101(1)

5.2.1   Glavni pomisleki glede konkurence

| 322. | Sporazumi o trgovanju lahko omejujejo konkurenco na več načinov. Prva in najočitnejša omejitev, ki jo lahko povzročajo sporazumi o trgovanju, je določanje cen. |
| --- | --- |

322.

| 323. | Drugič, sporazumi o trgovanju lahko olajšajo omejevanje obsega proizvodnje, ker lahko pogodbene stranke določajo količino proizvodov, ki jih bodo dale na trg, in s tem zmanjšajo dobavo. |
| --- | --- |

323.

| 324. | Tretjič, sporazumi o trgovanju se lahko uporabljajo kot sredstvo, s katerim pogodbene stranke delijo trge ali razporejajo naročila ali kupce, na primer kadar so proizvodni obrati pogodbenih strank na različnih geografskih trgih ali ko se sklenejo vzajemni sporazumi. |
| --- | --- |

324.

| 325. | Četrtič, sporazumi o trgovanju lahko vodijo tudi do izmenjave poslovno občutljivih informacij v zvezi z vidiki znotraj ali zunaj okvira sodelovanja ali do izenačevanja stroškov, zlasti pri sporazumih, ki ne vključujejo določanja cen, kar lahko povzroči nedovoljeno dogovarjanje. |
| --- | --- |

325.

| 326. | Po drugi strani pa je na splošno malo verjetno, da bi sporazum o trgovanju povzročil pomisleke glede konkurence, če je objektivno potreben, da pogodbeni stranki omogoči vstop na trg, kamor ne bi mogla vstopiti samostojno ali z manjšim številom pogodbenih strank, kot jih sodeluje pri sporazumu, na primer zaradi višine vključenih stroškov. V takem primeru pogodbene stranke sporazuma med seboj niso potencialni ali dejanski konkurenti, torej sporazum ne bo omejeval konkurence med njimi. |
| --- | --- |

326.

| 327. | Zato je ključno vprašanje pri presoji vzajemnega sporazuma o trgovanju, ali je sporazum objektivno potreben za vstop pogodbenih strank na trge druga druge. Če je, potem sporazum ne povzroča težav na področju konkurence. Če pa lahko pogodbena stranka brez sporazuma vstopi na trg druge pogodbene stranke in če sporazum zmanjša neodvisnost prve stranke pri odločanju v zvezi z možnostjo vstopa na trg druge stranke, je verjetno, da bo sporazum povzročil omejevalne učinke na konkurenco. Enako načelo velja za nevzajemne sporazume o trgovanju. Tveganje za omejevalne učinke na konkurenco pa je pri nevzajemnih sporazumih manj izrazito, saj je manj verjetno, da imajo pogodbene stranke vzajemne spodbude za razdelitev trgov ali strank. |
| --- | --- |

327.

5.2.2   Omejevanje konkurence po cilju

| 328. | Prvič, sporazumi o trgovanju povzročijo omejevanje konkurence po cilju, če se uporabljajo kot orodje za oblikovanje prikritih kartelnih sporazumov. V vsakem primeru je verjetno, da bodo sporazumi o trgovanju, ki vključujejo določanje cen, omejevanje obsega proizvodnje ali delitev trga, omejevali konkurenco po cilju, razen če so te omejitve pomožne glede na glavni cilj sporazuma in če ta glavni cilj ne spada na področje uporabe prepovedi iz člena 101(1). |
| --- | --- |

328.

| 329. | Določanje cen je eden od glavnih pomislekov glede konkurence, ki izhajajo iz sporazumov o trgovanju med konkurenti. Sporazumi, omejeni na skupno prodajo, in na splošno sporazumi o trgovanju, ki vključujejo skupno oblikovanje cen, običajno povzročijo usklajevanje cenovne politike konkurenčnih proizvajalcev ali ponudnikov storitev. Takšni sporazumi lahko ne le odpravljajo konkurenco na področju cen za nadomestne proizvode med pogodbenimi strankami, ampak lahko tudi omejujejo celotno količino proizvodov, ki jih pogodbene stranke dobavijo v okviru sistema za delitev naročil. Zato je verjetno, da takšni sporazumi omejujejo konkurenco po cilju. |
| --- | --- |

329.

| 330. | Ta presoja se ne spremeni, če je sporazum neizključen (torej če lahko pogodbene stranke prodajajo samostojno zunaj okvira sporazuma), če je mogoče ugotoviti, da bo sporazum povzročil usklajevanje cen, ki jih zaračunavajo pogodbene stranke vsem svojim strankam ali delu svojih strank. |
| --- | --- |

330.

| 331. | Podobno je omejevanje obsega proizvodnje resen pomislek glede konkurence, ki ga lahko vzbudijo sporazumi o trgovanju. Če pogodbene stranke sporazuma skupno določijo količino proizvodov, ki se bodo tržili, se lahko zmanjša razpoložljiva dobava pogodbenih proizvodov, kar zvišuje njihove cene. Vsaka pogodbena stranka sporazuma bi morala načeloma imeti možnost, da samostojno odloča o povečanju ali zmanjšanju obsega svoje proizvodnje, da bi zadostila povpraševanju na trgu. Tveganje omejevanja obsega proizvodnje je bolj omejeno v primeru neizključnih sporazumov o trgovanju, če lahko pogodbene stranke svobodno samostojno zadostijo vsakemu dodatnemu povpraševanju in so tega resnično zmožne, če sporazum ne povzroči usklajevanja politike dobave pogodbenih strank. |
| --- | --- |

331.

| 332. | Sporazumi o trgovanju med pogodbenimi strankami, dejavnimi na različnih geografskih trgih ali glede na različne kategorije strank, se lahko uporabljajo tudi kot instrument za delitev trga. Če pogodbene stranke uporabljajo vzajemne sporazume o trgovanju za medsebojno distribucijo proizvodov, da bi odpravile dejansko ali potencialno konkurenco med njimi z delitvijo trgov ali strank, je omejevanje konkurence verjeten cilj sporazuma. Če sporazum ni vzajemen, je tveganje za delitev trga manj izrazito. Vendar je treba kljub temu presoditi, ali je nevzajemni sporazum osnova za medsebojni sporazum med pogodbenimi strankami, da ne bodo vstopale na trg druge pogodbene stranke. |
| --- | --- |

332.

5.2.3   Omejevalni učinki na konkurenco

| 333. | Sporazum o trgovanju, ki konkurence ne omejuje po cilju, ima lahko še vedno omejevalne učinke na konkurenco. Pri presoji učinkov sporazumov o trgovanju na konkurenco je treba upoštevati dejavnike iz odstavka 32 in naslednja dodatna navodila, ki se nanašajo posebej na to vrsto sporazumov. |
| --- | --- |

333.

| 334. | Pri presoji učinkov sporazuma o trgovanju je treba opredeliti upoštevne proizvodne in geografske trge ter določiti položaj posameznih pogodbenih strank na teh trgih. Trgi, na katere se sodelovanje neposredno nanaša, so trgi, ki jim pripadajo proizvodi, ki so predmet sporazuma, in na katerih bodo pogodbene stranke skupaj trgovale s temi proizvodi. Ker pa lahko sporazum o trgovanju na enem trgu vpliva tudi na konkurenčno ravnanje pogodbenih strank na sosednjih trgih, tesno povezanih s trgom, na katerega se sodelovanje neposredno nanaša (prelivni trgi), je treba opredeliti tudi vse take prelivne trge (217). |
| --- | --- |

334.

| 335. | V primerih, ko sporazumi o trgovanju med konkurenti konkurence ne omejujejo po cilju, imajo na splošno omejevalne učinke na konkurenco le, če imajo pogodbene stranke določeno stopnjo tržne moči. Pri presoji, ali imajo pogodbene stranke tako tržno moč, je treba upoštevati morebitni obstoj izravnalne kupne moči njihovih strank. Kadar imajo pogodbene stranke skupno tržno moč, je na splošno verjetno, da bodo lahko zvišale cene ali zmanjšale obseg proizvodnje, kakovost proizvodov, raznolikost proizvodov ali inovacije. Poleg tega pogodbene stranke na podlagi sporazuma o trgovanju združijo svoje s trgom povezane dejavnosti (ali del njih), in sicer dejavnosti, ki neposredno vplivajo na njihove stranke. Ta neposredni vpliv na stranke povečuje tveganje, da bi lahko imeli sporazumi o trgovanju protikonkurenčne učinke. |
| --- | --- |

335.

5.2.3.1   Nedovoljeno dogovarjanje

| 336. | Sporazum o skupnem trgovanju, ki ne vključuje določanja cen, omejevanja obsega proizvodnje ali delitve trga, lahko kljub temu povzroči omejevalne učinke na konkurenco, če poveča izenačevanje spremenljivih stroškov pogodbenih strank do take mere, ki verjetno povzroči nedovoljeno dogovarjanje. To se lahko zgodi, če imajo pogodbene stranke pred sklenitvijo sporazuma že velik delež skupnih spremenljivih stroškov. V takem primeru lahko dodatno povečanje izenačevanja stroškov (tj. stroškov trgovanja za proizvod, ki je predmet sporazuma) poveča verjetnost nedovoljenega dogovarjanja, tudi če je omejeno. Nasprotno, če je povečanje veliko, je lahko tveganje za nedovoljeno dogovarjanje veliko, tudi če je začetna raven izenačevanja stroškov nizka. |
| --- | --- |

336.

| 337. | Verjetnost nedovoljenega dogovarjanja je odvisna od tržne moči strank, pa tudi od značilnosti upoštevnega trga. Izenačevanje stroškov lahko poveča tveganje za nedovoljeno dogovarjanje samo, če imajo pogodbene stranke tržno moč in če stroški trgovanja pomenijo znaten delež spremenljivih stroškov v zvezi z zadevnim proizvodom. Izenačevanje stroškov trgovanja poveča tveganje za nedovoljeno dogovarjanje, če sporazum o trgovanju vključuje proizvode, ki povzročajo drago trgovanje, na primer visoke stroške distribucije ali oglaševanja. Zato lahko celo sporazumi, omejeni na skupno oglaševanje ali skupno promocijo, povzročijo omejevalne učinke na konkurenco, če navedene dejavnosti predstavljajo znaten delež spremenljivih stroškov proizvoda. |
| --- | --- |

337.

| 338. | Za izvajanje sporazuma o skupnem trgovanju je lahko potrebna izmenjava poslovno občutljivih informacij, zlasti o tržni strategiji in oblikovanju cen. Če sam sporazum o trgovanju ne spada na področje uporabe prepovedi iz člena 101(1), ker ima nevtralne ali pozitivne učinke na konkurenco, izmenjava informacij, ki je pomožna glede na ta sporazum, prav tako ne spada na področje uporabe navedene prepovedi (218). To velja, če je izmenjava informacij objektivno potrebna za izvajanje sporazuma o trgovanju in sorazmerna z njegovimi cilji (219). Če izmenjava informacij presega to, kar je objektivno potrebno za izvajanje sporazuma o trgovanju, ali ni sorazmerna s cilji sporazuma, bi jo bilo treba presojati na podlagi navodil iz poglavja 6 (220). Če je izmenjava informacij zajeta v členu 101(1), lahko še vedno izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

338.

5.2.3.2   Sodelovanje, ki običajno ne vzbuja pomislekov

| 339. | Kot je že bilo navedeno v odstavku 335, imajo sporazumi o trgovanju med konkurenti, ki konkurence ne omejujejo po cilju, na splošno omejevalne učinke na konkurenco le, če imajo pogodbene stranke določeno stopnjo tržne moči. V večini takih primerov je malo verjetno, da obstaja tržna moč, če skupni tržni delež pogodbenih strank sporazuma ne presega 15 % na trgih, kjer skupaj trgujejo s pogodbenimi proizvodi. V vsakem primeru je verjetno, da bodo pogoji iz člena 101(3) izpolnjeni, če skupni tržni delež pogodbenih strank ne presega 15 %. |
| --- | --- |

339.

| 340. | Če skupni tržni delež pogodbenih strank presega 15 %, ni mogoče domnevati, da njihov sporazum ne bo imel omejevalnih učinkov, zato je treba presoditi verjetni vpliv sporazuma o skupnem trgovanju na upoštevnih trgih. |
| --- | --- |

340.

5.3   Presoja na podlagi člena 101(3)

5.3.1   Povečanje učinkovitosti

| 341. | Sporazumi o trgovanju lahko povzročijo znatno povečanje učinkovitosti. Učinkovitost, ki se upošteva pri presoji, ali sporazum o trgovanju izpolnjuje pogoje iz člena 101(3), je odvisna od narave sodelovanja in pogodbenih strank sporazuma o sodelovanju. Določanje cen na splošno ne more biti upravičeno, razen če je nujno za integracijo drugih funkcij trženja in če taka integracija ustvari znatno učinkovitost. Skupna distribucija lahko ustvari znatno učinkovitost, ki izhaja iz ekonomije obsega ali razpona, zlasti za male proizvajalce ali skupine neodvisnih trgovcev na drobno, na primer če izkoristijo nove distribucijske platforme za konkuriranje večjim akterjem. Skupna distribucija se lahko uporablja zlasti za doseganje okoljskih ciljev, ki lahko pomenijo učinkovitost v smislu člena 101(3), če so objektivni, konkretni in preverljivi (221). Sporazumi o trgovanju lahko prispevajo tudi k odpornemu notranjemu trgu ter z zmanjšanjem odvisnosti in/ali ublažitvijo pomanjkanja in motenj v dobavnih verigah ustvarijo učinkovitost, ki koristi potrošnikom, na primer kadar pogodbeni stranki omogočijo vstop na trg, na katerega ne bi mogla vstopiti samostojno. |
| --- | --- |

341.

| 342. | Povečanje učinkovitosti mora izhajati iz integracije gospodarskih dejavnosti pogodbenih strank. Prihrankov, ki izhajajo le iz odprave stroškov, ki so neločljiv del konkurence, ni mogoče upoštevati. Zmanjšanje prevoznih stroškov, ki je le rezultat delitve kupcev, ne pa povezovanja logističnih sistemov pogodbenih strank, se na primer ne more šteti za povečanje učinkovitosti v smislu člena 101(3). |
| --- | --- |

342.

| 343. | Povečanje učinkovitosti morajo dokazati pogodbene stranke sporazuma. Pomemben element v zvezi s tem bi bil prispevek znatnega dela kapitala, tehnologije ali drugih sredstev pogodbenih strank k skupnemu trgovanju. Prihranek stroškov, dosežen z zmanjšanjem podvajanja virov ter objektov in naprav, je lahko prav tako sprejemljiv. Če pa skupno trgovanje zajema samo prodajno zastopstvo brez naložb, verjetno ne bo izpolnjevalo pogojev iz člena 101(3). |
| --- | --- |

343.

5.3.2   Nujnost

| 344. | Omejitve, ki presegajo nujne omejitve za doseganje povečanja učinkovitosti, ki ga omogoči sporazum o trgovanju, ne izpolnjujejo pogojev iz člena 101(3). Vprašanje nujnosti je zlasti pomembno za sporazume, ki vsebujejo določanje cen ali delitev trgov, ki jih je mogoče kot nujno potrebne šteti samo v izjemnih okoliščinah. |
| --- | --- |

344.

5.3.3   Prenos koristi na potrošnike

| 345. | Povečanje učinkovitosti, ki je doseženo z nujnimi omejitvami, je treba prenesti na potrošnike v takšni meri, da odtehta omejevalne učinke na konkurenco, ki jih povzroči sporazum o trgovanju. Ta prenos je lahko v obliki nižjih cen ali boljše kakovosti ali raznolikosti proizvodov. Vendar velja, da večja kot je tržna moč pogodbenih strank, manj je verjetno, da se bo povečanje učinkovitosti preneslo na potrošnike v taki meri, da bo odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco. Če je skupni tržni delež pogodbenih strank manjši od 15 %, je verjetneje, da se bo vsako povečanje učinkovitosti, ki ga omogoči sporazum, zadostno preneslo na potrošnike. |
| --- | --- |

345.

5.3.4   Neizključevanje konkurence

| 346. | Pogojev iz člena 101(3) ni mogoče izpolniti, če imajo pogodbene stranke možnost, da izključijo konkurenco za znaten del zadevnih proizvodov. Izpolnjevanje tega pogoja je treba presoditi glede na vse upoštevne trge, in sicer tiste, ki jim pripadajo proizvodi, ki so predmet sodelovanja, in morebitne prelivne trge. |
| --- | --- |

346.

5.4   Konzorciji ponudnikov

| 347. | Izraz konzorcij ponudnikov se nanaša na situacijo, v kateri dve ali več pogodbenih strank sodeluje pri oddaji skupne ponudbe na razpisu za oddajo javnega ali zasebnega naročila (222). |
| --- | --- |

347.

| 348. | Za namene tega oddelka je treba konzorcije ponudnikov razlikovati od dogovorjenega oddajanja ponudb (ali prikrojevanja razpisnih ponudb), tj. nezakonitih sporazumov med gospodarskimi subjekti, katerih cilj je izkrivljanje konkurence v postopkih oddaje naročil. Dogovorjeno oddajanje ponudb je ena najhujših vrst omejevanja konkurence, ki pomeni omejevanje po cilju, in ima lahko različne oblike, kot so predhodno dogovarjanje o vsebini ponudb (zlasti ceni) vsake pogodbene stranke, da bi vplivale na izid postopka oddaje naročila, opustitev predložitve ponudbe, razdelitev trga glede na geografski položaj, javnega naročnika ali predmet javnega naročila ali uvedba sistemov rotacije za vrsto postopkov. Cilj vseh takih ravnanj je, da se vnaprej določenemu ponudniku omogoči pridobitev javnega naročila, pri čemer se ustvari vtis, da je bil postopek dejansko konkurenčen (223). V skladu s konkurenčnim pravom je dogovorjeno oddajanje ponudb oblika kartela, ki se odraža v prikrojevanju razpisnih postopkov, organiziranih v okviru oddaje javnega naročila (224). |
| --- | --- |

348.

| 349. | Dogovorjeno oddajanje ponudb po navadi ne vključuje skupne udeležbe v razpisnem postopku. Običajno zajema skrito ali tiho soglasje med potencialnimi udeleženci za usklajevanje njihovih navidezno neodvisnih odločitev v zvezi s sodelovanjem v razpisnem postopku. Vendar v nekaterih primerih razlikovanje med dogovorjenim oddajanjem ponudb in zakonitimi oblikami skupne ponudbe ni enostavno, zlasti v primerih oddaje del podizvajalcem. Če dva ponudnika na primer izmenično drug drugega predlagata za podizvajalca, lahko javni naročnik to šteje za morebiten indic o nedovoljenem dogovarjanju, saj taki dogovori o podizvajanju sodelujočim običajno omogočajo, da se seznanijo s finančnimi ponudbami drugega sodelujočega, kar vzbuja dvome o njuni neodvisnosti pri oblikovanju ponudb. Vendar pa ni splošne domneve, da oddaja del podizvajalcem, ki so hkrati ponudniki, ki sodelujejo v istem postopku, pomeni nedovoljeno dogovarjanje med zadevnimi podjetji (225). |
| --- | --- |

349.

| 350. | Sporazumi o konzorciju ponudnikov lahko vključujejo znatno stopnjo integracije virov in dejavnosti pogodbenih strank za namen sodelovanja v razpisnem postopku, zlasti če so v dejavnost, ki je predmet razpisa, vključene oblike skupne proizvodnje. V primerih, ko je skupno trgovanje pomožna dejavnost k integraciji proizvodnih dejavnosti pogodbenih strank (skupna proizvodnja), je težišče sporazuma proizvodna dejavnost, zato je treba pri presoji konkurenčnosti uporabiti pravila in navodila, ki se uporabljajo za sporazume o skupni proizvodnji. V takih primerih se določanje cen pogodbenih proizvodov ali storitev običajno ne šteje za omejevanje konkurence po cilju, zato bo potrebna presoja učinka (glej odstavek 223 o sporazumih o proizvodnji). |
| --- | --- |

350.

| 351. | Vendar bi bilo treba sporazume o konzorciju ponudnikov, ki pretežno ali izključno vključujejo skupno trgovanje, splošno šteti za sporazume o trgovanju in bi jih bilo treba zato presojati v skladu z načeli, določenimi v tem poglavju. |
| --- | --- |

351.

| 352. | Sporazum o konzorciju ponudnikov – ne glede na njegovo pravno kvalifikacijo – ne omejuje konkurence v smislu člena 101(1), če pogodbenim strankam omogoča, da sodelujejo pri projektih, ki jih samostojno ne bi mogle izvesti. V tem primeru pogodbene stranke sporazuma o konzorciju ponudnikov niso niti dejanski niti potencialni konkurenti pri izvedbi projekta. To lahko velja, kadar pogodbene stranke sporazuma o konzorciju ponudnikov zagotavljajo različne storitve, ki so dopolnilne za namene sodelovanja v razpisnem postopku. Enako lahko velja tudi, kadar pogodbene stranke sporazuma o konzorciju ponudnikov, čeprav so vse dejavne na istih trgih, projekta ne morejo izvesti samostojno, na primer zaradi njegovega obsega ali kompleksnosti. |
| --- | --- |

352.

| 353. | Presoja, ali lahko pogodbene stranke v razpisnem postopku konkurirajo same in ali so torej konkurenti, je odvisna predvsem od zahtev, vključenih v razpisna pravila. Vendar zgolj teoretična možnost, da lahko pogodbene stranke pogodbeno dejavnost izvajajo samostojno, še ne pomeni samodejno, da so konkurenti: presoditi je treba, ali je vsaka pogodbena stranka realno sposobna sama izvesti naročilo, pri čemer je treba upoštevati posebne okoliščine primera, kot so velikost in zmogljivosti podjetja, stopnja finančnega tveganja, ki ga povzroči projekt, pa tudi raven naložb, potrebnih za projekt, ter sedanja in prihodnja zmogljivost podjetja, ki jo je treba presoditi glede na pogodbene zahteve (226). |
| --- | --- |

353.

| 354. | Kadar je v razpisnih postopkih predvidena možnost oddaje ponudb za dele naročila (sklope), je treba podjetja, ki lahko oddajo ponudbo za enega ali več sklopov – vendar morda ne za celotno naročilo – šteti za konkurente, zato se načeloma uporablja člen 101(1). V takih primerih podjetja svoje sodelovanje pri sporazumu o konzorciju ponudnikov pogosto utemeljijo s tem, da jim omogoča, da oddajo ponudbo za celotno naročilo in tako ponudijo skupni popust za celotno naročilo. Vendar to ne spremeni dejstva, da so pogodbene stranke konkurenti vsaj glede dela razpisnega postopka, zato se uporablja člen 101(1). Vsako učinkovitost, zatrjevano v zvezi s skupno ponudbo za celotno naročilo, je treba presoditi v skladu s pogoji iz člena 101(3). |
| --- | --- |

354.

| 355. | Če ni mogoče izključiti, da bi lahko vsaka pogodbena stranka sporazuma o konzorciju ponudnikov v razpisnem postopku sodelovala posamično (ali če ima sporazum o konzorciju ponudnikov več pogodbenih strank, kot je potrebno), lahko skupna ponudba omeji konkurenco v smislu člena 101(1). To se lahko zgodi, tudi če lahko zgolj ena pogodbena stranka sporazuma samostojno odda ponudbo. |
| --- | --- |

355.

| 356. | Na splošno je treba v primerih, ko se za skupne ponudbe uporablja člen 101(1), izvesti posamično presojo sporazuma o konzorciju ponudnikov, pri čemer je treba upoštevati vse pomembne dejavnike, vključno s položajem pogodbenih strank na upoštevnem trgu, številom in tržnim položajem drugih verjetnih udeležencev razpisnega postopka, vsebino sporazuma o konzorciju ponudnikov, zadevnimi proizvodi ali storitvami in tržnimi pogoji. |
| --- | --- |

356.

| 357. | Omejevanje se lahko šteje za omejevanje konkurence po cilju ali po učinku, odvisno od vsebine sporazuma in posebnih okoliščin primera. Na splošno in za konzorcije ponudnikov, ki jih je treba šteti za sporazume o trgovanju, veljajo ugotovitve iz odstavkov 328–340. Poleg tega:






  (a) | v okoliščinah, ko lahko dve (ali več) pogodbeni stranki samostojno oddata ponudbe in ni znatne stopnje integracije virov in dejavnosti pogodbenih strank, bi skupna ponudba načeloma pomenila omejevanje po cilju, saj vključuje določanje cen med konkurenti, poleg tega se zdi, da ta določba ni pomožna glede na dejansko sodelovanje med pogodbenimi strankami; |
| --- | --- | --- |

357.

(a)

v okoliščinah, ko lahko dve (ali več) pogodbeni stranki samostojno oddata ponudbe in ni znatne stopnje integracije virov in dejavnosti pogodbenih strank, bi skupna ponudba načeloma pomenila omejevanje po cilju, saj vključuje določanje cen med konkurenti, poleg tega se zdi, da ta določba ni pomožna glede na dejansko sodelovanje med pogodbenimi strankami;

| (b) | v primeru sporazumov o konzorciju ponudnikov, ki vključujejo več pogodbenih strank, kot je potrebno, pri čemer bi lahko ponudbo samostojno oddala samo ena pogodbena stranka, zgolj dejstvo, da je pogodbenih strank več, kot je potrebno, samo po sebi morda ne zadostuje za ugotovitev omejevanja po cilju, saj se pogodbene stranke ne morejo šteti za dejanske ali potencialne konkurente. Vendar bi lahko obstajali drugi razlogi za to, da bi se tak konzorcij ponudnikov štel za omejevanje po cilju, na primer če bi pogodbena stranka, ki bi lahko samostojno oddala ponudbo, sklenila dogovor o skupni ponudbi z eno ali več drugimi pogodbenimi strankami s posebnim namenom, da prepreči konkurenčno skupno ponudbo teh drugih pogodbenih strank, tudi skupaj s tretjo osebo; |
| --- | --- |

(b)

v primeru sporazumov o konzorciju ponudnikov, ki vključujejo več pogodbenih strank, kot je potrebno, pri čemer bi lahko ponudbo samostojno oddala samo ena pogodbena stranka, zgolj dejstvo, da je pogodbenih strank več, kot je potrebno, samo po sebi morda ne zadostuje za ugotovitev omejevanja po cilju, saj se pogodbene stranke ne morejo šteti za dejanske ali potencialne konkurente. Vendar bi lahko obstajali drugi razlogi za to, da bi se tak konzorcij ponudnikov štel za omejevanje po cilju, na primer če bi pogodbena stranka, ki bi lahko samostojno oddala ponudbo, sklenila dogovor o skupni ponudbi z eno ali več drugimi pogodbenimi strankami s posebnim namenom, da prepreči konkurenčno skupno ponudbo teh drugih pogodbenih strank, tudi skupaj s tretjo osebo;

| (c) | kar zadeva protikonkurenčne učinke, je v primeru, ko ni omejevanja po cilju, vprašanje, ali lahko te vrste skupnih ponudb omejujejo konkurenco, odvisno od posebne presoje več vidikov, med drugim tega, kako bi konkurenca najbolj realno potekala, če ne bi bilo zadevnega sporazuma o konzorciju ponudnikov; |
| --- | --- |

(c)

kar zadeva protikonkurenčne učinke, je v primeru, ko ni omejevanja po cilju, vprašanje, ali lahko te vrste skupnih ponudb omejujejo konkurenco, odvisno od posebne presoje več vidikov, med drugim tega, kako bi konkurenca najbolj realno potekala, če ne bi bilo zadevnega sporazuma o konzorciju ponudnikov;

| (d) | člani konzorcija bi si smeli izmenjati le informacije, nujno potrebne za oblikovanje ponudbe in izvajanje naročila. Poleg tega bi bilo treba kroženje informacij omejiti na ustrezno osebje na podlagi potrebe po seznanitvi. |
| --- | --- |

(d)

člani konzorcija bi si smeli izmenjati le informacije, nujno potrebne za oblikovanje ponudbe in izvajanje naročila. Poleg tega bi bilo treba kroženje informacij omejiti na ustrezno osebje na podlagi potrebe po seznanitvi.

| 358. | V vsakem primeru lahko sporazum o konzorciju ponudnikov med konkurenti, za katerega se uporablja člen 101(1), izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). Možna učinkovitost je lahko v obliki nižjih cen, pa tudi boljše kakovosti, večje izbire ali hitrejše realizacije proizvodov ali storitev, zajetih v povabilu k oddaji ponudb. Poleg tega morajo biti izpolnjeni drugi pogoji iz člena 101(3) (nujnost, prenos koristi na potrošnike in neizključevanje konkurence). V razpisnih postopkih so ti pogoji pogosto medsebojno povezani: povečanje učinkovitosti skupne ponudbe na podlagi sporazuma o konzorciju ponudnikov je enostavneje prenesti na potrošnike – v obliki nižjih cen ali boljše kakovosti ponudbe –, če konkurenca za oddajo naročila ni odpravljena, v razpisnem postopku pa sodelujejo drugi dejanski konkurenti. |
| --- | --- |

358.

| 359. | Pogoji iz člena 101(3) so lahko v bistvu izpolnjeni, če skupna ponudba pogodbenim strankam omogoča oddajo ponudbe, ki je konkurenčnejša od ponudb, ki bi jih lahko oddale same – v smislu cene in/ali kakovosti –, koristi, ki jih imajo naročnik in končni potrošniki, pa odtehtajo omejitve konkurence. Učinkovitost je treba prenesti na potrošnike in ne bo izpolnjevala pogojev iz člena 101(3), če imajo od nje koristi le pogodbene stranke sporazuma o konzorciju ponudnikov. |
| --- | --- |

359.

5.5   Primeri

| 360. | Skupno trgovanje, ki je potrebno za vstop na trg

  Primer 1


  Situacija: štiri pralnice v velikem mestu blizu meje z drugo državo članico, vsaka s 3-odstotnim deležem na celotnem trgu pralnic v tem mestu, se dogovorijo, da bodo ustanovile skupen oglaševalski oddelek za prodajo storitev pranja institucionalnim strankam (torej hotelom, bolnišnicam, pisarnam), hkrati pa bodo obdržale samostojnost in svobodo konkuriranja pri pridobivanju lokalnih, individualnih strank. Da bi se ciljno osredotočile na novi segment povpraševanja (institucionalne stranke), razvijejo skupno blagovno znamko, skupno ceno in skupne splošne pogoje, vključno z načrtovanimi dostavami in največ 24-urnim rokom dostave. Vzpostavijo skupni klicni center, kjer lahko institucionalne stranke zahtevajo prevzem in/ali dostavo. V klicnem centru zaposlijo receptorja in nekaj voznikov. Nadalje vlagajo v dostavna vozila in v promocijo blagovne znamke za povečanje prepoznavnosti. Sporazum ne odpravi popolnoma njihovih individualnih infrastrukturnih stroškov (ker obdržijo svoje prostore in si še vedno konkurirajo za individualne lokalne stranke), vendar pa poveča njihovo ekonomijo obsega ter omogoča, da novi kategoriji strank ponudijo celovitejšo storitev, ki zahteva daljši delovni čas in dostavo na širše geografsko območje. Za zagotovitev izvedljivosti projekta je nujno, da sporazum sklenejo vsa štiri podjetja. Trg je zelo razdrobljen in noben posamezen konkurent nima več kot 15-odstotnega tržnega deleža.

  Analiza: ker sporazum vključuje določanje cen, se načeloma uporablja člen 101(1), čeprav je skupni tržni delež pogodbenih strank manjši od 15 %. Glede na to, da so pogodbene stranke dejavne v velikem mestu blizu meje z drugo državo članico, se domneva, da bo to vplivalo na trgovino med državami članicami. Vendar pa pogodbene stranke ne bi mogle zagotavljati storitev pranja institucionalnim strankam niti samostojno niti v sodelovanju z manjšim številom pogodbenih strank, kot so štiri pogodbene stranke, ki sodelujejo pri sporazumu. Ker je mogoče omejitev v zvezi z določanjem cen šteti za nujno za promocijo skupne znamke in uspeh projekta, se zdi, da je ta omejitev pomožna glede na glavni cilj sporazuma, ki ni protikonkurenčen, in na splošno ne bi vzbujala pomislekov glede konkurence. |
| --- | --- |

360.

Primer 1

Situacija: štiri pralnice v velikem mestu blizu meje z drugo državo članico, vsaka s 3-odstotnim deležem na celotnem trgu pralnic v tem mestu, se dogovorijo, da bodo ustanovile skupen oglaševalski oddelek za prodajo storitev pranja institucionalnim strankam (torej hotelom, bolnišnicam, pisarnam), hkrati pa bodo obdržale samostojnost in svobodo konkuriranja pri pridobivanju lokalnih, individualnih strank. Da bi se ciljno osredotočile na novi segment povpraševanja (institucionalne stranke), razvijejo skupno blagovno znamko, skupno ceno in skupne splošne pogoje, vključno z načrtovanimi dostavami in največ 24-urnim rokom dostave. Vzpostavijo skupni klicni center, kjer lahko institucionalne stranke zahtevajo prevzem in/ali dostavo. V klicnem centru zaposlijo receptorja in nekaj voznikov. Nadalje vlagajo v dostavna vozila in v promocijo blagovne znamke za povečanje prepoznavnosti. Sporazum ne odpravi popolnoma njihovih individualnih infrastrukturnih stroškov (ker obdržijo svoje prostore in si še vedno konkurirajo za individualne lokalne stranke), vendar pa poveča njihovo ekonomijo obsega ter omogoča, da novi kategoriji strank ponudijo celovitejšo storitev, ki zahteva daljši delovni čas in dostavo na širše geografsko območje. Za zagotovitev izvedljivosti projekta je nujno, da sporazum sklenejo vsa štiri podjetja. Trg je zelo razdrobljen in noben posamezen konkurent nima več kot 15-odstotnega tržnega deleža.

Analiza: ker sporazum vključuje določanje cen, se načeloma uporablja člen 101(1), čeprav je skupni tržni delež pogodbenih strank manjši od 15 %. Glede na to, da so pogodbene stranke dejavne v velikem mestu blizu meje z drugo državo članico, se domneva, da bo to vplivalo na trgovino med državami članicami. Vendar pa pogodbene stranke ne bi mogle zagotavljati storitev pranja institucionalnim strankam niti samostojno niti v sodelovanju z manjšim številom pogodbenih strank, kot so štiri pogodbene stranke, ki sodelujejo pri sporazumu. Ker je mogoče omejitev v zvezi z določanjem cen šteti za nujno za promocijo skupne znamke in uspeh projekta, se zdi, da je ta omejitev pomožna glede na glavni cilj sporazuma, ki ni protikonkurenčen, in na splošno ne bi vzbujala pomislekov glede konkurence.

| 361. | Sporazum o trgovanju, ki vključuje več pogodbenih strank, kot je potrebno za vstop na trg

  Primer 2


  Situacija: uporabijo se enaka dejstva kot v primeru 1, odstavek 360, z eno pomembno razliko: za zagotovitev izvedljivosti projekta bi zadostovalo, če bi sporazum izvajale samo tri pogodbene stranke (namesto štirih, ki dejansko sodelujejo pri sporazumu).

  Analiza: čeprav je skupni tržni delež pogodbenih strank manjši od 15 %, se člen 101(1) uporablja iz istih razlogov, kot so navedeni zgoraj v primeru 1. Sporazum bi lahko izvajale manj kot štiri pogodbene stranke. Ker pa nobena od pogodbenih strank ne bi mogla sama izvesti projekta, dejstvo, da je pogodbenih strank več, kot je potrebno, morda ne bo zadostovalo za ugotovitev omejevanja po cilju, razen če je namen sporazuma preprečiti konkurenčno pobudo, ki bi vključevala eno od pogodbenih strank. Kar zadeva morebitne omejevalne učinke, je potrebna analiza hipotetičnih scenarijev. V vsakem primeru se lahko sporazum presodi na podlagi člena 101(3). Sporazum povzroči povečanje učinkovitosti, ker je pogodbenim strankam zdaj omogočeno, da v velikem obsegu ponujajo izboljšane storitve novi kategoriji strank (ki jim samostojno ne bi mogle ponuditi storitev). Glede na to, da je skupni tržni delež pogodbenih strank nižji od 15 %, je verjetno, da se bo povečanje učinkovitosti zadostno preneslo na potrošnike. Nadalje je treba preučiti, ali so omejitve, ki jih določa sporazum, nujne za doseganje učinkovitosti in ali sporazum omejuje konkurenco. Glede na to, da je cilj sporazuma zagotoviti celovitejšo storitev (vključno z dostavo, ki je prej ni bilo v ponudbi) dodatni kategoriji strank pod enotno blagovno znamko s skupnimi splošnimi pogoji, se določanje cen lahko šteje kot nujno za promocijo skupne blagovne znamke in posledično za uspeh projekta ter učinkovitosti, ki jih ustvarja. Če se upošteva še razdrobljenost trga, sporazum ne omejuje konkurence. Štiri pogodbene stranke sporazuma (namesto treh, ki bi bile nujno potrebne) omogočajo povečanje zmogljivosti in prispevajo k hkratnemu izpolnjevanju zahtev več institucionalnih strank v skladu s splošnimi pogoji (torej v skladu z izpolnjevanjem najdaljših rokov dobave). V tem primeru bo povečanje učinkovitosti verjetno odtehtalo omejevalne učinke, ki izhajajo iz zmanjšanja konkurence med pogodbenimi strankami, in sporazum bo verjetno izpolnjeval pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

361.

Primer 2

Situacija: uporabijo se enaka dejstva kot v primeru 1, odstavek 360, z eno pomembno razliko: za zagotovitev izvedljivosti projekta bi zadostovalo, če bi sporazum izvajale samo tri pogodbene stranke (namesto štirih, ki dejansko sodelujejo pri sporazumu).

Analiza: čeprav je skupni tržni delež pogodbenih strank manjši od 15 %, se člen 101(1) uporablja iz istih razlogov, kot so navedeni zgoraj v primeru 1. Sporazum bi lahko izvajale manj kot štiri pogodbene stranke. Ker pa nobena od pogodbenih strank ne bi mogla sama izvesti projekta, dejstvo, da je pogodbenih strank več, kot je potrebno, morda ne bo zadostovalo za ugotovitev omejevanja po cilju, razen če je namen sporazuma preprečiti konkurenčno pobudo, ki bi vključevala eno od pogodbenih strank. Kar zadeva morebitne omejevalne učinke, je potrebna analiza hipotetičnih scenarijev. V vsakem primeru se lahko sporazum presodi na podlagi člena 101(3). Sporazum povzroči povečanje učinkovitosti, ker je pogodbenim strankam zdaj omogočeno, da v velikem obsegu ponujajo izboljšane storitve novi kategoriji strank (ki jim samostojno ne bi mogle ponuditi storitev). Glede na to, da je skupni tržni delež pogodbenih strank nižji od 15 %, je verjetno, da se bo povečanje učinkovitosti zadostno preneslo na potrošnike. Nadalje je treba preučiti, ali so omejitve, ki jih določa sporazum, nujne za doseganje učinkovitosti in ali sporazum omejuje konkurenco. Glede na to, da je cilj sporazuma zagotoviti celovitejšo storitev (vključno z dostavo, ki je prej ni bilo v ponudbi) dodatni kategoriji strank pod enotno blagovno znamko s skupnimi splošnimi pogoji, se določanje cen lahko šteje kot nujno za promocijo skupne blagovne znamke in posledično za uspeh projekta ter učinkovitosti, ki jih ustvarja. Če se upošteva še razdrobljenost trga, sporazum ne omejuje konkurence. Štiri pogodbene stranke sporazuma (namesto treh, ki bi bile nujno potrebne) omogočajo povečanje zmogljivosti in prispevajo k hkratnemu izpolnjevanju zahtev več institucionalnih strank v skladu s splošnimi pogoji (torej v skladu z izpolnjevanjem najdaljših rokov dobave). V tem primeru bo povečanje učinkovitosti verjetno odtehtalo omejevalne učinke, ki izhajajo iz zmanjšanja konkurence med pogodbenimi strankami, in sporazum bo verjetno izpolnjeval pogoje iz člena 101(3).

| 362. | Skupna internetna prodaja

  Primer 3


  Situacija: več malih specializiranih trgovin v eni državi članici oblikuje elektronsko spletno infrastrukturo za promocijo, prodajo in dostavo darilnih košar s sadjem. Obstaja več konkurenčnih spletnih trgovin s primerljivimi in omejenimi tržnimi deleži. Sodelujoče specializirane trgovine si delijo stroške poslovanja spletne trgovine in skupaj vlagajo v promocijo blagovne znamke. Prek spletne trgovine, kjer se ponuja velika izbira različnih vrst darilnih košar, stranke naročijo (in plačajo) vrsto darilne košare, ki jo želijo dobiti z dostavo ali prevzeti v trgovini. Naročilo se nato posreduje v specializirano trgovino, ki jo izbere stranka, ali, če ni izrecne možnosti izbire, trgovino, ki je najbližja naslovu dostave ali ki je stranki najbolj priročna za prevzem naročila. Vsaka specializirana trgovina sama krije stroške sestave darilne košare in dostave stranki ali zagotovitve, da je košara na voljo za prevzem v trgovini. Trgovina obdrži 90 % končne cene, ki jo določa spletna infrastruktura in se enotno uporablja za vse sodelujoče specializirane trgovine, preostalih 10 % pa se porabi za skupno promocijo in stroške poslovanja spletne trgovine. Razen plačila pristojbine ni nobenih nadaljnjih omejitev za pridružitev specializiranih trgovin iz celotne države spletni infrastrukturi. Nadalje lahko specializirane trgovine, ki imajo svoje spletišče, na internetu prodajajo darilne košare s sadjem tudi pod svojim imenom (in nekatere jih res) ter tako še naprej konkurirajo med seboj zunaj okvira sodelovanja. Stranke, ki kupujejo prek spletne trgovine, imajo zajamčeno dostavo sadne košare ali njen prevzem v trgovini še isti dan in si lahko izberejo tudi čas dostave ali prevzema, ki jim ustreza.

  Analiza: ob predpostavki, da so specializirane trgovine konkurenti, se uporablja člen 101(1), poleg tega pa je glede na to, da sporazum vključuje določanje cen, verjetno, da bo omejeval konkurenco po cilju. Sporazum je zato treba presojati na podlagi člena 101(3). Vse specializirane trgovine, ki sodelujejo, so majhne trgovine in razume se, da na nacionalni ravni ne bi mogle konkurirati drugim spletnim trgovinam. Zato bi lahko sporazum povzročil povečanje učinkovitosti v obliki večje izbire in kakovostnejše storitve ter zmanjšal stroške iskanja, kar koristi potrošnikom in bo verjetno odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco, ki jih povzroča sporazum. Ker specializirane trgovine, ki sodelujejo, še vedno lahko prodajajo samostojno in konkurirajo druga drugi prek svojih trgovin in interneta, se lahko omejevanje glede določanja cen, ki je omejeno na spletno trgovino, šteje kot nujno za promocijo proizvoda (ker se potrošniki pri kupovanju prek spletne trgovine ne želijo ukvarjati s številnimi različnimi cenami) in za nadaljnje povečanje učinkovitosti. Če ni drugih omejitev, sporazum izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). Poleg tega konkurenca ne bo odpravljena, saj obstajajo še druge pomembne konkurenčne spletne trgovine in pogodbene stranke še naprej konkurirajo druga drugi v svojih trgovinah ter na internetu. |
| --- | --- |

362.

Primer 3

Situacija: več malih specializiranih trgovin v eni državi članici oblikuje elektronsko spletno infrastrukturo za promocijo, prodajo in dostavo darilnih košar s sadjem. Obstaja več konkurenčnih spletnih trgovin s primerljivimi in omejenimi tržnimi deleži. Sodelujoče specializirane trgovine si delijo stroške poslovanja spletne trgovine in skupaj vlagajo v promocijo blagovne znamke. Prek spletne trgovine, kjer se ponuja velika izbira različnih vrst darilnih košar, stranke naročijo (in plačajo) vrsto darilne košare, ki jo želijo dobiti z dostavo ali prevzeti v trgovini. Naročilo se nato posreduje v specializirano trgovino, ki jo izbere stranka, ali, če ni izrecne možnosti izbire, trgovino, ki je najbližja naslovu dostave ali ki je stranki najbolj priročna za prevzem naročila. Vsaka specializirana trgovina sama krije stroške sestave darilne košare in dostave stranki ali zagotovitve, da je košara na voljo za prevzem v trgovini. Trgovina obdrži 90 % končne cene, ki jo določa spletna infrastruktura in se enotno uporablja za vse sodelujoče specializirane trgovine, preostalih 10 % pa se porabi za skupno promocijo in stroške poslovanja spletne trgovine. Razen plačila pristojbine ni nobenih nadaljnjih omejitev za pridružitev specializiranih trgovin iz celotne države spletni infrastrukturi. Nadalje lahko specializirane trgovine, ki imajo svoje spletišče, na internetu prodajajo darilne košare s sadjem tudi pod svojim imenom (in nekatere jih res) ter tako še naprej konkurirajo med seboj zunaj okvira sodelovanja. Stranke, ki kupujejo prek spletne trgovine, imajo zajamčeno dostavo sadne košare ali njen prevzem v trgovini še isti dan in si lahko izberejo tudi čas dostave ali prevzema, ki jim ustreza.

Analiza: ob predpostavki, da so specializirane trgovine konkurenti, se uporablja člen 101(1), poleg tega pa je glede na to, da sporazum vključuje določanje cen, verjetno, da bo omejeval konkurenco po cilju. Sporazum je zato treba presojati na podlagi člena 101(3). Vse specializirane trgovine, ki sodelujejo, so majhne trgovine in razume se, da na nacionalni ravni ne bi mogle konkurirati drugim spletnim trgovinam. Zato bi lahko sporazum povzročil povečanje učinkovitosti v obliki večje izbire in kakovostnejše storitve ter zmanjšal stroške iskanja, kar koristi potrošnikom in bo verjetno odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco, ki jih povzroča sporazum. Ker specializirane trgovine, ki sodelujejo, še vedno lahko prodajajo samostojno in konkurirajo druga drugi prek svojih trgovin in interneta, se lahko omejevanje glede določanja cen, ki je omejeno na spletno trgovino, šteje kot nujno za promocijo proizvoda (ker se potrošniki pri kupovanju prek spletne trgovine ne želijo ukvarjati s številnimi različnimi cenami) in za nadaljnje povečanje učinkovitosti. Če ni drugih omejitev, sporazum izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). Poleg tega konkurenca ne bo odpravljena, saj obstajajo še druge pomembne konkurenčne spletne trgovine in pogodbene stranke še naprej konkurirajo druga drugi v svojih trgovinah ter na internetu.

| 363. | Skupno prodajno podjetje

  Primer 4


  Situacija: podjetji A in B, ki sta iz dveh različnih držav članic, izdelujeta pnevmatike za kolesa. Imata 14-odstotni skupni tržni delež na trgu Unije za pnevmatike za kolesa. Podjetji se odločita, da bosta ustanovili skupno prodajno podjetje (ne z vsemi funkcijami) za trženje pnevmatik proizvajalcem koles in se dogovorita, da bosta svojo celotno proizvodnjo prodajali s pomočjo skupnega podjetja. Proizvodna in prevozna infrastruktura pogodbenih strank ostajata ločeni. Pogodbeni stranki trdita, da sporazum povzroča znatno povečanje učinkovitosti. To povečanje se nanaša predvsem na povečano ekonomijo obsega, ki omogoča izpolnitev povpraševanja obstoječih in potencialnih novih strank, in boljše konkuriranje na področju uvoženih pnevmatik, ki so izdelane v tretjih državah. Skupno podjetje se pogaja o cenah in razporeja naročila v najbližji proizvodni obrat z namenom, da se racionalizirajo prevozni stroški pri dostavi strankam.

  Analiza: čeprav je skupni tržni delež pogodbenih strank nižji od 15 %, spada sporazum na področje uporabe člena 101(1). Sporazum omejuje konkurenco po cilju, ker vključuje delitev strank in določanje cen s strani skupnega podjetja. Predvidena učinkovitost iz sporazuma ne izhaja iz integracije gospodarskih dejavnosti ali iz skupne naložbe. Skupno podjetje bi imelo zelo omejen obseg in bi služilo samo kot vmesnik za razporejanje naročil v proizvodne obrate. Zato ni zelo verjetno, da bi se povečanje učinkovitosti preneslo na potrošnike v takšni meri, da bi odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco, ki jih je povzročil sporazum. Pogoji iz člena 101(3) tako ne bi bili izpolnjeni. |
| --- | --- |

363.

Primer 4

Situacija: podjetji A in B, ki sta iz dveh različnih držav članic, izdelujeta pnevmatike za kolesa. Imata 14-odstotni skupni tržni delež na trgu Unije za pnevmatike za kolesa. Podjetji se odločita, da bosta ustanovili skupno prodajno podjetje (ne z vsemi funkcijami) za trženje pnevmatik proizvajalcem koles in se dogovorita, da bosta svojo celotno proizvodnjo prodajali s pomočjo skupnega podjetja. Proizvodna in prevozna infrastruktura pogodbenih strank ostajata ločeni. Pogodbeni stranki trdita, da sporazum povzroča znatno povečanje učinkovitosti. To povečanje se nanaša predvsem na povečano ekonomijo obsega, ki omogoča izpolnitev povpraševanja obstoječih in potencialnih novih strank, in boljše konkuriranje na področju uvoženih pnevmatik, ki so izdelane v tretjih državah. Skupno podjetje se pogaja o cenah in razporeja naročila v najbližji proizvodni obrat z namenom, da se racionalizirajo prevozni stroški pri dostavi strankam.

Analiza: čeprav je skupni tržni delež pogodbenih strank nižji od 15 %, spada sporazum na področje uporabe člena 101(1). Sporazum omejuje konkurenco po cilju, ker vključuje delitev strank in določanje cen s strani skupnega podjetja. Predvidena učinkovitost iz sporazuma ne izhaja iz integracije gospodarskih dejavnosti ali iz skupne naložbe. Skupno podjetje bi imelo zelo omejen obseg in bi služilo samo kot vmesnik za razporejanje naročil v proizvodne obrate. Zato ni zelo verjetno, da bi se povečanje učinkovitosti preneslo na potrošnike v takšni meri, da bi odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco, ki jih je povzročil sporazum. Pogoji iz člena 101(3) tako ne bi bili izpolnjeni.

| 364. | Platforma za medijsko distribucijo

  Primer 5


  Situacija: izdajatelj televizijskih programov A in izdajatelj televizijskih programov B, ki sta oba dejavna predvsem na trgu nekodiranih televizijskih programov v državi članici, ustanovita skupno podjetje za vzpostavitev spletne platforme za storitve videa na zahtevo na istem nacionalnem trgu, na kateri lahko potrošniki proti plačilu gledajo filme ali serije, katerih producenta sta vsak od navedenih izdajateljev televizijskih programov ali tretje osebe, ki so enemu od njiju podelile licence za zadevne avdiovizualne pravice. Tržni delež skupine izdajatelja televizijskih programov A znaša približno 25 % na trgu nekodiranih televizijskih programov, tržni delež izdajatelja televizijskih programov B pa približno 15 %. Obstajata še dva druga velika izdajatelja televizijskih programov s tržnima deležema med 10 % in 15 % ter vrsta manjših radiodifuzijskih hiš. Nacionalni trg storitev videa na zahtevo, na katerem bo skupno podjetje večinoma dejavno, je mlad trg, za katerega se na splošno pričakuje, da se bo zelo povečal. Ceno za ogled videa bo določilo skupno podjetje centralno, prav tako pa bo usklajevalo cene za pridobitev licenc za storitve videa na zahtevo na nabavnem trgu.

  Analiza: izdajatelja televizijskih programov A in B bi lahko glede na svoj delež na nacionalnem trgu televizijskih programov in veliko knjižnico avdiovizualnih pravic neodvisno vzpostavila platformo za storitve videa na zahtevo. Zato sta potencialna konkurenta na nastajajočem potrošniškem trgu za storitve videa na zahtevo. Ker sporazum omejuje spodbude pogodbenih strank za neodvisen vstop na trg, se uporablja člen 101(1). Poleg tega sporazum odpravlja konkurenco na področju cen med izdajateljema televizijskih programov in vključuje usklajevanje glede oblikovanja cen za storitve videa na zahtevo. Zato sporazum načeloma pomeni omejevanje konkurence po cilju. Kar zadeva uporabo člena 101(3), se zdi, da koristi zaradi povečanega nabora ponudbe storitev videa na zahtevo in lažjega brskanja po vsebini ne odtehtajo negativnih učinkov na konkurenco, ki bodo glede na dejavnosti in tržni položaj udeleženih podjetij precejšnji. Poleg tega se zdi, da omejitve niso nujne za doseganje navedene učinkovitosti, saj bi bilo te mogoče doseči tudi z odprto platformo in popolnoma tehničnim sodelovanjem. Skratka, zdi se, da sporazum ne izpolnjuje pogojev iz člena 101(3). |
| --- | --- |

364.

Primer 5

Situacija: izdajatelj televizijskih programov A in izdajatelj televizijskih programov B, ki sta oba dejavna predvsem na trgu nekodiranih televizijskih programov v državi članici, ustanovita skupno podjetje za vzpostavitev spletne platforme za storitve videa na zahtevo na istem nacionalnem trgu, na kateri lahko potrošniki proti plačilu gledajo filme ali serije, katerih producenta sta vsak od navedenih izdajateljev televizijskih programov ali tretje osebe, ki so enemu od njiju podelile licence za zadevne avdiovizualne pravice. Tržni delež skupine izdajatelja televizijskih programov A znaša približno 25 % na trgu nekodiranih televizijskih programov, tržni delež izdajatelja televizijskih programov B pa približno 15 %. Obstajata še dva druga velika izdajatelja televizijskih programov s tržnima deležema med 10 % in 15 % ter vrsta manjših radiodifuzijskih hiš. Nacionalni trg storitev videa na zahtevo, na katerem bo skupno podjetje večinoma dejavno, je mlad trg, za katerega se na splošno pričakuje, da se bo zelo povečal. Ceno za ogled videa bo določilo skupno podjetje centralno, prav tako pa bo usklajevalo cene za pridobitev licenc za storitve videa na zahtevo na nabavnem trgu.

Analiza: izdajatelja televizijskih programov A in B bi lahko glede na svoj delež na nacionalnem trgu televizijskih programov in veliko knjižnico avdiovizualnih pravic neodvisno vzpostavila platformo za storitve videa na zahtevo. Zato sta potencialna konkurenta na nastajajočem potrošniškem trgu za storitve videa na zahtevo. Ker sporazum omejuje spodbude pogodbenih strank za neodvisen vstop na trg, se uporablja člen 101(1). Poleg tega sporazum odpravlja konkurenco na področju cen med izdajateljema televizijskih programov in vključuje usklajevanje glede oblikovanja cen za storitve videa na zahtevo. Zato sporazum načeloma pomeni omejevanje konkurence po cilju. Kar zadeva uporabo člena 101(3), se zdi, da koristi zaradi povečanega nabora ponudbe storitev videa na zahtevo in lažjega brskanja po vsebini ne odtehtajo negativnih učinkov na konkurenco, ki bodo glede na dejavnosti in tržni položaj udeleženih podjetij precejšnji. Poleg tega se zdi, da omejitve niso nujne za doseganje navedene učinkovitosti, saj bi bilo te mogoče doseči tudi z odprto platformo in popolnoma tehničnim sodelovanjem. Skratka, zdi se, da sporazum ne izpolnjuje pogojev iz člena 101(3).

| 365. | Konzorciji ponudnikov

  Primer 6


  Situacija: podjetji A in B sta konkurenčna ponudnika specializiranih medicinskih proizvodov za bolnišnice. Odločita se za sklenitev sporazuma o konzorciju ponudnikov, da bi oddajala skupne ponudbe na številnih razpisih, organiziranih v okviru nacionalnega sistema zdravstvenega varstva v državi članici, za dobavo kompleta zdravil, izdelanih iz plazme, javnim bolnišnicam. Merilo za oddajo naročil je ekonomsko najugodnejša ponudba glede na razmerje med ceno in kakovostjo. Natančneje, dodatne točke se dodelijo, če ponudba vključuje vrsto opcijskih proizvodov. Na podlagi zahtev, ki jih vključujejo razpisna pravila, bi lahko podjetji A in B na razpisu konkurirali samostojno. Podjetji A in B sta dejansko že samostojno konkurirali na enem od zadevnih razpisov, na katerem je bilo naročilo oddano drugemu udeležencu, saj sta bili samostojni ponudbi podjetij A in B slabši v smislu cene in kakovosti, zlasti zaradi omejene ponudbe opcijskih proizvodov. Na splošno v zadevnih razpisnih postopkih sodelujeta še najmanj dva druga udeleženca.

  Analiza: ker bi lahko podjetji A in B na razpisih konkurirali samostojno, lahko njuna skupna udeležba omejuje konkurenco, zato se uporablja člen 101(1). Sporazum je zato treba presojati na podlagi člena 101(3). Glede na rezultat prejšnjega razpisnega postopka, v katerem sta pogodbeni stranki konkurirali ločeno, se zdi, da bi bila skupna ponudba konkurenčnejša od posamičnih v smislu oblikovanja cen in nabora ponujenih proizvodov, zlasti opcijskih proizvodov, kar je za naročnika še zlasti pomembno. Sporazum o konzorciju ponudnikov se zdi nujen za to, da bi lahko zadevni pogodbeni stranki v razpisnih postopkih oddali resnično konkurenčno ponudbo v primerjavi s ponudbami, ki jih oddajo drugi udeleženci. Razume se, da bi lahko pogodbeni stranki dokazali, da skupna ponudba ustvarja znatne sinergije, ki lahko vodijo do učinkovitosti – v obliki nižjih cen in večje kakovosti – in s tem do konkurenčnejše ponudbe. Konkurenca v razpisnem postopku ni odpravljena, saj sta najmanj dva druga pomembna konkurenta sposobna samostojno sodelovati v njem. To kaže, da bi lahko povečanje učinkovitosti zaradi skupne ponudbe koristilo naročniku in na koncu potrošnikom. Zato se zdi, da sporazum izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

365.

Primer 6

Situacija: podjetji A in B sta konkurenčna ponudnika specializiranih medicinskih proizvodov za bolnišnice. Odločita se za sklenitev sporazuma o konzorciju ponudnikov, da bi oddajala skupne ponudbe na številnih razpisih, organiziranih v okviru nacionalnega sistema zdravstvenega varstva v državi članici, za dobavo kompleta zdravil, izdelanih iz plazme, javnim bolnišnicam. Merilo za oddajo naročil je ekonomsko najugodnejša ponudba glede na razmerje med ceno in kakovostjo. Natančneje, dodatne točke se dodelijo, če ponudba vključuje vrsto opcijskih proizvodov. Na podlagi zahtev, ki jih vključujejo razpisna pravila, bi lahko podjetji A in B na razpisu konkurirali samostojno. Podjetji A in B sta dejansko že samostojno konkurirali na enem od zadevnih razpisov, na katerem je bilo naročilo oddano drugemu udeležencu, saj sta bili samostojni ponudbi podjetij A in B slabši v smislu cene in kakovosti, zlasti zaradi omejene ponudbe opcijskih proizvodov. Na splošno v zadevnih razpisnih postopkih sodelujeta še najmanj dva druga udeleženca.

Analiza: ker bi lahko podjetji A in B na razpisih konkurirali samostojno, lahko njuna skupna udeležba omejuje konkurenco, zato se uporablja člen 101(1). Sporazum je zato treba presojati na podlagi člena 101(3). Glede na rezultat prejšnjega razpisnega postopka, v katerem sta pogodbeni stranki konkurirali ločeno, se zdi, da bi bila skupna ponudba konkurenčnejša od posamičnih v smislu oblikovanja cen in nabora ponujenih proizvodov, zlasti opcijskih proizvodov, kar je za naročnika še zlasti pomembno. Sporazum o konzorciju ponudnikov se zdi nujen za to, da bi lahko zadevni pogodbeni stranki v razpisnih postopkih oddali resnično konkurenčno ponudbo v primerjavi s ponudbami, ki jih oddajo drugi udeleženci. Razume se, da bi lahko pogodbeni stranki dokazali, da skupna ponudba ustvarja znatne sinergije, ki lahko vodijo do učinkovitosti – v obliki nižjih cen in večje kakovosti – in s tem do konkurenčnejše ponudbe. Konkurenca v razpisnem postopku ni odpravljena, saj sta najmanj dva druga pomembna konkurenta sposobna samostojno sodelovati v njem. To kaže, da bi lahko povečanje učinkovitosti zaradi skupne ponudbe koristilo naročniku in na koncu potrošnikom. Zato se zdi, da sporazum izpolnjuje pogoje iz člena 101(3).

6.   IZMENJAVA INFORMACIJ

6.1   Uvod

| 366. | To poglavje vsebuje navodila za presojo konkurenčnosti izmenjave informacij (227). Izmenjava informacij lahko poteka v različnih oblikah in se lahko pojavlja v različnih okvirih. |
| --- | --- |

366.

| 367. | Za namene tega poglavja izmenjava informacij vključuje izmenjavo (i) neobdelane in neurejene digitalne vsebine, ki jo bo morda treba obdelati, da bo postala uporabna (surovi podatki); (ii) predhodno obdelanih podatkov, ki so že bili pripravljeni in potrjeni; (iii) podatkov, ki so bili manipulirani, da bi se pripravile smiselne informacije, v kakršni koli obliki, pa tudi (iv) vseh drugih vrst informacij, vključno z nedigitalnimi informacijami. Vključuje fizično izmenjavo informacij in digitalno souporabo podatkov med dejanskimi ali potencialnimi konkurenti (228). V tem poglavju izraz „informacija“ zajema vse vrste podatkov in informacij iz točk (i) do (iv). |
| --- | --- |

367.

| 368. | Informacije si lahko konkurenti izmenjujejo neposredno (v obliki enostranskega razkritja ali dvostranske ali večstranske izmenjave) ali pa se izmenjujejo posredno s strani ali prek tretje osebe (kot so ponudnik storitev, platforma, spletno orodje ali algoritem), prek skupne agencije (na primer trgovinsko združenje), prek organizacije za tržne raziskave, prek dobaviteljev ali strank pogodbenih strank izmenjave ali prek spletišča ali sporočila za medije. Izmenjava lahko poteka med podjetji, ki konkurirajo v zvezi z isto blagovno znamko (konkurenca znotraj blagovne znamke), ali med podjetji, ki konkurirajo pod različnimi blagovnimi znamkami (konkurenca med blagovnimi znamkami). To poglavje se uporablja za neposredno in posredno izmenjavo informacij ter izmenjave informacij med konkurenti, vključenimi v konkurenco znotraj blagovne znamke ali konkurenco med blagovnimi znamkami. |
| --- | --- |

368.

| 369. | Izmenjava informacij lahko poteka v okviru druge vrste sporazuma o horizontalnem sodelovanju, na primer sporazuma o skupni nabavi, skupni proizvodnji ali skupnem trgovanju. Če sam sporazum o sodelovanju ne spada na področje uporabe prepovedi iz člena 101(1), ker ima nevtralne ali pozitivne učinke na konkurenco, izmenjava informacij, ki je pomožna glede na ta sporazum, prav tako ne spada na področje uporabe navedene prepovedi. To velja, če je izmenjava informacij objektivno potrebna za izvajanje sporazuma o sodelovanju in sorazmerna z njegovimi cilji (glej tudi oddelek 1.2.6) (229). Če izmenjava informacij presega to, kar je objektivno potrebno za izvajanje sporazuma o sodelovanju, ali ni sorazmerna s cilji sporazuma, bi jo bilo treba presojati na podlagi navodil iz tega poglavja (230). Kadar je glavni cilj sodelovanja sama izmenjava informacij, prevladajo navodila iz tega poglavja, da se presodi, ali sodelovanje omejuje konkurenco. Če je izmenjava informacij zajeta v členu 101(1), lahko še vedno izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

369.

| 370. | Za izmenjavo informacij v okviru vertikalnega sporazuma, pri kateri se informacije izmenjujejo med dobaviteljem in kupcem, se lahko uporablja skupinsko izvzetje iz uredbe o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume (231). To velja, če so izmenjane informacije neposredno povezane z izvajanjem vertikalnega sporazuma med navedenima pogodbenima strankama in potrebne za izboljšanje proizvodnje ali distribucije pogodbenega blaga ali storitev. |
| --- | --- |

370.

| 371. | Informacije se lahko izmenjujejo tudi v okviru postopka prevzema. V takih primerih lahko glede na okoliščine za izmenjavo veljajo pravila iz uredbe o združitvah (232). Za vsako ravnanje, ki omejuje konkurenco in ni neposredno povezano z izvedbo pridobitve nadzora ali potrebno zanjo, še naprej velja člen 101. To presojo je treba izvajati v celotnem postopku prevzema, saj je lahko to, kar je neposredno povezano z izvedbo prevzema in potrebno zanjo, odvisno od faze, v kateri je postopek prevzema. |
| --- | --- |

371.

| 372. | Informacije se lahko izmenjujejo tudi v okviru regulativnih pobud. Kadar zakon ali javni organi spodbujajo podjetja k izmenjavi informacij z drugimi podjetji ali kadar imajo podjetja diskrecijsko pravico pri odločanju, katere informacije bodo delila z drugimi podjetji, se še naprej uporablja člen 101. V praksi to pomeni, da podjetja, za katera veljajo regulativne zahteve, teh zahtev ne smejo uporabljati kot sredstvo za kršitev člena 101. Obseg izmenjave informacij bi morala omejiti na to, kar se zahteva z veljavnimi predpisi, ob izmenjavi poslovno občutljivih podatkov pa bodo morda morala izvesti previdnostne ukrepe.

  Uredba Unije lahko na primer podjetjem omogoča izmenjavo informacij, da se odpravi ali zmanjša potreba po testiranju na živalih ali znižajo stroški raziskav. Za take izmenjave se uporablja člen 101. Podjetja, ki sodelujejo pri izmenjavah, ki jih določa taka uredba, zato ne smejo deliti poslovno občutljivih podatkov, ki razkrivajo njihovo tržno strategijo, ali tehničnih informacij, ki presegajo zahteve iz uredbe. Podjetja bodo morda lahko zmanjšala pogostost izmenjave, da bi bile informacije manj poslovno občutljive. Če je mogoče, bi bilo treba uporabljati zbirne informacije ali razpone, da se prepreči izmenjava podrobnih podatkov ali podatkov, ki jih je mogoče pripisati posameznim podjetjem. Podjetja lahko razmislijo tudi o uporabi neodvisnega tretjega ponudnika storitev („skrbnika“), ki bo zbiral informacije iz več virov na podlagi sporazumov o zaupnosti, podatke pa nato primerjal, preveril in združil v sestavljen nabor podatkov, ki se bo delil z udeleženci in v katerem posameznim podjetjem ni mogoče pripisati določljivih podatkov. |
| --- | --- |

372.

Uredba Unije lahko na primer podjetjem omogoča izmenjavo informacij, da se odpravi ali zmanjša potreba po testiranju na živalih ali znižajo stroški raziskav. Za take izmenjave se uporablja člen 101. Podjetja, ki sodelujejo pri izmenjavah, ki jih določa taka uredba, zato ne smejo deliti poslovno občutljivih podatkov, ki razkrivajo njihovo tržno strategijo, ali tehničnih informacij, ki presegajo zahteve iz uredbe. Podjetja bodo morda lahko zmanjšala pogostost izmenjave, da bi bile informacije manj poslovno občutljive. Če je mogoče, bi bilo treba uporabljati zbirne informacije ali razpone, da se prepreči izmenjava podrobnih podatkov ali podatkov, ki jih je mogoče pripisati posameznim podjetjem. Podjetja lahko razmislijo tudi o uporabi neodvisnega tretjega ponudnika storitev („skrbnika“), ki bo zbiral informacije iz več virov na podlagi sporazumov o zaupnosti, podatke pa nato primerjal, preveril in združil v sestavljen nabor podatkov, ki se bo delil z udeleženci in v katerem posameznim podjetjem ni mogoče pripisati določljivih podatkov.

6.2   Presoja na podlagi člena 101(1)

6.2.1   Uvod

| 373. | Izmenjava informacij je skupna lastnost številnih konkurenčnih trgov in lahko ustvarja različne oblike večje učinkovitosti. Reši lahko probleme neuravnoteženosti informacij (233) in s tem pripomore k učinkovitejšim trgom. V zadnjih letih se je pomen souporabe podatkov kot sredstva za sprejemanje odločitev, na primer z uporabo analitike velepodatkov in tehnik strojnega učenja, povečal (234). Poleg tega lahko podjetja izboljšajo notranjo učinkovitost s tem, ko se primerjajo z najboljšimi praksami drugih podjetij. Izmenjava informacij lahko podjetjem tudi pomaga zmanjšati stroške, na primer tako, da zmanjšajo zaloge in omogočijo hitrejšo dostavo pokvarljivih proizvodov potrošnikom. Prav tako jim lahko omogoči, da razvijejo nove ali boljše proizvode ali storitve ali zgradijo algoritme na širši in bolj smiselni podlagi. Poleg tega lahko izmenjava informacij neposredno koristi potrošnikom s tem, da zmanjša njihove stroške iskanja in izboljša izbiro. |
| --- | --- |

373.

| 374. | Glavno načelo konkurence je, da vsako podjetje samostojno določi svoje ekonomsko ravnanje na upoštevnem trgu. To načelo podjetjem ne preprečuje, da bi se razumno prilagodila obstoječemu ali pričakovanemu ravnanju svojih konkurentov ali običajnim pogojem, ki vladajo na trgu. Vendar pa izključuje kakršen koli neposreden ali posreden stik med podjetji, ki bi lahko vplival na ravnanje dejanskega ali potencialnega konkurenta na trgu ali bi takemu konkurentu razkril ravnanje na trgu, za katero se je podjetje odločilo ali ki ga namerava izvajati, kadar je cilj ali učinek navedenih stikov vzpostavitev konkurenčnih razmer, ki ne ustrezajo običajnim razmeram na zadevnem trgu (235). |
| --- | --- |

374.

| 375. | Kot je navedeno v odstavku 14, izmenjava informacij spada na področje uporabe člena 101(1) le, če pomeni sporazum ali je del sporazuma med podjetji, usklajenega ravnanja ali sklepa podjetniškega združenja. Pojem usklajenega ravnanja poleg usklajevanja med zadevnimi podjetji zajema temu usklajevanju ustrezno ravnanje na trgu in vzročno zvezo med tema elementoma (236). Če izmenjava poslovno občutljivih informacij med konkurenti poteka v okviru priprave protikonkurenčnega sporazuma, to zadostuje za dokaz obstoja usklajenega ravnanja v smislu člena 101(1). V zvezi s tem ni treba dokazati, da so se ti konkurenti formalno zavezali, da bodo ravnali na določen način, ali da so se skupaj nedovoljeno dogovorili, kako bodo ravnali na trgu, ali da so imeli konkurenti poslovni interes za izmenjavo (237). Poleg tega za ugotovitev zgoraj navedene vzročne zveze obstaja ovrgljiva domneva, da podjetja, ki so udeležena pri usklajenem ravnanju in ostanejo dejavna na trgu, informacije, ki so si jih izmenjala s konkurenti, upoštevajo pri določitvi svojega ravnanja na trgu (238). |
| --- | --- |

375.

| 376. | To poglavje je strukturirano na naslednji način: v oddelku 6.2.2 sta predstavljena glavna pomisleka glede konkurence, povezana z izmenjavo informacij. Oddelek 6.2.3 vsebuje navodila v zvezi s pomembnostjo narave izmenjanih informacij pri presoji na podlagi člena 101(1). Oddelek 6.2.4 vsebuje navodila v zvezi s pomembnostjo značilnosti izmenjave. Oddelek 6.2.5 vsebuje navodila v zvezi s pomembnostjo značilnosti trga. Oddelek 6.2.6 zajema izmenjave informacij, ki omejujejo konkurenco po cilju, oddelek 6.2.7 pa izmenjave, ki omejujejo konkurenco po učinku. Oddelek 6.3 vsebuje navodila o uporabi člena 101(3) za izmenjavo informacij, poglavje pa se zaključi s številnimi primeri, diagramom poteka s koraki samopresoje in pregledom različnih scenarijev izmenjave informacij v obliki preglednic v oddelku 6.4. |
| --- | --- |

376.

6.2.2   Glavni pomisleki glede konkurence, ki izhajajo iz izmenjave poslovno občutljivih informacij (239)

6.2.2.1   Nedovoljeno dogovarjanje

| 377. | Z umetnim povečanjem preglednosti med konkurenti na trgu lahko izmenjava poslovno občutljivih informacij olajša usklajevanje ravnanja podjetij in povzroči omejevanje konkurence (240). Prvič, izmenjave informacij lahko olajšajo nedovoljeno dogovarjanje, če podjetju omogočajo, da konkurentom na kakršen koli način nakaže ravnanje, za katero želi, da bi ga ti konkurenti sprejeli, ali ravnanje, ki bi ga podjetje samo sprejelo kot odziv na ravnanje istih konkurentov (241). |
| --- | --- |

377.

| 378. | Drugič, izmenjava poslovno občutljivih informacij lahko podjetjem sama po sebi omogoči, da dosežejo skupni dogovor o pogojih usklajevanja, kar lahko vodi do nedovoljenega dogovarjanja na trgu. Izmenjava lahko ustvari vzajemno skladna pričakovanja glede negotovosti na trgu. Na tej podlagi lahko nato podjetja dosežejo skupni dogovor o svojem ravnanju na trgu tudi brez izrecnega sporazuma o usklajevanju (242). |
| --- | --- |

378.

| 379. | Tretjič, izmenjava poslovno občutljivih informacij se lahko uporablja kot sredstvo za povečanje notranje stabilnosti protikonkurenčnega sporazuma ali usklajenega ravnanja. Zaradi izmenjave informacij lahko trg postane dovolj pregleden, da lahko podjetja, ki se nedovoljeno dogovarjajo, spremljajo, ali druga podjetja odstopajo od nedovoljenega dogovora, ter vedo, kdaj povračilno ukrepati in proti komu. Za tako spremljanje se lahko uporabljajo izmenjave sedanjih in preteklih informacij. To lahko podjetjem omogoči, da dosežejo nedovoljeni dogovor na trgih, na katerih se sicer ne bi mogla nedovoljeno dogovarjati, ali pa poveča stabilnost že sklenjenega nedovoljenega dogovora na trgu.

  Algoritmi lahko na primer ustvarijo učinkovitost. Zmanjšajo lahko stroške in ovire za vstop. Podjetja lahko na primer samostojno uporabljajo algoritme za spremljanje cen konkurentov in oblikovanje lastnih cen. Algoritmi pa se lahko uporabljajo tudi za spremljanje (že obstoječih) protikonkurenčnih sporazumov med konkurenti. Kadar se algoritmi za spremljanje cen uporabljajo kot del nedovoljenega dogovarjanja, lahko povečajo preglednost trga, odkrijejo odstopanja cen v realnem času in povečajo učinkovitost mehanizmov kaznovanja. Podjetja lahko uporabljajo tudi algoritme za usklajevanje ravnanja, da bi se dogovorila o bistvenih parametrih konkurence. Algoritmi nato postanejo sredstvo za olajšanje nedovoljenega dogovarjanja (nedovoljeno dogovarjanje s kodo). Nedovoljeno dogovarjanje s kodo o bistvenih parametrih konkurence je običajno kartel, torej omejuje konkurenco po cilju, ne glede na tržne pogoje.


  Obravnava algoritmov za oblikovanje cen na podlagi konkurenčnega prava Unije temelji na dveh pomembnih načelih.


  Prvič, če so prakse oblikovanja cen nezakonite, kadar se izvajajo zunaj spleta, je zelo verjetno, da bodo nezakonite tudi, če se bodo izvajale na spletu.


  Drugič, podjetja, ki sodelujejo pri nezakonitih praksah oblikovanja cen, se ne morejo izogniti odgovornosti na podlagi utemeljitve, da so bile njihove cene določene z algoritmi. Tako kot zaposleni ali zunanji svetovalec, ki dela „po navodilih ali pod nadzorom“ podjetja, algoritem ostane pod nadzorom podjetja, ki je zato odgovorno, tudi če je njegovo ravnanje temeljilo na podatkih, pridobljenih z algoritmi. |
| --- | --- |

379.

Algoritmi lahko na primer ustvarijo učinkovitost. Zmanjšajo lahko stroške in ovire za vstop. Podjetja lahko na primer samostojno uporabljajo algoritme za spremljanje cen konkurentov in oblikovanje lastnih cen. Algoritmi pa se lahko uporabljajo tudi za spremljanje (že obstoječih) protikonkurenčnih sporazumov med konkurenti. Kadar se algoritmi za spremljanje cen uporabljajo kot del nedovoljenega dogovarjanja, lahko povečajo preglednost trga, odkrijejo odstopanja cen v realnem času in povečajo učinkovitost mehanizmov kaznovanja. Podjetja lahko uporabljajo tudi algoritme za usklajevanje ravnanja, da bi se dogovorila o bistvenih parametrih konkurence. Algoritmi nato postanejo sredstvo za olajšanje nedovoljenega dogovarjanja (nedovoljeno dogovarjanje s kodo). Nedovoljeno dogovarjanje s kodo o bistvenih parametrih konkurence je običajno kartel, torej omejuje konkurenco po cilju, ne glede na tržne pogoje.

Obravnava algoritmov za oblikovanje cen na podlagi konkurenčnega prava Unije temelji na dveh pomembnih načelih.

Prvič, če so prakse oblikovanja cen nezakonite, kadar se izvajajo zunaj spleta, je zelo verjetno, da bodo nezakonite tudi, če se bodo izvajale na spletu.

Drugič, podjetja, ki sodelujejo pri nezakonitih praksah oblikovanja cen, se ne morejo izogniti odgovornosti na podlagi utemeljitve, da so bile njihove cene določene z algoritmi. Tako kot zaposleni ali zunanji svetovalec, ki dela „po navodilih ali pod nadzorom“ podjetja, algoritem ostane pod nadzorom podjetja, ki je zato odgovorno, tudi če je njegovo ravnanje temeljilo na podatkih, pridobljenih z algoritmi.

| 380. | Izmenjava informacij se lahko uporablja tudi kot metoda za povečanje zunanje stabilnosti protikonkurenčnega sporazuma ali usklajenega ravnanja. Na podlagi izmenjave informacij, ki omogočajo dovolj pregleden trg, lahko podjetja, ki se tajno dogovarjajo, spremljajo, kje in kdaj poskušajo druga podjetja vstopiti na trg, in se tako lahko usmerijo na vstopno podjetje. |
| --- | --- |

380.

6.2.2.2   Protikonkurenčno omejevanje dostopa do trgov

| 381. | Poleg tega, da lahko izmenjava informacij olajša nedovoljeno dogovarjanje, lahko povzroči tudi protikonkurenčno omejevanje dostopa do istega trga, na katerem poteka izmenjava, ali do povezanega trga (243). |
| --- | --- |

381.

| 382. | Omejevanje dostopa do istega trga se lahko zgodi, kadar izmenjava poslovno občutljivih informacij povzroči precej slabši konkurenčni položaj konkurentov, ki ne sodelujejo pri izmenjavi, v primerjavi s podjetji, ki pri izmenjavi sodelujejo. Ta vrsta omejevanja dostopa do trga je mogoča, če so zadevne informacije strateškega pomena za konkuriranje na trgu in če izmenjava zajema znaten delež upoštevnega trga. To lahko na primer velja v primeru pobud za izmenjavo podatkov, pri katerih so izmenjani podatki strateško pomembni, zajemajo velik delež trga, konkurentom pa je preprečen dostop do njih (244). |
| --- | --- |

382.

| 383. | Izmenjava informacij lahko vodi tudi do protikonkurenčnega omejevanja dostopa tretjih oseb do povezanega trga. Vertikalno povezane družbe, ki si izmenjujejo informacije na nabavnem trgu, lahko na primer pridobijo tržno moč in se nedovoljeno dogovorijo za zvišanje cene ključnega vhodnega proizvoda za trg nižje v verigi. S tem bi lahko zvišale stroške svojih konkurentov nižje na trgu, kar bi lahko povzročilo protikonkurenčno omejevanje dostopa do trgov nižje v verigi. Poleg tega lahko podjetja, ki uporabljajo nepregledne in diskriminatorne pogoje dostopa do izmenjanih informacij, omejijo sposobnost tretjih oseb za ugotavljanje trendov za morebitne nove proizvode na povezanih trgih.

  Več podjetij, ki potrošnikom zagotavljajo finančne storitve, lahko na primer ustanovi združenje s skupno podatkovno zbirko, ki vsebuje informacije o strankah. Vsi člani združenja prispevajo informacije v podatkovno zbirko in imajo dostop do podatkov, kar jim omogoča boljšo presojo tveganja pri zagotavljanju finančnih storitev novim strankam. Izmenjava informacij o strankah članom olajša presojo tveganja v zvezi s temi strankami. To pa lahko olajša vstop na trg in tako koristi potrošnikom. Cilj take podatkovne zbirke ni omejevanje konkurence v smislu člena 101(1).


  Vendar imajo skupne podatkovne zbirke, kot je zgoraj opisana, lahko učinek omejevanja konkurence, odvisno od gospodarskih pogojev na upoštevnih trgih in posebnih značilnosti zadevne podatkovne zbirke. Med temi značilnostmi so namen podatkovne zbirke, pogoji za dostop do nje in sodelovanje pri njej ter vrsta izmenjanih informacij (na primer ali so javne ali zaupne, zbirne ali podrobne, ali se nanašajo na preteklo, sedanje ali prihodnje obdobje, pogostost posodabljanja podatkovne zbirke in pomembnost informacij za določanje cen, obsega ali pogojev storitev). Podatkovna zbirka, ki zajema znaten del upoštevnega trga in do katere drugi konkurenti nimajo dostopa, ker jim je bil zavrnjen ali odložen, lahko povzroči asimetrijo informacij, zaradi česar so ti drugi konkurenti v slabšem položaju v primerjavi s podjetji, ki sodelujejo pri podatkovni zbirki. Poštena, objektivna, pregledna in nediskriminatorna merila za dostop lahko odpravijo pomisleke glede konkurence (245). |
| --- | --- |

383.

Več podjetij, ki potrošnikom zagotavljajo finančne storitve, lahko na primer ustanovi združenje s skupno podatkovno zbirko, ki vsebuje informacije o strankah. Vsi člani združenja prispevajo informacije v podatkovno zbirko in imajo dostop do podatkov, kar jim omogoča boljšo presojo tveganja pri zagotavljanju finančnih storitev novim strankam. Izmenjava informacij o strankah članom olajša presojo tveganja v zvezi s temi strankami. To pa lahko olajša vstop na trg in tako koristi potrošnikom. Cilj take podatkovne zbirke ni omejevanje konkurence v smislu člena 101(1).

Vendar imajo skupne podatkovne zbirke, kot je zgoraj opisana, lahko učinek omejevanja konkurence, odvisno od gospodarskih pogojev na upoštevnih trgih in posebnih značilnosti zadevne podatkovne zbirke. Med temi značilnostmi so namen podatkovne zbirke, pogoji za dostop do nje in sodelovanje pri njej ter vrsta izmenjanih informacij (na primer ali so javne ali zaupne, zbirne ali podrobne, ali se nanašajo na preteklo, sedanje ali prihodnje obdobje, pogostost posodabljanja podatkovne zbirke in pomembnost informacij za določanje cen, obsega ali pogojev storitev). Podatkovna zbirka, ki zajema znaten del upoštevnega trga in do katere drugi konkurenti nimajo dostopa, ker jim je bil zavrnjen ali odložen, lahko povzroči asimetrijo informacij, zaradi česar so ti drugi konkurenti v slabšem položaju v primerjavi s podjetji, ki sodelujejo pri podatkovni zbirki. Poštena, objektivna, pregledna in nediskriminatorna merila za dostop lahko odpravijo pomisleke glede konkurence (245).

6.2.3   Vrsta izmenjanih informacij

6.2.3.1   Poslovno občutljive informacije

| 384. | Člen 101(1) se uporablja, kadar je verjetno, da bo izmenjava poslovno občutljivih informacij vplivala na poslovno strategijo konkurentov in s tem ustvarila ali bi lahko ustvarila konkurenčne pogoje, ki ne ustrezajo običajnim pogojem na zadevnem trgu, ob upoštevanju narave ponujenih proizvodov ali storitev, velikosti in števila vključenih podjetij ter obsega navedenega trga (246). To velja, kadar izmenjava informacij zmanjša negotovost glede delovanja zadevnega trga (247). Člen 101(1) se uporablja ne glede na to, ali podjetja, vključena v izmenjavo, pridobijo kakšne koristi od sodelovanja. Zadeva informacije, ki jih mora podjetje na trgih z učinkovito konkurenco zaščititi, da bi ohranilo ali izboljšalo svoj konkurenčni položaj na trgih. |
| --- | --- |

384.

| 385. | Informacije o oblikovanju cen se na splošno štejejo za poslovno občutljive, člen 101(1) pa se lahko uporablja tudi, če izmenjava nima neposrednega učinka na cene, ki jih plačajo končni uporabniki (248). Druge kategorije potencialno poslovno občutljivih informacij vključujejo informacije o stroških, zmogljivosti, proizvodnji, količinah, tržnih deležih, strankah, načrtih za vstop na trge ali izstop z njih ali informacije o drugih pomembnih elementih strategije podjetja, v zvezi s katerimi podjetja, dejavna na resnično konkurenčnem trgu, ne bi imela spodbud za medsebojno razkritje. Dejstvo, da so lahko izmenjane informacije nepravilne ali zavajajoče, samo po sebi ne odpravlja tveganja, da lahko vplivajo na ravnanje konkurentov na trgu (249). |
| --- | --- |

385.

| 386. | Informacije, ki običajno niso poslovno občutljive, vključujejo na primer informacije v zvezi z: splošnim delovanjem ali stanjem industrije; javno politiko ali regulativnimi zadevami (ki bi se lahko uporabljale na primer v odnosih z javnostjo v celotni panogi ali pri lobističnih pobudah); nezaupnimi tehničnimi vprašanji, pomembnimi za panogo na splošno, kot so standardi ali zdravstvene in varnostne zadeve, splošno, nelastniško tehnologijo in z njo povezanimi vprašanji, kot so značilnosti in primernost določene opreme (vendar ne načrti določene družbe v zvezi z uvedbo posebne opreme ali tehnologije), splošnimi priložnostmi za promocijo, pomembnimi za panogo na splošno (vendar ne načrti določene družbe glede promocije). Vključujejo tudi nestrateške izobraževalne, tehnične ali znanstvene podatke, ki prinašajo koristi za potrošnike, in nestrateške informacije, potrebne za vzpostavitev novih poslovnih partnerstev med podjetji (250). |
| --- | --- |

386.

| 387. | Podjetja imajo lahko upravičene razloge, da delničarje, potencialne vlagatelje ali širšo javnost obveščajo o stanju in uspešnosti svojega poslovanja. Vendar pa se ne morejo sklicevati na to željo po obveščanju tretjih oseb ali javnosti, da bi konkurentom razkrila poslovno občutljive informacije, ki jih podjetja na trgu z učinkovito konkurenco ne bi razkrila svojim konkurentom. |
| --- | --- |

387.

| 388. | Na splošno in v običajnih konkurenčnih pogojih podjetja nimajo spodbude za objavo poslovno občutljivih informacij. Če jih objavijo, lahko to vzbudi pomislek, ali je za zadevni trg značilna učinkovita konkurenca. Informacije, ki se iz upravičenih razlogov dajo na voljo javnosti ter zato postanejo zlahka dostopne (v smislu stroškov dostopa) vsem konkurentom in strankam (251), običajno niso poslovno občutljive (252). |
| --- | --- |

388.

| 389. | Tudi če so informacije takoj dostopne (na primer informacije, ki jih objavljajo upravni organi), lahko dodatna izmenjava informacij med konkurenti dodatno zmanjša strateško negotovost na trgu. To se lahko zgodi na primer, kadar se informacije izmenjujejo v manj zbirni ali bolj razčlenjeni obliki ali se izmenjujejo pogosteje, kot se javno objavljajo, ali kadar so informacijam priložene opombe, ki lahko konkurente opozarjajo na želeno skupno ravnanje, ki naj ga sprejmejo. V tem primeru lahko izmenjava informacij omejuje konkurenco v smislu člena 101(1). |
| --- | --- |

389.

6.2.3.2   Zbirne informacije v primerjavi z individualiziranimi informacijami

| 390. | Ali so informacije poslovno občutljive, je odvisno od njihove uporabnosti za konkurente. Na splošno so informacije, ki vsebujejo veliko podrobnosti in omogočajo identifikacijo podjetij, ki so predložila te informacije, poslovno občutljivejše. Izmenjava individualiziranih informacij lahko olajša skupno dogovarjanje na trgu in strategije kaznovanja, s tem da podjetjem, ki se usklajujejo, omogoča lažje izločevanje podjetij, ki odstopajo, ali novih udeležencev. |
| --- | --- |

390.

| 391. | Izmenjava zbirnih informacij, pri kateri je informacije dovolj težko ali nezanesljivo povezati s posameznimi podjetji ali pri kateri so združeni podatki za vrsto različnih proizvodov, zlasti če imajo ti proizvodi različne značilnosti ali pripadajo različnim trgom, bo manj verjetno povzročila omejevanje konkurence. Zbiranje in objava zbirnih tržnih informacij (kot so prodajni podatki, podatki o zmogljivostih in podatki o stroških obratnih sredstev ali sestavnih delov) s strani trgovinskega združenja ali družbe za raziskavo trga lahko koristita tako konkurentom kot tudi strankam s tem, da zmanjšujeta stroške in omogočata jasnejšo splošno sliko gospodarskih razmer v sektorju. Takšno zbiranje informacij in njihova objava lahko posameznim konkurentom na trgu omogočita, da so pri svoji izbiri bolje obveščeni in tako učinkovito prilagodijo svojo individualno konkurenčno strategijo tržnim razmeram. Malo verjetno je, da bo izmenjava zbirnih informacij povzročila omejevanje konkurence, razen če poteka med razmeroma majhnim številom podjetij z dovolj velikim tržnim deležem na upoštevnem trgu (253). Kljub temu ni mogoče izključiti možnosti, da lahko izmenjava zbirnih informacij in podatkov olajša nedovoljeni dogovor na trgih s posebnimi značilnostmi.

  Če si na primer podjetja, ki so del zelo močnega in stabilnega oligopola, izmenjujejo zbirne informacije o cenah, lahko na podlagi odkritja tržne cene pod določeno ravnjo sklepajo, da je eno od njih odstopilo od nedovoljenega dogovora, in sprožijo povračilne ukrepe po vsem trgu. Z drugimi besedami, da bi podjetja v zelo močnem in stabilnem oligopolu ohranila stabilnost tajnega dogovora, jim ni treba vedno vedeti, kdo je odstopal, dovolj je, da izvedo, da je „nekdo“ odstopal. |
| --- | --- |

391.

Če si na primer podjetja, ki so del zelo močnega in stabilnega oligopola, izmenjujejo zbirne informacije o cenah, lahko na podlagi odkritja tržne cene pod določeno ravnjo sklepajo, da je eno od njih odstopilo od nedovoljenega dogovora, in sprožijo povračilne ukrepe po vsem trgu. Z drugimi besedami, da bi podjetja v zelo močnem in stabilnem oligopolu ohranila stabilnost tajnega dogovora, jim ni treba vedno vedeti, kdo je odstopal, dovolj je, da izvedo, da je „nekdo“ odstopal.

| 392. | Glede na okoliščine je lahko izmenjava surovih podatkov poslovno manj občutljiva kot izmenjava podatkov, ki so že bili obdelani v smiselne informacije. Izmenjava surovih podatkov je lahko poslovno manj občutljiva zlasti, če vsaka stranka uporablja lastno (lastniško) metodo obdelave surovih podatkov. |
| --- | --- |

392.

6.2.3.3   Starost informacij

| 393. | V številnih gospodarskih panogah postanejo informacije razmeroma hitro pretekle in tako niso več poslovno občutljive. Malo verjetno je, da bi izmenjava preteklih informacij vodila do nedovoljenega dogovarjanja, niti ni verjetno, da bi nakazovala nameravano ravnanje konkurentov ali omogočala skupni dogovor na trgu (254). Načeloma velja, da starejše kot so informacije, manj so po navadi uporabne za pravočasno odkrivanje odstopanj in s tem kot sredstvo za ustvarjanje verodostojne grožnje takojšnjih povračilnih ukrepov (255). Vendar je treba pomembnost informacij presoditi za vsak primer posebej (256). |
| --- | --- |

393.

| 394. | Ali je informacija pretekla, je odvisno od posebnih značilnosti upoštevnega trga, pogostosti pogajanj o prodaji in nabavi v sektorju ter starosti informacij, na katere se v sektorju običajno zanašajo pri sprejemanju poslovnih odločitev. Informacije se lahko na primer štejejo za pretekle, če je njihova starost nekajkrat večja od povprečne dolžine ciklov cen ali povprečnega trajanja pogodb v gospodarski panogi, pri čemer slednje kaže pogostost (ponovnih) pogajanj o cenah. Nasprotno ima lahko izmenjava aktualnih informacij omejevalne učinke na konkurenco, zlasti če je namen izmenjave umetno povečati preglednost za konkurente in ne za potrošnike.

  Na primer, če se podjetja po navadi zanašajo na podatke o željah potrošnikov (nakupi ali druge izbire) v zadnjem letu, da bi optimizirala strateške poslovne odločitve za svoje blagovne znamke, bodo informacije, ki zajemajo to obdobje, na splošno bolj poslovno občutljive kot starejši podatki. V tem primeru se informacije, ki se nanašajo na zadnje leto, ne štejejo za „pretekle“.


  V okviru stabilnega, nezapletenega trga z velikimi ovirami za vstop lahko tudi izmenjava nedavnih preteklih informacij med tesnimi konkurenti povzroči nedovoljeno dogovarjanje. Izmenjava podrobnih informacij o nedavni pretekli prodaji lahko na primer zmanjša negotovost glede prihodnjega ravnanja konkurentov na trgu in pogodbenim strankam omogoči, da ustrezno prilagodijo prihodnje ravnanje na trgu. |
| --- | --- |

394.

Na primer, če se podjetja po navadi zanašajo na podatke o željah potrošnikov (nakupi ali druge izbire) v zadnjem letu, da bi optimizirala strateške poslovne odločitve za svoje blagovne znamke, bodo informacije, ki zajemajo to obdobje, na splošno bolj poslovno občutljive kot starejši podatki. V tem primeru se informacije, ki se nanašajo na zadnje leto, ne štejejo za „pretekle“.

V okviru stabilnega, nezapletenega trga z velikimi ovirami za vstop lahko tudi izmenjava nedavnih preteklih informacij med tesnimi konkurenti povzroči nedovoljeno dogovarjanje. Izmenjava podrobnih informacij o nedavni pretekli prodaji lahko na primer zmanjša negotovost glede prihodnjega ravnanja konkurentov na trgu in pogodbenim strankam omogoči, da ustrezno prilagodijo prihodnje ravnanje na trgu.

6.2.4   Značilnosti izmenjave poslovno občutljivih informacij

| 395. | Člen 101(1) se uporablja za izmenjave, pri katerih si konkurenti dvostransko ali večstransko izmenjujejo poslovno občutljive informacije. Takšne izmenjave vključujejo ureditve za souporabo podatkov, pri katerih dva ali več konkurentov prispeva podatke v skupno podatkovno zbirko in pridobi dostop do nekaterih ali vseh podatkov, ki jih prispevajo drugi konkurenti. Kadar pri izmenjavi sodelujeta dva ali več konkurentov, izmenjave morda ni treba natančno opredeliti kot sporazum med podjetji, sklep podjetniškega združenja ali usklajeno ravnanje (257). Poleg tega lahko enostransko razkritje ali posredna izmenjava informacij v določenih okoliščinah pomeni tudi usklajeno ravnanje, zajeto s členom 101(1). |
| --- | --- |

395.

6.2.4.1   Enostransko razkritje

| 396. | Situacija, v kateri eno podjetje razkrije poslovno občutljive informacije konkurentu, ki jih je zahteval ali jih vsaj sprejme, lahko pomeni usklajeno ravnanje, če ta konkurent ukrepa na podlagi takega razkritja ter če obstaja vzročna zveza med razkritjem in poznejšim ravnanjem konkurenta na trgu (258). Če eno samo podjetje konkurentom razkrije poslovno občutljive informacije, to zmanjša strateško negotovost glede prihodnjega delovanja na trgu za te konkurente ter poveča verjetnost omejevanja konkurence in nedovoljenega dogovarjanja, razen če se konkurenti javno distancirajo od razkritja (259). Informacije se lahko enostransko razkrijejo na primer prek sporočil (v klepetu), elektronske pošte, telefonskih klicev, vnosov v skupno algoritemsko orodje, sestankov itd. Pri tem ni pomembno, ali samo eno podjetje enostransko razkrije poslovno občutljive informacije ali jih razkrijejo vsa udeležena podjetja. |
| --- | --- |

396.

| 397. | Če podjetje od konkurenta med sestankom ali v okviru drugega stika prejme poslovno občutljive informacije, se domneva, da je take informacije upoštevalo in ustrezno prilagodilo svoje ravnanje na trgu, razen če se javno distancira (na primer tako, da se odzove z jasno izjavo, da ne želi prejemati takih informacij (260)) ali to prijavi upravnim organom.

  Na primer, udeležba na sestanku (261), na katerem eno podjetje konkurentom razkrije načrte v zvezi s cenami, ne da bi se ti konkurenti javno distancirali, je verjetno zajeta v členu 101(1), tudi če ni izrecnega sporazuma, da se dvignejo cene (262). Podobno bo tudi uvedba pravila o oblikovanju cen v skupnem algoritemskem orodju (na primer pravila, da se cena uskladi z najnižjo ceno na določeni spletni platformi ali v spletni trgovini in zviša za 5 % ali da se uskladi s ceno določenega konkurenta in zniža za 5 %) verjetno zajeta v členu 101(1), tudi če ni izrecnega sporazuma, da se uskladi prihodnje oblikovanje cen.


  Po drugi strani, če eno podjetje pošlje e-poštno sporočilo na osebne elektronske naslove zaposlenih v drugih podjetjih, to samo po sebi ne pomeni, da bi se morali prejemniki zavedati vsebine navedenega sporočila (263). Ob upoštevanju preostalih objektivnih in skladnih indicev je mogoče utemeljiti domnevo, da so se prejemniki zavedali vsebine in so upoštevali informacije, vendar morajo navedeni prejemniki še vedno imeti možnost, da to domnevo izpodbijajo (264). |
| --- | --- |

397.

Na primer, udeležba na sestanku (261), na katerem eno podjetje konkurentom razkrije načrte v zvezi s cenami, ne da bi se ti konkurenti javno distancirali, je verjetno zajeta v členu 101(1), tudi če ni izrecnega sporazuma, da se dvignejo cene (262). Podobno bo tudi uvedba pravila o oblikovanju cen v skupnem algoritemskem orodju (na primer pravila, da se cena uskladi z najnižjo ceno na določeni spletni platformi ali v spletni trgovini in zviša za 5 % ali da se uskladi s ceno določenega konkurenta in zniža za 5 %) verjetno zajeta v členu 101(1), tudi če ni izrecnega sporazuma, da se uskladi prihodnje oblikovanje cen.

Po drugi strani, če eno podjetje pošlje e-poštno sporočilo na osebne elektronske naslove zaposlenih v drugih podjetjih, to samo po sebi ne pomeni, da bi se morali prejemniki zavedati vsebine navedenega sporočila (263). Ob upoštevanju preostalih objektivnih in skladnih indicev je mogoče utemeljiti domnevo, da so se prejemniki zavedali vsebine in so upoštevali informacije, vendar morajo navedeni prejemniki še vedno imeti možnost, da to domnevo izpodbijajo (264).

| 398. | Dejstvo, da podjetje razkrije poslovno občutljive informacije z javno objavo (na primer z objavo na javno dostopnem spletnem mestu, izjavo na javnem dogodku ali v časopisu), samo po sebi ne izključuje možnosti, da bi lahko objava pomenila usklajeno ravnanje v smislu člena 101(1). Javno razkritje je lahko v nekaterih primerih del komunikacijskega kanala med konkurenti, ki se uporablja za sporočanje prihodnjih namer glede določenega načina ravnanja na trgu ali za zagotovitev izhodišča za usklajevanje med konkurenti, zato lahko spada na področje uporabe člena 101(1). Poleg tega dejstvo, da so stranke v izmenjavi predhodno objavile isto vrsto informacij (na primer v časopisu ali na svojih javnih spletnih mestih), ne pomeni, da naknadna nejavna izmenjava ne bi omejevala konkurence v smislu člena 101(1) (265).

  Tipičen primer enostranskega razkritja v javni domeni je oglaševanje trenutnih maloprodajnih cen upravljavcev bencinskih servisov (ali na primer oglaševanje cen živil s strani trgovcev na drobno). Če ni protikonkurenčnega sporazuma ali usklajenega ravnanja, tako oglaševanje koristi potrošnikom, saj jim pomaga primerjati bencinske servise, preden napolnijo rezervoarje svojih avtomobilov (ali primerjati trgovce na drobno, ki prodajajo živila, preden se odločijo, kje bodo nakupovali), tudi če to oglaševanje konkurenčnim bencinskim servisom omogoča, da se seznanijo s cenami, ki jih zaračunavajo njihovi bližnji konkurenti.


  Druge oblike enostranskega razkritja v javni domeni lahko vključujejo objave, ki lahko kažejo na morebitno osnovno protikonkurenčno usklajeno ravnanje.


  V določenem sektorju je lahko na primer javno znano, da se stroški dobav povečujejo. Na javnih srečanjih, kot so srečanja zadevnega trgovinskega združenja, lahko udeleženci omenijo ta pojav. Čeprav se lahko konkurenti sklicujejo na naraščajoče stroške dobave – ker so javno znani –, ne smejo javno ovrednotiti svojega odziva na te naraščajoče stroške, saj to zmanjša negotovost glede njihovega ravnanja na trgu (266). Enaka utemeljitev velja, kadar predstavniki družb komentirajo dogodke na trgu z enostranskimi javnimi objavami in razkrijejo strategije družb glede tega, kako se odzvati na spreminjajoče se tržne razmere. Podjetja morajo neodvisno določiti politiko, ki jo nameravajo izvajati na notranjem trgu. To pomeni, da se mora vsak konkurent samostojno odločiti, kako se bo odzval na rast stroškov dobav. |
| --- | --- |

398.

Tipičen primer enostranskega razkritja v javni domeni je oglaševanje trenutnih maloprodajnih cen upravljavcev bencinskih servisov (ali na primer oglaševanje cen živil s strani trgovcev na drobno). Če ni protikonkurenčnega sporazuma ali usklajenega ravnanja, tako oglaševanje koristi potrošnikom, saj jim pomaga primerjati bencinske servise, preden napolnijo rezervoarje svojih avtomobilov (ali primerjati trgovce na drobno, ki prodajajo živila, preden se odločijo, kje bodo nakupovali), tudi če to oglaševanje konkurenčnim bencinskim servisom omogoča, da se seznanijo s cenami, ki jih zaračunavajo njihovi bližnji konkurenti.

Druge oblike enostranskega razkritja v javni domeni lahko vključujejo objave, ki lahko kažejo na morebitno osnovno protikonkurenčno usklajeno ravnanje.

V določenem sektorju je lahko na primer javno znano, da se stroški dobav povečujejo. Na javnih srečanjih, kot so srečanja zadevnega trgovinskega združenja, lahko udeleženci omenijo ta pojav. Čeprav se lahko konkurenti sklicujejo na naraščajoče stroške dobave – ker so javno znani –, ne smejo javno ovrednotiti svojega odziva na te naraščajoče stroške, saj to zmanjša negotovost glede njihovega ravnanja na trgu (266). Enaka utemeljitev velja, kadar predstavniki družb komentirajo dogodke na trgu z enostranskimi javnimi objavami in razkrijejo strategije družb glede tega, kako se odzvati na spreminjajoče se tržne razmere. Podjetja morajo neodvisno določiti politiko, ki jo nameravajo izvajati na notranjem trgu. To pomeni, da se mora vsak konkurent samostojno odločiti, kako se bo odzval na rast stroškov dobav.

| 399. | Obstaja tudi razlika med konkurenti, ki neodvisno pridobivajo informacije ali razpravljajo o prihodnjih cenah s strankami ali tretjimi osebami, in konkurenti, ki pred določitvijo svojih cen razpravljajo o dejavnikih pri določanju cen z drugimi konkurenti (267). |
| --- | --- |

399.

| 400. | Kot je pojasnjeno v odstavku 425, lahko dajanje nekaterih informacij na voljo javnosti strankam pomaga, da pri nakupu izbirajo ozaveščeno. Vendar je ta učinkovitost manj verjetna, če se informacije nanašajo na prihodnje namere. Za javne informacije je morda manj verjetno, da bodo ustvarile učinkovitost, če se nanašajo na parametre, ki se morda ne bodo uresničili, in podjetja ne zavezujejo v odnosu do njegovih strank (268).

  Enostranska javna objava, ki se nanaša na namere v zvezi s prihodnjim oblikovanjem cen (v nasprotju s sporočanjem dejanske odločitve o spremembi cen od določenega datuma v bližnji prihodnosti), na primer ne bo zavezovala podjetja, ki je izdalo objavo, v odnosu do njegovih strank, lahko pa njegovim konkurentom da signale glede nameravane strategije podjetja na trgu. To bo veljalo zlasti, če so informacije dovolj specifične. Take objave zato na splošno ne prinašajo koristi za potrošnike in lahko olajšajo nedovoljeno dogovarjanje.


  Enostranske javne objave lahko kažejo na obstoj osnovnega protikonkurenčnega sporazuma ali usklajenega ravnanja. Na primer na trgu, na katerem so velike ovire za vstop in le nekaj konkurentov, lahko podjetja, ki stalno objavljajo informacije, ki potrošnikom ne prinašajo očitnih koristi (na primer informacije o stroških raziskav in razvoja, stroških prilagoditev okoljskim zahtevam), omejujejo konkurenco v smislu člena 101(1). Enostranske javne objave se lahko uporabljajo za izvajanje ali spremljanje njihovih nedovoljenih dogovorov. Ali bo dejansko ugotovljeno tako omejevanje, je odvisno od vseh okoliščin posameznega primera. |
| --- | --- |

400.

Enostranska javna objava, ki se nanaša na namere v zvezi s prihodnjim oblikovanjem cen (v nasprotju s sporočanjem dejanske odločitve o spremembi cen od določenega datuma v bližnji prihodnosti), na primer ne bo zavezovala podjetja, ki je izdalo objavo, v odnosu do njegovih strank, lahko pa njegovim konkurentom da signale glede nameravane strategije podjetja na trgu. To bo veljalo zlasti, če so informacije dovolj specifične. Take objave zato na splošno ne prinašajo koristi za potrošnike in lahko olajšajo nedovoljeno dogovarjanje.

Enostranske javne objave lahko kažejo na obstoj osnovnega protikonkurenčnega sporazuma ali usklajenega ravnanja. Na primer na trgu, na katerem so velike ovire za vstop in le nekaj konkurentov, lahko podjetja, ki stalno objavljajo informacije, ki potrošnikom ne prinašajo očitnih koristi (na primer informacije o stroških raziskav in razvoja, stroških prilagoditev okoljskim zahtevam), omejujejo konkurenco v smislu člena 101(1). Enostranske javne objave se lahko uporabljajo za izvajanje ali spremljanje njihovih nedovoljenih dogovorov. Ali bo dejansko ugotovljeno tako omejevanje, je odvisno od vseh okoliščin posameznega primera.

6.2.4.2   Posredna izmenjava informacij

| 401. | Izmenjave poslovno občutljivih informacij med konkurenti lahko potekajo prek tretje osebe, kot so tretji ponudnik storitev (vključno z upravljavcem platforme ali ponudnikom orodja za optimizacijo), skupna agencija (na primer trgovinska organizacija), dobavitelj ali stranka (269) ali skupni algoritem (skupaj poimenovani kot „tretja oseba“). Tako kot neposredne izmenjave informacij lahko tudi posredna izmenjava zmanjša negotovost glede ravnanj konkurentov in vodi do nedovoljenega dogovarjanja na trgu. Nedovoljeno dogovarjanje v takih primerih bodisi spodbuja bodisi uresničuje tretja oseba. Odvisno od dejstev zadeve se lahko za odgovorne za tako nedovoljeno dogovarjanje štejejo tako sodelujoči konkurenti kot tudi tretja oseba. Prepoved iz člena 101(1) se ne nanaša le na stranke sporazumov ali usklajenih ravnanj, ki so dejavne na trgih, na katere vplivajo ti sporazumi ali ravnanja (270). |
| --- | --- |

401.

| 402. | Kadar se poslovno občutljive informacije izmenjujejo posredno, je treba za vsak primer posebej analizirati vlogo vsakega udeleženca, da bi se ugotovilo, ali izmenjava pomeni protikonkurenčni sporazum ali usklajeno ravnanje ter kdo je odgovoren za nedovoljeno dogovarjanje. Pri tej presoji bo treba upoštevati zlasti stopnjo seznanjenosti pošiljateljev ali prejemnikov informacij glede izmenjav med drugimi pošiljatelji ali prejemniki informacij in tretjo osebo.

  Razlikovati je mogoče med več scenariji:


  Nekatere posredne izmenjave informacij so poimenovane kot ureditve zvezdaste strukture (hub-and-spoke). Skupni proizvajalec ali dobavitelj lahko na primer deluje kot vozlišče, da bi posredoval informacije več distributerjem ali trgovcem na drobno, ali pa lahko distributer ali trgovec na drobno deluje kot vozlišče, da bi posredoval informacije več proizvajalcem ali dobaviteljem. Spletna platforma lahko prav tako deluje kot vozlišče, če olajšuje, usklajuje ali uresničuje izmenjavo informacij med poslovnimi uporabniki platforme, na primer za zagotovitev določenih marž ali ravni cen. Platforme se lahko uporabljajo tudi za uvedbo tehničnih ukrepov, ki uporabnikom platforme preprečujejo, da bi končnim strankam ponudili nižje cene ali druge ugodnosti.


  Informacije se lahko izmenjujejo tudi posredno prek skupnega algoritma za optimizacijo, ki sprejema poslovne odločitve na podlagi vnosov poslovno občutljivih podatkov konkurentov. Čeprav je uporaba javno dostopnih podatkov za njihov vnos v algoritemsko programsko opremo zakonita, pa bi lahko združevanje občutljivih poslovnih informacij v orodju za oblikovanje cen, ki ga ponuja ena sama informacijska družba, do katerega imajo dostop različni konkurenti, pomenilo horizontalno nedovoljeno dogovarjanje. |
| --- | --- |

402.

Razlikovati je mogoče med več scenariji:

Nekatere posredne izmenjave informacij so poimenovane kot ureditve zvezdaste strukture (hub-and-spoke). Skupni proizvajalec ali dobavitelj lahko na primer deluje kot vozlišče, da bi posredoval informacije več distributerjem ali trgovcem na drobno, ali pa lahko distributer ali trgovec na drobno deluje kot vozlišče, da bi posredoval informacije več proizvajalcem ali dobaviteljem. Spletna platforma lahko prav tako deluje kot vozlišče, če olajšuje, usklajuje ali uresničuje izmenjavo informacij med poslovnimi uporabniki platforme, na primer za zagotovitev določenih marž ali ravni cen. Platforme se lahko uporabljajo tudi za uvedbo tehničnih ukrepov, ki uporabnikom platforme preprečujejo, da bi končnim strankam ponudili nižje cene ali druge ugodnosti.

Informacije se lahko izmenjujejo tudi posredno prek skupnega algoritma za optimizacijo, ki sprejema poslovne odločitve na podlagi vnosov poslovno občutljivih podatkov konkurentov. Čeprav je uporaba javno dostopnih podatkov za njihov vnos v algoritemsko programsko opremo zakonita, pa bi lahko združevanje občutljivih poslovnih informacij v orodju za oblikovanje cen, ki ga ponuja ena sama informacijska družba, do katerega imajo dostop različni konkurenti, pomenilo horizontalno nedovoljeno dogovarjanje.

| 403. | Konkurenti, ki si posredno izmenjujejo poslovno občutljive informacije (prek tretje osebe), lahko kršijo člen 101. To velja, če je podjetje, ki deli poslovno občutljive informacije, s tretjo osebo izrecno ali tiho soglašalo, da lahko tretja oseba navedene informacije deli s konkurenti podjetja, ali če je to podjetje nameravalo prek tretje osebe razkriti poslovno občutljive informacije konkurentom. To lahko velja tudi, če bi lahko podjetje, ki deli poslovno občutljive informacije, razumno predvidelo, da bo tretja oseba informacije delila s konkurenti podjetja, in je bilo pripravljeno prevzeti tveganje, ki ga je to povzročilo (271). Konkurent, ki je prejel poslovno občutljive informacije, bi prav tako sodeloval pri kršitvi in bi bil odgovoren zanjo, če bi bil seznanjen s protikonkurenčnimi cilji podjetja, ki je delilo informacije, in tretje osebe ter bi nameraval s svojim ravnanjem prispevati k tem ciljem. Po drugi strani pa podjetje, ki je delilo informacije, ne sodeluje pri kršitvi, če navedena tretja oseba pridobi poslovno občutljive informacije tega podjetja in jih brez njegove vednosti posreduje njegovim konkurentom ali če to podjetje ni moglo razumno predvideti, da bodo te informacije posredovane naprej (272). |
| --- | --- |

403.

| 404. | Podobno je lahko tudi tretja oseba, ki pošilja poslovno občutljive informacije podjetij, odgovorna za kršitev, če namerava s svojim ravnanjem prispevati k skupnim ciljem udeležencev izmenjave in je vedela za dejanska ravnanja, ki so jih nameravala izvesti ali izvajala druga podjetja pri uresničevanju istih protikonkurenčnih ciljev, ali če bi lahko ta ravnanja razumno predvidela in je bila pripravljena prevzeti tveganje (273). |
| --- | --- |

404.

6.2.4.3   Pogostost izmenjave poslovno občutljivih informacij

| 405. | Pogoste izmenjave informacij, ki olajšajo boljše skupno razumevanje trga in spremljanje odstopanj, povečujejo tveganje za nastanek nedovoljenega dogovora. Na nestabilnih trgih so morda potrebne pogostejše izmenjave informacij, da se omogoči nedovoljeno dogovarjanje, kakor na bolj stabilnih trgih. Na trgih z dolgoročnimi pogodbami (ki kažejo na redka pogajanja o prodaji in nabavi) manj pogosta izmenjava informacij na splošno zadostuje za dosego nedovoljenega dogovora. Nasprotno pa manj pogosta izmenjava informacij morda ne bo zadostovala za dosego nedovoljenega dogovora na trgih s kratkoročnimi pogodbami, ki kažejo na pogosta ponovna pogajanja (274). Na splošno je potrebna pogostost izmenjave informacij za dosego nedovoljenega dogovora odvisna tudi od narave, starosti in stopnje združevanja takih informacij (275). Ker so podatki v realnem času čedalje pomembnejši za sprejemanje poslovnih odločitev, največjo konkurenčno prednost prinaša avtomatizirana izmenjava informacij v realnem času. Kaj pomeni pogosta ali redka izmenjava informacij, je odvisno od okoliščin in zadevnega trga (276). |
| --- | --- |

405.

6.2.4.4   Ukrepi za zmanjšanje tveganja kršitev konkurenčnega prava

| 406. | Podjetja, ki želijo (ali morajo) izmenjati poslovno občutljive informacije, se spodbujajo k izvajanju ukrepov za omejitev dostopa do informacij ali nadzor nad načinom njihove uporabe (277). Razmisliti bi morala tudi o omejitvi izmenjave na tisto, kar je potrebno za predvideni namen. |
| --- | --- |

406.

| 407. | Podjetja lahko za prejemanje in obdelavo informacij uporabijo na primer „čiste skupine“ ali skrbnike. Čista skupina na splošno pomeni omejeno skupino posameznikov v podjetju, ki niso vključeni v poslovanje podjetja in jih v zvezi s poslovno občutljivimi informacijami zavezujejo strogi protokoli zaupnosti (278). Skrbnik je neodvisna tretja oseba, ki opravlja storitve za podjetje. Čista skupina ali skrbnik se lahko uporabi tudi za izvajanje drugih oblik sporazumov o horizontalnem sodelovanju za zagotovitev, da se informacije, predložene za namene takega sodelovanja, izmenjajo izključno na podlagi potrebe po seznanitvi in zbirno. |
| --- | --- |

407.

| 408. | Sodelujoči v ureditvi za vzajemno izmenjavo informacij, kot je podatkovno združenje, bi morali načeloma imeti dostop le do lastnih informacij in končnih zbirnih informacij drugih sodelujočih. S tehničnimi in praktičnimi ukrepi se lahko zagotovi, da sodelujoči poslovno občutljivih informacij ne more pridobiti posamično od drugih sodelujočih. Upravljanje podatkovnega združenja se lahko zaupa skrbniku, za katerega veljajo stroga pravila o zaupnosti v zvezi z informacijami, prejetimi od sodelujočih v podatkovnem združenju. Podjetja, ki upravljajo podatkovno združenje, bi morala prav tako zagotoviti, da se zbirajo le informacije, potrebne za izvajanje zakonitega namena podatkovnega združenja. |
| --- | --- |

408.

| 409. | Podjetja lahko sprejmejo dodatne ukrepe za zmanjšanje tveganja izmenjave poslovno občutljivih informacij med stiki s (potencialnimi) konkurenti. Pred načrtovanimi stiki bi morala podjetja skrbno pregledati dnevni red in namen sestanka ali klica, da bi se vnaprej ugotovila morebitna tveganja v zvezi z izmenjavo poslovno občutljivih informacij in da bi se sprejeli ustrezni ukrepi za izognitev temu. Podjetja se lahko odločijo tudi, da jih pri udeležbi na sestankih ali pri klicih spremlja odvetnik, specializiran za konkurenčno pravo. Med stiki bi se morali udeleženci držati dnevnega reda in v primeru razkritja ali izmenjave poslovno občutljivih informacij ugovarjati, zagotoviti, da se njihovi ugovori zabeležijo v zapisniku sestanka ali klica, ter se javno distancirati, če do izmenjave informacij pride kljub njihovim ugovorom (glej odstavek 410). Zagotovitev, da se kmalu po vsakem stiku pripravi in razpošlje točen zapisnik, lahko podjetjem omogoča, da hitro ugotovijo, ali so bile nenamerno izmenjane poslovno občutljive informacije, in takoj ugovarjajo zapisniku. |
| --- | --- |

409.

| 410. | Med stiki se lahko podjetje javno distancira od kakršne koli protikonkurenčne izmenjave poslovno občutljivih informacij, tako da drugim udeležencem v izmenjavi jasno izrazi svoje nasprotovanje. Za ugotovitev, ali se je podjetje dejansko distanciralo, je pomembno razumevanje drugih udeležencev v izmenjavi glede namer podjetja, ki se je distanciralo. Podjetje, ki se želi distancirati, lahko na primer takoj in izrecno izjavi, da ne more sodelovati v razpravah o zadevni temi, in zahteva, da se tema takoj spremeni. Če se ugovor in zahteva ne upoštevata, bi moralo podjetje nemudoma zapustiti sestanek ali končati klic tako, da je razlog za njegov odhod jasen vsem prisotnim. Podjetja bi morala zagotoviti, da se njihovi ugovori in odhod zabeležijo v vsakem skupnem zapisniku sestanka, ali če takega zapisnika ni, zabeležiti tak odhod v svojem zapisniku o stikih. |
| --- | --- |

410.

| 411. | Podjetja lahko sprejmejo tudi ukrepe za omejitev tveganja razkritja poslovno občutljivih informacij v javnosti (glej odstavek 398). Pred razkritjem poslovno občutljivih informacij morajo podjetja preveriti, ali informacije dejansko izpolnjujejo predvideni zakoniti namen in ali je raven podrobnosti razkritja potrebna za ta namen. Javno razkritje poslovno občutljivih informacij o načrtovanem ravnanju v zvezi s cenami in količinami zmanjšuje strateško negotovost na trgu in lahko vodi do nedovoljenega dogovora. Zbirne in pretekle informacije so na splošno manj strateške. Vse objavljene strateške informacije bi morale biti omejene na samo podjetje in ne bi smele biti razširjene na sektor ali panogo. Podjetja bi se morala zlasti izogibati javnim objavam o strateških ukrepih, ki so odvisni od ravnanja njihovih (potencialnih) konkurentov. Glede na okoliščine lahko podjetja, ki se soočajo z javnimi objavami konkurentov, v katerih ti razkrivajo poslovno občutljive informacije, zmanjšajo tveganje kršitev konkurenčnega prava, tako da se javno distancirajo ali objave prijavijo javnim organom.

  Na primer, tri podjetja A, B in C so konkurenti na določenem maloprodajnem trgu in se soočajo z naraščajočimi stroški. Podjetje A ne bi smelo javno izjaviti, da bo sektor še naprej dobičkonosen, dokler B in C te naraščajoče stroške preneseta tudi na potrošnike. Prav tako ne bi smelo objaviti, da je zaželeno, da podjetji B in C preneseta te stroške. Podobno podjetje A ne bi smelo javno objaviti, da se ne bo moglo izogniti prenosu teh naraščajočih stroškov na potrošnike, ker nameravata to storiti tudi podjetji B in C. |
| --- | --- |

411.

Na primer, tri podjetja A, B in C so konkurenti na določenem maloprodajnem trgu in se soočajo z naraščajočimi stroški. Podjetje A ne bi smelo javno izjaviti, da bo sektor še naprej dobičkonosen, dokler B in C te naraščajoče stroške preneseta tudi na potrošnike. Prav tako ne bi smelo objaviti, da je zaželeno, da podjetji B in C preneseta te stroške. Podobno podjetje A ne bi smelo javno objaviti, da se ne bo moglo izogniti prenosu teh naraščajočih stroškov na potrošnike, ker nameravata to storiti tudi podjetji B in C.

6.2.5   Značilnosti trga

| 412. | Verjetnost, da bo izmenjava informacij povzročila nedovoljeno dogovarjanje ali omejevanje dostopa do trgov, je odvisna od značilnosti trga. Na te značilnosti trga lahko vpliva tudi sama izmenjava informacij. Značilnosti upoštevnega trga v zvezi s tem med drugim vključujejo stopnjo preglednosti na trgu, število podjetij, dejavnih na trgu (koncentracija na trgu), obstoj ovir za vstop, homogenost ali nehomogenost proizvoda ali storitve, na katero se nanaša izmenjava, podobnost udeleženih podjetij (kompleksnost trga) ter stabilnost pogojev ponudbe in povpraševanja na trgu (279).

  Naslednji seznam značilnosti upoštevnega trga ni izčrpen, saj so lahko pri presoji posameznih izmenjav informacij pomembne tudi druge značilnosti trga.


  Preglednost: bolj kot je trg pregleden, manjša je negotovost, v zvezi s katero lahko obstaja konkurenca, zato so nadaljnje izmenjave še bolj problematične (280).

  Koncentracija na trgu: skupen dogovor o pogojih usklajevanja je lažje doseči na trgih, na katerih je prisotnih le nekaj konkurentov, prav tako je na takem trgu lažje spremljati odstopanja. Če je trg močno koncentriran, lahko izmenjava nekaterih informacij, zlasti glede na njihovo vrsto, podjetjem omogoča, da ugotovijo tržni položaj in poslovno strategijo svojih posameznih konkurentov na trgu, kar izkrivlja tekmovalnost na tem trgu in povečuje verjetnost nedovoljenega dogovarjanja ali ga celo olajšuje. Če pa je po drugi strani trg razdrobljen, je lahko izmenjava informacij med konkurenti nevtralna ali celo pozitivna za tekmovalnost na trgu (281).

  Ovire za vstop: obstoj ovir za vstop zunanjim akterjem otežuje spodkopavanje nedovoljenega dogovarjanja z vstopom na trg in nelojalnim nižanjem cen uveljavljenih podjetij na trgu, ki sodelujejo pri nedovoljenem dogovarjanju. Zaradi ovir za vstop na trg je zato bolj verjetno, da bo nedovoljeni dogovor na trgu izvedljiv in trajnosten.


  Kompleksnost trga: kadar imajo podjetja podobne stroške, stranke, tržne deleže, nabor proizvodov, zmogljivosti itd., je verjetneje, da bodo dosegla skupen dogovor o pogojih usklajevanja, ker so njihove spodbude bolj usklajene. Podobno je morda lažje doseči nedovoljeni dogovor o ceni za en homogen proizvod kot o več cenah na trgu s številnimi diferenciranimi proizvodi, čeprav lahko tehnični razvoj, kot je uporaba orodij za sledenje cen, prav tako olajša nedovoljeno dogovarjanje v zvezi z diferenciranimi proizvodi.


  Stabilnost trga: verjetnost nedovoljenega dogovarjanja je večja tudi, kadar so pogoji ponudbe in povpraševanja na trgu razmeroma stabilni. Spremenljivo povpraševanje, znatna notranja rast nekaterih podjetij na trgu ali pogosti vstopi novih podjetij na trg lahko kažejo, da trg ni dovolj stabilen, da bi bilo usklajevanje verjetno (282), ali morda zahteva pogostejše izmenjave, da bi imelo učinek na konkurenco. |
| --- | --- |

412.

Naslednji seznam značilnosti upoštevnega trga ni izčrpen, saj so lahko pri presoji posameznih izmenjav informacij pomembne tudi druge značilnosti trga.

Preglednost: bolj kot je trg pregleden, manjša je negotovost, v zvezi s katero lahko obstaja konkurenca, zato so nadaljnje izmenjave še bolj problematične (280).

Koncentracija na trgu: skupen dogovor o pogojih usklajevanja je lažje doseči na trgih, na katerih je prisotnih le nekaj konkurentov, prav tako je na takem trgu lažje spremljati odstopanja. Če je trg močno koncentriran, lahko izmenjava nekaterih informacij, zlasti glede na njihovo vrsto, podjetjem omogoča, da ugotovijo tržni položaj in poslovno strategijo svojih posameznih konkurentov na trgu, kar izkrivlja tekmovalnost na tem trgu in povečuje verjetnost nedovoljenega dogovarjanja ali ga celo olajšuje. Če pa je po drugi strani trg razdrobljen, je lahko izmenjava informacij med konkurenti nevtralna ali celo pozitivna za tekmovalnost na trgu (281).

Ovire za vstop: obstoj ovir za vstop zunanjim akterjem otežuje spodkopavanje nedovoljenega dogovarjanja z vstopom na trg in nelojalnim nižanjem cen uveljavljenih podjetij na trgu, ki sodelujejo pri nedovoljenem dogovarjanju. Zaradi ovir za vstop na trg je zato bolj verjetno, da bo nedovoljeni dogovor na trgu izvedljiv in trajnosten.

Kompleksnost trga: kadar imajo podjetja podobne stroške, stranke, tržne deleže, nabor proizvodov, zmogljivosti itd., je verjetneje, da bodo dosegla skupen dogovor o pogojih usklajevanja, ker so njihove spodbude bolj usklajene. Podobno je morda lažje doseči nedovoljeni dogovor o ceni za en homogen proizvod kot o več cenah na trgu s številnimi diferenciranimi proizvodi, čeprav lahko tehnični razvoj, kot je uporaba orodij za sledenje cen, prav tako olajša nedovoljeno dogovarjanje v zvezi z diferenciranimi proizvodi.

Stabilnost trga: verjetnost nedovoljenega dogovarjanja je večja tudi, kadar so pogoji ponudbe in povpraševanja na trgu razmeroma stabilni. Spremenljivo povpraševanje, znatna notranja rast nekaterih podjetij na trgu ali pogosti vstopi novih podjetij na trg lahko kažejo, da trg ni dovolj stabilen, da bi bilo usklajevanje verjetno (282), ali morda zahteva pogostejše izmenjave, da bi imelo učinek na konkurenco.

6.2.6   Omejevanje konkurence po cilju

| 413. | Kot je navedeno v oddelku 1.2.4, so nekateri sporazumi sami po sebi in ob upoštevanju vsebine njihovih določb, njihovih ciljev ter gospodarskega in pravnega okvira, v katerega so umeščeni, za konkurenco tako škodljivi, da presoja njihovih posledic ni potrebna. Zlasti se bo izmenjava informacij štela za omejevanje konkurence po cilju, kadar so informacije poslovno občutljive ter lahko izmenjava pri udeležencih odpravi negotovost glede trenutka, obsega in načinov prilagajanja ravnanja na trgu, ki ga bodo opravila zadevna podjetja (283). Pri presoji, ali izmenjava pomeni omejevanje konkurence po cilju, bo Komisija posebno pozornost namenila njeni vsebini, njenim ciljem ter pravnemu in gospodarskemu okviru, v katerem poteka izmenjava informacij (284). Pri presoji navedenega okvira je treba upoštevati tudi naravo zadevnega blaga in storitev ter dejanske pogoje delovanja in strukturo zadevnega trga ali trgov (285). |
| --- | --- |

413.

| 414. | Izmenjava informacij o prihodnjem ravnanju podjetij v zvezi s cenami ali količinami (286) bo zelo verjetno vodila do nedovoljenega dogovora. Odvisno od ciljev, ki naj bi se dosegli z izmenjavo, ter pravnega in gospodarskega okvira izmenjave lahko tudi izmenjave drugih vrst informacij pomenijo omejevanje konkurence po cilju. Zato je treba izmenjave informacij presojati za vsak primer posebej.

  Izmenjave, ki so se v posameznih zadevah štele za omejevanje konkurence po cilju – glede na vsebino izmenjanih informacij, zastavljene cilje ter pravni in gospodarski okvir – vključujejo naslednje:








  (a) | izmenjavo informacij s konkurenti o sedanjem oblikovanju cen podjetja in njegovih namerah glede prihodnjega oblikovanja cen (287); |
| --- | --- | --- |

414.

Izmenjave, ki so se v posameznih zadevah štele za omejevanje konkurence po cilju – glede na vsebino izmenjanih informacij, zastavljene cilje ter pravni in gospodarski okvir – vključujejo naslednje:

(a)

izmenjavo informacij s konkurenti o sedanjem oblikovanju cen podjetja in njegovih namerah glede prihodnjega oblikovanja cen (287);

| (b) | izmenjavo informacij s konkurenti o trenutnih in prihodnjih proizvodnih zmogljivostih podjetja (288); |
| --- | --- |

(b)

izmenjavo informacij s konkurenti o trenutnih in prihodnjih proizvodnih zmogljivostih podjetja (288);

| (c) | izmenjavo informacij s konkurenti o sedanji (289)
  ali prihodnji poslovni strategiji podjetja (290); |
| --- | --- |

(c)

izmenjavo informacij s konkurenti o sedanji (289)
  ali prihodnji poslovni strategiji podjetja (290);

| (d) | izmenjavo informacij s konkurenti o napovedih podjetja v zvezi s trenutnim in prihodnjim povpraševanjem (291); |
| --- | --- |

(d)

izmenjavo informacij s konkurenti o napovedih podjetja v zvezi s trenutnim in prihodnjim povpraševanjem (291);

| (e) | izmenjavo informacij s konkurenti o napovedih podjetja glede prihodnjih podatkov o prodaji (292); |
| --- | --- |

(e)

izmenjavo informacij s konkurenti o napovedih podjetja glede prihodnjih podatkov o prodaji (292);

| (f) | izmenjavo informacij s konkurenti o prihodnjih značilnostih proizvoda, ki so pomembne za potrošnike (293); |
| --- | --- |

(f)

izmenjavo informacij s konkurenti o prihodnjih značilnostih proizvoda, ki so pomembne za potrošnike (293);

V vseh teh primerih se je štelo, da lahko izmenjane informacije pri udeležencih odpravijo negotovost glede trenutka, obsega in načinov prilagajanja, ki ga morajo zadevna podjetja opraviti pri svojem ravnanju na trgu.

| 415. | Iz primerov, navedenih v odstavku 414, je razvidno, da med izmenjanimi informacijami in potrošniškimi cenami ni potrebna neposredna povezava, da bi izmenjava informacij pomenila omejevanje konkurence po cilju (294). Poleg tega je za ugotovitev, ali obstaja omejevanje konkurence po cilju, odločilno merilo narava stikov, ne njihova pogostost (295).

  Na primer: skupina konkurentov je zaskrbljena, da bi lahko za njihove proizvode veljali še strožji okoljski predpisi. V okviru skupnih lobističnih prizadevanj se redno sestajajo in izmenjujejo stališča. Za dosego skupnega stališča glede prihodnjih zakonodajnih predlogov si izmenjujejo nekatere informacije v zvezi z okoljskimi značilnostmi svojih obstoječih proizvodov. Če so te informacije pretekle in podjetjem ne omogočajo, da se seznanijo z nameravanimi tržnimi strategijami svojih konkurentov, izmenjava ne pomeni omejevanja konkurence v smislu člena 101(1).


  Če pa si podjetja začnejo izmenjevati informacije o razvoju sedanjih ali prihodnjih proizvodov ali razkrijejo, kako bi se odzvala na ravnanje drugih podjetij, obstaja tveganje, da lahko take izmenjave vplivajo na njihovo ravnanje na trgu. Taka izmenjava lahko na primer povzroči, da konkurenti dosežejo skupni dogovor o tem, da ne bodo tržili proizvodov, ki so okolju prijaznejši, kot to zahteva zakon. Tako usklajevanje vpliva na ravnanje strank na trgu ter omejuje konkurenco na področju značilnosti proizvoda in izbiro potrošnikov. Zato se bo štelo za omejevanje konkurence po cilju. |
| --- | --- |

415.

Na primer: skupina konkurentov je zaskrbljena, da bi lahko za njihove proizvode veljali še strožji okoljski predpisi. V okviru skupnih lobističnih prizadevanj se redno sestajajo in izmenjujejo stališča. Za dosego skupnega stališča glede prihodnjih zakonodajnih predlogov si izmenjujejo nekatere informacije v zvezi z okoljskimi značilnostmi svojih obstoječih proizvodov. Če so te informacije pretekle in podjetjem ne omogočajo, da se seznanijo z nameravanimi tržnimi strategijami svojih konkurentov, izmenjava ne pomeni omejevanja konkurence v smislu člena 101(1).

Če pa si podjetja začnejo izmenjevati informacije o razvoju sedanjih ali prihodnjih proizvodov ali razkrijejo, kako bi se odzvala na ravnanje drugih podjetij, obstaja tveganje, da lahko take izmenjave vplivajo na njihovo ravnanje na trgu. Taka izmenjava lahko na primer povzroči, da konkurenti dosežejo skupni dogovor o tem, da ne bodo tržili proizvodov, ki so okolju prijaznejši, kot to zahteva zakon. Tako usklajevanje vpliva na ravnanje strank na trgu ter omejuje konkurenco na področju značilnosti proizvoda in izbiro potrošnikov. Zato se bo štelo za omejevanje konkurence po cilju.

| 416. | Glede na pravni in gospodarski okvir ter cilje, ki jih želi doseči podjetje, se lahko za omejevanje konkurence po cilju šteje tudi javno razkritje, ki izraža prihodnje namere podjetja v zvezi s ključnimi parametri konkurence, na primer cenami ali količinami. Podobno se bo za omejevanje konkurence po cilju štelo javno razkritje, ki ne prinaša jasnih koristi za stranke, konkurentom pa sporoča, kako naj ravnajo, kakšne bodo posledice, če bodo ali ne bodo ravnali na določen način, ali kako se bo podjetje odzvalo na ravnanje konkurentov. |
| --- | --- |

416.

| 417. | Kadar izmenjava informacij pomeni sporazum ali usklajeno ravnanje med dvema ali več konkurenti, katerega namen je usklajevanje njihovega konkurenčnega ravnanja na trgu ali vplivanje na relevantne parametre konkurence, se lahko šteje za kartel. To zlasti velja, če se izmenjava nanaša na določanje ali usklajevanje nabavnih ali prodajnih cen ali drugih pogojev trgovanja, tudi v zvezi s pravicami intelektualne lastnine, razdelitev proizvodnih ali prodajnih kvot, delitev trgov in kupcev, vključno s prikrojevanjem razpisnih ponudb, omejitve pri uvozu ali izvozu ali protikonkurenčne ukrepe zoper druge konkurente. Izmenjave informacij, ki se štejejo za kartel, ne le omejujejo konkurenco po cilju v smislu člena 101(1), ampak je poleg tega zelo malo verjetno, da izpolnjujejo pogoje iz člena 101(3). Izmenjava informacij lahko tudi olajša izvajanje kartelnega sporazuma, saj podjetjem omogoča, da spremljajo, ali udeleženci ravnajo v skladu z dogovorjenimi pogoji. Takšne vrste izmenjav informacij se bodo presojale kot del kartelnega sporazuma. |
| --- | --- |

417.

| 418. | Ureditve za souporabo podatkov, pri katerih različni konkurenti prispevajo podatke, na splošno ne pomenijo omejevanja konkurence po cilju, če se ugotovi, da imajo dejanske učinke, ki spodbujajo konkurenco in izpolnjujejo zahteve iz odstavka 419.

  Na primer, ni verjetno, da bi se podatkovno združenje, v katerem se izmenjujejo (delno) poslovno občutljivi podatki, ki obravnavajo asimetrijo informacij na nekoncentriranem trgu, in ki bo koristilo potrošnikom, štelo za omejevanje konkurence po cilju, če udeleženci zagotovijo, da so vsi poslovno občutljivi podatki, ki si jih izmenjujejo prek združenja, potrebni za doseganje cilja, ki spodbuja konkurenco, in sorazmerni z njim. Udeleženci se lahko na primer čim bolj zanašajo na zbirne in pretekle podatke, zmanjšajo pogostost izmenjav ter izvajajo ukrepe za omejitev dostopa do izmenjanih informacij in/ali nadzor nad načinom njihove uporabe. Udeleženci bi morali zagotoviti, da je dogovor sklenjen pregledno. |
| --- | --- |

418.

Na primer, ni verjetno, da bi se podatkovno združenje, v katerem se izmenjujejo (delno) poslovno občutljivi podatki, ki obravnavajo asimetrijo informacij na nekoncentriranem trgu, in ki bo koristilo potrošnikom, štelo za omejevanje konkurence po cilju, če udeleženci zagotovijo, da so vsi poslovno občutljivi podatki, ki si jih izmenjujejo prek združenja, potrebni za doseganje cilja, ki spodbuja konkurenco, in sorazmerni z njim. Udeleženci se lahko na primer čim bolj zanašajo na zbirne in pretekle podatke, zmanjšajo pogostost izmenjav ter izvajajo ukrepe za omejitev dostopa do izmenjanih informacij in/ali nadzor nad načinom njihove uporabe. Udeleženci bi morali zagotoviti, da je dogovor sklenjen pregledno.

| 419. | Nazadnje, pri presoji, ali izmenjava informacij pomeni omejevanje konkurence po cilju, bi bilo treba upoštevati morebitne trditve strank, da izmenjava spodbuja konkurenco. V zvezi s tem zgolj obstoj takih učinkov, ki spodbujajo konkurenco, ne more preprečiti opredelitve izmenjave kot omejevanja konkurence po cilju. Taki učinki, ki spodbujajo konkurenco, morajo biti potrjeni, upoštevni, značilni za zadevno izmenjavo informacij in dovolj pomembni, da upravičujejo razumen dvom o tem, ali je izmenjava dovolj škodljiva za konkurenco (296). Če so ti pogoji izpolnjeni, je potrebna celovita presoja učinkov izmenjave informacij, da se ugotovi, ali pomeni omejevanje konkurence po učinku (glej oddelek 6.2.7). |
| --- | --- |

419.

6.2.7.   Omejevanje konkurence po učinku

| 420. | Izmenjava poslovno občutljivih informacij, na podlagi katere se glede na njeno vsebino, njene cilje ter gospodarski in pravni okvir, v katerega je umeščena, ne ugotovi zadostna stopnja škodljivosti za konkurenco, ima lahko še vedno omejevalne učinke na konkurenco (297). |
| --- | --- |

420.

| 421. | Kot je navedeno v oddelku 1.2.5, je treba te učinke na konkurenco analizirati za vsak primer posebej, saj je rezultat presoje odvisen od kombinacije različnih dejavnikov v vsakem posameznem primeru. Komisija bo v tej presoji primerjala dejanske ali potencialne učinke izmenjave informacij na trg z razmerami, ki bi prevladale, če te konkretne izmenjave informacij ne bi bilo (298). Da bi izmenjava informacij omejevala konkurenco v smislu člena 101(1), mora biti verjetno, da občutno škodljivo učinkuje na delovanje zadevnega trga, tako da vpliva na en parameter (ali več parametrov) konkurence na navedenem trgu, na primer na ceno, obseg proizvodnje, kakovost proizvoda, raznolikost proizvodov ali inovacije. |
| --- | --- |

421.

| 422. | Pri presoji morebitnih omejevalnih učinkov so pomembne narava izmenjanih informacij (glej oddelek 6.2.3), značilnosti izmenjave (glej oddelek 6.2.4) in značilnosti trga (glej oddelek 6.2.5) (299). |
| --- | --- |

422.

| 423. | Izmenjava informacij bo verjetno omejevala konkurenco, kadar podjetja, vključena v izmenjavo, pokrivajo dovolj velik delež upoštevnega trga (300). V nasprotnem primeru lahko konkurenti, ki ne sodelujejo v izmenjavi, omejijo vsako protikonkurenčno ravnanje udeleženih podjetij. Pojma „dovolj velik delež trga“ ni mogoče opredeliti teoretično ter je odvisen od posebnosti vsakega primera, strukture trga in zadevne vrste izmenjave (301). |
| --- | --- |

423.

| 424. | Izmenjava informacij, ki malo prispeva k preglednosti na trgu, bo imela manj verjetno občutne omejevalne učinke na konkurenco kot izmenjava informacij, ki bistveno poveča preglednost. Zato bo kombinacija že obstoječe stopnje preglednosti in tega, kako izmenjava spremeni to stopnjo, določala, kako verjetno je, da bo imela izmenjava informacij omejevalne učinke na konkurenco. Izmenjave informacij v močnih oligopolih verjetneje povzročijo omejevalne učinke na konkurenco, medtem ko izmenjave na zelo razdrobljenih trgih verjetno ne bodo povzročile takih omejevalnih učinkov. |
| --- | --- |

424.

6.3   Presoja na podlagi člena 101(3)

6.3.1   Povečanje učinkovitosti (302)

| 425. | Izmenjava informacij lahko povzroči povečanje učinkovitosti, odvisno od narave izmenjanih informacij, značilnosti izmenjave in strukture trga. V okviru presoje na podlagi člena 101(3) se bodo upoštevali vsi učinki izmenjave informacij, ki spodbujajo konkurenco.

  Spodaj so navedeni primeri učinkovitosti, ki se lahko upoštevajo:


  Podjetja lahko postanejo učinkovitejša, če primerjajo svoje delovanje z najboljšimi praksami v gospodarski panogi.


  Izmenjava informacij lahko prispeva tudi k odpornemu trgu, saj podjetjem omogoči, da se hitreje odzovejo na spremembe ponudbe in povpraševanja ter ublažijo notranja in zunanja tveganja motenj ali ranljivosti dobavne verige.


  Izmenjava informacij lahko koristi tako potrošnikom kot tudi podjetjem, saj jim omogoča primerjavo cen ali kakovosti proizvodov, na primer z objavo seznamov najbolje prodajanih proizvodov ali podatkov o primerjavi cen. Tako lahko potrošnikom in podjetjem pomaga pri bolj ozaveščeni izbiri (in zmanjša njihove stroške iskanja).


  Izmenjava informacij v obliki souporabe podatkov je lahko bistvena za razvoj novih proizvodov, storitev in tehnologij.


  Združevanje podatkov o proizvajalcih, ki dobavljajo trajnostne proizvode, ali proizvajalcih, ki uporabljajo trajnostne proizvodne procese, lahko podjetjem pomaga pri izpolnjevanju njihovih obveznosti glede trajnostnosti na podlagi prava EU ali nacionalnega prava.


  Izmenjave informacij o potrošnikih med podjetji, ki potrošnikom zagotavljajo zavarovalne storitve, lahko izboljšajo poznavanje tveganj in posameznim družbam olajšajo ocenjevanje tveganj. To lahko koristi potrošnikom, saj jim omogoča dostop do zavarovalnih storitev, ki jim brez celovitega profila tveganja ne bi bile na voljo.


  Souporaba podatkov med tržnicami za e-trgovanje o spletnih prodajalcih, ki izvajajo nezakonite prakse, kot je prodaja ponarejenih proizvodov, lahko posameznim tržnicam olajša prepoznavanje ponarejenih proizvodov, s čimer potrošnike ščiti pred nakupom takih proizvodov.


  Izmenjava informacij lahko tudi zmanjša vezanost potrošnikov na posameznega ponudnika in spodbudi močnejšo konkurenco. To pa zato, ker se informacije običajno nanašajo na določen odnos in bi potrošniki sicer izgubili koristi informacij, zbranih v njihovem odnosu z dobaviteljem, če bi ga zamenjali z drugim dobaviteljem. |
| --- | --- |

425.

Spodaj so navedeni primeri učinkovitosti, ki se lahko upoštevajo:

Podjetja lahko postanejo učinkovitejša, če primerjajo svoje delovanje z najboljšimi praksami v gospodarski panogi.

Izmenjava informacij lahko prispeva tudi k odpornemu trgu, saj podjetjem omogoči, da se hitreje odzovejo na spremembe ponudbe in povpraševanja ter ublažijo notranja in zunanja tveganja motenj ali ranljivosti dobavne verige.

Izmenjava informacij lahko koristi tako potrošnikom kot tudi podjetjem, saj jim omogoča primerjavo cen ali kakovosti proizvodov, na primer z objavo seznamov najbolje prodajanih proizvodov ali podatkov o primerjavi cen. Tako lahko potrošnikom in podjetjem pomaga pri bolj ozaveščeni izbiri (in zmanjša njihove stroške iskanja).

Izmenjava informacij v obliki souporabe podatkov je lahko bistvena za razvoj novih proizvodov, storitev in tehnologij.

Združevanje podatkov o proizvajalcih, ki dobavljajo trajnostne proizvode, ali proizvajalcih, ki uporabljajo trajnostne proizvodne procese, lahko podjetjem pomaga pri izpolnjevanju njihovih obveznosti glede trajnostnosti na podlagi prava EU ali nacionalnega prava.

Izmenjave informacij o potrošnikih med podjetji, ki potrošnikom zagotavljajo zavarovalne storitve, lahko izboljšajo poznavanje tveganj in posameznim družbam olajšajo ocenjevanje tveganj. To lahko koristi potrošnikom, saj jim omogoča dostop do zavarovalnih storitev, ki jim brez celovitega profila tveganja ne bi bile na voljo.

Souporaba podatkov med tržnicami za e-trgovanje o spletnih prodajalcih, ki izvajajo nezakonite prakse, kot je prodaja ponarejenih proizvodov, lahko posameznim tržnicam olajša prepoznavanje ponarejenih proizvodov, s čimer potrošnike ščiti pred nakupom takih proizvodov.

Izmenjava informacij lahko tudi zmanjša vezanost potrošnikov na posameznega ponudnika in spodbudi močnejšo konkurenco. To pa zato, ker se informacije običajno nanašajo na določen odnos in bi potrošniki sicer izgubili koristi informacij, zbranih v njihovem odnosu z dobaviteljem, če bi ga zamenjali z drugim dobaviteljem.

6.3.2   Nujnost

| 426. | Omejitve, ki presegajo nujne omejitve za doseganje povečanja učinkovitosti, ki nastane zaradi izmenjave informacij, ne izpolnjujejo pogojev iz člena 101(3). Za izpolnitev pogoja nujnosti morajo biti pogodbene stranke sposobne dokazati, da so narava izmenjanih informacij in značilnosti izmenjave najmanj omejevalna sredstva za doseganje zatrjevanega povečanja učinkovitosti. Izmenjava zlasti ne bi smela vsebovati informacij, ki niso pomembne za doseganje povečanja učinkovitosti.

  Na primer, za namen primerjalne analize izmenjava individualiziranih podatkov navadno ni nujna, ker lahko tudi zbirne informacije (npr. zbrane v določeni razvrstitvi gospodarskih panog) ustvarijo zatrjevano povečanje učinkovitosti in hkrati pomenijo manjše tveganje za nastanek nedovoljenega dogovora. |
| --- | --- |

426.

Na primer, za namen primerjalne analize izmenjava individualiziranih podatkov navadno ni nujna, ker lahko tudi zbirne informacije (npr. zbrane v določeni razvrstitvi gospodarskih panog) ustvarijo zatrjevano povečanje učinkovitosti in hkrati pomenijo manjše tveganje za nastanek nedovoljenega dogovora.

6.3.3   Prenos koristi na potrošnike

| 427. | Povečanje učinkovitosti, ki se doseže z nujnimi omejitvami, je treba prenesti na potrošnike v takšni meri, da odtehta omejevalne učinke na konkurenco, ki jih povzroči izmenjava informacij. Manjša kot je tržna moč pogodbenih strank, vključenih v izmenjavo informacij, bolj je verjetno, da se bo povečanje učinkovitosti preneslo na potrošnike v takšni meri, da bo odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco. |
| --- | --- |

427.

6.3.4   Neizključevanje konkurence

| 428. | Pogojev iz člena 101(3) ni mogoče izpolniti, če imajo podjetja, vključena v izmenjavo informacij, možnost, da izključijo konkurenco za znaten del zadevnih proizvodov. |
| --- | --- |

428.

6.4   Primeri, koraki samopresoje in preglednica z navodili glede odgovornosti v različnih okoliščinah

| 429. | Primerjalna analiza

  Primer 1


  Situacija: tri podjetja z 80-odstotnim skupnim tržnim deležem na stabilnem, nekompleksnem (303), koncentriranem trgu z velikimi ovirami za vstop si pogosto neposredno izmenjujejo nejavne informacije o znatnem deležu svojih posameznih spremenljivih stroškov. Podjetja trdijo, da si izmenjujejo informacije zato, da lahko primerjajo svojo uspešnost s konkurenti s ciljem postati učinkovitejša.

  Analiza: informacije o stroških so lahko poslovno občutljive in lahko prek strank, ki sodelujejo pri izmenjavi, odpravijo ali zmanjšajo negotovost med njimi glede trenutka, obsega in načinov prilagajanja, ki ga morajo opraviti pri svojem ravnanju na trgu. Zato lahko ta izmenjava glede na presojo njene vsebine, ciljev ter pravnega in gospodarskega okvira pomeni kršitev zaradi cilja. Kar zadeva trditev strank, da je namen izmenjave informacij spodbujanje konkurence, morajo biti taki spodbujevalni učinki za konkurenco izkazani, upoštevni, značilni za zadevno izmenjavo informacij in dovolj pomembni, da upravičujejo razumen dvom o tem, ali je izmenjava dovolj škodljiva za konkurenco.
  Če se na podlagi izmenjanih informacij ne ugotovi zadostna stopnja škodljivosti za konkurenco, ker ne odpravljajo negotovosti glede ravnanja posameznih udeležencev na trgu, je treba presoditi njihove učinke na trg. Zaradi strukture trga, velikega tržnega deleža sodelujočih v izmenjavi informacij in dejstva, da se izmenjane informacije nanašajo na velik delež spremenljivih stroškov podjetij, bo izmenjava informacij verjetno olajšala nedovoljeno dogovarjanje, zlasti če se podatki izmenjujejo v individualizirani obliki. Zato lahko povzroči omejevalne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1). Malo verjetno je, da so izpolnjeni pogoji iz člena 101(3), ker obstajajo manj omejevalna sredstva za doseganje zadevnega povečanja učinkovitosti, na primer, zbiranje podatkov prek tretje osebe in anonimizacija ter združevanje podatkov v eni od oblik razvrščanja po gospodarski panogi. Nazadnje, ker tvorijo udeleženci zelo močan, nekompleksen in stabilen oligopol, bi lahko v tem primeru tudi izmenjava zbirnih podatkov olajšala nedovoljeni dogovor na trgu. |
| --- | --- |

429.

Primer 1

Situacija: tri podjetja z 80-odstotnim skupnim tržnim deležem na stabilnem, nekompleksnem (303), koncentriranem trgu z velikimi ovirami za vstop si pogosto neposredno izmenjujejo nejavne informacije o znatnem deležu svojih posameznih spremenljivih stroškov. Podjetja trdijo, da si izmenjujejo informacije zato, da lahko primerjajo svojo uspešnost s konkurenti s ciljem postati učinkovitejša.

Analiza: informacije o stroških so lahko poslovno občutljive in lahko prek strank, ki sodelujejo pri izmenjavi, odpravijo ali zmanjšajo negotovost med njimi glede trenutka, obsega in načinov prilagajanja, ki ga morajo opraviti pri svojem ravnanju na trgu. Zato lahko ta izmenjava glede na presojo njene vsebine, ciljev ter pravnega in gospodarskega okvira pomeni kršitev zaradi cilja. Kar zadeva trditev strank, da je namen izmenjave informacij spodbujanje konkurence, morajo biti taki spodbujevalni učinki za konkurenco izkazani, upoštevni, značilni za zadevno izmenjavo informacij in dovolj pomembni, da upravičujejo razumen dvom o tem, ali je izmenjava dovolj škodljiva za konkurenco.

Če se na podlagi izmenjanih informacij ne ugotovi zadostna stopnja škodljivosti za konkurenco, ker ne odpravljajo negotovosti glede ravnanja posameznih udeležencev na trgu, je treba presoditi njihove učinke na trg. Zaradi strukture trga, velikega tržnega deleža sodelujočih v izmenjavi informacij in dejstva, da se izmenjane informacije nanašajo na velik delež spremenljivih stroškov podjetij, bo izmenjava informacij verjetno olajšala nedovoljeno dogovarjanje, zlasti če se podatki izmenjujejo v individualizirani obliki. Zato lahko povzroči omejevalne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1). Malo verjetno je, da so izpolnjeni pogoji iz člena 101(3), ker obstajajo manj omejevalna sredstva za doseganje zadevnega povečanja učinkovitosti, na primer, zbiranje podatkov prek tretje osebe in anonimizacija ter združevanje podatkov v eni od oblik razvrščanja po gospodarski panogi. Nazadnje, ker tvorijo udeleženci zelo močan, nekompleksen in stabilen oligopol, bi lahko v tem primeru tudi izmenjava zbirnih podatkov olajšala nedovoljeni dogovor na trgu.

| 430. | Ureditev za souporabo podatkov za odpravo pomanjkanja preskrbe

  Primer 2


  Situacija: na trgu, ki se pogosto spopada s pomanjkanjem preskrbe, je dejavnih več proizvajalcev osnovnih medicinskih proizvodov. Da bi se čim uspešneje in čim bolj premišljeno izboljšala preskrba in povečala proizvodnja, panožno združenje predlaga, da se za zadevne osnovne proizvode zberejo ter oblikujejo modeli podatkov o ponudbi in povpraševanju. Poleg tega bi združenje zbiralo podatke za ugotavljanje proizvodne zmogljivosti, obstoječih zalog in možnosti za optimizacijo dobavne verige. Združenje bi rezultate zbiranja podatkov in modeliranja delilo s svojimi člani po nejavnih kanalih.

  Analiza: namen ureditve za souporabo podatkov je spodbujanje konkurence ter, odvisno od presoje pravnega in gospodarskega okvira, načeloma ne pomeni omejevanja konkurence po cilju. Zato je treba presoditi učinke souporabe podatkov na trg. Ker so podatki, ki naj bi se zbirali, poslovno občutljivi, lahko izmenjava povzroči omejevanje konkurence med sodelujočimi proizvajalci. Poleg tega se lahko proizvajalci, ki niso člani panožnega združenja, znajdejo v podrejenem konkurenčnem položaju v primerjavi s podjetji, ki sodelujejo v sistemu izmenjave. Da bi se preprečilo tveganje nedovoljenega dogovarjanja, bi bilo mogoče sprejeti več ukrepov. Lahko bi se na primer imenovalo svetovalno podjetje, ki bi združenju pomagalo pri zbiranju podatkov in njihovem združevanju v model, pri čemer bi z vsakim proizvajalcem sklenilo sporazum o zaupnosti. Združeni podatki bi lahko bili povratne informacije za proizvajalce, namenjene uravnoteženju in prilagoditvi izkoriščenosti njihove individualne zmogljivosti, proizvodnje in dobave.
  Če bi bilo nujno potrebno, da si proizvajalci izmenjujejo dodatne poslovno občutljive informacije (poleg podatkov, ki bi jih panožno združenje in svetovalno podjetje zbrali in izmenjali v zbirni obliki) (na primer da bi skupaj ugotovili, kje je najbolje zamenjati proizvodnjo ali povečati zmogljivosti), bi morale biti take dodatne izmenjave strogo omejene na to, kar je nujno potrebno za uspešno doseganje ciljev. Vse informacije in izmenjave v zvezi s projektom bi morale biti dobro dokumentirane, da bi se zagotovila preglednost stikov. Udeleženci bi se morali zavezati, da se bodo izognili vsaki razpravi o cenah ali kakršnemu koli usklajevanju o drugih parametrih, ki niso nujno potrebni za dosego navedenih ciljev, ki spodbujajo konkurenco. Projekt bi moral biti tudi časovno omejen, tako da bi se izmenjave prenehale takoj, ko tveganje pomanjkanja preskrbe ne bi bilo več dovolj nujna grožnja, ki bi upravičevala sodelovanje. Le svetovalec bi prejel poslovno občutljive podatke in bil odgovoren za njihovo združevanje. Pomisleke glede omejevanja dostopa do trga bi bilo mogoče odpraviti, če bi bila ureditev za souporabo podatkov dostopna vsem proizvajalcem, ki proizvajajo zadevni proizvod, ne glede na to, ali so člani zadevnega panožnega združenja. |
| --- | --- |

430.

Primer 2

Situacija: na trgu, ki se pogosto spopada s pomanjkanjem preskrbe, je dejavnih več proizvajalcev osnovnih medicinskih proizvodov. Da bi se čim uspešneje in čim bolj premišljeno izboljšala preskrba in povečala proizvodnja, panožno združenje predlaga, da se za zadevne osnovne proizvode zberejo ter oblikujejo modeli podatkov o ponudbi in povpraševanju. Poleg tega bi združenje zbiralo podatke za ugotavljanje proizvodne zmogljivosti, obstoječih zalog in možnosti za optimizacijo dobavne verige. Združenje bi rezultate zbiranja podatkov in modeliranja delilo s svojimi člani po nejavnih kanalih.

Analiza: namen ureditve za souporabo podatkov je spodbujanje konkurence ter, odvisno od presoje pravnega in gospodarskega okvira, načeloma ne pomeni omejevanja konkurence po cilju. Zato je treba presoditi učinke souporabe podatkov na trg. Ker so podatki, ki naj bi se zbirali, poslovno občutljivi, lahko izmenjava povzroči omejevanje konkurence med sodelujočimi proizvajalci. Poleg tega se lahko proizvajalci, ki niso člani panožnega združenja, znajdejo v podrejenem konkurenčnem položaju v primerjavi s podjetji, ki sodelujejo v sistemu izmenjave. Da bi se preprečilo tveganje nedovoljenega dogovarjanja, bi bilo mogoče sprejeti več ukrepov. Lahko bi se na primer imenovalo svetovalno podjetje, ki bi združenju pomagalo pri zbiranju podatkov in njihovem združevanju v model, pri čemer bi z vsakim proizvajalcem sklenilo sporazum o zaupnosti. Združeni podatki bi lahko bili povratne informacije za proizvajalce, namenjene uravnoteženju in prilagoditvi izkoriščenosti njihove individualne zmogljivosti, proizvodnje in dobave.

Če bi bilo nujno potrebno, da si proizvajalci izmenjujejo dodatne poslovno občutljive informacije (poleg podatkov, ki bi jih panožno združenje in svetovalno podjetje zbrali in izmenjali v zbirni obliki) (na primer da bi skupaj ugotovili, kje je najbolje zamenjati proizvodnjo ali povečati zmogljivosti), bi morale biti take dodatne izmenjave strogo omejene na to, kar je nujno potrebno za uspešno doseganje ciljev. Vse informacije in izmenjave v zvezi s projektom bi morale biti dobro dokumentirane, da bi se zagotovila preglednost stikov. Udeleženci bi se morali zavezati, da se bodo izognili vsaki razpravi o cenah ali kakršnemu koli usklajevanju o drugih parametrih, ki niso nujno potrebni za dosego navedenih ciljev, ki spodbujajo konkurenco. Projekt bi moral biti tudi časovno omejen, tako da bi se izmenjave prenehale takoj, ko tveganje pomanjkanja preskrbe ne bi bilo več dovolj nujna grožnja, ki bi upravičevala sodelovanje. Le svetovalec bi prejel poslovno občutljive podatke in bil odgovoren za njihovo združevanje. Pomisleke glede omejevanja dostopa do trga bi bilo mogoče odpraviti, če bi bila ureditev za souporabo podatkov dostopna vsem proizvajalcem, ki proizvajajo zadevni proizvod, ne glede na to, ali so člani zadevnega panožnega združenja.

| 431. | Uporaba javnih objav

  Primer 3


  Situacija: štirje dobavitelji s 70-odstotnim skupnim tržnim deležem pogosto javno objavljajo prihodnje cene, tako da jih objavijo na svojih spletnih mestih in izdajo z njimi povezane izjave za javnost. Običajno med datumom objave cen in datumom, ko so objavljene cene na voljo za oddajo naročil strank, preteče več mesecev. Dobavitelji v tem obdobju pogosto popravijo objavljene cene. Vodstveni delavci dobaviteljev redno objavljajo pripombe glede objav cen njihovih konkurentov, v katerih pojasnijo, kako bi morali konkurenti spremeniti svoje cene. Dobavitelji trdijo, da želijo s tem vlagatelje obvestili o prihodnji uspešnosti svojega podjetja.

  Analiza: informacije o prihodnjem ravnanju podjetja v zvezi s cenami ali količinami bodo zelo verjetno vodile do nedovoljenega dogovora. Javno objavljene informacije so poslovno občutljive, izmenjava pa lahko skupaj s pripombami vodstvenih delavcev odpravi negotovost med udeleženci glede prihodnjih namer v zvezi z oblikovanjem cen. Tovrstna javna komunikacija verjetno ne bo koristila strankam, saj jim na primer ne bo omogočila sprejemanja ozaveščenih odločitev o nakupu, ker se napovedane cene pogosto spremenijo pred datumom začetka veljavnosti. Zato se zdi, da objave cen niso legitimen poskus obveščanja strank. Poleg tega lahko javne pripombe vodstvenih delavcev v zvezi s cenami konkurenčnih dobaviteljev sodelujočim dobaviteljem omogočijo, da razvijejo skupen dogovor o sistemu nagrajevanja in kaznovanja, ki je značilen za nedovoljene dogovore. Glede na druge elemente gospodarskega in pravnega okvira se zdi, da lahko izmenjava odpravi negotovost med udeleženci glede trenutka, obsega in načinov prilagajanja, ki ga morajo zadevna podjetja opraviti pri svojem ravnanju na trgu. Izmenjava se bo zato verjetno štela za omejevanje konkurence po cilju. |
| --- | --- |

431.

Primer 3

Situacija: štirje dobavitelji s 70-odstotnim skupnim tržnim deležem pogosto javno objavljajo prihodnje cene, tako da jih objavijo na svojih spletnih mestih in izdajo z njimi povezane izjave za javnost. Običajno med datumom objave cen in datumom, ko so objavljene cene na voljo za oddajo naročil strank, preteče več mesecev. Dobavitelji v tem obdobju pogosto popravijo objavljene cene. Vodstveni delavci dobaviteljev redno objavljajo pripombe glede objav cen njihovih konkurentov, v katerih pojasnijo, kako bi morali konkurenti spremeniti svoje cene. Dobavitelji trdijo, da želijo s tem vlagatelje obvestili o prihodnji uspešnosti svojega podjetja.

Analiza: informacije o prihodnjem ravnanju podjetja v zvezi s cenami ali količinami bodo zelo verjetno vodile do nedovoljenega dogovora. Javno objavljene informacije so poslovno občutljive, izmenjava pa lahko skupaj s pripombami vodstvenih delavcev odpravi negotovost med udeleženci glede prihodnjih namer v zvezi z oblikovanjem cen. Tovrstna javna komunikacija verjetno ne bo koristila strankam, saj jim na primer ne bo omogočila sprejemanja ozaveščenih odločitev o nakupu, ker se napovedane cene pogosto spremenijo pred datumom začetka veljavnosti. Zato se zdi, da objave cen niso legitimen poskus obveščanja strank. Poleg tega lahko javne pripombe vodstvenih delavcev v zvezi s cenami konkurenčnih dobaviteljev sodelujočim dobaviteljem omogočijo, da razvijejo skupen dogovor o sistemu nagrajevanja in kaznovanja, ki je značilen za nedovoljene dogovore. Glede na druge elemente gospodarskega in pravnega okvira se zdi, da lahko izmenjava odpravi negotovost med udeleženci glede trenutka, obsega in načinov prilagajanja, ki ga morajo zadevna podjetja opraviti pri svojem ravnanju na trgu. Izmenjava se bo zato verjetno štela za omejevanje konkurence po cilju.

| 432. | Enostranske javne objave

  Primer 4


  Situacija: izvršna direktorica velikega proizvajalca homogenega proizvoda med rednim konferenčnim klicem o finančnih rezultatih (earnings call) javno navede potrebo po odzivu na nedavna povišanja cen surovin in obravnavi trenutnih prenizkih stopenj dobička z zvišanjem cen v celotni panogi. Omeni, da bi sledila vsakemu zvišanju cen, ki bi ga konkurenti napovedali na trgu. Izrazi tudi prepričanje, da je panoga „dovolj disciplinirana“, da ve, kaj je treba zdaj storiti, da se „ponovno dosežejo ustrezne marže“. Pove, da je panoga pred desetimi leti konec koncev uspešno zvišala cene, ko se je znašla v podobnem položaju.

  Analiza: izjave izvršne direktorice med konferenčnim klicem o finančnih rezultatih je mogoče razumeti kot enostransko povabilo k nedovoljenemu dogovarjanju. Dejstvo, da te izjave poda v javnosti, samo po sebi ne izključuje možnosti, da bi lahko pomenile usklajeno ravnanje v smislu člena 101(1). Izjave lahko zagotovijo potencialno izhodišče za usklajevanje med konkurenti. Če na primer sočasne izjave konkurentov ali njihovo ravnanje na trgu kažejo, da so povabilo k nedovoljenemu dogovarjanju upoštevali pri določanju svojega prihodnjega ukrepanja na trgu, in glede na pravni in gospodarski okvir lahko to ravnanje pomeni omejevanje konkurence po cilju v smislu člena 101(1). Drugi konkurenti lahko tako tveganje omejijo tako, da se javno distancirajo od objav ali jih prijavijo javnim organom. |
| --- | --- |

432.

Primer 4

Situacija: izvršna direktorica velikega proizvajalca homogenega proizvoda med rednim konferenčnim klicem o finančnih rezultatih (earnings call) javno navede potrebo po odzivu na nedavna povišanja cen surovin in obravnavi trenutnih prenizkih stopenj dobička z zvišanjem cen v celotni panogi. Omeni, da bi sledila vsakemu zvišanju cen, ki bi ga konkurenti napovedali na trgu. Izrazi tudi prepričanje, da je panoga „dovolj disciplinirana“, da ve, kaj je treba zdaj storiti, da se „ponovno dosežejo ustrezne marže“. Pove, da je panoga pred desetimi leti konec koncev uspešno zvišala cene, ko se je znašla v podobnem položaju.

Analiza: izjave izvršne direktorice med konferenčnim klicem o finančnih rezultatih je mogoče razumeti kot enostransko povabilo k nedovoljenemu dogovarjanju. Dejstvo, da te izjave poda v javnosti, samo po sebi ne izključuje možnosti, da bi lahko pomenile usklajeno ravnanje v smislu člena 101(1). Izjave lahko zagotovijo potencialno izhodišče za usklajevanje med konkurenti. Če na primer sočasne izjave konkurentov ali njihovo ravnanje na trgu kažejo, da so povabilo k nedovoljenemu dogovarjanju upoštevali pri določanju svojega prihodnjega ukrepanja na trgu, in glede na pravni in gospodarski okvir lahko to ravnanje pomeni omejevanje konkurence po cilju v smislu člena 101(1). Drugi konkurenti lahko tako tveganje omejijo tako, da se javno distancirajo od objav ali jih prijavijo javnim organom.

| 433. | Souporaba podatkov za boj proti ponarejanju

  Primer 5


  Situacija: lastnica blagovne znamke na več platformah družbenih medijev odkrije račune, ki imajo podobno ime kot njena blagovna znamka. Ko preveri zadevne račune, ugotovi, da se na platformah družbenih medijev in prek povezave, ki vodi na spletno mesto s ponarejenimi proizvodi, pod njeno blagovno znamko prodajajo ponarejeni proizvodi. Pravni zastopniki lastnice blagovne znamke se nato obrnejo na eno od platform družbenih medijev, da (i) izbrišejo račun in uporabniku preprečijo ustvarjanje novih računov v prihodnosti ter (ii) platformi zagotovijo informacije za identifikacijo ponarejevalca, kot so ime, naslov, naslov IP, elektronski naslov itd., da bi začeli sodni postopek. Lastnica blagovne znamke nato platforme družbenih medijev zaprosi, naj te informacije posredujejo drugim posrednikom in platformam, da bi ponarejevalcu preprečili iskanje najustreznejših platform za namene promocije ali prodaje nezakonito proizvedenega blaga, ki krši pravice intelektualne lastnine.

  Analiza: izmenjava informacij med platformami družbenih medijev je namenjena preprečevanju prodaje ponarejenih proizvodov in ob upoštevanju tega cilja ne pomeni omejevanja konkurence po cilju. Kar zadeva vsebino izmenjave, je tudi malo verjetno, da bi izmenjane informacije pomenile poslovno občutljive informacije. Vsaka izmenjava poslovno občutljivih informacij bi morala biti omejena na to, kar je objektivno potrebno za učinkovito identifikacijo ponarejevalca. Za zagotovitev preglednosti bi bilo treba izmenjave dokumentirati.
  Drugi subjekti na trgu, ki jih ponarejanje ne zadeva neposredno, zaradi izmenjave informacij ne bi bili v podrejenem konkurenčnem položaju, saj preprečevanje prodaje ponaredkov ne vpliva nanje. Da pa bi se preprečilo tveganje nedovoljenega dogovarjanja, bi bilo mogoče sprejeti več ukrepov, kot je sklenitev sporazumov o zaupnosti med strankami. |
| --- | --- |

433.

Primer 5

Situacija: lastnica blagovne znamke na več platformah družbenih medijev odkrije račune, ki imajo podobno ime kot njena blagovna znamka. Ko preveri zadevne račune, ugotovi, da se na platformah družbenih medijev in prek povezave, ki vodi na spletno mesto s ponarejenimi proizvodi, pod njeno blagovno znamko prodajajo ponarejeni proizvodi. Pravni zastopniki lastnice blagovne znamke se nato obrnejo na eno od platform družbenih medijev, da (i) izbrišejo račun in uporabniku preprečijo ustvarjanje novih računov v prihodnosti ter (ii) platformi zagotovijo informacije za identifikacijo ponarejevalca, kot so ime, naslov, naslov IP, elektronski naslov itd., da bi začeli sodni postopek. Lastnica blagovne znamke nato platforme družbenih medijev zaprosi, naj te informacije posredujejo drugim posrednikom in platformam, da bi ponarejevalcu preprečili iskanje najustreznejših platform za namene promocije ali prodaje nezakonito proizvedenega blaga, ki krši pravice intelektualne lastnine.

Analiza: izmenjava informacij med platformami družbenih medijev je namenjena preprečevanju prodaje ponarejenih proizvodov in ob upoštevanju tega cilja ne pomeni omejevanja konkurence po cilju. Kar zadeva vsebino izmenjave, je tudi malo verjetno, da bi izmenjane informacije pomenile poslovno občutljive informacije. Vsaka izmenjava poslovno občutljivih informacij bi morala biti omejena na to, kar je objektivno potrebno za učinkovito identifikacijo ponarejevalca. Za zagotovitev preglednosti bi bilo treba izmenjave dokumentirati.

Drugi subjekti na trgu, ki jih ponarejanje ne zadeva neposredno, zaradi izmenjave informacij ne bi bili v podrejenem konkurenčnem položaju, saj preprečevanje prodaje ponaredkov ne vpliva nanje. Da pa bi se preprečilo tveganje nedovoljenega dogovarjanja, bi bilo mogoče sprejeti več ukrepov, kot je sklenitev sporazumov o zaupnosti med strankami.

| 434. | Koraki samopresoje |
| --- | --- |

434.

Image 4

| 435. | Odgovornost za izmenjavo poslovno občutljivih informacij v različnih okoliščinah (304).








  Oblika izmenjave | Odgovornost A | Odgovornost B | Odgovornost C |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Neposredna izmenjava med A in B | Da. | Da. | — |
| Podjetje A pošlje informacije neposredno podjetju B | Da (305). | Če podjetje B ostane dejavno na trgu, se lahko organi zanašajo na domnevo, da je upoštevalo informacije, razen če se javno distancira ali izmenjavo prijavi organom. | — |
| Javno razkritje s strani A; B prejme informacije | Da, če razkritje pomeni usklajeno ravnanje. | Morda usklajeno ravnanje, če lahko organi dokažejo, da je podjetje B zahtevalo ali sprejelo informacije.
  Organi se lahko zanašajo na domnevo, da je podjetje B upoštevalo informacije, razen če se javno distancira ali organom prijavi razkritje. | — |
| Podjetje A podjetju B informacije pošlje posredno prek podjetja C | Podjetje A je odgovorno, če je izrecno ali tiho soglašalo z namero podjetja C, da razkrije informacije podjetju B, ali je bilo seznanjeno s to namero in je bilo pripravljeno prevzeti tveganje. | Podjetje B je odgovorno, če je zahtevalo ali sprejelo informacije in ukrepalo na njihovi podlagi. Organi se lahko zanašajo na domnevo, da je podjetje B upoštevalo informacije, razen če se javno distancira ali organom prijavi razkritje. | Podjetje C je odgovorno kot posrednik, če je vedelo za protikonkurenčne cilje podjetja A in je nameravalo prispevati k njim. |

435.

Oblika izmenjave

Odgovornost A

Odgovornost B

Odgovornost C

Neposredna izmenjava med A in B

Da.

Da.

—

Podjetje A pošlje informacije neposredno podjetju B

Da (305).

Če podjetje B ostane dejavno na trgu, se lahko organi zanašajo na domnevo, da je upoštevalo informacije, razen če se javno distancira ali izmenjavo prijavi organom.

—

Javno razkritje s strani A; B prejme informacije

Da, če razkritje pomeni usklajeno ravnanje.

Morda usklajeno ravnanje, če lahko organi dokažejo, da je podjetje B zahtevalo ali sprejelo informacije.

Organi se lahko zanašajo na domnevo, da je podjetje B upoštevalo informacije, razen če se javno distancira ali organom prijavi razkritje.

—

Podjetje A podjetju B informacije pošlje posredno prek podjetja C

Podjetje A je odgovorno, če je izrecno ali tiho soglašalo z namero podjetja C, da razkrije informacije podjetju B, ali je bilo seznanjeno s to namero in je bilo pripravljeno prevzeti tveganje.

Podjetje B je odgovorno, če je zahtevalo ali sprejelo informacije in ukrepalo na njihovi podlagi. Organi se lahko zanašajo na domnevo, da je podjetje B upoštevalo informacije, razen če se javno distancira ali organom prijavi razkritje.

Podjetje C je odgovorno kot posrednik, če je vedelo za protikonkurenčne cilje podjetja A in je nameravalo prispevati k njim.

7.   SPORAZUMI O STANDARDIZACIJI

7.1   Uvod

| 436. | Glavni cilj sporazumov o standardizaciji je opredelitev tehničnih zahtev ali zahtev glede kakovosti, ki jih morajo izpolnjevati sedanji ali prihodnji proizvodi, proizvodni procesi, postopki skrbnega pregleda v vrednostnih verigah, storitve ali metode (306). Sporazumi o standardizaciji lahko pokrivajo številna vprašanja, kot so standardizacija različnih stopenj ali velikosti posameznega proizvoda ali tehnične specifikacije na proizvodnih in storitvenih trgih, na katerih je nujna združljivost in medobratovalnost z drugimi proizvodi ali sistemi. Pogoji za dostop do posamezne oznake kakovosti ali za pridobitev odobritve regulativnega organa in sporazumi, ki določajo standarde trajnostnosti, se lahko prav tako štejejo za standard. Čeprav so standardi trajnostnosti podobni sporazumom o standardizaciji, obravnavanim v tem poglavju, imajo tudi nekatere posebne značilnosti. Zato so v poglavju 9 zagotovljena navodila o standardih trajnostnosti. |
| --- | --- |

436.

| 437. | Te smernice ne zajemajo priprave in izdelave tehničnih standardov kot dela izvajanja javnih pooblastil (307). Za evropske organizacije za standardizacijo, priznane na podlagi Uredbe (EU) št. 1025/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (308), velja konkurenčno pravo, če jih je mogoče šteti za podjetje ali podjetniško združenje v smislu členov 101 in 102 (309). Standardi, povezani z zagotavljanjem strokovnih storitev, kot so pravila za dostop do svobodnega poklica, niso zajeti v teh smernicah. |
| --- | --- |

437.

7.2   Upoštevni trgi

| 438. | Sporazumi o standardizaciji lahko povzročijo učinke na štirih možnih trgih, ki jih je treba opredeliti v skladu z obvestilom o opredelitvi trga. Prvič, razvoj standardov lahko vpliva na trge blaga ali storitev, na katere se standard nanaša. Drugič, če razvoj standardov vključuje razvoj ali izbiro tehnologije ali če se pravice intelektualne lastnine tržijo ločeno od proizvodov, na katere se nanašajo, lahko standard vpliva na upoštevni tehnološki trg (310). Tretjič, trg za razvoj standardov je lahko prizadet, če obstaja več organov za razvoj standardov ali sporazumov o standardizaciji. Četrtič, če je to primerno, lahko razvoj standardov vpliva na ločen trg za preskušanje in izdajanje certifikatov. |
| --- | --- |

438.

7.3   Presoja na podlagi člena 101(1)

7.3.1   Glavni pomisleki glede konkurence

| 439. | Sporazumi o standardizaciji na splošno ustvarijo znatne pozitivne gospodarske učinke (311), na primer s pospeševanjem gospodarskega prepletanja na notranjem trgu in s spodbujanjem razvoja novih in izboljšanih proizvodov ali trgov ter izboljšanjem ponudbenih pogojev. Tako standardi na splošno izboljšajo konkurenco ter znižajo stroške proizvodnje in prodajne stroške, kar koristi gospodarstvu kot celoti. S standardi se lahko vzdržujeta in povečata kakovost proizvodov in varnost ter zagotavljajo informacije, medobratovalnost in združljivost (s čimer se poveča vrednost za potrošnike). |
| --- | --- |

439.

| 440. | V zvezi s standardi, ki vključujejo pravice intelektualne lastnine (312), je mogoče razlikovati tri glavne skupine podjetij z različnimi interesi glede postopka razvoja standardov.






  (a) | Prvič, samo podjetja višje v verigi, ki izključno razvijajo in tržijo tehnologije. To vključuje tudi podjetja, ki pridobivajo tehnologijo z namenom njenega licenciranja. Navadno je dohodek od izdajanja licenc njihov edini dohodek in zato želijo kar najbolj zvišati licenčnine. |
| --- | --- | --- |

440.

(a)

Prvič, samo podjetja višje v verigi, ki izključno razvijajo in tržijo tehnologije. To vključuje tudi podjetja, ki pridobivajo tehnologijo z namenom njenega licenciranja. Navadno je dohodek od izdajanja licenc njihov edini dohodek in zato želijo kar najbolj zvišati licenčnine.

| (b) | Drugič, samo podjetja nižje v verigi, ki izključno proizvajajo proizvode ali opravljajo storitve, ki temeljijo na tehnologiji, ki jo razvijajo drugi, nimajo pa ustreznih pravic intelektualne lastnine. Ker licenčnine zanje pomenijo strošek in ne vira prihodka, spodbujajo znižanje licenčnin. |
| --- | --- |

(b)

Drugič, samo podjetja nižje v verigi, ki izključno proizvajajo proizvode ali opravljajo storitve, ki temeljijo na tehnologiji, ki jo razvijajo drugi, nimajo pa ustreznih pravic intelektualne lastnine. Ker licenčnine zanje pomenijo strošek in ne vira prihodka, spodbujajo znižanje licenčnin.

| (c) | Nazadnje, obstajajo integrirana podjetja, ki razvijajo tehnologijo, zaščiteno s pravicami intelektualne lastnine, in proizvajajo proizvode, za katere potrebujejo licenco. Ta podjetja imajo mešane spodbude. Po eni strani lahko ustvarjajo prihodke od licenciranja z lastnimi pravicami intelektualne lastnine. Po drugi strani morajo morda plačati licenčnine drugim podjetjem, ki so imetniki pravice intelektualne lastnine, nujne za standard, ki se uporablja za njihove proizvode. Zato lahko morda navzkrižno izdajo licence za svoje bistvene pravice intelektualne lastnine v zameno za bistvene pravice intelektualne lastnine drugih podjetij ali defenzivno uveljavljajo svoje pravice intelektualne lastnine. Poleg tega lahko podjetja svoje pravice intelektualne lastnine monetizirajo tudi z drugimi metodami razen licenčnin. V praksi veliko podjetij uporablja mešanico teh poslovnih modelov. |
| --- | --- |

(c)

Nazadnje, obstajajo integrirana podjetja, ki razvijajo tehnologijo, zaščiteno s pravicami intelektualne lastnine, in proizvajajo proizvode, za katere potrebujejo licenco. Ta podjetja imajo mešane spodbude. Po eni strani lahko ustvarjajo prihodke od licenciranja z lastnimi pravicami intelektualne lastnine. Po drugi strani morajo morda plačati licenčnine drugim podjetjem, ki so imetniki pravice intelektualne lastnine, nujne za standard, ki se uporablja za njihove proizvode. Zato lahko morda navzkrižno izdajo licence za svoje bistvene pravice intelektualne lastnine v zameno za bistvene pravice intelektualne lastnine drugih podjetij ali defenzivno uveljavljajo svoje pravice intelektualne lastnine. Poleg tega lahko podjetja svoje pravice intelektualne lastnine monetizirajo tudi z drugimi metodami razen licenčnin. V praksi veliko podjetij uporablja mešanico teh poslovnih modelov.

| 441. | Udeleženci pri standardizaciji niso nujno konkurenti. Razvoj standardov pa lahko v posebnih okoliščinah, v katerih nastopajo konkurenti, z omejevanjem cenovne konkurence in omejevanjem ali nadzorovanjem proizvodnje, trgov, inovacij ali tehničnega razvoja povzroči tudi omejevalne učinke na konkurenco. Kot je podrobneje pojasnjeno spodaj, se lahko to zgodi na tri glavne načine, in sicer z (a) omejevanjem cenovne konkurence, (b) omejitvijo dostopa inovativnih tehnologij na trg in (c) izključitvijo ali diskriminacijo nekaterih podjetij s preprečevanjem dejanskega dostopa do standarda. |
| --- | --- |

441.

| 442. | Prvič, če podjetja sodelujejo pri protikonkurenčnih izmenjavah informacij v zvezi z razvojem standardov, bi se s tem lahko omejila ali odpravila cenovna konkurenca na zadevnih trgih ali omejila ali nadzorovala proizvodnja, s čimer bi se olajšalo nedovoljeno dogovarjanje na trgu (313). |
| --- | --- |

442.

| 443. | Drugič, standardi, ki določajo podrobne tehnične specifikacije za proizvod ali storitev, lahko omejujejo tehnični razvoj in inovacije. Med razvijanjem standarda lahko alternativne tehnologije konkurirajo za vključitev v standard. Ko se ena tehnologija izbere za vključitev v standard in je standard določen, se lahko nekatere tehnologije in podjetja soočijo z ovirami za vstop na trg ter so lahko potencialno izključeni s trga. Poleg tega lahko standardi, ki zahtevajo izključno uporabo določene tehnologije, ovirajo razvoj in razširjanje drugih tehnologij. Preprečevanje razvoja drugih tehnologij z obvezovanjem članov organizacije za razvoj standardov, da uporabljajo izključno določen standard, ima lahko enak učinek. Tveganje omejevanja inovacij se poveča, če se eno ali več podjetij neupravičeno izključi iz procesa razvoja standardov. |
| --- | --- |

443.

| 444. | Tretjič, standardizacija lahko vodi do protikonkurenčnih rezultatov s preprečevanjem, da bi nekatera podjetja dobila učinkovit dostop do rezultatov procesa razvoja standardov (to je specifikacij in/ali bistvenih pravic intelektualne lastnine za izvajanje standarda). Če je podjetju bodisi povsem preprečen dostop do rezultatov standarda bodisi mu je dostop dovoljen samo po omejevalnih ali diskriminatornih pogojih, obstaja tveganje protikonkurenčnega učinka. Sistem, v katerem se morebitne upoštevne pravice intelektualne lastnine vnaprej razkrijejo, lahko poveča verjetnost, da bo dodeljen dejanski dostop do standarda (314), ker udeležencem omogoča, da ugotovijo, katere tehnologije so zajete s pravicami intelektualne lastnine in katere niso. Zakonodaja o intelektualni lastnini in konkurenčno pravo imata enake cilje (315) spodbujanja blaginje potrošnikov in inovacij ter učinkovitega razporejanja sredstev. Pravice intelektualne lastnine spodbujajo dinamično konkurenco s spodbujanjem podjetij, da vlagajo v razvoj novih ali izboljšanih proizvodov in procesov. Pravice intelektualne lastnine zato na splošno spodbujajo konkurenco. Vendar lahko udeleženec, ki je imetnik pravic intelektualne lastnine, bistvenih za izvajanje standarda, na podlagi teh pravic v posebnem okviru razvoja standardov pridobi tudi nadzor nad uporabo standarda. Kadar standard pomeni oviro za vstop na trg, ima lahko podjetje s tem nadzor nad trgom proizvoda ali storitve, na katerega se standard nanaša. To lahko podjetjem omogoča, da ravnajo protikonkurenčno, na primer z zavrnitvijo izdaje licence za potrebne pravice intelektualne lastnine ali s pridobivanjem čezmernih rent z diskriminatornimi ali čezmernimi (316) licenčninami, s čimer preprečujejo dejanski dostop do standarda („zadržanje“). Nastane lahko tudi obratni položaj, če se pogajanja o licenci zavlečejo iz razlogov, ki jih je mogoče pripisati izključno uporabniku standarda. To bi lahko na primer vključevalo zavrnitev plačila licenčnine na podlagi poštenih, razumnih in nediskriminatornih pogojev (fair, reasonable and non-discriminatory terms – FRAND) ali uporabo zavlačevalnih strategij („odlašanje“) (317). |
| --- | --- |

444.

| 445. | Tudi če lahko uvedba standarda ustvari ali poveča tržno moč imetnikov pravic intelektualne lastnine, ki imajo pravice, bistvene za standard, ni nobene domneve, da bi bilo lastništvo ali uveljavljanje pravic intelektualne lastnine, bistvenih za standard, enakovredno lastništvu ali izvajanju tržne moči. Vprašanje tržne moči se lahko presoja samo za vsak primer posebej (318). |
| --- | --- |

445.

7.3.2   Omejevanje konkurence po cilju

| 446. | Sporazumi, ki standard uporabljajo kot del širšega omejevalnega sporazuma, katerega cilj je izključevanje dejanskih ali potencialnih konkurentov, omejujejo konkurenco po cilju. V to kategorijo bi spadal na primer sporazum, po katerem nacionalno združenje proizvajalcev določi standard in izvaja pritisk na tretje osebe, naj ne tržijo proizvodov, ki ne ustrezajo standardu, ali če bi se proizvajalci uveljavljenega proizvoda nedovoljeno dogovarjali, da bodo novo tehnologijo izključili iz že obstoječega standarda (319). |
| --- | --- |

446.

| 447. | Sporazumi za zmanjšanje konkurence s pomočjo razkritja najbolj omejevalnih pogojev licenciranja pred sprejetjem standarda z namenom skupnega določanja cen proizvodov nižje v proizvodni verigi ali nadomestitve pravic intelektualne lastnine/tehnologije pomenijo omejevanje konkurence po cilju (320). |
| --- | --- |

447.

7.3.3   Omejevalni učinki na konkurenco

7.3.3.1   Sporazumi, ki na splošno ne omejujejo konkurence

| 448. | Sporazume o standardizaciji, ki ne omejujejo konkurence po cilju, je treba analizirati v njihovem pravnem in gospodarskem okviru, vključno z upoštevanjem narave zadevnega blaga, storitev ali tehnologij, dejanskih pogojev delovanja in strukture zadevnega trga ali trgov, glede na njihov dejanski in verjetni učinek na konkurenco. Če ni tržne moči (321), sporazum o standardizaciji ne more imeti omejevalnih učinkov na konkurenco. Zato so učinki omejevanja najmanj verjetni, kadar obstaja učinkovita konkurenca med številnimi prostovoljnimi standardi. |
| --- | --- |

448.

| 449. | Za sporazume o razvoju standardov, ki lahko ustvarijo tržno moč, so v odstavkih 451 do 457 določeni pogoji, pod katerimi taki sporazumi na splošno ne spadajo na področje uporabe člena 101(1). |
| --- | --- |

449.

| 450. | Neizpolnjevanje enega ali vseh načel iz tega oddelka ne vodi v predpostavko omejevanja konkurence v smislu člena 101(1). Vendar bo potrebna samopresoja, s katero se ugotovi, ali spada sporazum pod člen 101(1), in če spada, ali so izpolnjeni pogoji iz člena 101(3). V tem smislu se priznava, da obstajajo različni modeli za razvoj standardov in da je konkurenca znotraj takšnih modelov ter med njimi pozitiven vidik tržnega gospodarstva. Zato imajo organizacije za razvoj standardov pravico povsem svobodno sprejemati pravila in postopke, ki ne kršijo pravil konkurence, čeprav so drugačna od tistih iz odstavkov 451 do 457. |
| --- | --- |

450.

| 451. | Kadar je sodelovanje pri razvoju standardov neomejeno in je postopek za sprejetje zadevnega standarda pregleden, sporazumi o standardizaciji, ki ne vsebujejo dolžnosti skladnosti s (322) standardom ter zagotavljajo dejanski dostop do standarda pod poštenimi, razumnimi in nediskriminatornimi (FRAND) pogoji, na splošno ne bodo omejevali konkurence v smislu člena 101(1). |
| --- | --- |

451.

| 452. | Zlasti za zagotavljanje neomejenega sodelovanja bi morala pravila organizacije za razvoj standardov zagotoviti, da lahko vsi konkurenti na trgu ali trgih, na katere standard vpliva, sodelujejo v postopku, ki privede do izbire standarda (323). Organizacija za razvoj standardov bi morala zagotoviti tudi objektivne in nediskriminatorne postopke za dodeljevanje glasovalnih pravic, če je primerno, pa tudi objektivna merila za izbiro tehnologije, ki se vključi v standard. |
| --- | --- |

452.

| 453. | Zadevna organizacija za razvoj standardov bi morala imeti v zvezi s preglednostjo uveljavljene postopke, ki omogočajo, da so deležniki na vsaki stopnji razvoja standarda dejansko in pravočasno obveščeni o prihodnjem, tekočem in dokončanem delu, povezanem s standardizacijo. |
| --- | --- |

453.

| 454. | Poleg tega bi moral pravilnik organizacije za razvoj standardov zagotavljati dejanski dostop do standarda pod poštenimi, razumnimi in nediskriminatornimi pogoji (324). |
| --- | --- |

454.

| 455. | Če organizacija za razvoj standardov razvije standarde, ki vključujejo pravice intelektualne lastnine, jasna in uravnotežena politika v zvezi s pravicami intelektualne lastnine (325), prilagojena posamezni gospodarski panogi in potrebam zadevne organizacije, povečuje verjetnost, da bo izvajalcem standardov dodeljen dejanski dostop. |
| --- | --- |

455.

| 456. | Da bi lahko politika pravic intelektualne lastnine zagotovila dejanski dostop do standarda, bi morala zahtevati, da sodelujoči člani, ki želijo, da se njihove pravice intelektualne lastnine vključijo v standard, podajo nepreklicno pisno zavezo, da bodo ponujali licence svojih bistvenih pravic intelektualne lastnine vsem tretjim osebam na podlagi poštenih, razumnih in nediskriminatornih pogojev (v nadaljnjem besedilu: „zaveza FRAND“) (326). To zavezo je treba dati pred sprejetjem standarda. Hkrati bi morala politika pravic intelektualne lastnine omogočati imetnikom pravic intelektualne lastnine, da izločijo določeno tehnologijo iz procesa razvoja standardov in s tem iz zaveze FRAND, če se ta izključitev izvede v zgodnji fazi razvoja standarda. Za zagotovitev učinkovitosti zaveze FRAND bi bilo treba od vseh sodelujočih imetnikov pravic intelektualne lastnine, ki podajo tako zavezo, zahtevati, da zagotovijo, da ta zaveza zavezuje vsa podjetja, na katera imetniki pravic prenesejo svoje pravice intelektualne lastnine (vključno s pravico licenciranja teh pravic), na primer s pogodbeno klavzulo med kupcem in prodajalcem. Treba je opozoriti, da lahko zaveza FRAND zajema tudi licenciranje brez licenčnine. |
| --- | --- |

456.

| 457. | Poleg tega bi morala politika pravic intelektualne lastnine od članov zahtevati, da v dobri veri razkrijejo svoje pravice intelektualne lastnine, ki bodo morda bistvene za uveljavitev standarda, ki se pripravlja (327). To je pomembno za (a) omogočanje gospodarski panogi, da ozaveščeno izbere tehnologijo, ki bo vključena v standard (328), in (b) doseganje cilja dejanskega dostopa do standarda. Ob razvoju standarda bi se lahko razkritje posodobilo na podlagi razumnih prizadevanj za določitev pravic intelektualne lastnine, povezanih s (prihodnjim) standardom. Kar zadeva patente, mora razkritje pravic intelektualne lastnine vključevati vsaj številko patenta ali številko patentne prijave. Če te informacije še niso javno dostopne, je dovolj tudi, če udeleženec izjavi, da bo verjetno imel zahteve glede pravic intelektualne lastnine za posamezno tehnologijo, ne da bi pri tem določil posebne zahteve glede pravic intelektualne lastnine ali prijave za pravice intelektualne lastnine (tako imenovano splošno razkritje) (329). Udeležence bi bilo treba tudi spodbujati, naj posodobijo svoja razkritja ob sprejetju standarda, zlasti če je prišlo do kakršnih koli sprememb, ki bi lahko vplivale na bistvenost ali veljavnost njihovih pravic intelektualne lastnine. Ker v primeru organizacije za razvoj standardov, ki izvaja politiko standardov brez licenčnine (330), ni enakih tveganj glede dejanskega dostopa, razkritje v zvezi s pravicami intelektualne lastnine v tem okviru ne bi bilo pomembno. |
| --- | --- |

457.

| 458. | Namen zaveze FRAND je zagotoviti, da bo tehnologija, zaščitena z bistvenimi pravicami intelektualne lastnine in vključena v standard, dostopna uporabnikom navedenega standarda pod poštenimi, razumnimi in nediskriminatornimi pogoji. Natančneje, zaveza FRAND lahko prepreči, da bi imetniki pravic intelektualne lastnine ovirali izvajanje standarda tako, da bi zavrnili licenciranje ali zahtevali nepoštena ali nerazumna plačila (drugače povedano, čezmerne licenčnine) po omejitvi gospodarske panoge s standardom ali da bi zaračunavali diskriminatorne licenčnine (331). Hkrati zaveze FRAND imetnikom pravic intelektualne lastnine omogočajo, da monetizirajo svoje tehnologije z licenčninami po načelu FRAND ter v skladu z načeli iz naslednjih odstavkov pridobijo razumen donos iz naložbe v raziskave in razvoj, ki je po svoji naravi tvegana. To lahko zagotovi stalne spodbude, da se k standardu prispeva najboljša razpoložljiva tehnologija. |
| --- | --- |

458.

| 459. | Skladnost organizacije za razvoj standardov s členom 101 od te organizacije ne zahteva, da preverja, ali so pogoji licenciranja udeležencev skladni z zavezo FRAND (332). Udeleženci morajo sami presoditi, ali so njihovi pogoji licenciranja in zlasti licenčnine, ki jih zaračunavajo, skladni z zavezo FRAND. Zato bodo morali udeleženci pri odločanju, ali naj zavežejo posamezno pravico intelektualne lastnine načelu FRAND, predvideti vpliv zaveze FRAND, predvsem na njihovo zmožnost za prosto določanje licenčnin. |
| --- | --- |

459.

| 460. | V primeru spora bo presoja, ali so pristojbine, zaračunane za dostop do pravic intelektualne lastnine, v okviru razvoja standardov nepoštene ali nerazumne, temeljila na dejstvu, ali pristojbine vsebujejo razumno povezavo z gospodarsko vrednostjo pravic intelektualne lastnine (333). Gospodarska vrednost pravic intelektualne lastnine bi lahko temeljila na trenutni dodani vrednosti zajetih pravic intelektualne lastnine in ne bi smela biti odvisna od tržnega uspeha proizvodov, kar ni povezano s patentirano tehnologijo (334). Na splošno so na voljo različne metode za izvajanje presoje (335), pri čemer se v praksi pogosto uporablja več metod, da se upoštevajo pomanjkljivosti posamezne metode in navzkrižno preveri rezultat (336). Mogoče je primerjati licenčnine, ki jih zadevno podjetje zaračuna za zadevne pravice intelektualne lastnine v konkurenčnem okolju, preden gospodarska panoga razvije standard (predhodno), z vrednostjo/licenčnino naslednje najboljše razpoložljive alternative (predhodno) ali z vrednostjo/licenčnino, zaračunano po tem, ko gospodarska panoga postane vezana na standard (naknadno). Pri tem se domneva, da je primerjavo mogoče opraviti na dosleden in zanesljiv način (337). |
| --- | --- |

460.

| 461. | Pridobi se lahko tudi neodvisna strokovna presoja glede objektivnega pomena in bistvenosti ustrezne pravice intelektualne lastnine za zadevni standard. Če je to primerno, se je mogoče sklicevati tudi na predhodna razkritja pogojev licenciranja v okviru posameznega postopka razvoja standardov, vključno s posameznimi ali skupinskimi licenčninami za zadevno pravico intelektualne lastnine. Podobno je mogoče primerjati pogoje licenciranja v sporazumih imetnika pravic intelektualne lastnine z drugimi izvajalci istega standarda. Tudi licenčnine, ki se zaračunavajo za iste pravice intelektualne lastnine pri drugih primerljivih standardih, lahko nakazujejo višino licenčnine po načelu FRAND. Pri teh metodah se domneva, da se primerjava lahko opravi na dosleden in zanesljiv način, ter raven licenčnin ni posledica nedopustnega izvajanja tržne moči. Druga metoda temelji na določitvi, prvič, ustrezne skupne vrednosti za vse ustrezne pravice intelektualne lastnine in, drugič, deleža, ki ga je mogoče pripisati določenemu imetniku pravic intelektualne lastnine. Te smernice ne zagotavljajo izčrpnega seznama ustreznih metod za presojo, ali so licenčnine čezmerne ali diskriminatorne na podlagi člena 102. |
| --- | --- |

461.

| 462. | Vendar je treba poudariti, da nič v teh smernicah ne vpliva na možnost pogodbenih strank, da svoje spore glede ravni licenčnine po načelu FRAND rešujejo pred pristojnim civilnim ali gospodarskim sodiščem ali z uporabo alternativnih metod reševanja sporov (338). |
| --- | --- |

462.

7.3.3.2   Presoja sporazumov o standardizaciji na podlagi učinkov

| 463. | Presoja posameznega sporazuma o standardizaciji mora upoštevati verjetne učinke standarda na zadevne trge. Pri analizi sporazumov o standardizaciji je treba upoštevati značilnosti sektorja in gospodarske panoge. Naslednje ugotovitve veljajo za vse sporazume o standardizaciji, ki odstopajo od načel iz odstavkov 451 do 457. |
| --- | --- |

463.

(a)   Prostovoljna narava standarda

| 464. | Ali lahko sporazumi o standardizaciji povzročijo omejevalne učinke na konkurenco, je odvisno od tega, ali člani organizacije za razvoj standardov obdržijo pravico, da prosto razvijajo alternativne standarde ali proizvode, ki ne ustrezajo dogovorjenemu standardu (339). Na primer, če sporazum o standardizaciji obvezuje člane, da proizvajajo samo proizvode v skladu s standardom, se tveganje možnosti negativnega učinka na konkurenco znatno poveča in lahko v nekaterih okoliščinah povzroči omejevanje konkurence po cilju (340). Podobno je za standarde, ki zajemajo samo manj pomembne značilnosti končnega proizvoda, manj verjetno, da bodo vzbujali pomisleke glede konkurence kot obsežnejši standardi, zlasti če standard ne vključuje bistvene pravice intelektualne lastnine. |
| --- | --- |

464.

(b)   Dostop do standarda

| 465. | Presoja, ali sporazum omejuje konkurenco, se osredotoči tudi na dostop do standarda. Kadar rezultat standarda (tj. specifikacija, kako se uskladiti s standardom in, če je primerno, bistvene pravice intelektualne lastnine za izvajanje standarda) za člane ali tretje osebe (tj. nečlane ustrezne organizacije za razvoj standardov) sploh ni dostopen, lahko to omeji dostop do trgov ali jih razdrobi in s tem verjetno omeji konkurenco. Konkurenca bo prav tako verjetno omejena, če je rezultat standarda za nekatere člane ali tretje osebe dostopen le pod diskriminatornimi ali pretiranimi pogoji. Vendar v primeru več konkurenčnih standardov ali v primeru učinkovite konkurence med standardiziranimi rešitvami in nestandardiziranimi rešitvami omejitev dostopa morda ne bo ustvarila občutnih omejevalnih učinkov na konkurenco. |
| --- | --- |

465.

| 466. | V zvezi s sporazumi o razvoju standardov z drugačnimi modeli razkritja pravic intelektualne lastnine od tistih, opisanih v odstavku 457, je treba za vsak primer posebej presoditi, ali zadevni model razkritja (na primer model razkritja, ki ne zahteva, ampak le spodbuja razkritje pravic intelektualne lastnine) zagotavlja dejanski dostop do standarda. Sporazumi o razvoju standardov, ki določajo razkritje informacij o značilnostih posamezne pravice intelektualne lastnine in dodani vrednosti, ki pripada standardu, ter s tem povečujejo preglednost za pogodbene stranke, ki sodelujejo pri razvoju standarda, načeloma ne bodo omejevali konkurence v smislu člena 101(1). |
| --- | --- |

466.

(c)   Sodelovanje pri razvoju standarda

| 467. | Verjetno je, da bo preprečevanje nekaterim podjetjem, da vplivajo na izbiro in opredelitev standarda, povzročilo omejevalni učinek na konkurenco (razen kot je navedeno v odstavku 470). Nasprotno je tveganje omejevalnega učinka na konkurenco manjše, če je sodelovanje v procesu razvoja standarda odprto (341). |
| --- | --- |

467.

| 468. | Odprto sodelovanje se lahko doseže tako, da se vsem konkurentom in/ali ustreznim deležnikom na trgu, na katerega vpliva standard, omogoči sodelovanje pri razvoju in izbiri standarda. |
| --- | --- |

468.

| 469. | Večji kot je verjetni vpliv standarda na trg in širše kot je njegovo potencialno področje uporabe, pomembneje je, da se omogoči enak dostop do procesa razvoja standardov. |
| --- | --- |

469.

| 470. | V nekaterih primerih pa omejitev sodelovanja nima nujno omejevalnih učinkov na konkurenco v smislu člena 101(1), na primer: (a) če obstaja konkurenca med več standardi in organizacijami za razvoj standardov, (b) če bi neobstoj omejitve udeležencev (342) onemogočil sprejetje standarda ali bi bilo tako sprejetje malo verjetno ali (c) če je omejitev udeležencev časovno omejena in namenjena čim hitrejšemu napredku (na primer na začetku prizadevanj za standardizacijo) ter če imajo ob pomembnih mejnikih vsi konkurenti možnost sodelovati pri nadaljnjem razvoju standarda. |
| --- | --- |

470.

| 471. | V nekaterih okoliščinah se lahko morebitni negativni učinki omejene udeležbe odpravijo ali vsaj zmanjšajo tako, da se zagotovi, da so deležniki obveščeni in se z njimi posvetujejo o delu v teku (343). To bi bilo mogoče doseči z vzpostavitvijo postopkov za kolektivno zastopanje deležnikov. Več kot lahko deležniki vplivajo na proces, ki vodi do izbire standarda, in bolj kot je postopek za sprejetje standarda pregleden, večja je verjetnost, da bo sprejeti standard upošteval interese vseh deležnikov. |
| --- | --- |

471.

(d)   Tržni deleži

| 472. | Pri presoji učinkov sporazuma o razvoju standardov bi bilo treba upoštevati tržne deleže blaga, storitev ali tehnologij, ki temeljijo na standardu. Morda v zgodnji fazi ni vedno mogoče (344) z določeno stopnjo gotovosti presoditi, ali bo standard v praksi sprejel velik ali le neznaten del zadevne gospodarske panoge. Kadar so podjetja, ki prispevajo tehnologijo k standardu, vertikalno povezana, se lahko zadevni tržni deleži podjetij, ki so sodelovala pri razvoju standarda, uporabijo kot približek za oceno verjetnega tržnega deleža standarda (ker bodo imela podjetja, ki sodelujejo pri razvoju standarda, v večini primerov interes za izvajanje standarda) (345). Ker pa je uspešnost sporazumov o standardizaciji pogosto sorazmerna z deležem gospodarske panoge, ki sodeluje pri razvoju in/ali uporabi standarda, veliki tržni deleži, ki jih imajo pogodbene stranke na trgu ali trgih, na katere standard vpliva, ne vodijo nujno do zaključka, da bo standard verjetno povzročil omejevalne učinke na konkurenco. |
| --- | --- |

472.

(e)   Diskriminacija

| 473. | Vsak sporazum o razvoju standardov, ki očitno diskriminira katerega koli sodelujočega ali morebitnega člana, lahko vodi v omejevanje konkurence. Na primer, če organizacija za razvoj standardov izrecno izloči podjetja višje v verigi (to je podjetja, ki niso dejavna na proizvodnem trgu nižje v verigi), lahko to vodi v izključitev morebitnih boljših tehnologij višje v verigi. |
| --- | --- |

473.

(f)   Predhodno razkritje licenčnin

| 474. | Sporazumi o razvoju standardov, ki določajo predhodno razkritje najbolj omejevalnih pogojev licenciranja za patente, ki so bistveni del standarda, s strani posameznih imetnikov pravic intelektualne lastnine ali najvišje akumulirane (346) licenčnine s strani vseh imetnikov pravic intelektualne lastnine, načeloma ne bodo omejevali konkurence v smislu člena 101(1). Pri tem je pomembno, da so pogodbene stranke, ki sodelujejo pri izbiri standardov, v celoti seznanjene ne samo s tehničnimi možnostmi, ki so na voljo, in s tem povezanimi pravicami intelektualne lastnine, ampak tudi z verjetnimi stroški pravic intelektualne lastnine. Če politika organizacije za razvoj standardov v zvezi s pravicami intelektualne lastnine omogoča imetnikom teh pravic, da pred sprejetjem standarda razkrijejo svoje najbolj omejevalne pogoje licenciranja, vključno z najvišjimi licenčninami ali najvišjo akumulirano licenčnino, ki bodo zaračunane, to na splošno ne bo povzročilo omejevanja konkurence v smislu člena 101(1) (347). Taka predhodna enostranska razkritja najbolj omejevalnih pogojev licenciranja ali najvišje akumulirane licenčnine bi bila eden od načinov, da se pogodbenim strankam, ki sodelujejo pri razvoju standarda, omogoči sprejetje ozaveščene odločitve na podlagi pomanjkljivosti in prednosti različnih alternativnih tehnologij. |
| --- | --- |

474.

7.4   Presoja na podlagi člena 101(3)

7.4.1   Povečanje učinkovitosti

| 475. | Sporazumi o standardizaciji pogosto povzročijo znatno povečanje učinkovitosti. Na primer, standardi Unije lahko olajšajo povezovanje trgov in podjetjem omogočajo, da tržijo svoje proizvode in storitve v vseh državah članicah, kar vodi do večje izbire za potrošnike in znižanja cen. Standardi, ki vzpostavljajo tehnično medobratovalnost in združljivost, pogosto spodbujajo konkurenco na podlagi učinkovitosti med tehnologijami različnih podjetij ter pomagajo preprečiti omejevanje na enega posameznega dobavitelja. Nadalje lahko standardi znižajo stroške transakcij za prodajalce in kupce. Standardi, ki se nanašajo na primer na kakovost, varnost in okoljske vidike proizvoda, lahko tudi olajšajo izbiro potrošnika ter vodijo do večje kakovosti proizvoda. Standardi imajo pomembno vlogo tudi pri inovacijah: skrajšajo lahko čas, ki je potreben za uvedbo nove tehnologije na trg, in olajšajo inovacije s tem, da podjetjem omogočajo, da gradijo na sprejetih rešitvah. To povečanje učinkovitosti lahko prispeva k odpornemu notranjemu trgu. |
| --- | --- |

475.

| 476. | Da bi se s sporazumi o standardizaciji doseglo povečanje učinkovitosti, morajo biti informacije, potrebne za uporabo standarda, dejansko na voljo vsem, ki želijo vstopiti na trg proizvodov/storitev, na katerega se standard nanaša (348). |
| --- | --- |

476.

| 477. | Razširjanje standarda se lahko izboljša z znaki ali logotipi, ki potrjujejo skladnost in s tem strankam zagotavljajo zanesljivost. Sporazumi za preskušanje in izdajanje certifikatov presegajo primarni cilj opredelitve standarda ter na splošno vplivajo na ločen trg. |
| --- | --- |

477.

| 478. | Medtem ko je treba učinke na inovacije analizirati na podlagi posameznega primera, je verjetno, da bodo standardi, ki ustvarjajo združljivost med različnimi tehnologijami na horizontalni ravni, povzročili povečanje učinkovitosti. |
| --- | --- |

478.

7.4.2   Nujnost

| 479. | Omejitve, ki presegajo nujne omejitve za doseganje povečanja učinkovitosti, ki lahko nastane zaradi sporazuma o standardizaciji, ne izpolnjujejo pogojev iz člena 101(3). |
| --- | --- |

479.

| 480. | Pri presoji vsakega sporazuma o standardizaciji je treba po eni strani upoštevati njegove verjetne učinke na zadevne trge in po drugi strani obseg omejitev, ki morda presegajo cilj doseganja učinkovitosti (349). |
| --- | --- |

480.

| 481. | Sodelovanje pri razvoju standardov bi moralo biti na splošno odprto za vse konkurente na trgu ali trgih, na katere vpliva standard, razen če bi tako sodelovanje povzročilo znatno neučinkovitost, kot so dolge zamude v postopku sprejemanja (350). Kadar je sodelovanje pri razvoju standarda omejeno, bi bilo treba morebitne omejevalne učinke takega omejenega sodelovanja odpraviti ali zmanjšati (351), da bi učinkovitost na podlagi člena 101(3) odtehtala tako omejitev udeležencev. |
| --- | --- |

481.

| 482. | Praviloma morajo sporazumi o standardizaciji zajemati samo to, kar je nujno, da se zagotovi doseganje ciljev, naj bo to tehnična medobratovalnost in združljivost ali določena stopnja kakovosti. Kadar bi bilo v korist potrošnikov ali večine gospodarstva bolje imeti le eno tehnološko rešitev, je treba ta standard določiti na nediskriminatorni osnovi. Tehnološko nevtralni standardi lahko v nekaterih razmerah vodijo do večjega povečanja učinkovitosti. Vključitev nadomestkov pravic intelektualne lastnine (352) kot bistvenih delov standarda, hkrati pa siljenje uporabnikov standarda, naj plačajo za več pravic intelektualne lastnine, kot je tehnično nujno, bi presegalo tisto, kar je nujno za doseganje ugotovljenega povečanja učinkovitosti. V istem slogu lahko vključitev nadomestkov pravic intelektualne lastnine kot bistvenih delov standarda in omejevanje uporabe navedene tehnologije za nek standard (torej izključna uporaba) omejuje konkurenco med tehnologijami in ni nujno za doseganje ugotovljene učinkovitosti. |
| --- | --- |

482.

| 483. | Načeloma omejitve v sporazumih o standardizaciji, ki določajo, da je standard za gospodarsko panogo zavezujoč in obvezen, niso nujno potrebne. |
| --- | --- |

483.

| 484. | V istem slogu lahko sporazumi o standardizaciji, ki nekaterim organom poverijo izključno pravico za preskušanje skladnosti s standardi, presegajo primarni cilj opredelitve standarda in lahko tudi omejujejo konkurenco. Izključnost je lahko seveda upravičena za določen čas, na primer zaradi potrebe po povrnitvi precejšnjih zagonskih stroškov (353). Sporazum o standardizaciji bi moral v takem primeru vključevati ustrezne zaščitne ukrepe za ublažitev morebitnih tveganj za konkurenco, ki bi izhajala iz izključnosti. To se med drugim nanaša na pristojbino za certificiranje, ki bi morala biti razumna in sorazmerna s stroški preskušanja skladnosti. |
| --- | --- |

484.

7.4.3   Prenos koristi na potrošnike

| 485. | Povečanje učinkovitosti, ki izhaja iz nujnih omejitev, je treba prenesti na potrošnike v takšni meri, da odtehta omejevalne učinke na konkurenco, ki jih povzroči sporazum o standardizaciji. Za namene presoje verjetnosti prenosa na potrošnike, je pomembno upoštevati postopke, s katerimi se zajamči, da bodo interesi uporabnikov standardov in končnih potrošnikov zavarovani. Poleg tega, če standardi olajšajo tehnično medobratovalnost ter združljivost ali konkurenco med novimi in obstoječimi proizvodi, storitvami ter postopki, je mogoče domnevati, da bo standard koristil potrošnikom. |
| --- | --- |

485.

7.4.4   Neizključevanje konkurence

| 486. | Ali sporazum o standardizaciji pogodbenim strankam omogoča, da omejujejo konkurenco, je odvisno od različnih virov konkurence na trgu, ravni konkurenčne omejitve, ki jo sporazum vsili pogodbenim strankam, in od učinka zadevnega sporazuma na to konkurenčno omejitev. Medtem ko so tržni deleži pomembni za to analizo, razsežnosti ostalih virov dejanske konkurence ni mogoče presojati samo na podlagi tržnega deleža, razen v primerih, ko postane standard dejanski skupni standard (354). V slednjem primeru se lahko konkurenca izloči, če se tretjim osebam omeji dostop do tega standarda. |
| --- | --- |

486.

7.5   Primeri

| 487. | Določanje standardov, ki jih konkurenti ne morejo izpolnjevati

  Primer 1


  Situacija: organizacija za razvoj standardov določi in objavi varnostne standarde, ki so v zadevni gospodarski panogi v splošni uporabi. Večina konkurentov v gospodarski panogi sodeluje pri razvoju standarda. Pred sprejetjem standarda je novi konkurent razvil proizvod, ki je tehnično enak v smislu storilnosti in funkcionalnih zahtev ter ki ga priznava tudi tehnični odbor organizacije za razvoj standardov. Vendar so tehnične specifikacije za varnostni standard brez kakršne koli objektivne utemeljitve sestavljene tako, da ta proizvod in drugi novi proizvodi niso v skladu s standardom.

  Analiza: v tem primeru sodelovanje pri razvoju standarda ni neomejeno, postopek, uporabljen za sprejetje standarda, pa se ne zdi pregleden. Ta sporazum o standardizaciji bo verjetno povzročil omejevalne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1) in verjetno ne bo izpolnjeval pogojev iz člena 101(3). Člani organizacije za razvoj standardov so brez kakršne koli objektivne utemeljitve določili standard na tak način, da proizvodi njihovih konkurentov, ki temeljijo na drugačnih tehnoloških rešitvah, ne izpolnjujejo pogojev standarda, čeprav je njihova storilnost enaka. S tem bo ta standard, ki ni zasnovan na nediskriminatorni osnovi, zmanjšal ali preprečil inovacije in raznolikost proizvodov. Malo verjetno je, da bo na tak način sestavljen standard vodil do večjega povečanja učinkovitosti kot nevtralni standard. |
| --- | --- |

487.

Primer 1

Situacija: organizacija za razvoj standardov določi in objavi varnostne standarde, ki so v zadevni gospodarski panogi v splošni uporabi. Večina konkurentov v gospodarski panogi sodeluje pri razvoju standarda. Pred sprejetjem standarda je novi konkurent razvil proizvod, ki je tehnično enak v smislu storilnosti in funkcionalnih zahtev ter ki ga priznava tudi tehnični odbor organizacije za razvoj standardov. Vendar so tehnične specifikacije za varnostni standard brez kakršne koli objektivne utemeljitve sestavljene tako, da ta proizvod in drugi novi proizvodi niso v skladu s standardom.

Analiza: v tem primeru sodelovanje pri razvoju standarda ni neomejeno, postopek, uporabljen za sprejetje standarda, pa se ne zdi pregleden. Ta sporazum o standardizaciji bo verjetno povzročil omejevalne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1) in verjetno ne bo izpolnjeval pogojev iz člena 101(3). Člani organizacije za razvoj standardov so brez kakršne koli objektivne utemeljitve določili standard na tak način, da proizvodi njihovih konkurentov, ki temeljijo na drugačnih tehnoloških rešitvah, ne izpolnjujejo pogojev standarda, čeprav je njihova storilnost enaka. S tem bo ta standard, ki ni zasnovan na nediskriminatorni osnovi, zmanjšal ali preprečil inovacije in raznolikost proizvodov. Malo verjetno je, da bo na tak način sestavljen standard vodil do večjega povečanja učinkovitosti kot nevtralni standard.

| 488. | Nezavezujoč in pregleden standard, ki zajema velik delež trga

  Primer 2


  Situacija: Številni proizvajalci zabavne elektronike z znatnim tržnim deležem se dogovorijo, da bodo razvili nov standard za proizvod, ki bo nasledil DVD.

  Analiza: če (a) lahko proizvajalci prosto proizvajajo druge nove proizvode, ki niso v skladu z novim standardom, (b) je sodelovanje pri razvoju standarda neomejeno in pregledno ter (c) sporazum o standardizaciji tudi sicer ne omejuje konkurence, ni verjetno, da bi sporazum omejeval konkurenco v smislu člena 101(1). Če pa bi se pogodbene stranke dogovorile, da bodo proizvajale samo proizvode, ki so v skladu z novim standardom, bi sporazum po drugi strani verjetno omejeval konkurenco v smislu člena 101(1), ker bi omejeval raznolikost proizvodov in tehnične inovacije. |
| --- | --- |

488.

Primer 2

Situacija: Številni proizvajalci zabavne elektronike z znatnim tržnim deležem se dogovorijo, da bodo razvili nov standard za proizvod, ki bo nasledil DVD.

Analiza: če (a) lahko proizvajalci prosto proizvajajo druge nove proizvode, ki niso v skladu z novim standardom, (b) je sodelovanje pri razvoju standarda neomejeno in pregledno ter (c) sporazum o standardizaciji tudi sicer ne omejuje konkurence, ni verjetno, da bi sporazum omejeval konkurenco v smislu člena 101(1). Če pa bi se pogodbene stranke dogovorile, da bodo proizvajale samo proizvode, ki so v skladu z novim standardom, bi sporazum po drugi strani verjetno omejeval konkurenco v smislu člena 101(1), ker bi omejeval raznolikost proizvodov in tehnične inovacije.

| 489. | Sporazum o standardizaciji brez razkritja pravic intelektualne lastnine

  Primer 3


  Situacija: zasebna organizacija za razvoj standardov, dejavna v standardizaciji v sektorju informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT), ima politiko pravic intelektualne lastnine, ki niti ne zahteva niti ne spodbuja razkritja pravic intelektualne lastnine, ki bi lahko bile bistvene za morebitni prihodnji standard. Organizacija za razvoj standardov je zavestno sprejela odločitev, da ne bo vključila take obveznosti, zlasti glede na to, da so na splošno vse tehnologije, ki so morda ustrezne za prihodnji standard, zajete v številnih pravicah intelektualne lastnine. Zato je organizacija za razvoj standardov menila, da obveznost razkritja pravic intelektualne lastnine po eni strani ne bi prinesla koristi udeležencem, ker jim ne bi omogočila, da bi si izbrali rešitev z malo pravicami intelektualne lastnine ali brez njih, po drugi strani pa bi vodila v dodatne stroške z analizo, ali bi bile pravice intelektualne lastnine morda bistvene za prihodnji standard. Vendar politika pravic intelektualne lastnine organizacije za razvoj standardov od vseh udeležencev zahteva, da se zavežejo, da bodo po pogojih FRAND podelili licenco za vsako pravico intelektualne lastnine, ki bi se morda ujemala s prihodnjim standardom. Politika pravic intelektualne lastnine omogoča možnost izbire, če gre za določeno pravico, ki jo želi imetnik izločiti iz te krovne zaveze licenciranja. V tej gospodarski panogi je več konkurenčnih zasebnih organizacij za razvoj standardov. Sodelovanje v organizaciji za razvoj standardov je odprto za vse, ki so dejavni v panogi.

  Analiza: v številnih primerih bi bila obveznost razkritja pravic intelektualne lastnine spodbudna za konkurenco, saj bi se s tem predhodno povečala konkurenca med tehnologijami. Na splošno taka obveznost članom organizacije za razvoj standardov omogoča, da upoštevajo obseg pravic intelektualne lastnine, ki so povezane z določeno tehnologijo, ko se odločajo med konkurenčnimi tehnologijami (ali, če je mogoče, da celo izberejo tehnologijo, ki ni zajeta s pravico intelektualne lastnine). Obseg pravic intelektualne lastnine, povezanih s tehnologijo, ima pogosto neposreden vpliv na stroške dostopa do standarda. Vendar se zdi, da so v tem okviru vse razpoložljive tehnologije zajete s pravicami intelektualne lastnine in to celo z več pravicami. Zato razkritje teh pravic ne bi imelo pozitivnega učinka omogočanja članom, da upoštevajo obseg pravic intelektualne lastnine pri izbiri tehnologije, saj se lahko ne glede na to, katera tehnologija je izbrana, domneva, da obstajajo pravice intelektualne lastnine, povezane z navedeno tehnologijo. Malo verjetno je, da bi sporazum negativno vplival na konkurenco v smislu člena 101(1). |
| --- | --- |

489.

Primer 3

Situacija: zasebna organizacija za razvoj standardov, dejavna v standardizaciji v sektorju informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT), ima politiko pravic intelektualne lastnine, ki niti ne zahteva niti ne spodbuja razkritja pravic intelektualne lastnine, ki bi lahko bile bistvene za morebitni prihodnji standard. Organizacija za razvoj standardov je zavestno sprejela odločitev, da ne bo vključila take obveznosti, zlasti glede na to, da so na splošno vse tehnologije, ki so morda ustrezne za prihodnji standard, zajete v številnih pravicah intelektualne lastnine. Zato je organizacija za razvoj standardov menila, da obveznost razkritja pravic intelektualne lastnine po eni strani ne bi prinesla koristi udeležencem, ker jim ne bi omogočila, da bi si izbrali rešitev z malo pravicami intelektualne lastnine ali brez njih, po drugi strani pa bi vodila v dodatne stroške z analizo, ali bi bile pravice intelektualne lastnine morda bistvene za prihodnji standard. Vendar politika pravic intelektualne lastnine organizacije za razvoj standardov od vseh udeležencev zahteva, da se zavežejo, da bodo po pogojih FRAND podelili licenco za vsako pravico intelektualne lastnine, ki bi se morda ujemala s prihodnjim standardom. Politika pravic intelektualne lastnine omogoča možnost izbire, če gre za določeno pravico, ki jo želi imetnik izločiti iz te krovne zaveze licenciranja. V tej gospodarski panogi je več konkurenčnih zasebnih organizacij za razvoj standardov. Sodelovanje v organizaciji za razvoj standardov je odprto za vse, ki so dejavni v panogi.

Analiza: v številnih primerih bi bila obveznost razkritja pravic intelektualne lastnine spodbudna za konkurenco, saj bi se s tem predhodno povečala konkurenca med tehnologijami. Na splošno taka obveznost članom organizacije za razvoj standardov omogoča, da upoštevajo obseg pravic intelektualne lastnine, ki so povezane z določeno tehnologijo, ko se odločajo med konkurenčnimi tehnologijami (ali, če je mogoče, da celo izberejo tehnologijo, ki ni zajeta s pravico intelektualne lastnine). Obseg pravic intelektualne lastnine, povezanih s tehnologijo, ima pogosto neposreden vpliv na stroške dostopa do standarda. Vendar se zdi, da so v tem okviru vse razpoložljive tehnologije zajete s pravicami intelektualne lastnine in to celo z več pravicami. Zato razkritje teh pravic ne bi imelo pozitivnega učinka omogočanja članom, da upoštevajo obseg pravic intelektualne lastnine pri izbiri tehnologije, saj se lahko ne glede na to, katera tehnologija je izbrana, domneva, da obstajajo pravice intelektualne lastnine, povezane z navedeno tehnologijo. Malo verjetno je, da bi sporazum negativno vplival na konkurenco v smislu člena 101(1).

8.   SPLOŠNI POGOJI

8.1   Opredelitve

| 490. | Podjetja v nekaterih gospodarskih panogah uporabljajo splošne pogoje prodaje in nabave, ki jih opredelijo trgovinsko združenje ali neposredno konkurenčna podjetja (v nadaljnjem besedilu: splošni pogoji) (355). Taki splošni pogoji so v teh smernicah zajeti v obsegu, v katerem vzpostavljajo splošne pogoje za prodajo ali nabavo blaga ali storitev s strani navedenih konkurenčnih podjetij tretjim strankam oziroma od tretjih dobaviteljev (ne pa pogojev za prodajo ali nabavo med konkurenti). Kadar se takšni splošni pogoji v neki gospodarski panogi uporabljajo v veliki meri, lahko pogoji nabave ali prodaje v tej panogi postanejo dejanski skupni standard (356). Primera gospodarskih panog, v katerih imajo splošni pogoji pomembno vlogo, sta sektor bančništva (na primer pogoji bančnih računov) in zavarovalništva. |
| --- | --- |

490.

| 491. | Splošni pogoji, ki jih neko podjetje samo pripravi za lastno uporabo izključno za sklepanje sporazumov z dobavitelji ali kupci, niso horizontalni sporazumi in jih zato te smernice ne zajemajo. |
| --- | --- |

491.

8.2   Upoštevni trgi

| 492. | Splošni pogoji na splošno vplivajo na trg nižje v verigi, kjer podjetja, ki uporabljajo splošne pogoje, konkurirajo s prodajo svojih proizvodov strankam. |
| --- | --- |

492.

8.3   Presoja na podlagi člena 101(1)

8.3.1   Glavni pomisleki glede konkurence

| 493. | Splošni pogoji lahko povzročajo omejevanje konkurence z omejevanjem izbire proizvodov in inovacij. Če velik del gospodarske panoge sprejme splošne pogoje in se odloči, da jih bo upošteval v posameznih primerih (ali od njih odstopa samo v izjemnih primerih velike kupne moči), stranke nimajo druge možnosti, kot da splošne pogoje sprejmejo. Vendar je tveganje za zmanjšanje izbire in inovacij verjetno samo v primerih, ko splošni pogoji opredeljujejo obseg končnega proizvoda. Kar zadeva potrošniško blago, splošni prodajni pogoji navadno ne omejujejo inovacij dejanskega proizvoda ali kakovosti in raznolikosti proizvodov. |
| --- | --- |

493.

| 494. | Poleg tega lahko splošni pogoji glede na njihovo vsebino vplivajo na komercialne pogoje prodaje končnega proizvoda. Natančneje, obstaja resno tveganje, da bi lahko splošni pogoji v zvezi s cenami omejevali konkurenco na področju cen. |
| --- | --- |

494.

| 495. | Poleg tega je lahko dostop do splošnih pogojev, kadar so splošni pogoji v gospodarski panogi široko sprejeti, bistven za vstop na trg. V takšnih primerih bi zavrnitev dostopa do splošnih pogojev lahko povzročila protikonkurenčno omejevanje dostopa do trgov. Če so splošni pogoji dejansko dostopni za vsa podjetja, ki želijo imeti dostop do njih, je malo verjetno, da bi povzročili protikonkurenčno omejevanje dostopa do trgov. |
| --- | --- |

495.

8.3.2   Omejevanje konkurence po cilju

| 496. | Sporazumi, ki uporabljajo splošne pogoje kot del širšega omejevalnega sporazuma, katerega cilj je izključevanje dejanskih ali potencialnih konkurentov, omejujejo konkurenco po cilju. Primer bi bilo trgovinsko združenje, ki novim konkurentom ne omogoča dostopa do splošnih pogojev, katerih uporaba je ključna za zagotovitev vstopa na trg. |
| --- | --- |

496.

| 497. | Splošni pogoji z določbami, ki neposredno vplivajo na cene (357), ki se zaračunajo strankam (torej priporočene cene, popusti itd.), splošno pomenijo omejevanje konkurence po cilju. |
| --- | --- |

497.

8.3.3   Omejevalni učinki na konkurenco

| 498. | Določanje in uporabo splošnih pogojev je treba presojati v njihovem gospodarskem okviru in z vidika razmer na upoštevnem trgu, da se lahko ugotovi, ali je verjetno, da bodo splošni pogoji povzročili omejevalne učinke na konkurenco. |
| --- | --- |

498.

| 499. | Če je sodelovanje pri določanju splošnih pogojev za konkurente na upoštevnem trgu neomejeno (z udeležbo v trgovinski organizaciji ali neposredno) in če uporaba splošnih pogojev ni obvezna ter so dejansko dostopni za uporabo vsem podjetjem, je malo verjetno, da bodo sporazumi, povezani s splošnimi pogoji, negativno vplivali na kakovost proizvodov, raznolikost proizvodov ali inovacije, in je torej malo verjetno, da bodo povzročili omejevalne učinke na konkurenco (če splošni pogoji ne vplivajo na cene in ob upoštevanju opozoril iz odstavkov 501 do 505). |
| --- | --- |

499.

| 500. | Vendar pa je pri dveh splošnih izjemah potrebna bolj poglobljena presoja. |
| --- | --- |

500.

| 501. | Prvič, splošni pogoji za prodajo potrošniškega blaga ali storitev lahko povzročajo omejevanje konkurence v smislu člena 101(1), kadar določajo značilnosti končnih proizvodov, ki se prodajajo strankam, in kadar je torej tveganje za omejevanje izbire proizvodov večje, če je verjetno, da bo njihova skupna uporaba pomenila dejanski skupni standard. Tak primer je lahko, kadar široko razširjena uporaba splošnih pogojev dejansko vodi do omejevanja inovacij in raznolikosti proizvodov na trgu. To se lahko zgodi na primer, kadar splošni pogoji za zavarovalne pogodbe omejujejo izbiro stranke v zvezi s ključnimi elementi pogodbe, kot so vrste kritih tveganj. Tudi če uporaba splošnih pogojev ni obvezna, lahko pogoji zmanjšajo spodbude konkurenčnih zavarovalnic, da bi konkurirale na področju raznolikosti proizvodov. To je mogoče odpraviti z omogočanjem zavarovalnicam, da v svoje zavarovalniške pogodbe vključijo tudi druga tveganja, ne le standardnih. |
| --- | --- |

501.

| 502. | Pri presoji, ali je verjetno, da bodo imeli splošni pogoji omejevalne učinke z omejevanjem raznolikosti proizvodov, je treba upoštevati dejavnike, kot je obstoječa konkurenca na trgu. Če na primer obstaja veliko manjših konkurentov, je tveganje omejitve raznolikosti proizvodov na splošno manjše, kot če bi obstajalo le nekaj večjih konkurentov (358). Tržni deleži podjetij, ki sodelujejo pri določanju splošnih pogojev, lahko prav tako nakažejo verjetnost uvedbe splošnih pogojev ali verjetnost, da bo splošne pogoje uporabljal velik delež trga. Vendar v tem pogledu ni primerno analizirati samo, ali je verjetno, da bo splošne pogoje uporabljal velik del trga, temveč tudi, ali bodo splošni pogoji pokrili le del proizvoda ali celoten proizvod (manj obsežno kot je področje uporabe splošnih pogojev, manjša je verjetnost, da bodo vodili v splošno omejitev izbire proizvodov). Poleg tega v primerih, ko nekega proizvoda ne bi bilo mogoče ponuditi, ker ne bi bilo splošnih pogojev, ni verjetno, da bi se pojavil omejevalni učinek na konkurenco v smislu člena 101(1). Po tem scenariju se raznolikost proizvodov z določitvijo splošnih pogojev prej poveča kot zmanjša. |
| --- | --- |

502.

| 503. | Drugič, tudi če splošni pogoji ne opredeljujejo značilnosti končnega proizvoda, lahko iz drugih razlogov pomembno vplivajo na odločitve strank za sklenitev posla. Primer tega je spletno nakupovanje, kjer je zaupanje strank bistveno (na primer uporaba varnih plačilnih sistemov, ustrezen opis proizvodov, jasna in pregledna pravila za oblikovanje cen, prožnost politike vračanja proizvodov itd.). Ker stranke težko jasno presodijo vse navedene parametre, največkrat sledijo široko razširjenim praksam. V tem okviru bi lahko splošni pogoji v zvezi z navedenimi parametri zato postali skupni standard, s katerim bi se morala podjetja uskladiti, da bi prodajala na trgu. Čeprav njihova uporaba ni obvezna, bi takšni splošni pogoji lahko postali skupni standard, katerega učinki so zelo podobni obveznemu standardu in jih je treba ustrezno analizirati. |
| --- | --- |

503.

| 504. | Če je uporaba splošnih pogojev obvezna, je treba presoditi njihov vpliv na kakovost proizvoda, raznolikost proizvodov in inovacije (še zlasti, če je uporaba splošnih pogojev obvezna za celotni trg). |
| --- | --- |

504.

| 505. | Nadalje, če splošni pogoji (ne glede na to, ali je njihova uporaba obvezna ali ne) vsebujejo pogoje, ki bi verjetno negativno vplivali na konkurenco v zvezi s cenami (359) (na primer pogoji, ki posredno vplivajo na vrsto popustov, ki bodo odobreni), bodo verjetno povzročili omejevalne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1). |
| --- | --- |

505.

8.4   Presoja na podlagi člena 101(3)

8.4.1   Učinkovitost

| 506. | Uporaba splošnih pogojev lahko ustvari gospodarske koristi, tako da stranke na primer lažje primerjajo ponujene pogoje, s čimer olajša zamenjave dobaviteljev. Splošni pogoji lahko vodijo tudi do povečanja učinkovitosti v obliki zmanjšanja stroškov transakcije in v nekaterih sektorjih (še zlasti, če so pogodbe pravno kompleksne) olajšajo vstop na trg. Splošni pogoji lahko tudi povečajo pravno varnost za pogodbene stranke. To povečanje učinkovitosti lahko prispeva k odpornemu notranjemu trgu. |
| --- | --- |

506.

| 507. | Večje kot je število konkurentov na trgu, večje je povečanje učinkovitosti zaradi lažje primerjave ponujenih pogojev. |
| --- | --- |

507.

8.4.2   Nujnost

| 508. | Omejitve, ki presegajo nujne omejitve za doseganje povečanja učinkovitosti, ki lahko nastane zaradi splošnih pogojev, ne izpolnjujejo pogojev iz člena 101(3). Na primer, na splošno ni potrebno, da bi bili splošni pogoji obvezni za gospodarsko panogo. Vendar ni mogoče izključiti, da je v posebnih primerih morda nujno zahtevati, da je uporaba splošnih pogojev obvezna, da se doseže posebno povečanje učinkovitosti. |
| --- | --- |

508.

8.4.3   Prenos koristi na potrošnike

| 509. | Tveganje za omejevanje konkurence in verjetnost povečanja učinkovitosti se povečujeta s tržnimi deleži sodelujočih podjetij in z obsegom, v katerem se uporabljajo splošni pogoji. Zato ni mogoče določiti splošnega „varnega pristana“, v okviru katerega ne obstaja tveganje za omejevalne učinke na konkurenco ali v okviru katerega bi bilo mogoče domnevati, da se bo povečanje učinkovitosti preneslo na potrošnike v takšni meri, da bo odtehtalo omejevalne učinke na konkurenco. |
| --- | --- |

509.

| 510. | Kljub temu pa so nekatera povečanja učinkovitosti, ki nastanejo zaradi splošnih pogojev, kot so večja primerljivost ponudb na trgu, lažje zamenjave ponudnikov in pravna varnost, nujno koristna za potrošnike. V zvezi z drugimi možnimi povečanji učinkovitosti, kot so nižji stroški transakcije, je treba za vsak primer posebej in v ustreznem gospodarskem okviru presoditi, ali se bo učinkovitost prenesla na potrošnike. |
| --- | --- |

510.

8.4.4   Neizključevanje konkurence

| 511. | Splošni pogoji, ki jih uporablja večina gospodarske panoge, lahko ustvarijo dejanski skupni standard. V takšnem primeru se lahko konkurenca izloči, če se tretjim osebam prepreči dejanski dostop do tega standarda. Če pa se splošni pogoji nanašajo samo na manj pomembne značilnosti proizvoda ali storitve, ni verjetno, da bi bila konkurenca odpravljena. |
| --- | --- |

511.

8.5   Primeri

| 512. | Neobvezni in odprti splošni pogoji za pogodbe s končnimi uporabniki

  Primer 1


  Situacija: trgovinsko združenje za distributerje električne energije določi neobvezne splošne pogoje za dobavo električne energije končnim uporabnikom. Splošni pogoji so bili določeni na pregleden in nediskriminatoren način. Splošni pogoji zajemajo opredelitev odjemnega mesta, lokacije priključne točke in napetosti priključne točke, določbe o zanesljivosti storitev in postopek plačila računov med pogodbenimi strankami (kaj se na primer zgodi, če odjemalec dobavitelju ne posreduje odčitkov iz merilne naprave). Splošni pogoji se ne nanašajo na cene, torej ne vsebujejo priporočenih cen ali drugih določb v zvezi s cenami. Vsa podjetja, ki delujejo v sektorju, lahko prosto uporabljajo splošne pogoje. Okoli 80 % pogodb s končnimi uporabniki na upoštevnem trgu temelji na teh splošnih pogojih.

  Analiza: malo verjetno je, da bi taki splošni pogoji omejevali konkurenco v smislu člena 101(1). Tudi če so postali skupna praksa, se ne zdi verjetno, da bi imeli kakšen občutno negativen vpliv na cene, kakovost ali raznolikost proizvodov. |
| --- | --- |

512.

Primer 1

Situacija: trgovinsko združenje za distributerje električne energije določi neobvezne splošne pogoje za dobavo električne energije končnim uporabnikom. Splošni pogoji so bili določeni na pregleden in nediskriminatoren način. Splošni pogoji zajemajo opredelitev odjemnega mesta, lokacije priključne točke in napetosti priključne točke, določbe o zanesljivosti storitev in postopek plačila računov med pogodbenimi strankami (kaj se na primer zgodi, če odjemalec dobavitelju ne posreduje odčitkov iz merilne naprave). Splošni pogoji se ne nanašajo na cene, torej ne vsebujejo priporočenih cen ali drugih določb v zvezi s cenami. Vsa podjetja, ki delujejo v sektorju, lahko prosto uporabljajo splošne pogoje. Okoli 80 % pogodb s končnimi uporabniki na upoštevnem trgu temelji na teh splošnih pogojih.

Analiza: malo verjetno je, da bi taki splošni pogoji omejevali konkurenco v smislu člena 101(1). Tudi če so postali skupna praksa, se ne zdi verjetno, da bi imeli kakšen občutno negativen vpliv na cene, kakovost ali raznolikost proizvodov.

| 513. | Splošni pogoji za pogodbe med podjetji

  Primer 2

  Situacija: gradbena podjetja v državi članici se združijo ter določijo neobvezne in odprte splošne pogoje, ki jih lahko izvajalec uporabi pri predložitvi ponudbe za gradbena dela stranki. Priloženi so vzorčna ponudba in ustrezni pogoji za gradbena dela. Skupaj dokumenta tvorita pogodbo o gradbenih delih. Klavzule zajemajo sestavo pogodbe, splošne obveznosti izvajalca in stranke ter necenovne plačilne pogoje (na primer določbo, ki določa pravico izvajalca, da stranko obvesti o prekinitvi del zaradi neplačila), zavarovanje, trajanje, predajo in odpravo napak, omejevanje odgovornosti, prekinitev pogodbe itd. Ti splošni pogoji se pogosto uporabljajo med podjetji, od katerih je eno dejavno višje v verigi, drugo pa nižje v verigi.

  Analiza: malo verjetno je, da bi taki splošni pogoji omejevali konkurenco v smislu člena 101(1). Izbira strank v zvezi s končnim proizvodom, torej z gradbenimi deli, praviloma ne bi bila znatno omejena. Drugi omejevalni učinki na konkurenco niso verjetni. Res pa več zgoraj navedenih določb (predaja in odprava napak, prekinitev itd.) pogosto predpisuje zakon. |
| --- | --- |

513.

Primer 2

Situacija: gradbena podjetja v državi članici se združijo ter določijo neobvezne in odprte splošne pogoje, ki jih lahko izvajalec uporabi pri predložitvi ponudbe za gradbena dela stranki. Priloženi so vzorčna ponudba in ustrezni pogoji za gradbena dela. Skupaj dokumenta tvorita pogodbo o gradbenih delih. Klavzule zajemajo sestavo pogodbe, splošne obveznosti izvajalca in stranke ter necenovne plačilne pogoje (na primer določbo, ki določa pravico izvajalca, da stranko obvesti o prekinitvi del zaradi neplačila), zavarovanje, trajanje, predajo in odpravo napak, omejevanje odgovornosti, prekinitev pogodbe itd. Ti splošni pogoji se pogosto uporabljajo med podjetji, od katerih je eno dejavno višje v verigi, drugo pa nižje v verigi.

Analiza: malo verjetno je, da bi taki splošni pogoji omejevali konkurenco v smislu člena 101(1). Izbira strank v zvezi s končnim proizvodom, torej z gradbenimi deli, praviloma ne bi bila znatno omejena. Drugi omejevalni učinki na konkurenco niso verjetni. Res pa več zgoraj navedenih določb (predaja in odprava napak, prekinitev itd.) pogosto predpisuje zakon.

| 514. | Splošni pogoji, ki omogočajo lažjo primerjavo proizvodov različnih podjetij

  Primer 3


  Situacija: nacionalno združenje za zavarovalniški sektor poda neobvezne splošne zavarovalne pogoje za pogodbe o zavarovanju hiš. Pogoji ne določajo višine zavarovalnih premij, zneska kritja ali franšiz, ki jih plača zavarovanec. Ne uvajajo popolnega kritja, ki bi vključevalo tveganja, ki jim ni hkrati izpostavljeno znatno število imetnikov zavarovalnih polic, in ne zahtevajo, da morajo imetniki polic pridobiti kritje od istega zavarovalca za različna tveganja. Medtem ko večina zavarovalnic uporablja splošne zavarovalne pogoje, pa vse njihove pogodbe ne vsebujejo istih pogojev, saj se ti prilagajajo individualnim potrebam strank in zato ne obstaja skupni standard za zavarovalne produkte, ki se ponujajo potrošnikom. Splošni zavarovalni pogoji omogočajo potrošnikom in organizacijam potrošnikov, da primerjajo zavarovalne police različnih zavarovalnic. Zveza potrošnikov sodeluje pri določanju splošnih zavarovalnih pogojev. Pogoje lahko na nediskriminatorni osnovi uporabljajo tudi novi konkurenti.

  Analiza: ti splošni zavarovalni pogoji se nanašajo na sestavo končnega zavarovalnega produkta. Če je iz tržnih pogojev in drugih dejavnikov razvidno, da zaradi uporabe splošnih zavarovalnih pogojev s strani zavarovalnic obstaja tveganje omejevanja raznolikosti produktov, bi tako morebitno omejevanje verjetno odtehtala povečana učinkovitost, kot je omogočanje potrošnikom, da primerjajo pogoje, ki jih ponujajo zavarovalnice. Takšne primerjave lajšajo zamenjavo zavarovalnice in s tem povečujejo konkurenco. Poleg tega možnost zamenjave ponudnikov in tudi vstop konkurentov na trg pomenita prednost za potrošnike. Dejstvo, da je zveza potrošnikov sodelovala pri postopku, bi lahko povečalo verjetnost, da se bo navedena učinkovitost prenesla naprej. Prav tako je verjetno, da bodo splošni zavarovalni pogoji znižali stroške transakcije in olajšali vstop zavarovalnic na različne geografske trge in/ali proizvodne trge. Nadalje ni videti, da bi omejitve presegale nujne omejitve za doseganje opredeljene učinkovitosti, in konkurenca ne bo odpravljena. Zato je verjetno, da bodo izpolnjeni pogoji iz člena 101(3). |
| --- | --- |

514.

Primer 3

Situacija: nacionalno združenje za zavarovalniški sektor poda neobvezne splošne zavarovalne pogoje za pogodbe o zavarovanju hiš. Pogoji ne določajo višine zavarovalnih premij, zneska kritja ali franšiz, ki jih plača zavarovanec. Ne uvajajo popolnega kritja, ki bi vključevalo tveganja, ki jim ni hkrati izpostavljeno znatno število imetnikov zavarovalnih polic, in ne zahtevajo, da morajo imetniki polic pridobiti kritje od istega zavarovalca za različna tveganja. Medtem ko večina zavarovalnic uporablja splošne zavarovalne pogoje, pa vse njihove pogodbe ne vsebujejo istih pogojev, saj se ti prilagajajo individualnim potrebam strank in zato ne obstaja skupni standard za zavarovalne produkte, ki se ponujajo potrošnikom. Splošni zavarovalni pogoji omogočajo potrošnikom in organizacijam potrošnikov, da primerjajo zavarovalne police različnih zavarovalnic. Zveza potrošnikov sodeluje pri določanju splošnih zavarovalnih pogojev. Pogoje lahko na nediskriminatorni osnovi uporabljajo tudi novi konkurenti.

Analiza: ti splošni zavarovalni pogoji se nanašajo na sestavo končnega zavarovalnega produkta. Če je iz tržnih pogojev in drugih dejavnikov razvidno, da zaradi uporabe splošnih zavarovalnih pogojev s strani zavarovalnic obstaja tveganje omejevanja raznolikosti produktov, bi tako morebitno omejevanje verjetno odtehtala povečana učinkovitost, kot je omogočanje potrošnikom, da primerjajo pogoje, ki jih ponujajo zavarovalnice. Takšne primerjave lajšajo zamenjavo zavarovalnice in s tem povečujejo konkurenco. Poleg tega možnost zamenjave ponudnikov in tudi vstop konkurentov na trg pomenita prednost za potrošnike. Dejstvo, da je zveza potrošnikov sodelovala pri postopku, bi lahko povečalo verjetnost, da se bo navedena učinkovitost prenesla naprej. Prav tako je verjetno, da bodo splošni zavarovalni pogoji znižali stroške transakcije in olajšali vstop zavarovalnic na različne geografske trge in/ali proizvodne trge. Nadalje ni videti, da bi omejitve presegale nujne omejitve za doseganje opredeljene učinkovitosti, in konkurenca ne bo odpravljena. Zato je verjetno, da bodo izpolnjeni pogoji iz člena 101(3).

9.   SPORAZUMI O TRAJNOSTNOSTI

9.1   Uvod

| 515. | To poglavje določa splošna navodila za presojo konkurenčnosti sporazumov med konkurenti, ki uresničujejo cilje glede trajnostnosti (v nadaljnjem besedilu: sporazumi o trajnostnosti). Poleg teh splošnih navodil se je Komisija zavezala, da bo v obvestilu o neformalnih navodilih (360) zagotovila neformalna navodila glede novih ali nerešenih vprašanj v zvezi s posameznimi sporazumi o trajnostnosti. |
| --- | --- |

515.

| 516. | Trajnostni razvoj je temeljno načelo Pogodbe o Evropski uniji in prednostni cilj politik Unije (361). Komisija se je zavezala k uresničevanju ciljev trajnostnega razvoja Združenih narodov (362). Evropski zeleni dogovor v skladu s to zavezo določa strategijo za rast, katere cilj je Unijo preobraziti v pravično in uspešno družbo s sodobnim, z viri gospodarnim in konkurenčnim gospodarstvom, ki od leta 2050 dalje ne bo ustvarjalo nobenih neto emisij toplogrednih plinov in v katerem bo gospodarska rast ločena od rabe virov (363). |
| --- | --- |

516.

| 517. | V širšem smislu se trajnostni razvoj nanaša na zmožnost družbe, da porablja in uporablja vire, ki so danes na voljo, ne da bi pri tem ogrozila zmožnost prihodnjih generacij, da zadovoljijo svoje potrebe. Zajema dejavnosti, ki podpirajo gospodarski, okoljski in socialni (vključno s pravicami delavcev in človekovimi pravicami) razvoj (364). Pojem ciljev glede trajnostnosti torej med drugim vključuje obravnavanje podnebnih sprememb (na primer z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov), zmanjšanje onesnaževanja, omejevanje uporabe naravnih virov, spoštovanje človekovih pravic, zagotavljanje življenjskega dohodka, spodbujanje odporne infrastrukture in inovacij, zmanjšanje razmetavanja s hrano, olajšanje prehoda na zdravo in hranljivo hrano, zagotavljanje dobrobiti živali itd. (365). |
| --- | --- |

517.

| 518. | Izvrševanje konkurenčnega prava prispeva k trajnostnemu razvoju z zagotavljanjem učinkovite konkurence, ki spodbuja inovativnost, povečuje kakovost in izbiro proizvodov, zagotavlja učinkovito razporejanje sredstev, znižuje stroške proizvodnje in s tem prispeva k blaginji potrošnikov. |
| --- | --- |

518.

| 519. | V zvezi s trajnostnim razvojem pa je zaskrbljujoče to, da imajo posamezne odločitve o proizvodnji in potrošnji lahko negativne učinke (v nadaljnjem besedilu: negativne eksternalije), na primer na okolje, ki jih gospodarski subjekti ali potrošniki, ki jih povzročajo, ne upoštevajo dovolj. Tovrstno nedelovanje trga je mogoče ublažiti ali odpraviti s kolektivnim ukrepanjem, predvsem z javnimi politikami ali (sektorskimi) predpisi, podredno pa s sporazumi o sodelovanju med podjetji, ki spodbujajo trajnostno proizvodnjo ali potrošnjo. |
| --- | --- |

519.

| 520. | Kadar se takšno nedelovanje trga obravnava z ustreznimi predpisi, na primer z obveznimi standardi Unije glede onesnaževanja, mehanizmi za oblikovanje cen, kot je sistem EU za trgovanje z emisijami (EU ETS), ali davki, dodatni ukrepi podjetij, na primer v okviru sporazumov o sodelovanju, morda niso potrebni. Vendar lahko sporazumi o sodelovanju obravnavajo preostalo nedelovanje trga, ki ga javne politike in predpisi ne obravnavajo ali ga ne obravnavajo v celoti. |
| --- | --- |

520.

| 521. | V teh smernicah se izraz „sporazum o trajnostnosti“ nanaša na vsak sporazum o horizontalnem sodelovanju, ki uresničuje cilj glede trajnostnosti, ne glede na obliko sodelovanja. Sporazumi o trajnostnosti bodo vzbudili pomisleke glede konkurence na podlagi člena 101 le, če povzročajo omejevanje konkurence po cilju ali znatne dejanske ali verjetne negativne učinke na konkurenco. Sporazumi, ki omejujejo konkurenco, ne morejo biti izvzeti iz prepovedi iz člena 101(1) le na podlagi sklicevanja na cilj glede trajnostnosti (366). |
| --- | --- |

521.

| 522. | Kadar sporazumi o trajnostnosti omejujejo konkurenco v smislu člena 101(1), so lahko še vedno združljivi s členom 101, če izpolnjujejo štiri pogoje izjeme iz člena 101(3). Podrobna navodila za uporabo navedenih pogojev so navedena v smernicah Komisije o uporabi člena 101(3) (367). |
| --- | --- |

522.

| 523. | Sporazumi o trajnostnosti niso posebna kategorija sporazumov o horizontalnem sodelovanju za namene uporabe člena 101. Zato bi bilo treba sporazum o horizontalnem sodelovanju, ki ustreza eni od vrst horizontalnih sporazumov, zajetih v prejšnjih poglavjih teh smernic, in s katerim se poleg tega uresničuje cilj glede trajnostnosti, presojati na podlagi navodil iz ustreznih predhodnih poglavij, skupaj z navodili iz tega poglavja. |
| --- | --- |

523.

| 524. | To v praksi pomeni, da lahko za sporazum o raziskavah in razvoju ali sporazum o specializaciji, ki uresničuje cilj glede trajnostnosti (na primer sporazum med konkurenti o skupnem razvoju proizvodne tehnologije, ki zmanjšuje porabo energije, ali sporazum o souporabi infrastrukture za zmanjšanje vpliva proizvodnega procesa na okolje) in ki se zato šteje tudi za sporazum o trajnostnosti, uživa ugodnosti iz uredb o skupinskih izvzetjih, ki se uporabljajo za sporazume o raziskavah in razvoju oziroma sporazume o specializaciji, če so izpolnjeni pogoji iz navedenih uredb. Če pogoji iz ustrezne uredbe o skupinskem izvzetju niso izpolnjeni, je treba opraviti celovito presojo na podlagi člena 101 na podlagi navodil iz poglavja 2 (v primeru sporazumov o raziskavah in razvoju) in navodil iz poglavja 3 (v primeru sporazumov o proizvodnji, vključno s sporazumi o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije), pri obeh vrstah sporazumov pa bi bilo treba upoštevati tudi navodila iz tega poglavja. Podobno bi bilo treba sporazum med konkurenti o skupni nabavi izključno proizvodov, ki imajo omejen vpliv na okolje, kot vložka za proizvodnjo ali o nabavi izključno od dobaviteljev, ki spoštujejo določene standarde trajnostnosti, presojati v skladu z navodili iz poglavja 4 (Sporazumi o nabavi) (368), pri tem pa upoštevati tudi navodila iz tega poglavja. |
| --- | --- |

524.

| 525. | V primeru neskladnosti med navodili iz tega poglavja in navodili iz ustreznih predhodnih poglavij za presojo določenega sporazuma o trajnostnosti (poglavja 2 do 8) se lahko pogodbene stranke sporazuma sklicujejo na navodila iz poglavja, ki je zanje ugodnejše. Sporazume o standardizaciji trajnostnosti bi bilo treba glede na njihove posebne značilnosti (glej odstavke 540–544) presojati v skladu z navodili iz oddelka 9.3 (369), medtem ko poglavje 7 (sporazumi o standardizaciji) zagotavlja le dodatno ozadje v zvezi s pogoji, ki so skupni obema poglavjema. |
| --- | --- |

525.

| 526. | To poglavje je strukturirano na naslednji način: v oddelku 9.2 so navedeni primeri sporazumov o trajnostnosti, za katere ni verjetno, da bodo omejevali konkurenco v smislu člena 101(1). Oddelek 9.3 zagotavlja navodila za posebne vidike presoje sporazumov o trajnostnosti na podlagi člena 101(1) in se osredotoča na najpogostejše sporazume o trajnostnosti, in sicer tiste, ki določajo standarde trajnostnosti. Oddelek 9.4 zajema posebne vidike presoje sporazumov o trajnostnosti na podlagi člena 101(3). V oddelku 9.5 so obravnavane posledice vključenosti javnih organov v sklepanje sporazumov o trajnostnosti. Nazadnje so v oddelku 9.6 podane presoje hipotetičnih primerov sporazumov o trajnostnosti. |
| --- | --- |

526.

9.2   Sporazumi o trajnostnosti, ki verjetno ne bodo vzbujali pomislekov glede konkurence

| 527. | Področje uporabe člena 101 ne zajema vseh sporazumov o trajnostnosti med konkurenti. Če taki sporazumi ne vplivajo negativno na parametre konkurence, kot so cena, količina, kakovost, izbira ali inovacije, ne morejo vzbujati pomislekov na področju konkurenčnega prava. V nadaljevanju so navedeni primeri sporazumov o trajnostnosti, ki ne spadajo na področje uporabe člena 101. Ti primeri so ponazoritveni in niso izčrpni. |
| --- | --- |

527.

| 528. | Prvič, sporazumi, katerih edini cilj je zagotoviti spoštovanje dovolj natančnih zahtev ali prepovedi iz pravno zavezujočih mednarodnih pogodb, sporazumov ali konvencij, ne glede na to, ali so bili preneseni v nacionalno zakonodajo (na primer spoštovanje temeljnih socialnih pravic ali prepovedi izkoriščanja dela otrok, sečnje nekaterih vrst tropskega lesa ali uporabe nekaterih onesnaževal), in ki jih država podpisnica ne izvaja ali uveljavlja v celoti, ne spadajo na področje uporabe člena 101. Ta izključitev iz člena 101 velja le, če sporazum določa, da morajo udeležena podjetja, njihovi dobavitelji in/ali njihovi distributerji upoštevati take zahteve ali prepovedi, na primer s preprečevanjem, zmanjševanjem ali odpravo proizvodnje ali uvoza proizvodov, ki so v nasprotju s takimi zahtevami ali prepovedmi, v EU. Taki sporazumi so lahko ustrezen ukrep za omogočanje podjetjem, da izvajajo svoje obveznosti v zvezi s skrbnim pregledom glede trajnostnosti na podlagi nacionalnega prava ali prava EU, ter so lahko tudi del širših programov sodelovanja panoge ali pobud več deležnikov za opredelitev, ublažitev in preprečevanje škodljivih vplivov na trajnostnost v njihovih vrednostnih verigah ali sektorju. |
| --- | --- |

528.

| 529. | Drugič, sporazumi, ki se ne nanašajo na gospodarsko dejavnost podjetij, temveč na njihovo interno poslovno ravnanje, na splošno ne spadajo na področje uporabe člena 101. Konkurenčna podjetja si lahko prizadevajo povečati ugled svoje gospodarske panoge kot okoljsko odgovorne in se v ta namen dogovorijo, da bodo na primer uvedla ukrepe za odpravo plastičnih proizvodov za enkratno uporabo v svojih poslovnih prostorih, da sobna temperatura v njihovih stavbah ne bo presegala določene temperature ali da bodo omejila tiskanje internih dokumentov. |
| --- | --- |

529.

| 530. | Tretjič, sporazumi o vzpostavitvi podatkovne zbirke s splošnimi informacijami o dobaviteljih, ki imajo (ne)trajnostne vrednostne verige (na primer dobaviteljih, ki spoštujejo pravice delavcev ali plačujejo zajamčene plače), uporabljajo (ne)trajnostne proizvodne procese ali dobavljajo (ne)trajnostne vložke, ali informacijami o distributerjih, ki tržijo proizvode na (ne)trajnostni način, pri čemer ti sporazumi pogodbenim strankam ne prepovedujejo ali jih obvezujejo, da nabavljajo od takih dobaviteljev ali prodajajo takim distributerjem, na splošno ne bodo omejevali konkurence in ne spadajo na področje uporabe člena 101 (370). Take omejene oblike izmenjave informacij lahko podjetjem pomagajo pri izpolnjevanju njihovih obveznosti v zvezi s skrbnim pregledom glede trajnostnosti na podlagi nacionalnega prava ali prava EU. |
| --- | --- |

530.

| 531. | Četrtič, sporazumi med konkurenti v zvezi z organizacijo kampanj za ozaveščanje v celotni gospodarski panogi ali kampanj za ozaveščanje kupcev o vplivu njihove potrošnje na okolje ali drugih negativnih eksternalijah njihove potrošnje, prav tako na splošno ne bodo omejevali konkurence in ne bodo spadali na področje uporabe člena 101, če zadevne kampanje ne pomenijo skupnega oglaševanja določenih proizvodov. |
| --- | --- |

531.

9.3   Presoja sporazumov o trajnostnosti na podlagi člena 101(1)

9.3.1   Splošna načela

| 532. | Če sporazumi o trajnostnosti negativno vplivajo na enega ali več parametrov konkurence, jih je treba presojati na podlagi člena 101(1). |
| --- | --- |

532.

| 533. | Če sporazum o sodelovanju med konkurenti (ne glede na to, ali je zajet v katerem od prejšnjih poglavij teh smernic) uresničuje cilj glede trajnostnosti, je treba to upoštevati pri ugotavljanju, ali sporazum omejuje konkurenco po cilju v smislu člena 101(1) (371). |
| --- | --- |

533.

| 534. | Če pogodbene stranke utemeljijo, da je glavni cilj sporazuma uresničevanje cilja glede trajnostnosti, in če to vzbuja utemeljen dvom glede tega, ali sporazum že po svoji naravi, ob upoštevanju vsebine določb, ciljev ter gospodarskega in pravnega okvira sporazuma, izkazuje zadostno stopnjo škodljivosti za konkurenco, da se lahko šteje za omejevanje konkurence po cilju (372), je treba presoditi učinke sporazuma na konkurenco. To ne velja, kadar se sporazum uporablja za prikrivanje omejevanja konkurence po cilju, kot so določanje cen, razdelitev trga ali razdelitev strank oziroma omejitev obsega proizvodnje ali inovacij. |
| --- | --- |

534.

| 535. | Vsaka presoja učinkov se izvede v skladu z načeli iz oddelka 1.2.5 in oddelka „Omejevalni učinki na konkurenco“ prejšnjega poglavja teh smernic, ki ustrezajo določeni vrsti horizontalnega sporazuma (373). Pri presoji učinkov sporazuma o trajnostnosti bi bilo treba upoštevati zlasti naslednje dejavnike: tržno moč pogodbenih strank, ki sodelujejo v sporazumu, stopnjo, do katere sporazum omejuje neodvisnost pogodbenih strank pri odločanju glede glavnih parametrov konkurence, velikost dela trga, ki ga pokriva sporazum, obseg izmenjave poslovno občutljivih informacij v okviru sporazuma in ali sporazum povzroči znatno zvišanje cen ali znatno zmanjšanje obsega proizvodnje, raznolikosti, kakovosti ali inovacij. |
| --- | --- |

535.

| 536. | Za sporazume o trajnostnosti, ki omejujejo konkurenco v smislu člena 101(1) po cilju ali učinku, se lahko še vedno uporablja izjema iz člena 101(3), če lahko pogodbene stranke dokažejo, da so izpolnjeni štirje kumulativni pogoji iz navedene določbe (glej oddelek 9.4). |
| --- | --- |

536.

9.3.2   Sporazumi o standardizaciji trajnostnosti

| 537. | Sporazumi o standardizaciji trajnostnosti so podkategorija sporazumov o trajnostnosti. Njihovo skladnost s členom 101 je treba presoditi v skladu z naslednjimi načeli. |
| --- | --- |

537.

9.3.2.1   Opredelitev in značilnosti

| 538. | Da bi konkurenti prispevali k trajnostnemu razvoju, se bodo morda želeli dogovoriti za postopno opuščanje ali umik netrajnostnih proizvodov (na primer plastike ali fosilnih goriv, kot sta nafta in premog) in procesov (na primer proizvodnja jekla, pri kateri se uporablja premog) ali, v nekaterih primerih, za njihovo nadomestitev s trajnostnimi proizvodi in procesi. Konkurenti se bodo morda želeli dogovoriti tudi za uskladitev embalažnih materialov, da se olajša recikliranje, ali za uskladitev velikosti embalaže (in s tem vsebine proizvoda), da se zmanjša količina odpadkov. Morda se bodo želeli dogovoriti, da bodo nabavljali samo proizvodne vložke, proizvedene na trajnosten način. Podobno se bodo morda želeli dogovoriti o določenih standardih za izboljšanje dobrobiti živali (na primer standardih za zagotavljanje več prostora in boljših življenjskih pogojev živalim). Za te namene se lahko konkurenti dogovorijo, da bodo sprejeli in upoštevali določene standarde trajnostnosti. V tem poglavju se taki sporazumi imenujejo „sporazumi o standardizaciji trajnostnosti“ ali „standardi trajnostnosti“. Vendar se za namene teh smernic sporazumi med konkurenti, s katerimi sodelujoča podjetja omejujejo obseg proizvodnje svojih proizvodov, na katere se nanaša sporazum, ne štejejo za sporazume o standardizaciji trajnostnosti. |
| --- | --- |

538.

| 539. | Sporazumi o standardizaciji trajnostnosti se uporabljajo za določitev zahtev, ki jih morajo proizvajalci, predelovalci, distributerji, trgovci na drobno ali ponudniki storitev v dobavni verigi izpolnjevati v zvezi s širokim naborom meril trajnostnosti, kot so vplivi proizvodnje na okolje (374). Sporazumi o standardizaciji trajnostnosti običajno zagotavljajo pravila, smernice ali značilnosti za proizvode in procese v zvezi s takimi merili trajnostnosti ter se včasih imenujejo sistemi trajnostnosti. To so pogosto zasebne pobude in lahko segajo od kodeksov ravnanja, ki jih sprejmejo podjetja, do standardov, ki jih postavijo organizacije civilne družbe, in pobud več deležnikov, ki vključujejo podjetja v celotni vrednostni verigi (375). Te smernice zajemajo samo standarde trajnostnosti, ki jih razvijejo konkurenti ali pri katerih sodelujejo konkurenti, vključno z oznakami ali znaki kakovosti. |
| --- | --- |

539.

| 540. | Sporazumi o standardizaciji trajnostnosti so podobni sporazumom o standardizaciji, obravnavanim v poglavju 7, navodila v navedenem poglavju pa vsebujejo dodatna pojasnila glede nekaterih pogojev iz oddelka 9.3.2.4. Vendar imajo tudi sporazumi o standardizaciji trajnostnosti posebne značilnosti. |
| --- | --- |

540.

| 541. | Prvič, sprejetje standarda trajnostnosti lahko vodi do oblikovanja znaka, logotipa ali blagovne znamke za proizvode, ki izpolnjujejo določene minimalne zahteve. Uporaba takih znakov, logotipov ali blagovnih znamk načeloma vse, ki so standard sprejeli, zavezuje k izpolnjevanju navedenih zahtev, in če jih prenehajo izpolnjevati, izgubijo pravico do uporabe znaka, logotipa ali blagovne znamke. |
| --- | --- |

541.

| 542. | Drugič, stroški spoštovanja in izpolnjevanja standarda trajnostnosti so lahko visoki, zlasti če so za to potrebne spremembe obstoječih proizvodnih ali distribucijskih procesov. Zato lahko spoštovanje standarda trajnostnosti povzroči zvišanje proizvodnih ali distribucijskih stroškov in posledično zvišanje cene proizvodov, ki jih prodajajo pogodbene stranke. |
| --- | --- |

542.

| 543. | Tretjič, v nasprotju s tehničnimi standardi, ki zagotavljajo medobratovalnost in spodbujajo konkurenco med tehnologijami, ki jih razvijejo različna podjetja v postopku razvoja standardov, so pri standardih trajnostnosti vprašanja medobratovalnosti in združljivosti med tehnologijami na splošno manj pomembna. |
| --- | --- |

543.

| 544. | Četrtič, številni standardi trajnostnosti temeljijo na procesu, upravljanju ali uspešnosti. To pomeni, da standardi trajnostnosti v nasprotju s številnimi tehničnimi standardi pogosto le določajo cilj, ki ga je treba doseči, ne da bi za dosego tega cilja vsiljevali posebno tehnologijo ali proizvodno metodo. Kdor sprejme take standarde trajnostnosti, se lahko zaveže cilju, vendar lahko še naprej prosto odloča o uporabi določene tehnologije ali proizvodne metode za dosego cilja. |
| --- | --- |

544.

9.3.2.2   Glavni pomisleki glede konkurence

| 545. | Sporazumi o standardizaciji trajnostnosti pogosto pozitivno vplivajo na konkurenco. Prispevajo lahko k trajnostnemu razvoju z omogočanjem razvoja novih proizvodov ali trgov, povečanjem kakovosti proizvodov ali izboljšanjem pogojev dobave ali distribucije. Standardi trajnostnosti zlasti z zagotavljanjem informacij o zadevah na področju trajnostnosti (npr. prek znakov kakovosti) potrošnikom omogočajo sprejemanje premišljenih odločitev o nakupu in imajo zato vlogo pri razvoju trgov trajnostnih proizvodov. Nazadnje, standardi trajnostnosti lahko tudi izenačijo konkurenčne pogoje med proizvajalci, za katere veljajo različne regulativne zahteve. |
| --- | --- |

545.

| 546. | V nekaterih okoliščinah pa lahko standardi trajnosti omejujejo konkurenco. To se lahko zgodi zlasti na tri načine: z usklajevanjem cen, omejitvijo dostopa do alternativnih standardov in izključitvijo ali diskriminacijo določenih konkurentov (376). |
| --- | --- |

546.

9.3.2.3   Omejevanje konkurence po cilju

| 547. | Standardi trajnostnosti, ki se uporabljajo za prikrivanje določanja cen, razdelitve trga ali strank, omejitev obsega proizvodnje ali omejitev kakovosti ali inovacij, omejujejo konkurenco po cilju. |
| --- | --- |

547.

| 548. | Zlasti dogovor med konkurenti o tem, kako višje stroške, ki so posledica sprejetja standarda trajnostnosti, prenesti na stranke v obliki višjih prodajnih cen ali kako določiti cene proizvodov, ki vključujejo ta standard, omejuje konkurenco po cilju. Sporazum med pogodbenimi strankami standarda trajnostnosti, katerega namen je izvajati pritisk neposredno nad tretjimi osebami, ki so konkurenti, da ne bi tržili proizvodov, ki niso skladni s standardom, prav tako omejuje konkurenco po cilju. Enako velja za sporazume med konkurenti o omejitvi tehnološkega razvoja na minimalne standarde trajnostnosti, ki jih zahteva zakon, namesto da bi sodelovali pri doseganju ambicioznejših okoljskih ciljev (377). |
| --- | --- |

548.

9.3.2.4   Omejevalni učinki na konkurenco

(a)   Mehek varni pristan

| 549. | Ni verjetno, da bodo sporazumi o standardizaciji trajnostnosti povzročili znatne negativne učinke na konkurenco, če je izpolnjenih naslednjih šest kumulativnih pogojev (378):

  Prvič, postopek za razvoj standarda trajnostnosti mora biti pregleden, vsi zainteresirani konkurenti pa morajo imeti možnost sodelovati v postopku, ki vodi do izbire standarda (379).

  Drugič, standard trajnostnosti podjetjem, ki ne želijo sodelovati pri tem standardu, ne sme nalagati nobene neposredne ali posredne obveznosti upoštevanja standarda (380).

  Tretjič, za zagotovitev skladnosti s standardom se lahko sodelujočim podjetjem naložijo zavezujoče zahteve, vendar morajo imeti ta podjetja še naprej možnost, da uporabljajo strožje standarde trajnostnosti.


  Četrtič, pogodbene stranke standarda trajnostnosti si ne smejo izmenjevati poslovno občutljivih informacij, ki niso sorazmerne in objektivno potrebne za razvoj, izvajanje, sprejetje ali spremembo standarda (381).

  Petič, zagotoviti je treba učinkovit in nediskriminatoren dostop do izida postopka določanja standarda. To vključuje omogočanje dejanskega in nediskriminatornega dostopa do zahtev in pogojev za uporabo dogovorjenega znaka, logotipa ali blagovne znamke ter omogočanje podjetjem, ki niso sodelovala v postopku razvoja standarda, da pozneje sprejmejo standard (382).

  Šestič, standard trajnostnosti mora izpolnjevati vsaj enega od naslednjih dveh pogojev:








  (a) | standard ne sme povzročiti znatnega zvišanja cene (383)
  ali znatnega zmanjšanja kakovosti zadevnih proizvodov; |
| --- | --- | --- |

549.

Prvič, postopek za razvoj standarda trajnostnosti mora biti pregleden, vsi zainteresirani konkurenti pa morajo imeti možnost sodelovati v postopku, ki vodi do izbire standarda (379).

Drugič, standard trajnostnosti podjetjem, ki ne želijo sodelovati pri tem standardu, ne sme nalagati nobene neposredne ali posredne obveznosti upoštevanja standarda (380).

Tretjič, za zagotovitev skladnosti s standardom se lahko sodelujočim podjetjem naložijo zavezujoče zahteve, vendar morajo imeti ta podjetja še naprej možnost, da uporabljajo strožje standarde trajnostnosti.

Četrtič, pogodbene stranke standarda trajnostnosti si ne smejo izmenjevati poslovno občutljivih informacij, ki niso sorazmerne in objektivno potrebne za razvoj, izvajanje, sprejetje ali spremembo standarda (381).

Petič, zagotoviti je treba učinkovit in nediskriminatoren dostop do izida postopka določanja standarda. To vključuje omogočanje dejanskega in nediskriminatornega dostopa do zahtev in pogojev za uporabo dogovorjenega znaka, logotipa ali blagovne znamke ter omogočanje podjetjem, ki niso sodelovala v postopku razvoja standarda, da pozneje sprejmejo standard (382).

Šestič, standard trajnostnosti mora izpolnjevati vsaj enega od naslednjih dveh pogojev:

(a)

standard ne sme povzročiti znatnega zvišanja cene (383)
  ali znatnega zmanjšanja kakovosti zadevnih proizvodov;

| (b) | skupni tržni delež sodelujočih podjetij (384)
  ne sme presegati 20 % na nobenem upoštevnem trgu, na katerega vpliva standard (385). |
| --- | --- |

(b)

skupni tržni delež sodelujočih podjetij (384)
  ne sme presegati 20 % na nobenem upoštevnem trgu, na katerega vpliva standard (385).

| 550. | Ti pogoji zagotavljajo, da standard trajnostnosti ne povzroči znatnega omejevanja konkurence (na primer z izločitvijo cenejših različic proizvodov s trga). Poleg tega zagotavljajo, da standard ne omejuje dostopa do alternativnih standardov ali izključuje ali diskriminira drugih podjetij, in omogočajo dejanski dostop do standarda. Pogoj, da se ne izmenjujejo nepotrebne poslovno občutljive informacije, zagotavlja, da so izmenjave informacij omejene na to, kar je potrebno in sorazmerno glede na postopek določanja standardov, ter da se ne uporabljajo za olajšanje nedovoljenega dogovarjanja ali omejevanje konkurence med pogodbenimi strankami. |
| --- | --- |

550.

| 551. | Kot je navedeno v odstavku 542, standardi trajnostnosti pogosto povzročijo zvišanja cen. Če pa standard sprejmejo podjetja, ki predstavljajo pomemben delež trga, jim lahko omogoči, da ohranijo prejšnjo raven cen ali jih le zanemarljivo zvišajo. To bo zlasti pomembno, kadar proizvod, zajet s standardom trajnostnosti, predstavlja le majhen vhodni strošek za proizvod. |
| --- | --- |

551.

| 552. | Neizpolnjevanje enega ali več pogojev mehkega varnega pristana še ne pomeni, da sporazum o standardizaciji trajnostnosti omejuje konkurenco v smislu člena 101(1). Če pa en ali več teh pogojev ni izpolnjenih, je treba opraviti posamično presojo sporazuma na podlagi člena 101. Obstajajo različni modeli za določanje standardov, podjetja pa se lahko prosto dogovorijo o pravilih in postopkih, ki ne kršijo pravil o konkurenci, čeprav se lahko razlikujejo od pravil in postopkov, opisanih v odstavku 549. |
| --- | --- |

552.

| 553. | Za sporazum o standardizaciji trajnostnosti je verjetneje, da bo spodbujal doseganje cilja glede trajnostnosti, če določa mehanizem ali sistem spremljanja, s katerim se zagotovi, da podjetja, ki sprejmejo standard trajnostnosti, izpolnjujejo zahteve standarda (386). |
| --- | --- |

553.

(b)   Presoja na podlagi člena 101(1) zunaj okvira mehkega varnega pristana

| 554. | Pri presoji učinkov sporazumov o standardizaciji trajnostnosti, ki ne izpolnjujejo pogojev mehkega varnega pristana, bi bilo treba upoštevati dejavnike iz odstavka 549 in zmožnost tretjih oseb, da sodelujejo pri sporazumu. |
| --- | --- |

554.

| 555. | Standard trajnostnosti morda še vedno ne bo imel znatnih protikonkurenčnih učinkov, ker obstaja zadostna konkurenca alternativnih znakov ali standardov trajnostnosti in/ali proizvodov, ki se proizvajajo in distribuirajo zunaj okvira katerega koli znaka ali standarda trajnostnosti. Tudi če sporazum o standardizaciji trajnostnosti pokriva velik del trga, je lahko omejevanje, ki ga izvaja potencialna konkurenca, še vedno zadostno, zlasti kadar je sporazum o standardizaciji trajnostnosti omejen na vzpostavitev znaka, pri čemer lahko sodelujoča podjetja prosto delujejo tudi zunaj okvira znaka. V takem primeru lahko potrošniki izbirajo med proizvodi z znakom in drugimi proizvodi, ki jih po možnosti proizvajajo ista podjetja in niso v skladu z znakom, zato konkurenca verjetno ne bo omejena (387). Kadar je verjetno, da bo sporazum o standardizaciji trajnostnosti pripeljal do znatnega zvišanja cene ali zmanjšanja obsega proizvodnje, raznolikosti in kakovosti proizvodov ali inovacij, lahko sporazum kljub temu izpolnjuje pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

555.

9.4   Presoja sporazumov o trajnostnosti na podlagi člena 101(3)

| 556. | Za sporazum o trajnostnosti, ki omejuje konkurenco v smislu člena 101(1), se lahko uporablja izjema iz člena 101(3), če lahko pogodbene stranke sporazuma dokažejo, da so izpolnjeni štirje kumulativni pogoji iz navedene določbe. |
| --- | --- |

556.

9.4.1   Povečanje učinkovitosti

| 557. | Prvi pogoj iz člena 101(3) Pogodbe zahteva, da sporazum prispeva k izboljšanju proizvodnje ali distribucije blaga oziroma k pospeševanju tehničnega ali gospodarskega napredka. V bistvu zahteva, da sporazum prispeva k objektivni učinkovitosti, ki se v širšem smislu razume tako, da ne zajema le zmanjšanja proizvodnih in distribucijskih stroškov, temveč tudi povečanje raznolikosti in kakovosti proizvodov, izboljšave proizvodnih ali distribucijskih procesov in povečanje števila inovacij (388). Zato omogoča, da se upoštevajo najrazličnejše koristi na področju trajnostnosti, ki izhajajo iz uporabe določenih sestavin, tehnologij in proizvodnih procesov. |
| --- | --- |

557.

| 558. | Primeri učinkovitosti, ki lahko nastanejo zaradi sporazumov o trajnostnosti, so uporaba proizvodnih ali distribucijskih tehnologij, ki manj onesnažujejo okolje, izboljšani pogoji proizvodnje in distribucije, odpornejša infrastruktura in kakovostnejši proizvodi. Sporazumi o trajnostnosti lahko tudi zmanjšajo motnje v dobavni verigi, skrajšajo čas, potreben za uvedbo trajnostnih proizvodov na trg, potrošnikom pa z olajšanjem primerjave proizvodov omogočijo sprejemanje informiranih odločitev o nakupu. To povečanje učinkovitosti lahko prispeva k odpornemu notranjemu trgu. |
| --- | --- |

558.

| 559. | Take učinkovitosti ni mogoče zgolj predpostavljati, ampak jo mora biti mogoče utemeljiti (389). Poleg tega mora biti objektivna, konkretna in preverljiva (390). Če zatrjevana učinkovitost na primer zajema izboljšanje proizvoda, morajo biti pogodbene stranke sposobne dokazati natančne značilnosti izboljšave proizvoda. Če je zatrjevana učinkovitost zmanjšanje onesnaženosti vode, morajo biti pogodbene stranke sposobne pojasniti, kako točno sporazum prispeva k zmanjšanju onesnaženosti vode, in zagotoviti oceno obsega zatrjevane koristi (391). |
| --- | --- |

559.

9.4.2   Nujnost

| 560. | Za namene teh smernic je primerno pred drugim pogojem (pravičen delež za potrošnike) obravnavati tretji pogoj iz člena 101(3) (nujnost). Razlog za to je, da analiza pravičnega deleža za potrošnike ne bi smela vključevati učinkov nobenih omejitev, ki ne izpolnjujejo pogoja nujnosti in so zato prepovedane s členom 101 (392). |
| --- | --- |

560.

| 561. | V skladu s tretjim pogojem iz člena 101(3) omejevalni sporazum ne sme določati omejitev konkurence, ki niso nujne za doseganje koristi, ustvarjenih s sporazumom. Da bi pogodbene stranke izpolnile ta pogoj, morajo biti sposobne dokazati, da so sporazum kot tak in vse omejitve konkurence, ki jih vsebuje, razumno potrebni za uresničitev zatrjevanih koristi na področju trajnostnosti ter da ni drugih ekonomsko izvedljivih in manj omejevalnih sredstev za doseganje navedenih koristi (393). |
| --- | --- |

561.

| 562. | Načeloma bi se moralo vsako podjetje samo odločiti, kako doseči koristi na področju trajnostnosti, in če potrošniki take koristi cenijo, bo trg nagrajeval dobre odločitve in kaznoval slabe. Kadar obstaja povpraševanje po trajnostnih proizvodih, sporazumi o sodelovanju na splošno niso nujno potrebni za doseganje koristi na področju trajnostnosti. Lahko pa so nujno potrebni za stroškovno učinkovitejše ali hitrejše doseganje cilja glede trajnostnosti (394). |
| --- | --- |

562.

| 563. | Sporazum o trajnostnosti je lahko nujno potreben v primerih, ko lahko pogodbene stranke dokažejo, da potrošniki na upoštevnem trgu, na primer zaradi nezadostnega znanja ali informacij o proizvodu ali posledicah njegove uporabe, težko objektivno presodijo, ali koristi, ki jih bodo dobili od sporazuma o trajnostnosti, odtehtajo škodo, ki jo bodo utrpeli zaradi sporazuma, in da posledično precenjujejo obseg takojšnjih negativnih učinkov. Proizvajalci izdelkov široke potrošnje na primer pogosto uporabljajo veliko embalažo, ker potrošniki menijo, da je večje boljše. Če proizvajalci zmanjšajo odvečno embalažo in hkrati ohranijo enako vsebino, potrošniki ne bodo utrpeli škode, vendar pa lahko manjšo embalažo dojemajo kot zmanjšanje količine (glej primer 1 v odstavku 599). Podobno potrošniki morda ne cenijo vrednosti prihodnjih koristi v obliki izboljšane kakovosti ali inovacij, če je takojšnji učinek sporazuma zvišanje cene proizvoda (395). |
| --- | --- |

563.

| 564. | Negativne eksternalije ali druge vrste nedelovanja trga se pogosto obravnavajo z javno politiko in predpisi. Pri teh javnih ukrepih je običajno potrebno ukrepanje vseh udeleženih, da se zagotovijo učinkoviti rezultati na trgu, tako da so državljani in podjetja odgovorni za posledice svojih posameznih odločitev/dejanj za trajnostnost (396). Če torej pravo EU ali nacionalno pravo od podjetij zahteva, da izpolnjujejo posebne obveznosti, ki imajo cilj glede trajnostnosti, sporazumov o sodelovanju in omejitev, ki jih vsebujejo, ni mogoče šteti za nujne za zagotovitev izpolnjevanja naložene obveznosti, saj se je zakonodajalec že odločil, da mora vsako posamezno podjetje izpolnjevati zadevno obveznost (397). |
| --- | --- |

564.

| 565. | Tudi če obstajajo predpisi, pa so lahko sporazumi v posebnih okoliščinah še vedno nujni za doseganje koristi na področju trajnostnosti. Prvič, to lahko velja, če predpisi ne obravnavajo vseh vidikov nedelovanja trga, kar pušča preostale možnosti za sporazume o sodelovanju. Primer je sporazum o trajnostnosti, ki ga podjetja sklenejo, da bi dosegla bistveno višji standard trajnostnosti od standarda, določenega s predpisi. Drugič, sporazumi o sodelovanju so lahko nujni za stroškovno učinkovitejše ali hitrejše doseganje cilja, če ustrezni predpisi podjetjem omogočajo, da se dogovorijo o tem, pri čemer morajo upoštevati vse zahteve predpisov. |
| --- | --- |

565.

| 566. | Obstajajo lahko tudi drugi primeri, v katerih koristi na področju trajnostnosti zaradi negativnih eksternalij ali drugih vrst nedelovanja trga ni mogoče doseči s prostim medsebojnim delovanjem tržnih sil ali pa jih je mogoče stroškovno učinkoviteje doseči s sodelovanjem med podjetji. Sporazum o trajnostnosti je na primer v začetni fazi morda potreben, da se prepreči pridobivanje nezasluženih koristi pri naložbah, potrebnih za promocijo trajnostnega proizvoda in zagotavljanje informacij potrošnikom (premagovanje t. i. neugodnosti prvega na trgu) (398). |
| --- | --- |

566.

| 567. | V tem okviru je omejevalni sporazum lahko potreben tudi za uresničitev ekonomije obsega, zlasti da se doseže zadosten obseg za kritje stalnih stroškov vzpostavitve, delovanja in spremljanja znaka ali standarda trajnostnosti. Omejitve so lahko nujno potrebne tudi zato, da se uskladijo spodbude pogodbenih strank in zagotovi, da usmerijo svoja prizadevanja v izvajanje sporazuma (399). Če sporazum pogodbene stranke zavezuje, da ne smejo delovati zunaj okvira znaka ali standarda, morajo biti sposobne dokazati, zakaj zgolj vzpostavitev znaka ali standarda ne zadostuje za doseganje učinkovitosti. Na splošno zadostuje, da sporazum opredeljuje standard trajnostnosti kot skupni minimalni standard, s čimer je sodelujočim podjetjem prepuščeno, da posamično uporabljajo strožje standarde trajnostnosti. |
| --- | --- |

567.

| 568. | Obveznosti, ki jih nalagajo sporazumi o trajnostnosti, praviloma ne smejo presegati tistega, kar je potrebno za dosego cilja sporazuma. |
| --- | --- |

568.

9.4.3   Prenos koristi na potrošnike

| 569. | Drugi pogoj iz člena 101(3) zahteva, da se potrošnikom zagotovi pravičen delež zatrjevanih koristi. Pojem „potrošniki“ zajema vse neposredne ali posredne stranke, ki kupijo proizvode, zajete v sporazumu (400). Potrošniki prejmejo pravičen delež koristi, kadar koristi, ki izhajajo iz sporazuma, odtehtajo škodo, ki jo povzroči sporazum, tako da je splošni učinek na potrošnike na upoštevnem trgu vsaj nevtralen (401). Zato morajo imeti potrošniki proizvodov, zajetih v navedenem sporazumu, delež v koristih na področju trajnostnosti, ki izhajajo iz sporazuma. |
| --- | --- |

569.

| 570. | V nekaterih primerih je lahko konkurenčna škoda očitno zanemarljiva v primerjavi s potencialnimi koristmi za potrošnike na upoštevnem trgu, kar odpravlja potrebo po podrobni presoji. Nasprotno je lahko v številnih primerih očitno, da zatrjevanih koristi na področju trajnostnosti nimajo potrošniki na upoštevnem trgu ali pa te niso dovolj velike, da bi odtehtale škodo, ki so jo utrpeli ti potrošniki. Vendar pa lahko obstajajo tudi primeri, ko se podrobni presoji ni mogoče izogniti. |
| --- | --- |

570.

9.4.3.1   Individualne koristi, povezane z uporabno vrednostjo

| 571. | Koristi za potrošnike običajno izhajajo iz porabe ali uporabe proizvodov, zajetih v sporazumu, ki je predmet presoje. Te koristi so lahko v obliki izboljšane kakovosti ali raznolikosti proizvodov, kar je posledica kvalitativne učinkovitosti, ali pa v obliki znižanja cene kot posledica stroškovne učinkovitosti. Take koristi lahko izhajajo tudi iz porabe trajnostnega proizvoda na enak način, kot izhajajo iz porabe katerega koli drugega proizvoda. Te koristi se lahko imenujejo „individualne koristi, povezane z uporabno vrednostjo“, saj izhajajo iz uporabe proizvoda in neposredno izboljšujejo izkušnjo potrošnika z zadevnim proizvodom. |
| --- | --- |

571.

| 572. | Na primer, zelenjava, gojena z organskimi gnojili, ima lahko boljši okus in/ali je za potrošnike bolj zdrava kot zelenjava, pridelana z neorganskimi gnojili. Podobno lahko nadomestitev plastike v nekaterih proizvodih s trpežnejšimi materiali podaljša življenjsko dobo zadevnih proizvodov. V teh okoliščinah potrošniki uživajo večjo kakovost že s samo porabo zadevnega proizvoda. To so tipične kvalitativne učinkovitosti, ki jih lahko prinese omejevalni sporazum in lahko odtehtajo škodo, nastalo zaradi zvišanja cen (na primer zaradi dogovorjene uporabe dražjih trajnostnih materialov) ali zmanjšanja izbire (na primer zaradi dogovora o neuporabi netrajnostnega vložka). Če so koristi dovolj velike, da odtehtajo škodo, povzročeno zaradi zvišanja cen ali zmanjšanja izbire, bodo izravnale škodo za potrošnike, povzročeno s sporazumom, in tako izpolnile drugi pogoj iz člena 101(3). |
| --- | --- |

572.

| 573. | V zgornjih primerih lahko zadevni sporazumi poleg individualnih koristi, povezanih z uporabno vrednostjo, ustvarijo tudi pozitivne učinke, ki niso povezani s potrošniki (pozitivne eksternalije). Pozitivne eksternalije so prisotne, ko se zmanjšajo negativne eksternalije, kot so onesnaževanje, erozija prsti itd. Te pozitivne eksternalije, ki lahko družbi koristijo danes ali v prihodnosti, morda ne bi bile mogoče brez zadevnega omejevalnega sporazuma. Takšne pozitivne eksternalije se razlikujejo od individualnih koristi, povezanih z uporabno vrednostjo, ki jih uživajo potrošniki na upoštevnem trgu (glej oddelek 9.4.3.3). |
| --- | --- |

573.

| 574. | Sporazumi o zmanjšanju količine embalaže lahko znižajo tudi proizvodne in distribucijske stroške, navsezadnje pa tudi ceno proizvoda. Sporazum med konkurenti o dobavi tekočega detergenta v koncentrirani obliki v manjših plastenkah lahko na primer zniža stroške materiala, prevoza in skladiščenja. Podobno lahko sporazumi o souporabi infrastrukture ali prevoznih storitev za distribucijo med konkurenti znižajo stroške pogodbenih strank in s tem ceno končnega proizvoda. Škoda, ki nastane zaradi takih sporazumov, se lahko kaže v manjši izbiri za potrošnike ali manjši kakovosti proizvodov, vendar lahko korist v obliki nižje cene odtehta tako škodo (402). Isti sporazumi imajo lahko tudi pozitivne eksternalije, ki se kažejo v zmanjšanem negativnem vplivu na okolje (glej oddelek 9.4.3.3 v nadaljevanju). |
| --- | --- |

574.

9.4.3.2   Individualne koristi, ki niso povezane z uporabno vrednostjo

| 575. | Koristi za potrošnike iz sporazumov o trajnostnosti lahko vključujejo ne le neposredne koristi od uporabe trajnostnega proizvoda, temveč tudi posredne koristi, ki izhajajo iz potrošnikovega cenjenja vpliva njegove trajnostne potrošnje na druge. Zlasti lahko nekateri potrošniki svojo porabo trajnostnega proizvoda cenijo bolj kot porabo netrajnostnega proizvoda, ker ima trajnostni proizvod manjši negativni vpliv na druge. |
| --- | --- |

575.

| 576. | Potrošniki se lahko na primer odločijo za določeno pralno tekočino ne zato, ker bolje čisti, ampak zato, ker manj onesnažuje vodo. Podobno so lahko potrošniki pripravljeni plačati višjo ceno za pohištvo iz lesa, ki se pridobiva na trajnosten način, ne zaradi boljše kakovosti pohištva, temveč zato, ker želijo ustaviti krčenje gozdov in izgubo naravnih habitatov. Prav tako se lahko vozniki odločijo za dražje gorivo ne zato, ker je kakovostnejše in boljše za njihova vozila, temveč zato, ker manj onesnažuje. |
| --- | --- |

576.

| 577. | V teh primerih se potrošnikove izkušnje s proizvodom ne izboljšajo neposredno. Kljub temu so potrošniki morda pripravljeni plačati višjo ceno za trajnostni proizvod ali omejiti svojo izbiro proizvodov (tako, da ne kupujejo netrajnostnih različic), da bi zagotovili koristi za družbo ali prihodnje generacije. Zato potrošniki na upoštevnem trgu pridobijo posredne koristi, ki niso povezane z uporabno vrednostjo, prek individualnega vrednotenja vpliva na druge, tudi na neuporabnike zunaj upoštevnega trga. |
| --- | --- |

577.

| 578. | Potrošniki, ki so pripravljeni plačati več za take proizvode, jih lahko dojemajo kot kakovostnejše ravno zaradi koristi, ki jih prinašajo drugim. Z ekonomskega vidika se take posredne kvalitativne koristi ne razlikujejo od koristi za izboljšanje kakovosti, ki povečujejo neposredno uporabno vrednost proizvoda, obravnavano v oddelku 9.4.3.1. Take posredne koristi, ki niso povezane z uporabno vrednostjo, se lahko v nekaterih primerih merijo s preučitvijo pripravljenosti potrošnikov za plačilo, na primer z anketami med potrošniki (403). |
| --- | --- |

578.

| 579. | Obstaja lahko razlika med tem, kar potrošniki navajajo kot svoje preference, in njihovimi dejanskimi preferencami, ki se kažejo v njihovih nakupovalnih navadah. To lahko pomeni, da navedene preference potrošnikov precenjujejo ali podcenjujejo njihove resnične preference. Da bi se zmanjšale take pristranskosti, ki so pogosto posledica hipotetičnih vprašanj v anketah med potrošniki, bi morale take ankete zagotoviti ustrezen kontekst. Poleg tega bi bilo treba pri zastavljenih vprašanjih upoštevati družbene norme, znanje in navade potrošnikov ter pričakovanja glede ravnanja drugih. |
| --- | --- |

579.

| 580. | Na splošno morajo biti pogodbene stranke sporazuma, da bi izpolnile obveznosti dokaznega bremena iz člena 101(3), sposobne predložiti dokaze o dejanskih preferencah potrošnikov. Pogodbene stranke bi se morale izogibati projiciranju lastnih preferenc na potrošnike. |
| --- | --- |

580.

| 581. | Pri presoji pripravljenosti potrošnikov za plačilo ni treba presojati pripravljenosti čisto vsakega potrošnika za plačilo na upoštevnem trgu. Zadostuje, da presoja temelji na splošnem učinku na potrošnike na upoštevnem trgu (404). |
| --- | --- |

581.

9.4.3.3   Skupne koristi

| 582. | Oddelek 9.4.3.2 se nanaša na individualne koristi, ki niso povezane z uporabno vrednostjo in so omejene na prostovoljne (altruistične) izbire posameznih potrošnikov. Vendar vseh negativnih eksternalij ni mogoče odpraviti s prostovoljnimi individualnimi dejanji potrošnikov. Ker trajnostnostni učinek individualne potrošnje ne nastane le za posameznega potrošnika, temveč za večjo skupino, bo morda potrebna skupna pobuda, kot je sporazum o sodelovanju, da se ponotranjijo negativne eksternalije in zagotovijo koristi na področju trajnostnosti za širši del družbe (405). Potrošniki na primer morda niso pripravljeni plačati višje cene za proizvod, proizveden z okoljsko neoporečno, a drago tehnologijo. Za zagotovitev, da se koristi, ki izhajajo iz uporabe navedene tehnologije, uresničijo, bo morda potreben dogovor o postopnem opuščanju tehnologije, ki onesnažuje okolje. Te koristi se imenujejo „skupne koristi“, saj nastanejo ne glede na to, ali potrošniki individualno cenijo proizvod, in jih ima širši del družbe kot samo potrošniki na upoštevnem trgu. |
| --- | --- |

582.

| 583. | Čeprav se tehtanje pozitivnih in negativnih učinkov omejevalnih sporazumov običajno opravi na upoštevnem trgu, na katerega se nanaša sporazum, se v primerih, ko sta dva trga povezana, lahko upošteva učinkovitost, ustvarjena na ločenih trgih, če je skupina potrošnikov, na katero vpliva omejitev in ki ima koristi zaradi učinkovitosti, v bistvu ista (406). |
| --- | --- |

583.

| 584. | Po analogiji, kadar se potrošniki na upoštevnem trgu bistveno prekrivajo s skupino upravičencev zunaj upoštevnega trga ali pa so del te skupine, se lahko upoštevajo skupne koristi za potrošnike na upoštevnem trgu, ki nastanejo zunaj navedenega trga, če so dovolj velike, da potrošnikom na upoštevnem trgu odtehtajo škodo, ki so jo utrpeli (407). |
| --- | --- |

584.

| 585. | Na primer, vozniki, ki kupujejo manj onesnažujoče gorivo, so tudi državljani, ki bi imeli koristi od čistejšega zraka, če bi se uporabljalo manj onesnažujoče gorivo. Če je mogoče ugotoviti znatno prekrivanje potrošnikov (v tem primeru voznikov) in širših upravičencev (državljanov), se lahko koristi na področju trajnostnosti, ki jih prinaša čistejši zrak, upoštevajo, če potrošnikom na upoštevnem trgu odtehtajo povzročeno škodo. Po drugi strani lahko potrošniki kupujejo oblačila iz trajnostnega bombaža, ki pomeni manjšo porabo gnojil in vode na zemljišču, kjer se goji. Take okoljske koristi bi se načeloma lahko upoštevale kot skupne koristi. Vendar v tem primeru verjetno ni bistvenega prekrivanja med potrošniki oblačil in temi, ki so deležni okoljskih koristi, saj se te pojavljajo le na območju, kjer se prideluje bombaž. Zato je malo verjetno, da bi bili potrošniki na upoštevnem trgu deležni teh skupnih koristi. Te se lahko zato upoštevajo le, če in kolikor so potrošniki oblačil pripravljeni plačati več za oblačila, izdelana iz trajnostno pridelanega bombaža (individualna korist, ki ni povezana z uporabno vrednostjo, glej oddelek 9.4.3.2). |
| --- | --- |

585.

| 586. | Da bi se uresničile skupne koristi, bo moral sporazum morda pogosto pokrivati znaten del trga. Če se na primer le dva od desetih proizvajalcev pralnih strojev dogovorita, da bosta opustila svoje modele, ki bolj onesnažujejo okolje, je malo verjetno, da bo lahko sporazum preprečil pridobivanje nezasluženih koristi (s strani proizvajalcev pralnih strojev, ki še naprej ponujajo modele, ki bolj onesnažujejo okolje), zato verjetno ne bo dovolj zmanjšal onesnaževanja, saj bodo lahko potrošniki, ki gledajo na lastne interese, prešli na onesnažujoče modele, ki jih proizvajajo preostali dobavitelji (408). |
| --- | --- |

586.

| 587. | Da bi se upoštevale skupne koristi, morajo imeti pogodbene stranke sporazuma možnost, da:






  (a) | jasno opišejo zatrjevane koristi in zagotovijo dokaze, da so že nastale ali bodo verjetno nastale (409); |
| --- | --- | --- |

587.

(a)

jasno opišejo zatrjevane koristi in zagotovijo dokaze, da so že nastale ali bodo verjetno nastale (409);

| (b) | jasno opredelijo upravičence; |
| --- | --- |

(b)

jasno opredelijo upravičence;

| (c) | dokažejo, da se potrošniki na upoštevnem trgu v veliki meri prekrivajo z upravičenci ali so del skupine upravičencev (410), in |
| --- | --- |

(c)

dokažejo, da se potrošniki na upoštevnem trgu v veliki meri prekrivajo z upravičenci ali so del skupine upravičencev (410), in

| (d) | dokažejo, da delež skupnih koristi, ki jih imajo potrošniki na upoštevnem trgu, po možnosti skupaj z individualnimi koristmi, ki so ali niso povezane z uporabno vrednostjo in so jih deležni navedeni potrošniki, odtehta škodo, ki so jo ti potrošniki utrpeli zaradi omejitve. |
| --- | --- |

(d)

dokažejo, da delež skupnih koristi, ki jih imajo potrošniki na upoštevnem trgu, po možnosti skupaj z individualnimi koristmi, ki so ali niso povezane z uporabno vrednostjo in so jih deležni navedeni potrošniki, odtehta škodo, ki so jo ti potrošniki utrpeli zaradi omejitve.

| 588. | Pri tej presoji so lahko še zlasti pomembni dokazi o skupnih koristih iz poročil javnih organov ali poročil, ki jih pripravijo priznane akademske organizacije. |
| --- | --- |

588.

| 589. | Kadar ni razpoložljivih podatkov, ki bi omogočali kvantitativno analizo koristi sporazuma, se lahko upoštevajo drugi dokazi, če kažejo jasno prepoznaven pozitiven učinek na potrošnike na upoštevnem trgu, ki ni zanemarljiv. Ker je trenutno malo izkušenj z merjenjem in količinsko opredelitvijo skupnih koristi, namerava Komisija zagotoviti več navodil v zvezi s tem vprašanjem, ko bo pridobila dovolj izkušenj z obravnavo konkretnih primerov, kar ji bo lahko omogočilo razvoj metodologij za presojo. |
| --- | --- |

589.

9.4.3.4   Katera koli ali vse vrste koristi

| 590. | Pogodbene stranke sporazumov o trajnostnosti se lahko pri utemeljitvi svojega sporazuma na podlagi člena 101(3) sklicujejo na katero koli ali vse tri vrste koristi za potrošnike. Izbira koristi, na katere se bodo sklicevale, je lahko odvisna od dejstev primera in zanesljivosti razpoložljivih dokaznih sredstev. V nekaterih primerih je lahko za izpolnitev pogojev iz člena 101(3) dovolj, če se dokažejo samo individualne koristi, povezane z uporabno vrednostjo. V drugih primerih lahko zadoščajo dokazi o individualnih koristih, ki niso povezane z uporabno vrednostjo, ali o skupnih koristih. V nekaterih primerih pa lahko pogodbene stranke dokažejo kombinacijo dveh ali vseh treh vrst koristi. |
| --- | --- |

590.

| 591. | V nekaterih primerih mora morda preteči nekaj časa, preden se koristi uresničijo. Do takrat ima lahko sporazum le negativne učinke. Dejstvo, da se prenos koristi na potrošnike zgodi z določenim časovnim zamikom, samo po sebi ne izključuje uporabe člena 101(3). Vendar pa se mora z večanjem časovnega zamika povečati tudi učinkovitost, da se nadomesti tudi izguba, ki so jo potrošniki utrpeli v času pred prenosom. Pri tej presoji je treba ustrezno zmanjšati vrednost prihodnjih koristi (411). |
| --- | --- |

591.

9.4.4   Neizključevanje konkurence

| 592. | V skladu s četrtim pogojem iz člena 101(3) sporazum pogodbenim strankam ne sme dopuščati možnosti izključevanja konkurence v zvezi z znatnim delom zadevnih proizvodov. Ta pogoj v bistvu zagotavlja, da na upoštevnih trgih vedno ostane določena stopnja preostale konkurence, ne glede na obseg koristi. |
| --- | --- |

592.

| 593. | Ta zadnji pogoj je lahko izpolnjen, tudi če sporazum, ki omejuje konkurenco, zajema celotno gospodarsko panogo, dokler pogodbene stranke še naprej intenzivno konkurirajo v zvezi z vsaj enim pomembnim parametrom konkurence. Če sporazum na primer odpravlja konkurenco na področju kakovosti ali raznolikosti, vendar je cena prav tako pomemben parameter konkurence v zadevni gospodarski panogi, pri čemer cene niso omejene, je ta pogoj še vedno lahko izpolnjen. |
| --- | --- |

593.

| 594. | Poleg tega, če konkurenti konkurirajo z vrsto diferenciranih proizvodov na istem upoštevnem trgu, odprava konkurence za eno ali več različic proizvoda ne pomeni nujno, da je konkurenca na upoštevnem trgu odpravljena. |
| --- | --- |

594.

| 595. | Podobno, če se konkurenti odločijo, da pri proizvodnji svojih proizvodov ne bodo uporabljali določene onesnažujoče tehnologije ali določene netrajnostne sestavine, konkurenca ne bo odpravljena, če bodo še naprej konkurirali glede cene in/ali kakovosti končnega proizvoda. |
| --- | --- |

595.

| 596. | Nazadnje, odprava konkurence za omejeno časovno obdobje, če to ne vpliva na razvoj konkurence po preteku tega obdobja, ni ovira za izpolnjevanje tega pogoja. Na primer, sporazum med konkurenti o začasni omejitvi proizvodnje ene različice proizvoda, ki vsebuje netrajnostno sestavino, da se na trg uvede trajnostni nadomestek za proizvod z namenom ozaveščanja potrošnikov o značilnostih novega proizvoda, bo na splošno izpolnjeval zadnji pogoj iz člena 101(3). |
| --- | --- |

596.

9.5   Vključenost javnih organov

| 597. | Vključenost nacionalnih ali lokalnih javnih organov v postopek sklepanja sporazumov o trajnostnosti ali seznanjenost teh organov z obstojem takih sporazumov sama po sebi ne izključuje uporabe člena 101 za take sporazume. Podobno, če dejanja javnih organov zgolj spodbujajo podjetja k sodelovanju v protikonkurenčnih sporazumih o trajnostnosti ali jim to olajšujejo, ne da bi bila podjetjem odvzeta avtonomija, za take sporazume še naprej velja člen 101 (412). |
| --- | --- |

597.

| 598. | Vendar pogodbene stranke protikonkurenčnega sporazuma o trajnostnosti ne bodo odgovorne na podlagi člena 101, če so jih javni organi zavezali k sklenitvi sporazuma oziroma so jo zahtevali ali če javni organi okrepijo učinek sporazuma (413). |
| --- | --- |

598.

9.6   Primeri

| 599. | Sporazum, ki ima koristi od mehkega varnega pristana

  Primer 1


  Situacija: žitni kosmiči za zajtrk se prodajajo v privlačnih barvitih kartonskih škatlah. Z leti so te škatle postale večje, a ne zato, ker bi se povečala vsebina, temveč zgolj zato, da bi bile videti privlačnejše in obetavnejše za potrošnike. To je donosna tržna strategija, saj potrošniki pogosto spontano kupujejo žitne kosmiče za zajtrk, večja škatla pa jim daje vtis, da gre za boljšo izbiro. Ker so vsi proizvajalci sledili tej strategiji, ta ni pomembno vplivala na njihove tržne deleže. Vendar pa je povzročila približno 15-odstotni presežek embalažnega materiala, ki se uporablja za njihove proizvode.
  Nevladna organizacija Prevent Waste je strategijo „prazne škatle“ proizvajalcev žitnih kosmičev za zajtrk kritizirala kot potratno in okolju škodljivo, saj proizvajalci porabijo več naravnih virov, kot je potrebno za učinkovito proizvodnjo in distribucijo teh proizvodov. V odgovor so se proizvajalci žitnih kosmičev za zajtrk, organizirani v trgovinsko organizacijo, dogovorili, da bodo omejili presežno embalažo svojih proizvodov. Kolektivno so se dogovorili o standardu za pakiranje, tako da so presežni embalažni material omejili na največ 3 %, da bi zagotovili nadaljnjo enostavnost uporabe škatel za žitne kosmiče, odločitev pa so javno objavili. Proizvajalci žitnih kosmičev za zajtrk izvajajo sporazum od začetka leta, pokriva pa celotni trg. Posledično so se stroški pakiranja, ki predstavljajo 6 % veleprodajne cene, znižali za približno 10 %. To je povzročilo približno 0,5-odstotno znižanje veleprodajne cene žitnih kosmičev za zajtrk in 0–0,5-odstotno znižanje maloprodajne cene.

  Analiza: konkurenti sklenejo dogovor glede standarda, ki vpliva na trženje proizvoda, vendar to storijo na pregleden način, ki vsem omogoča sprejetje pristopa, a jih k temu ne obvezuje. Ni izmenjave občutljivih informacij. Poleg tega lahko proizvajalci žitnih kosmičev po želji nadalje zmanjšajo svojo embalažo. Sporazum o standardizaciji za omejitev presežne embalaže ima zelo majhen učinek na ceno žitnih kosmičev za zajtrk in jo celo znižuje, ne vpliva na konkurenco med proizvajalci žitnih kosmičev glede glavnih parametrov, tj. cene, kakovosti in inovacij, ter le v omejenem obsegu vpliva na konkurenco pri trženju (zaradi očitno omejenega učinka strategije „prevelike“ škatle). Sporazum torej izpolnjuje pogoje varnega pristana in verjetno ne bo imel znatnih negativnih učinkov na konkurenco. Sporazum dejansko izboljšuje izid za potrošnike, saj odpravlja drage strategije presežne embalaže, ki imajo majhen učinek na konkurenco. |
| --- | --- |

599.

Primer 1

Situacija: žitni kosmiči za zajtrk se prodajajo v privlačnih barvitih kartonskih škatlah. Z leti so te škatle postale večje, a ne zato, ker bi se povečala vsebina, temveč zgolj zato, da bi bile videti privlačnejše in obetavnejše za potrošnike. To je donosna tržna strategija, saj potrošniki pogosto spontano kupujejo žitne kosmiče za zajtrk, večja škatla pa jim daje vtis, da gre za boljšo izbiro. Ker so vsi proizvajalci sledili tej strategiji, ta ni pomembno vplivala na njihove tržne deleže. Vendar pa je povzročila približno 15-odstotni presežek embalažnega materiala, ki se uporablja za njihove proizvode.

Nevladna organizacija Prevent Waste je strategijo „prazne škatle“ proizvajalcev žitnih kosmičev za zajtrk kritizirala kot potratno in okolju škodljivo, saj proizvajalci porabijo več naravnih virov, kot je potrebno za učinkovito proizvodnjo in distribucijo teh proizvodov. V odgovor so se proizvajalci žitnih kosmičev za zajtrk, organizirani v trgovinsko organizacijo, dogovorili, da bodo omejili presežno embalažo svojih proizvodov. Kolektivno so se dogovorili o standardu za pakiranje, tako da so presežni embalažni material omejili na največ 3 %, da bi zagotovili nadaljnjo enostavnost uporabe škatel za žitne kosmiče, odločitev pa so javno objavili. Proizvajalci žitnih kosmičev za zajtrk izvajajo sporazum od začetka leta, pokriva pa celotni trg. Posledično so se stroški pakiranja, ki predstavljajo 6 % veleprodajne cene, znižali za približno 10 %. To je povzročilo približno 0,5-odstotno znižanje veleprodajne cene žitnih kosmičev za zajtrk in 0–0,5-odstotno znižanje maloprodajne cene.

Analiza: konkurenti sklenejo dogovor glede standarda, ki vpliva na trženje proizvoda, vendar to storijo na pregleden način, ki vsem omogoča sprejetje pristopa, a jih k temu ne obvezuje. Ni izmenjave občutljivih informacij. Poleg tega lahko proizvajalci žitnih kosmičev po želji nadalje zmanjšajo svojo embalažo. Sporazum o standardizaciji za omejitev presežne embalaže ima zelo majhen učinek na ceno žitnih kosmičev za zajtrk in jo celo znižuje, ne vpliva na konkurenco med proizvajalci žitnih kosmičev glede glavnih parametrov, tj. cene, kakovosti in inovacij, ter le v omejenem obsegu vpliva na konkurenco pri trženju (zaradi očitno omejenega učinka strategije „prevelike“ škatle). Sporazum torej izpolnjuje pogoje varnega pristana in verjetno ne bo imel znatnih negativnih učinkov na konkurenco. Sporazum dejansko izboljšuje izid za potrošnike, saj odpravlja drage strategije presežne embalaže, ki imajo majhen učinek na konkurenco.

| 600. | Sporazum, ki ima koristi od mehkega varnega pristana

  Primer 2


  Situacija: nevladna organizacija Fair Tropical Fruits je skupaj s številnimi trgovci s sadjem ustanovila znak za tropsko sadje, s katerim se trguje v okviru sistema pravične trgovine (znak FTF). Podjetja, ki trgujejo s tropskim sadjem, morajo za uporabo znaka zagotoviti, da zadevno sadje prihaja od proizvajalcev, ki delavcem zagotavljajo pravično zajamčeno plačo in ne izkoriščajo dela otrok. Ti trgovci s sadjem lahko še naprej prosto trgujejo tudi s sadjem pod drugimi znaki ali brez njih. Organizacija Fair Tropical Fruits je vzpostavila sistem spremljanja za potrjevanje, da proizvodi, ki se prodajajo pod znakom FTF, izpolnjujejo minimalne pogoje. Pogoji za sodelovanje ter metodologija in rezultati sistema spremljanja so dostopni na spletišču organizacije Fair Tropical Fruits. Sadje, ki se prodaja pod znakom FTF, je dražje od drugega tropskega sadja, s katerim se trguje.
  Znak FTF je bil uveden po vsej EU, uporabljajo pa ga številni veliki trgovci, ki so tudi podpisali sporazum o upoštevanju minimalnih pogojev za uporabo znaka. Znak je hitro postal priljubljen pri nekaterih potrošnikih. Glede na vrsto tropskega sadja in zadevni geografski trg se tržni deleži trgovcev s sadjem gibljejo od 12 % za ananas do 20 % za mango. Isti trgovci poslujejo tudi zunaj okvira znaka.

  Analiza: ni verjetno, da bi znak FTF povzročil znatne negativne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1), lahko pa ima koristi od mehkega varnega pristana za standarde trajnostnosti glede na: (i) skromne tržne deleže pogodbenih strank sporazuma na različnih upoštevnih nabavnih in prodajnih trgih, (ii) pomembne tržne deleže drugih znakov in konvencionalnih proizvodov ter konkurenco, ki jo predstavljajo, ter dejstvo, (iii) da je sodelovanje pri znaku FTF prostovoljno in neizključujoče, (iv) da sporazum o standardizaciji ne vključuje izmenjave informacij o nabavnih cenah, drugih stroških, obsegu proizvodnje ali maržah in (v) da je dovoljenje za uporabo znaka odvisno le od upoštevanja določenih minimalnih pogojev, ne da bi se pogodbene stranke dogovorile o kakršnih koli zavezujočih najnižjih cenah ali doplačilih. Sporazumi lahko dejansko povečajo izbiro, ki je na voljo potrošnikom, saj jim omogočijo prepoznavanje proizvodov, ki imajo značilnosti „pravične trgovine“. |
| --- | --- |

600.

Primer 2

Situacija: nevladna organizacija Fair Tropical Fruits je skupaj s številnimi trgovci s sadjem ustanovila znak za tropsko sadje, s katerim se trguje v okviru sistema pravične trgovine (znak FTF). Podjetja, ki trgujejo s tropskim sadjem, morajo za uporabo znaka zagotoviti, da zadevno sadje prihaja od proizvajalcev, ki delavcem zagotavljajo pravično zajamčeno plačo in ne izkoriščajo dela otrok. Ti trgovci s sadjem lahko še naprej prosto trgujejo tudi s sadjem pod drugimi znaki ali brez njih. Organizacija Fair Tropical Fruits je vzpostavila sistem spremljanja za potrjevanje, da proizvodi, ki se prodajajo pod znakom FTF, izpolnjujejo minimalne pogoje. Pogoji za sodelovanje ter metodologija in rezultati sistema spremljanja so dostopni na spletišču organizacije Fair Tropical Fruits. Sadje, ki se prodaja pod znakom FTF, je dražje od drugega tropskega sadja, s katerim se trguje.

Znak FTF je bil uveden po vsej EU, uporabljajo pa ga številni veliki trgovci, ki so tudi podpisali sporazum o upoštevanju minimalnih pogojev za uporabo znaka. Znak je hitro postal priljubljen pri nekaterih potrošnikih. Glede na vrsto tropskega sadja in zadevni geografski trg se tržni deleži trgovcev s sadjem gibljejo od 12 % za ananas do 20 % za mango. Isti trgovci poslujejo tudi zunaj okvira znaka.

Analiza: ni verjetno, da bi znak FTF povzročil znatne negativne učinke na konkurenco v smislu člena 101(1), lahko pa ima koristi od mehkega varnega pristana za standarde trajnostnosti glede na: (i) skromne tržne deleže pogodbenih strank sporazuma na različnih upoštevnih nabavnih in prodajnih trgih, (ii) pomembne tržne deleže drugih znakov in konvencionalnih proizvodov ter konkurenco, ki jo predstavljajo, ter dejstvo, (iii) da je sodelovanje pri znaku FTF prostovoljno in neizključujoče, (iv) da sporazum o standardizaciji ne vključuje izmenjave informacij o nabavnih cenah, drugih stroških, obsegu proizvodnje ali maržah in (v) da je dovoljenje za uporabo znaka odvisno le od upoštevanja določenih minimalnih pogojev, ne da bi se pogodbene stranke dogovorile o kakršnih koli zavezujočih najnižjih cenah ali doplačilih. Sporazumi lahko dejansko povečajo izbiro, ki je na voljo potrošnikom, saj jim omogočijo prepoznavanje proizvodov, ki imajo značilnosti „pravične trgovine“.

| 601. | Sporazum, ki nima znatnega učinka na konkurenco

  Primer 3


  Situacija: Fair-Clothing.Com je zelo uspešna nevladna organizacija, ki je s pomočjo državnih subvencij in uspešne medijske kampanje prepričala veliko večino podjetij, ki prodajajo oblačila v EU, vključno z vsemi glavnimi blagovnimi znamkami in več maloprodajnimi verigami za prodajo oblačil, da oblačila kupujejo le od proizvajalcev v državah v razvoju, ki spoštujejo določene ravni minimalne plače. Kampanja, ki so jo široko podprle nacionalne potrošniške organizacije in potrošniške organizacije EU ter se je usklajevala z njimi, je bila izjemno uspešna: trenutno se 85 % vseh oblačil, prodanih v EU, prodaja pod znakom Fair Clothing (pravična oblačila). Za pridobitev dovoljenja za uporabo znaka so sodelujoča podjetja soglašala, da bodo spoštovala standarde minimalne plače in ne bodo prodajala oblačil, ki niso v skladu s temi standardi, ne glede na to, kje se oblačila proizvajajo. Zaradi kampanje so se plače delavcev v tekstilni industriji v državah v razvoju v povprečju zvišale za 20 %.
  Raziskave in študije o potrošniških proizvodih kažejo, da se povprečna cena oblačil v EU ni znatno zvišala zaradi uvedbe znaka Fair Clothing: ocene učinka na cene se gibljejo od –0,5 % do +0,8 % in se statistično ne razlikujejo bistveno od nič. Dejstvo, da se cene niso zvišale, je mogoče najbolj verodostojno pojasniti z relativno zanemarljivostjo plač v proizvodnji kot sestavnega dela končne cene oblačil in morebitnim izboljšanjem produktivnosti dela, ki bi lahko bilo posledica zvišanja plač. Del stroškov proizvodnje bombažnih srajc, povezan s plačami, na primer predstavlja približno 30 % lokalnih proizvodnih stroškov. Zato se lahko pričakuje, da se je zaradi 20-odstotnega zvišanja plač cena srajce franko tovarna v državah v razvoju zvišala za največ 6 %.

  Analiza: ker pogodbene stranke sporazuma o znaku Fair Clothing (lastniki blagovnih znamk in maloprodajne verige za prodajo oblačil v zahodnem svetu) k nabavni ceni dodajo 200- do 300-odstotno povprečno maržo za kritje stroškov prevoza in uvoza ter drugih stroškov distribucije in pakiranja, je učinek na ceno, po kateri pogodbene stranke prodajajo srajce, že iz tega razloga največ 1,5- do 2-odstoten. Poleg tega kaže, da 20-odstotno zvišanje plač pozitivno vpliva na produktivnost dela v tekstilnem sektorju v državah v razvoju, saj delavcem omogoča dostop do bolj hranljive hrane in boljšega zdravstvenega varstva. Glede na intenzivno konkurenco v oblačilnem sektorju se lahko pričakuje, da se bodo cene zaradi tega izboljšanja produktivnosti znižale.
  Na podlagi ocen učinka na ceno je mogoče skleniti, da sporazumi o znaku Fair Clothing verjetno ne bodo imeli znatnih negativnih učinkov za stranke pogodbenih strank sporazumov in zato niso zajeti v členu 101(1). |
| --- | --- |

601.

Primer 3

Situacija: Fair-Clothing.Com je zelo uspešna nevladna organizacija, ki je s pomočjo državnih subvencij in uspešne medijske kampanje prepričala veliko večino podjetij, ki prodajajo oblačila v EU, vključno z vsemi glavnimi blagovnimi znamkami in več maloprodajnimi verigami za prodajo oblačil, da oblačila kupujejo le od proizvajalcev v državah v razvoju, ki spoštujejo določene ravni minimalne plače. Kampanja, ki so jo široko podprle nacionalne potrošniške organizacije in potrošniške organizacije EU ter se je usklajevala z njimi, je bila izjemno uspešna: trenutno se 85 % vseh oblačil, prodanih v EU, prodaja pod znakom Fair Clothing (pravična oblačila). Za pridobitev dovoljenja za uporabo znaka so sodelujoča podjetja soglašala, da bodo spoštovala standarde minimalne plače in ne bodo prodajala oblačil, ki niso v skladu s temi standardi, ne glede na to, kje se oblačila proizvajajo. Zaradi kampanje so se plače delavcev v tekstilni industriji v državah v razvoju v povprečju zvišale za 20 %.

Raziskave in študije o potrošniških proizvodih kažejo, da se povprečna cena oblačil v EU ni znatno zvišala zaradi uvedbe znaka Fair Clothing: ocene učinka na cene se gibljejo od –0,5 % do +0,8 % in se statistično ne razlikujejo bistveno od nič. Dejstvo, da se cene niso zvišale, je mogoče najbolj verodostojno pojasniti z relativno zanemarljivostjo plač v proizvodnji kot sestavnega dela končne cene oblačil in morebitnim izboljšanjem produktivnosti dela, ki bi lahko bilo posledica zvišanja plač. Del stroškov proizvodnje bombažnih srajc, povezan s plačami, na primer predstavlja približno 30 % lokalnih proizvodnih stroškov. Zato se lahko pričakuje, da se je zaradi 20-odstotnega zvišanja plač cena srajce franko tovarna v državah v razvoju zvišala za največ 6 %.

Analiza: ker pogodbene stranke sporazuma o znaku Fair Clothing (lastniki blagovnih znamk in maloprodajne verige za prodajo oblačil v zahodnem svetu) k nabavni ceni dodajo 200- do 300-odstotno povprečno maržo za kritje stroškov prevoza in uvoza ter drugih stroškov distribucije in pakiranja, je učinek na ceno, po kateri pogodbene stranke prodajajo srajce, že iz tega razloga največ 1,5- do 2-odstoten. Poleg tega kaže, da 20-odstotno zvišanje plač pozitivno vpliva na produktivnost dela v tekstilnem sektorju v državah v razvoju, saj delavcem omogoča dostop do bolj hranljive hrane in boljšega zdravstvenega varstva. Glede na intenzivno konkurenco v oblačilnem sektorju se lahko pričakuje, da se bodo cene zaradi tega izboljšanja produktivnosti znižale.

Na podlagi ocen učinka na ceno je mogoče skleniti, da sporazumi o znaku Fair Clothing verjetno ne bodo imeli znatnih negativnih učinkov za stranke pogodbenih strank sporazumov in zato niso zajeti v členu 101(1).

| 602. | Sporazum, ki verjetno ne omejuje konkurence na podlagi člena 101(1) in/ali verjetno izpolnjuje pogoje iz člena 101(3)

  Primer 4


  Situacija: na podlagi ugotovitev raziskave priporočenih ravni maščobe v nekaterih predelanih živilih, ki jo je opravil javno financirani možganski trust v eni državi članici, je več večjih proizvajalcev predelanih živil v isti državi članici prek uradnih razprav v okviru industrijskega trgovinskega združenja soglašalo, da se določijo priporočene ravni maščob za proizvode. Pogodbene stranke imajo skupaj 70-odstotni prodajni delež teh proizvodov v državi članici. Pobuda pogodbenih strank bo podprta z nacionalno oglaševalsko kampanjo, ki jo bo financiral možganski trust in v kateri bodo poudarjene nevarnosti visoke vsebnosti maščob v predelanih živilih.
  Analiza: čeprav so ravni maščobe samo priporočene in zato prostovoljne, je mogoče, da bodo zaradi velike medijske pozornosti zaradi nacionalne oglaševalske kampanje dogovor glede priporočenih ravni maščob spoštovali vsi proizvajalci predelanih živil v državi članici. Zato lahko ta raven postane dejansko najvišja raven maščob v predelanih živilih. S tem se lahko omeji izbira potrošnika na celotnem proizvodnem trgu. Kljub temu pa bodo pogodbene stranke lahko še naprej konkurirale v zvezi s številnimi drugimi značilnostmi proizvodov, kot so cena, velikost proizvoda, kakovost, okus, vsebnost drugih hranil in soli, ravnovesje sestavin in trženje blagovne znamke. Nadalje se lahko konkurenca v zvezi z ravnmi maščob v zadevnem proizvodu poveča, kadar si pogodbene stranke prizadevajo ponuditi proizvode z najnižjimi ravnmi. Zato ni verjetno, da bo sporazum omejeval konkurenco v smislu člena 101(1). Vendar tudi če se ugotovi, da ima sporazum znaten negativen učinek na konkurenco na podlagi člena 101(1) – ker potrošniki ne morejo izbrati živil z visoko vsebnostjo maščob –, bodo koristi za potrošnike v smislu vrednosti prejetih informacij in koristnih učinkov na zdravje verjetno večje od škode, zato bo sporazum verjetno izpolnjeval pogoje iz člena 101(3). |
| --- | --- |

602.

Primer 4

Situacija: na podlagi ugotovitev raziskave priporočenih ravni maščobe v nekaterih predelanih živilih, ki jo je opravil javno financirani možganski trust v eni državi članici, je več večjih proizvajalcev predelanih živil v isti državi članici prek uradnih razprav v okviru industrijskega trgovinskega združenja soglašalo, da se določijo priporočene ravni maščob za proizvode. Pogodbene stranke imajo skupaj 70-odstotni prodajni delež teh proizvodov v državi članici. Pobuda pogodbenih strank bo podprta z nacionalno oglaševalsko kampanjo, ki jo bo financiral možganski trust in v kateri bodo poudarjene nevarnosti visoke vsebnosti maščob v predelanih živilih.

Analiza: čeprav so ravni maščobe samo priporočene in zato prostovoljne, je mogoče, da bodo zaradi velike medijske pozornosti zaradi nacionalne oglaševalske kampanje dogovor glede priporočenih ravni maščob spoštovali vsi proizvajalci predelanih živil v državi članici. Zato lahko ta raven postane dejansko najvišja raven maščob v predelanih živilih. S tem se lahko omeji izbira potrošnika na celotnem proizvodnem trgu. Kljub temu pa bodo pogodbene stranke lahko še naprej konkurirale v zvezi s številnimi drugimi značilnostmi proizvodov, kot so cena, velikost proizvoda, kakovost, okus, vsebnost drugih hranil in soli, ravnovesje sestavin in trženje blagovne znamke. Nadalje se lahko konkurenca v zvezi z ravnmi maščob v zadevnem proizvodu poveča, kadar si pogodbene stranke prizadevajo ponuditi proizvode z najnižjimi ravnmi. Zato ni verjetno, da bo sporazum omejeval konkurenco v smislu člena 101(1). Vendar tudi če se ugotovi, da ima sporazum znaten negativen učinek na konkurenco na podlagi člena 101(1) – ker potrošniki ne morejo izbrati živil z visoko vsebnostjo maščob –, bodo koristi za potrošnike v smislu vrednosti prejetih informacij in koristnih učinkov na zdravje verjetno večje od škode, zato bo sporazum verjetno izpolnjeval pogoje iz člena 101(3).

| 603. | Sporazum, ki omejuje konkurenco na podlagi člena 101(1) in izpolnjuje pogoje iz člena 101(3)

  Primer 5


  Situacija: proizvajalci pralnih strojev trenutno proizvajajo različne pralne stroje, od najnovejših modelov, ki so tehnično naprednejši in energijsko učinkovitejši, do starejših modelov, ki so tehnično manj napredni. Starejši, manj napredni modeli porabijo več električne energije in vode, vendar je njihova proizvodnja cenejša in se prodajajo po nižjih cenah kot novejši in tehnično napredni modeli. V skladu z uredbo EU so vsi modeli razvrščeni v osem kategorij energijske učinkovitosti, od A do H, in na podlagi tega ustrezno označeni.
  Inovacije v gospodarski panogi so usmerjene v nadaljnje izboljšanje energijske učinkovitosti novih modelov. Vendar proizvajalci pralnih strojev menijo tudi, da morajo pokusiti zmanjšati porabo energije svojih strojev na druge načine. Zato so se dogovorili za postopno opustitev proizvodnje in prodaje pralnih strojev kategorij F do H, tj. starejših in energijsko najmanj učinkovitih modelov. Ti starejši modeli so tudi najmanj gospodarni z vodo.
  Sporazum vključuje vse proizvajalce in tako zajema skoraj celoten trg. Določa opustitev proizvodnje in prodaje pralnih strojev kategorij F do H v dveh letih. Ti modeli trenutno predstavljajo približno 35 % celotne prodaje na trgu. Vsi sodelujoči proizvajalci že proizvajajo nekatere modele v kategorijah A do E, zato nobeden od njih ne bo izgubil celotne trenutne prodaje, vendar pa bo sporazum vplival na vsakega proizvajalca drugače, odvisno od njegove trenutne ponudbe modelov. Zato je verjetno, da bo to vplivalo na konkurenco med proizvajalci. Poleg tega se bo s postopno opustitvijo kategorij F do H zmanjšala izbira strojev, ki so na voljo potrošnikom, povišali pa se bodo tudi povprečni stroški nakupa. Za povprečnega kupca, ki je prej kupil pralni stroj iz kategorij F do H, se bo cena stroja zvišala za vsaj 40 do 70 EUR.
  Gospodarska panoga je pred izvajanjem sporazuma o postopnem opuščanju kategorij F do H poskušala preusmeriti povpraševanje stran od teh kategorij s pomočjo oglaševalskih kampanj. Študije so pokazale, da je za neuspeh teh kampanj krivo dejstvo, da številni potrošniki pri odločanju o nakupu težko pretehtajo pozitivni učinek prihodnjih znižanj stroškov za električno energijo in vodo glede na negativni učinek takojšnjega zvišanja nabavne cene stroja.
  Te študije kažejo tudi, da imajo kupci pralnih strojev v resnici precejšnje koristi od postopnega opuščanja kategorij F do H. Povprečnemu kupcu pralnega stroja se bo zvišanje nabavne cene povrnilo v enem do dveh letih, in sicer v obliki nižjih stroškov električne energije in vode. Veliki večini potrošnikov, vključno s tistimi, ki redkeje uporabljajo svoj stroj, se bo zvišanje nabavne cene povrnilo v štirih letih. Ker je povprečna pričakovana življenjska doba strojev iz kategorij A do E najmanj pet let, imajo potrošniki pralnih strojev kot skupina koristi od sporazuma. Ta neto korist je za vse uporabnike pralnih strojev še večja zaradi okoljskih koristi, ki izhajajo iz skupnega zmanjšanja porabe električne energije in vode. Manjša poraba električne energije vodi do manjšega onesnaževanja iz proizvodnje električne energije, kar koristi tudi potrošnikom pralnih strojev, če nedelovanja trga, povezanega z onesnaževanjem, ne obravnavajo že drugi regulativni instrumenti (na primer sistem EU za trgovanje z emisijami, ki omejuje emisije CO2). Manjša poraba vode vodi do manjšega onesnaženja vode. Ker velika večina prebivalstva uporablja pralne stroje, delež teh okoljskih koristi pripada potrošnikom na upoštevnem trgu, na katerega vpliva sporazum.

  Analiza: čeprav bo imel sporazum verjetno znatne negativne učinke in bo zajet s členom 101(1), je verjetno tudi, da bo izpolnjeval pogoje iz člena 101(3). Zlasti: (i) zaradi sporazuma bo povprečni pralni stroj bolj energijsko učinkovit in gospodaren z vodo, (ii) tega ne bi bilo mogoče doseči z manj omejevalnim sporazumom, na primer s skupno oglaševalsko kampanjo ali znakom za trajnostnost, (iii) potrošniki na upoštevnem trgu imajo neto koristi zaradi individualnih koristi, povezanih z uporabno vrednostjo, in skupnih okoljskih koristi ter (iv) konkurenca ni odpravljena, saj sporazum vpliva le na obseg nabora modelov, kar je en parameter konkurence, ne pa na druge parametre, kot so cena ali inovacije, na podlagi katerih konkurenca lahko poteka in tudi poteka. |
| --- | --- |

603.

Primer 5

Situacija: proizvajalci pralnih strojev trenutno proizvajajo različne pralne stroje, od najnovejših modelov, ki so tehnično naprednejši in energijsko učinkovitejši, do starejših modelov, ki so tehnično manj napredni. Starejši, manj napredni modeli porabijo več električne energije in vode, vendar je njihova proizvodnja cenejša in se prodajajo po nižjih cenah kot novejši in tehnično napredni modeli. V skladu z uredbo EU so vsi modeli razvrščeni v osem kategorij energijske učinkovitosti, od A do H, in na podlagi tega ustrezno označeni.

Inovacije v gospodarski panogi so usmerjene v nadaljnje izboljšanje energijske učinkovitosti novih modelov. Vendar proizvajalci pralnih strojev menijo tudi, da morajo pokusiti zmanjšati porabo energije svojih strojev na druge načine. Zato so se dogovorili za postopno opustitev proizvodnje in prodaje pralnih strojev kategorij F do H, tj. starejših in energijsko najmanj učinkovitih modelov. Ti starejši modeli so tudi najmanj gospodarni z vodo.

Sporazum vključuje vse proizvajalce in tako zajema skoraj celoten trg. Določa opustitev proizvodnje in prodaje pralnih strojev kategorij F do H v dveh letih. Ti modeli trenutno predstavljajo približno 35 % celotne prodaje na trgu. Vsi sodelujoči proizvajalci že proizvajajo nekatere modele v kategorijah A do E, zato nobeden od njih ne bo izgubil celotne trenutne prodaje, vendar pa bo sporazum vplival na vsakega proizvajalca drugače, odvisno od njegove trenutne ponudbe modelov. Zato je verjetno, da bo to vplivalo na konkurenco med proizvajalci. Poleg tega se bo s postopno opustitvijo kategorij F do H zmanjšala izbira strojev, ki so na voljo potrošnikom, povišali pa se bodo tudi povprečni stroški nakupa. Za povprečnega kupca, ki je prej kupil pralni stroj iz kategorij F do H, se bo cena stroja zvišala za vsaj 40 do 70 EUR.

Gospodarska panoga je pred izvajanjem sporazuma o postopnem opuščanju kategorij F do H poskušala preusmeriti povpraševanje stran od teh kategorij s pomočjo oglaševalskih kampanj. Študije so pokazale, da je za neuspeh teh kampanj krivo dejstvo, da številni potrošniki pri odločanju o nakupu težko pretehtajo pozitivni učinek prihodnjih znižanj stroškov za električno energijo in vodo glede na negativni učinek takojšnjega zvišanja nabavne cene stroja.

Te študije kažejo tudi, da imajo kupci pralnih strojev v resnici precejšnje koristi od postopnega opuščanja kategorij F do H. Povprečnemu kupcu pralnega stroja se bo zvišanje nabavne cene povrnilo v enem do dveh letih, in sicer v obliki nižjih stroškov električne energije in vode. Veliki večini potrošnikov, vključno s tistimi, ki redkeje uporabljajo svoj stroj, se bo zvišanje nabavne cene povrnilo v štirih letih. Ker je povprečna pričakovana življenjska doba strojev iz kategorij A do E najmanj pet let, imajo potrošniki pralnih strojev kot skupina koristi od sporazuma. Ta neto korist je za vse uporabnike pralnih strojev še večja zaradi okoljskih koristi, ki izhajajo iz skupnega zmanjšanja porabe električne energije in vode. Manjša poraba električne energije vodi do manjšega onesnaževanja iz proizvodnje električne energije, kar koristi tudi potrošnikom pralnih strojev, če nedelovanja trga, povezanega z onesnaževanjem, ne obravnavajo že drugi regulativni instrumenti (na primer sistem EU za trgovanje z emisijami, ki omejuje emisije CO2). Manjša poraba vode vodi do manjšega onesnaženja vode. Ker velika večina prebivalstva uporablja pralne stroje, delež teh okoljskih koristi pripada potrošnikom na upoštevnem trgu, na katerega vpliva sporazum.

Analiza: čeprav bo imel sporazum verjetno znatne negativne učinke in bo zajet s členom 101(1), je verjetno tudi, da bo izpolnjeval pogoje iz člena 101(3). Zlasti: (i) zaradi sporazuma bo povprečni pralni stroj bolj energijsko učinkovit in gospodaren z vodo, (ii) tega ne bi bilo mogoče doseči z manj omejevalnim sporazumom, na primer s skupno oglaševalsko kampanjo ali znakom za trajnostnost, (iii) potrošniki na upoštevnem trgu imajo neto koristi zaradi individualnih koristi, povezanih z uporabno vrednostjo, in skupnih okoljskih koristi ter (iv) konkurenca ni odpravljena, saj sporazum vpliva le na obseg nabora modelov, kar je en parameter konkurence, ne pa na druge parametre, kot so cena ali inovacije, na podlagi katerih konkurenca lahko poteka in tudi poteka.

---

(1)  UL C 11, 14.1.2011, str. 1.

(2)  Glej tudi Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z naslovom „Posodobitev nove industrijske strategije iz leta 2020: močnejši enotni trg za okrevanje Evrope“ (COM(2021) 350 final).

(3)  Uredba Komisije (EU) 2023/1066 z dne 1. junija 2023 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za nekatere skupine sporazumov o raziskavah in razvoju (UL L 143, 2.6.2023, str. 9).

(4)  Uredba Komisije (EU) 2023/1067 z dne 1. junija 2023 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za nekatere skupine sporazumov o specializaciji (UL L 143, 2.6.2023, str. 20).

(5)  Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Evropskemu svetu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij, Evropski zeleni dogovor (COM(2019) 640 final).

(6)  Glej na primer sodbo z dne 25. marca 2021, Deutsche Telekom/Komisija, C-152/19 P, ECLI:EU:C:2021:238, točka 72 in navedena sodna praksa.

(7)  V smislu sodbe z dne 11. septembra 2014, MasterCard/Komisija, C-382/12 P, ECLI:EU:C:2014:2201, točka 76, in sklepnih predlogov generalnega pravobranilca P. Légerja z dne 10. julija 2001, Wouters, C-309/99, ECLI:EU:C:2001:390, točka 61.

(8)  Glej na primer sodbo z dne 24. oktobra 1996, Viho, C-73/95 P, ECLI:EU:C:1996:405, točka 51. Izvajanje odločilnega vpliva matične družbe na ravnanje njene hčerinske družbe se lahko domneva v primeru hčerinskih družb, ki so v celoti v lasti matične družbe, ali če ima matična družba vse glasovalne pravice, vezane na delnice svoje hčerinske družbe; glej na primer sodbo z dne 10. septembra 2009, Akzo, C-97/08, ECLI:EU:C:2009:536, točka 60 in naslednje, in sodbo z dne 27. januarja 2021, The Goldman Sachs Group Inc/Komisija, C-595/18 P, ECLI:EU:C:2021:73, točka 36.

(9)  Sodba z dne 26. septembra 2013, EI du Pont de Nemours and Company, C-172/12 P, ECLI:EU:C:2013:601, točka 47, in sodba z dne 14. septembra 2017, LG Electronics Inc. and Koninklijke Philips Electronics NV, C-588/15 P in C-622/15 P, ECLI:EU:C:2017:679, točki 71 in 76.

(10)  Sodba z dne 14. septembra 2017, LG Electronics Inc. and Koninklijke Philips Electronics NV, C-588/15 P in C-622/15 P, ECLI:EU:C:2017:679, točka 79.

(11)  Glej na primer sodbo z dne 13. julija 2006, Komisija/Volkswagen, C-74/04 P, ECLI:EU:C:2006:460, točka 37.

(12)  Glej na primer sodbo z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točka 26; sodbo z dne 31. marca 1993, Wood Pulp, C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 in C-125/85 do C-129/85, ECLI:EU:C:1993:120, točka 63.

(13)  Sodba z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, ECLI:EU:C:2015:184, točka 126 in navedena sodna praksa.

(14)  Kaj pomeni „kratek čas“, je odvisno od pravnega in gospodarskega okvira, od dejstev obravnavanega primera ter zlasti od tega, ali je zadevno podjetje pogodbena stranka sporazuma o horizontalnem sodelovanju ali tretja oseba. Kadar Komisija pri presoji, ali bi bilo treba pogodbeno stranko sporazuma šteti za potencialnega konkurenta druge pogodbene stranke, uporablja pojem „kratek čas“, bo običajno upoštevala daljše obdobje, kot kadar ta pojem uporablja za namen presoje sposobnosti tretje osebe, da izvaja konkurenčni pritisk na pogodbene stranke sporazuma. Da bi se tretja oseba štela za potencialnega konkurenta, bi moral vstop na trg potekati dovolj hitro, tako da bi bila grožnja potencialnega vstopa konkurenčni pritisk na ravnanje pogodbenih strank in drugih udeležencev na trgu. Zato se v uredbi o skupinskem izvzetju za sporazume o raziskavah in razvoju ter uredbi o skupinskem izvzetju za sporazume o specializaciji za „kratek čas“ šteje obdobje, ki ni daljše od treh let.

(15)  Sodba z dne 30. januarja 2020, Generics (UK), C-307/18, ECLI:EU:C:2020:52, točki 37 in 38.

(16)  Sam obstoj patenta se ne more šteti za tako nepremagljivo oviro. Glej sodbo z dne 25. marca 2021, Lundbeck, C-591/16 P, ECLI:EU:C:2021:243, točke 38, 58 in 59.

(17)  Glej na primer sodbo z dne 30. januarja 2020, Generics (UK), C-307/18, ECLI:EU:C:2020:52, točke 36 do 58.

(18)  Člen 101(1) prepoveduje dejanske in potencialne protikonkurenčne učinke; glej na primer sodbo z dne 28. maja 1998, John Deere, C-7/95 P, ECLI:EU:C:1998:256, točka 77; sodbo z dne 23. novembra 2006, Asnef-Equifax, C-238/05, ECLI:EU:C:2006:734, točka 50.

(19)  Glej sodbo z dne 6. oktobra 2009, GlaxoSimthKline, C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P in C-519/06 P, ECLI:EU:C:2009:610, točka 95.

(20)  Glej sodbo z dne 23. oktobra 2003, Van den Bergh Foods/Komisija, T-65/98, ECLI:EU:T:2003:281, točka 107; sodbo z dne 18. septembra 2001, Métropole télévision (M6) in drugi/Komisija, T-112/99, ECLI:EU:T:2001:215, točka 74; sodbo z dne 2. maja 2006, O2/Komisija, T-328/03, ECLI:EU:T:2006:116, točka 69 in naslednje. Upoštevanje spodbujevalnih učinkov na konkurenco omogoča razumevanje objektivne teže prakse. Ni mišljeno kot „pravilo razumne presoje“, po katerem bi bilo treba ob opredelitvi sporazuma kot „omejevanje konkurence“ v smislu člena 101(1) opraviti tehtanje pozitivnih in negativnih posledic za konkurenco, glej sodbo z dne 30. januarja 2020, Generics (UK), C-307/18, ECLI:EU:C:2020:52, točka 104.

(21)  Glej sodbo z dne 14. oktobra 2010, Deutsche Telekom, C-280/08 P, ECLI:EU:C:2010:603, točki 80 in 81. Ta možnost se razlaga ozko; glej na primer sodbo z dne 29. oktobra 1980, Van Landewyck/Komisija, združene zadeve 209 do 215 in 218/78, ECLI:EU:C:1980:248, točke 130 do 134; sodbo z dne 11. novembra 1997, Ladbroke Racing, C-359/95 P in C-379/95 P, ECLI:EU:C:1997:531, točka 33 in naslednje.

(22)  Sodba z dne 9. septembra 2003, CIF, C-198/01, ECLI:EU:C:2003:430, točka 54 in naslednje.

(23)  Glej na primer sodbo z dne 13. decembra 2006, FNCBV in drugi/Komisija (francosko goveje meso), T-217/03 in T-245/03, ECLI:EU:T:2006:391, točka 92.

(24)  Glej na primer sodbo z dne 11. septembra 2014, CB/Komisija, C-67/13 P, ECLI:EU:C:2014:2204, točki 49 in 50.

(25)  Glej na primer sodbo z dne 6. oktobra 2009, GlaxoSimthKline, C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P in C-519/06 P, ECLI:EU:C:2009:610, točka 55; sodbo z dne 20. novembra 2008, BIDS, C-209/07, ECLI:EU:C:2008:643, točka 16; sodbo z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točka 29 in naslednje; sodbo z dne 28. maja 1998, John Deere, C-7/95 P, ECLI:EU:C:1998:256, točka 77.

(26)  Sodba z dne 30. januarja 2020, Generics (UK) Ltd in drugi, C-307/18, ECLI:EU:C:2020:52, točka 67 in navedena sodna praksa.

(27)  Sodba z dne 2. aprila 2020, Gazdasági Versenyhivatal/Budapest Bank Nyrt. in drugi, C-228/18, ECLI:EU:C:2020:265, točki 76 in 79.

(28)  Glej sodbo z dne 25. marca 2021, Lundbeck, C-591/16 P, ECLI:EU:C:2021:243, točki 130 in 131, in sodbo z dne 25. marca 2021, Sun/Komisija, C-586/16 P, ECLI:EU:C:2021:241, točka 86. Tudi če Komisija prej ni štela, da sporazum, podoben zadevnemu sporazumu, omejuje „po cilju“, ji to samo po sebi ne preprečuje, da bi to storila v prihodnosti.

(29)  Cena je eden od parametrov konkurence poleg parametrov, kot so obseg proizvodnje, kakovost proizvodov, raznolikost proizvodov ali inovacije.

(30)  Sodba z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točki 38 in 39; sodba z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, ECLI:EU:C:2015:184, točka 125. Sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC/Komisija, C-883/19 P, ECLI:EU:C:2023:11, točka 121.

(31)  Komisija meni, da so omejitve, ki so v uredbah, smernicah in obvestilih o skupinskih izvzetjih opredeljene kot najresnejše omejitve, na splošno omejitve po cilju.

(32)  Za sporazume, za katere je Sodišče Evropske unije že razsodilo, da pomenijo posebno hude kršitve pravil konkurence, je lahko analiza gospodarskega in pravnega okvira omejena na to, kar je nujno potrebno, da se ugotovi obstoj omejevanja konkurence po cilju; glej sodbo z dne 20. januarja 2016, Toshiba, C-373/14 P, EU:C:2016:26, točka 29.

(33)  Glej sodbo z dne 11. septembra 2014, CB/Komisija, C-67/13 P, ECLI:EU:C:2014:2204, točka 53; sodbo z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, ECLI:EU:C:2015:184, točka 117, in sodbo z dne 2. aprila 2020, Budapest Bank in drugi, C-228/18, ECLI:EU:C:2020:265, točka 51.

(34)  Sodba z dne 30. januarja 2020, Generics (UK), C-307/18, ECLI:EU:C:2020:52, točke 103–107, in sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC/Komisija, C-883/19 P, ECLI:EU:C:2023:11, točka 139.

(35)  Sodba z dne 30. januarja 2020, Generics (UK), C-307/18, ECLI:EU:C:2020:52, točka 107.

(36)  Glej na primer sodbo z dne 14. marca 2013, Allianz Hungária Biztosító in drugi, C-32/11, ECLI:EU:C:2013:160, točka 37; sodbo z dne 11. septembra 2014, CB/Komisija, C-67/13 P, ECLI:EU:C:2014:2204, točka 54, in sodbo z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, ECLI:EU:C:2015:184, točka 118.

(37)  Sodba z dne 30. januarja 2020, Generics (UK), C-307/18, ECLI:EU:C:2020:52, točka 118; sodba z dne 12. decembra 2018, Krka/Komisija, T-684/14, ECLI:EU:T:2018:918, točka 315, in sodba z dne 11. septembra 2014, MasterCard/Komisija, C-382/12 P, ECLI:EU:C:2014:2201, točka 166.

(38)  Sodba z dne 28. maja 1998, John Deere, C-7/95 P, ECLI:EU:C:1998:256, točka 88; sodba z dne 23. novembra 2006, Asnef-Equifax, C-238/05, ECLI:EU:C:2006:734, točka 51.

(39)  Sodba z dne 30. januarja 2020, Generics (UK), C-307/18, ECLI:EU:C:2020:52, točka 116 in navedena sodna praksa. Konkretni okvir sodelovanja lahko vključuje dejavnike, kot je ta, ali imajo stranke dovolj možnosti za zamenjavo dobavitelja; verjetnost, da bodo konkurenti povečali obseg dobave, če se zvišajo cene; ali so značilnosti trga ugodne za usklajevanje; ali dejavnosti na področju sodelovanja predstavljajo velik delež spremenljivih stroškov pogodbenih strank na upoštevnem trgu itd. Lahko je pomembna tudi presoja, ali pogodbene stranke v veliki meri združujejo svoje dejavnosti v okviru sodelovanja. To se lahko na primer doseže, če skupaj proizvajajo ali nabavljajo vmesni proizvod, ki je pomemben vložek za njihovo proizvodnjo proizvodov nižje na trgu, ali skupaj proizvajajo ali distribuirajo velik delež svojega skupnega obsega proizvodnje končnega proizvoda.

(40)  Tržna moč pomeni zmožnost določen čas donosno ohranjati cene nad konkurenčno ravnjo ali določen čas donosno ohranjati obseg proizvodnje v smislu količine, kakovosti in raznolikosti proizvodov ali inovacij proizvodov pod konkurenčno ravnjo. Stopnja tržne moči, običajno potrebna za ugotovitev kršitve po členu 101(1), je nižja od stopnje tržne moči, potrebne za ugotovitev prevladujočega položaja v smislu člena 102.

(41)  Sodba z dne 11. septembra 2014, CB/Komisija, C-67/13 P, ECLI:EU:C:2014:2204, točka 52.

(42)  Glej tudi odstavek 18 smernic Komisije o uporabi člena 81(3) Pogodbe (UL C 101, 27.4.2004, str. 97) (v nadaljnjem besedilu: smernice o uporabi člena 101(3)).

(43)  Sodba z dne 11. septembra 2014, MasterCard/Komisija, C-382/12 P, ECLI:EU:C:2014:2201, točka 89; sodba z dne 11. julija 1985, Remia in drugi/Komisija, zadeva 42/84, ECLI:EU:C:1985:327, točki 19 in 20; sodba z dne 28. januarja 1986, Pronuptia, zadeva 161/84, ECLI:EU:C:1986:41, točke 15 do 17; sodba z dne 15. decembra 1994, Gøttrup-Klim, C-250/92, ECLI:EU:C:1994:413, točka 35, in sodba z dne 12. decembra 1995, Oude Luttikhuis in drugi, C-399/93, ECLI:EU:C:1995:434, točke 12–15.

(44)  Sodba z dne 11. septembra 2014, MasterCard/Komisija, C-382/12 P, ECLI:EU:C:2014:2201, točka 91.

(45)  Splošni pristop pri uporabi člena 101(3) je predstavljen v smernicah o uporabi člena 101(3).

(46)  Glej člen 2 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, 4.1.2003, str. 1).

(47)  Glej odstavke 51–58 smernic o uporabi člena 101(3).

(48)  Več podrobnosti o pojmu potrošnika je v odstavku 84 smernic o uporabi člena 101(3).

(49)  Glej sodbo z dne 13. decembra 2012, Expedia, C-226/11, ECLI:EU:C:2012:795, točki 16 in 17 ter navedena sodna praksa.

(50)  UL C 101, 27.4.2004, str. 81.

(51)  UL C 291, 30.8.2014, str. 1.

(52)  Kot so opredeljena v Prilogi k Priporočilu Komisije z dne 6. maja 2003 o opredelitvi mikro, malih in srednjih podjetij (UL L 124, 20.5.2003, str. 36).

(53)  Smernice o vplivu na trgovino, odstavek 50.

(54)  Smernice o vplivu na trgovino, odstavek 52.

(55)  Obvestilo de minimis, odstavek 8.

(56)  Sodba z dne 13. decembra 2012, Expedia, C-226/11, ECLI:EU:C:2012:795, točka 37.

(57)  Obvestilo de minimis, odstavek 10.

(58)  Glej sodbo z dne 8. junija 1995, Langnese-Iglo/Komisija, T-7/93, ECLI:EU:T:1995:98, točka 98.

(59)  Uredba Komisije (EU) 2022/720 z dne 10. maja 2022 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj (UL L 134, 11.5.2022, str. 4).

(60)  UL C 248, 30.6.2022, str. 1.

(61)  Vertikalni sporazumi med konkurenti lahko kot izjema od tega pravila uživajo ugodnosti uredbe o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume, kadar je sporazum enostranski in je (i) dobavitelj kot proizvajalec, uvoznik ali trgovec na debelo dejaven na ravni višje na trgu in kot uvoznik, trgovec na debelo ali trgovec z blagom na drobno na ravni nižje na trgu, medtem ko je kupec uvoznik, trgovec na debelo ali trgovec na drobno na ravni nižje na trgu in ni konkurenčno podjetje na ravni višje na trgu, kjer kupuje pogodbeno blago, ali je (ii) dobavitelj ponudnik storitev na več ravneh trgovine, medtem ko kupec ponuja svoje storitve na maloprodajni ravni in ni konkurenčno podjetje na ravni trgovine, kjer kupuje pogodbene storitve (glej uredbo o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume, člen 2(4)).

(62)  Obvestilo Komisije o opredelitvi upoštevnega trga za namene konkurenčnega prava Skupnosti (UL C 372, 9.12.1997, str. 5).

(63)  Uredba Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (UL L 24, 29.1.2004, str. 1).

(64)  Glej člen 3(4) uredbe o združitvah. Pri presoji, ali obstaja polno delujoče skupno podjetje, Komisija preuči, ali je skupno podjetje samostojno v operativnem smislu. To ne pomeni, da uživa neodvisnost od svojih matičnih družb pri sprejemanju svojih strateških odločitev (glej Prečiščeno obvestilo Komisije o pravni pristojnosti v okviru Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 o nadzoru koncentracij podjetij (UL C 95, 16.4.2008, str. 1, odstavki 91–109) (v nadaljnjem besedilu: prečiščeno obvestilo o pravni pristojnosti)). Treba je tudi spomniti, da če je skupno podjetje, ki pomeni koncentracijo na podlagi člena 3 uredbe o združitvah, ustanovljeno s ciljem ali učinkom usklajevanja konkurenčnega ravnanja podjetij, ki ostanejo neodvisna, je treba to usklajevanje presojati po členu 101 Pogodbe (glej člen 2(4) uredbe o združitvah).

(65)  Uredba (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (UL L 347, 20.12.2013, str. 671). Za skupno ureditev trgov za ribiške proizvode glej člen 41 Uredbe (EU) št. 1379/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1184/2006 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 104/2000 (UL L 354, 28.12.2013, str. 1).

(66)  Glej sodbo z dne 10. julija 1990, Tetra Pak I, T-51/89, ECLI:EU:T:1990:41, točka 25 in naslednje.

(67)  Uredba Sveta (ES) št. 1184/2006 z dne 24. julija 2006 o uporabi nekaterih pravil konkurence v proizvodnji in trgovini s kmetijskimi proizvodi (UL L 214, 4.8.2006, str. 7).

(68)  Uredba Sveta (ES) št. 169/2009 z dne 26. februarja 2009 o uporabi konkurenčnih pravil za železniški in cestni promet ter promet po celinskih plovnih poteh (UL L 61, 5.3.2009, str. 1) in Uredba Komisije (ES) št. 906/2009 z dne 28. septembra 2009 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za nekatere skupine sporazumov, sklepov in usklajenih ravnanj med prevozniki v linijskem prevozu po morju (konzorciji) (UL L 256, 29.9.2009, str. 31).

(69)  V tem poglavju sklicevanja na „tehnologije“ vključujejo tehnologije in postopke.

(70)  Te smernice se uporabljajo za najpogostejše vrste sporazumov o horizontalnem sodelovanju, ne glede na stopnjo integracije, ki jo vključujejo, z izjemo dejavnosti, ki predstavljajo koncentracijo v smislu člena 3 Uredbe (ES) št. 139/2004, kot je ustanovitev polno delujočega skupnega podjetja. Glej tudi odstavek 46.

(71)  Kot so opredeljena v Prilogi k Priporočilu Komisije z dne 6. maja 2003 o opredelitvi mikro, malih in srednjih podjetij (UL L 124, 20.5.2003, str. 36).

(72)  Uredba Komisije (EU) 2023/1066 z dne 1 junija 2023 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za nekatere skupine sporazumov o raziskavah in razvoju (UL L 143, 2.6.2023, str. 9).

(73)  Razen če in dokler Komisija ali organ, pristojen za konkurenco v državi članici, ne odvzame ugodnosti skupinskega izvzetja v posameznem primeru (glej oddelek 2.2.6).

(74)  Za presojo sporazumov o raziskavah in razvoju na podlagi člena 101(1) glej oddelek 2.3.

(75)  Glej člen 1(1), točka 3, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(76)  Glej člen 1(1), točka 1, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(77)  Glej člen 1(1), točka 6, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(78)  Glej člen 1(1), točka 4, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(79)  Glej člen 1(1), točka 5, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(80)  Glej člen 1(1), točka 10, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(81)  To je mogoče razlikovati od plačanih raziskav in razvoja, pri katerih raziskave in razvoj izvaja ena ali več pogodbenih strank sporazuma o raziskavah in razvoju.

(82)  Glej člen 1(1), točka 11, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(83)  Glej člen 1(1), točka 7, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(84)  Glej člen 5(1) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. Dodatni pogoji, povezani s skupnim izkoriščanjem rezultatov raziskav in razvoja, so opisani v oddelku 2.2.3.3.

(85)  Kot ga zajema člen 1(1), točka 1(c) in (d), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(86)  Glej člen 1(1), točka 10, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(87)  Dogovor s tretjo osebo je treba presojati ločeno na podlagi člena 101.

(88)  Glej člen 1(1), točka 12, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(89)  Glej člen 2(3) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(90)  Uredba Komisije (EU) št. 316/2014 z dne 21. marca 2014 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za skupine sporazumov o prenosu tehnologije (UL L 93, 28.3.2014, str. 17). Glej tudi točki 73 in 74 Smernic Komisije o uporabi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije za sporazume o prenosu tehnologije (UL C 89, 28.3.2014, str. 3) (v nadaljnjem besedilu: smernice o prenosu tehnologije).

(91)  Glej točko 74 smernic o prenosu tehnologije.

(92)  Glej člen 3(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(93)  Glej člen 3(3), točka (a), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(94)  Glej člen 3(3), točka (b), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(95)  To bi lahko bila na primer MSP, katerih glavna poslovna dejavnost je zagotavljanje storitev raziskav in razvoja tretjim osebam.

(96)  Glej člen 3(4) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(97)  Glej člen 4(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(98)  Glej člen 4(3) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(99)  Glej člen 5(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(100)  Glej člen 5(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(101)  Glej uvodno izjavo 5 uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(102)  V preostalem delu tega poglavja sklicevanje na tehnologijo ali tehnologije vključuje postopke, razen če je navedeno drugače.

(103)  Glej tudi oddelek 1.2.1.

(104)  Za navodila o opredelitvi upoštevnega trga glej odstavek 44 in obvestilo Komisije o opredelitvi trga. Glej tudi oddelek 2.3.1.

(105)  Za navodila o opredelitvi upoštevnega trga glej odstavek 44 in obvestilo Komisije o opredelitvi trga. Glej tudi oddelek 2.3.1.

(106)  Glej odstavka 87 in 88.

(107)  Glej oddelek 2.2.2.1 glede razlikovanja med skupnimi raziskavami in razvojem ter plačanimi raziskavami in razvojem. Glej člen 1(1), točka 1, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(108)  Glej člen 6(1), točka (a), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(109)  Glej člen 6(1), točka (b), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. Ni nujno, da vsi sporazumi o raziskavah in razvoju, ki jih sklene pogodbena stranka, ki zagotavlja financiranje, ter se nanašajo na iste pogodbene proizvode ali pogodbene tehnologije, spadajo na področje uporabe uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(110)  Za navodila o opredelitvi upoštevnega trga glej odstavek 44 in obvestilo Komisije o opredelitvi trga. Glej tudi oddelek 2.3.1.

(111)  Glej člen 7(2) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(112)  Glej člen 7(3) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(113)  Glej člen 7(3) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(114)  Glej tudi člen 8(d) uredbe o skupinskem izvzetju za prenos tehnologije in smernice o prenosu tehnologije, odstavek 25 in odstavke 86–88.

(115)  Glej odstavka 87 in 88.

(116)  Člen 6(2) se ne uporablja, če sta najmanj dve pogodbeni stranki dejanska ali potencialna konkurenta na trgu za obstoječe proizvode ali tehnologije, ki jih je mogoče izboljšati, nadomestiti ali zamenjati s pogodbenimi proizvodi ali pogodbenimi tehnologijami; v tem primeru se uporablja člen 6(1) (prag tržnega deleža).

(117)  To ne posega v pooblastilo Komisije ali organa, pristojnega za konkurenco v državi članici, da v posameznih primerih odvzame ugodnost skupinskega izvzetja. Glej oddelek 2.2.6.

(118)  Kot je navedeno v odstavku 68, mora tudi predhodni sporazum o skupnih ali plačanih raziskavah in razvoju izpolnjevati pogoje iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(119)  Glej člen 6(5) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(120)  Glej člen 8(b), točka (i), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(121)  Glej člen 8(b), točka (ii), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(122)  Glej člen 8(b), točka (iii), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(123)  Glej člen 8(b), točka (iv), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(124)  Glej člen 8(c) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(125)  Glej člen 1(1), točka 19, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(126)  Glej člen 1(1), točka 18, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(127)  Glej člen 8(g) uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(128)  Glej člen 9(1), točka (a)(i), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(129)  Glej člen 9(1), točka (a)(ii), uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(130)  V skladu s členom 41(2) Listine EU o temeljnih pravicah imajo osebe, na katere bi lahko posamični sklep, s katerim se uporablja pravo Unije, škodljivo vplival, pravico do izjave pred sprejetjem sklepa.

(131)  V skladu s členom 7(1) Uredbe (ES) št. 1/2003. Komisija je pooblastilo za odvzem ugodnosti ene od uredb o skupinskem izvzetju uporabila v svojem sklepu z dne 25. marca 1992 (vmesni ukrepi) v zvezi s postopkom na podlagi člena 85 Pogodbe EGS v zadevi IV/34.072, Mars/Langnese in Schöller, kot je bila potrjena s sodbo z dne 1. oktobra 1998, Langnese-Iglo/Komisija, C-279/95 P, ECLI:EU:C:1998:447, ter v svojem sklepu z dne 4. decembra 1991 (začasni ukrepi) v zvezi s postopkom na podlagi člena 85 Pogodbe EGS v zadevi IV/33.157, Eco System/Peugeot.

(132)  Če je ne, se člen 101 ne uporablja in nadaljnja presoja ni potrebna.

(133)  Uredba o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj vsebuje posebne opredelitve, ki so pomembne za uporabo praga tržnega deleža iz uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj. Glej oddelek 2.2.3.4.

(134)  Ta izraz se v nekaterih sektorjih uporablja za proizvode, ki še niso bili dani na trg, vendar je postopek v zvezi z njimi na področju raziskav in razvoja dovolj viden, da se ugotovi, kateremu trgu bodo verjetno pripadali, če bo postopek raziskav in razvoja uspešen.

(135)  Nekateri sporazumi o raziskavah in razvoju se nanašajo na razvoj proizvodov, ki ne bodo izboljšali, nadomestili ali zamenjali obstoječih proizvodov, temveč bodo zadovoljili popolnoma novo povpraševanje. V to kategorijo proizvodov lahko spadajo tudi proizvodi v pripravi.

(136)  Glej tudi smernice o prenosu tehnologij, odstavki 19 do 26.

(137)  Glej tudi točko 16 v zvezi s potencialno konkurenco.

(138)  Glej na primer sklep Komisije z dne 8. julija 2021, Emisije avtomobilov (zadeva AT.40178), o kartelnem sporazumu med petimi proizvajalci avtomobilov v okviru podjetniškega združenja. Domnevni namen sodelovanja je bil razvoj sestavnih delov za nov sistem za čiščenje emisij. Vendar so se proizvajalci avtomobilov v okviru tega sodelovanja dogovorili tudi, da ne bodo izboljšali učinkovitosti sistema bolj, kot je predpisano z zakonom, s čimer so omejili tehnični razvoj tehnologije za čiščenje emisij.

(139)  To ne posega v presojo morebitnega povečanja učinkovitosti, vključno s tistim, ki redno obstaja v javno sofinanciranih raziskavah in razvoju. Glej oddelek 2.4.1.

(140)  Sodba z dne 11. septembra 2014, MasterCard/Komisija, C-382/12 P, ECLI:EU:C:2014:2201, točka 89.

(141)  Glej tudi oddelek 1.2.6 in odstavek 369.

(142)  Glej tudi odstavek 6.

(143)  Glej odstavek 49 smernic o uporabi člena 101(3).

(144)  Glej oddelek 2.2.4.1.

(145)  Glej odstavek 44 smernic o uporabi člena 101(3). Za ustrezen čas za presojo uporabe uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj glej oddelek 2.2.5.

(146)  Glej člen 1(1), točka 15, uredbe o skupinskem izvzetju za raziskave in razvoj.

(147)  V zvezi s pripravo storitev glej zlasti odstavek 200.

(148)  Glej odstavka 12 in 46. Te smernice ne zajemajo dejavnosti, ki pomenijo koncentracijo v smislu člena 3 uredbe o združitvah; to vključuje ustanovitev polno delujočega skupnega podjetja.

(149)  Te smernice ne zajemajo vertikalnih sporazumov o oddajanju del podizvajalcem. Vertikalni sporazumi o oddajanju del podizvajalcem se sklenejo med družbami, ki delujejo na različnih ravneh proizvodne ali distribucijske verige. Ti sporazumi lahko spadajo na področje uporabe smernic o vertikalnih omejitvah in lahko pod nekaterimi pogoji uživajo ugodnosti iz uredbe o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume. Poleg tega so lahko ti sporazumi zajeti v Obvestilu Komisije z dne 18. decembra 1978 o presoji nekaterih pogodb o podizvajanju v skladu s členom 85(1) Pogodbe EGS (UL C 1, 3.1.1979, str. 2) (v nadaljnjem besedilu: obvestilo o oddajanju del podizvajalcem).

(150)  Uredba Komisije (EU) 2023/1067 z dne 1. junija 2023 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za nekatere skupine sporazumov o specializaciji (UL L 143, 2.6.2023, str. 20).

(151)  Razen če in dokler Komisija ali organ, pristojen za konkurenco v državi članici, ne odvzame ugodnosti skupinskega izvzetja v posameznem primeru (glej oddelek 3.3.7).

(152)  Glej člen 2(5), prvi odstavek, Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004.

(153)  Uredba (EGS) št. 2821/71 pooblašča Komisijo, da v skladu s členom 101(3) z uredbo skupinsko izvzame sporazume, katerih cilj je specializacija, vključno s sporazumi, potrebnimi za njeno doseganje.

(154)  Razen če in dokler Komisija ali organ, pristojen za konkurenco v državi članici, ne odvzame ugodnosti skupinskega izvzetja v posameznem primeru (glej oddelek 3.3.7).

(155)  Za presojo sporazumov o specializaciji na podlagi člena 101(1) glej oddelek 3.4.

(156)  Glej uvodno izjavo 6 in člen 1(1), točka 5, uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije.

(157)  Opozoriti je treba, da morajo sporazumi o enostranski in vzajemni specializaciji vključevati obveznosti dobave in nabave, da bi spadali v opredelitev teh sporazumov iz člena 1 uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije (glej odstavka 188 in 190).

(158)  Uredba Komisije (EU) št. 1218/2010 z dne 14. decembra 2010 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za nekatere skupine sporazumov o specializaciji in usklajena ravnanja (UL L 335, 18.12.2010, str. 43).

(159)  Če je ne, se člen 101 ne uporablja in nadaljnja presoja ni potrebna.

(160)  Glej oddelek 3.5.

(161)  Glej odstavek 46 („polno delujoča skupna podjetja“) in odstavek 12 („odgovornost za kršitve člena 101“).

(162)  Sporazumi o proizvodnji lahko vodijo tudi do usklajevanja ravnanja pogodbenih strank kot kupcev. Kot je pojasnjeno v odstavku 6, so lahko v tem primeru poleg navodil iz tega poglavja 3 pomembna tudi navodila iz poglavja 4 (Sporazumi o nabavi).

(163)  Glej odstavek 34.

(164)  Glej odstavek 34.

(165)  Glej odstavek 16.

(166)  Glej oddelek 3.4.3.2.

(167)  Glej odstavek 41. V mnogih primerih bodo sporazumi o proizvodnji med MSP spadali na področje uporabe obvestila de minimis. To obvestilo se ne uporablja za sporazume, ki vsebujejo omejevanje konkurence po cilju.

(168)  Glej člen 2(1) uredbe o skupinskem izvzetju za specializacije.

(169)  Glej oddelek 3.3.5.1.

(170)  Vključno s povišanjem cene, ki jo pogodbene stranke zaračunajo za vmesni proizvod tretjim konkurentom na trgu nižje v verigi, ki se zanašajo na pogodbene stranke za dobavo vmesnega proizvoda.

(171)  Sodba z dne 11. septembra 2014, MasterCard/Komisija, C-382/12 P, ECLI:EU:C:2014:2201, točka 89.

(172)  Glej tudi oddelek 1.2.6 in odstavek 369.

(173)  Glej tudi odstavek 6.

(174)  Glej oddelek 3.4.

(175)  Glej oddelek 3.3.

(176)  Glej odstavek 98 smernic o uporabi člena 101(3).

(177)  Treba je opozoriti, da se izraz „mobilna infrastruktura“ v tem oddelku nanaša na uporabo infrastrukture ne le za mobilne telekomunikacijske storitve, kot je brezžično prostrano omrežje, temveč tudi za zagotavljanje brezžičnega dostopa do fiksne lokacije, kot je fiksni brezžični dostop (FWA), ki se uporablja kot alternativa žičnim povezavam.

(178)  Navodila v tem oddelku zajemajo sporazume, ki se nanašajo na skupno postavitev infrastrukture s strani operaterjev mobilnih telekomunikacijskih omrežij. Ta oddelek ne zajema sporazumov, ki se nanašajo na zagotavljanje veleprodajnih dostopovnih izdelkov za mobilne telekomunikacije.

(179)  Operaterji mobilnih telekomunikacij lahko izvajajo tudi druge vrste souporabe: poleg souporabe dela RAN svojega omrežja lahko souporabljajo tudi nekatera vozlišča jedrnega omrežja, kot so mobilni komunikacijski centri in entitete za upravljanje mobilnosti.

(180)  Na primer, souporaba mobilne infrastrukture lahko omogoča konkurenco na maloprodajni ravni, ki je brez sporazuma ne bi bilo. Glej po analogiji sodbo z dne 2. maja 2006, O2 (Nemčija)/Komisija, T-328/03, ECLI:EU:T:2006:116, točke 77 do 79. Ta sodba se nanaša na sporazume o nacionalnem gostovanju, vendar se lahko načela smiselno uporabljajo za sporazume o souporabi mobilne infrastrukture.

(181)  Regulativni okvir za elektronske komunikacije omogoča organom držav članic, da omrežnim operaterjem v nekaterih okoliščinah naložijo souporabo infrastrukture, na primer na geografskih območjih, kjer obstajajo nepremostljive ekonomske ali fizične ovire za podvajanje infrastrukture, končnim uporabnikom pa grozi, da bodo prikrajšani za digitalno povezljivost. Glej člen 61(4) Direktive (EU) 2018/1972 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o Evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah (prenovitev) (v nadaljnjem besedilu: Evropski zakonik o elektronskih komunikacijah) (UL L 321, 17.12.2018, str. 36). Glej tudi Priporočilo Komisije (EU) 2020/1307 z dne 18. septembra 2020 o skupnem naboru orodij Unije za znižanje stroškov postavitve zelo visokozmogljivih omrežij ter zagotavljanje pravočasnega in naložbam prijaznega dostopa do radiofrekvenčnega spektra 5G za spodbujanje povezljivosti in podporo okrevanju gospodarstva po krizi zaradi COVID-19 v Uniji. V priporočilu je poudarjeno, da je „za omrežja 5G [je] potrebna precej gostejša postavitev celic v višjih frekvenčnih pasovih kot pri tehnologijah prejšnjih generacij. S pasivno in aktivno souporabo infrastrukture ter skupno uvedbo brezžične infrastrukture je mogoče znižati stroške take postavitve (vključno s prirastnimi stroški), [...], in jo tako pospešiti, podpirati povečanje omrežne pokritosti ter omogočiti uspešnejšo in učinkovitejšo uporabo radiofrekvenčnega spektra v korist potrošnikov. Zato bi ju morali pristojni organi pozitivno upoštevati, zlasti na območjih z omejenim gospodarskim donosom.“ Glej uvodno izjavo 26 in točko 20(f) (UL L 305, 21.9.2020, str. 33).

(182)  Zadevno konkurenco je treba razumeti v stvarnem okviru, v katerem bi do nje prišlo brez sporazuma; pri tem se oslabitev konkurence lahko postavi pod vprašaj, zlasti če je sporazum potreben za prodor določenega podjetja na območje, kjer prej ni delovalo. Glej sodbo z dne 2. maja 2006, O2 (Nemčija)/Komisija, T-328/03, točka 68.

(183)  Zaledne povezave povezujejo hrbtenico omrežja z njegovimi bolj obrobnimi deli.

(184)  Omejitve nameščene zmogljivosti bi lahko skupaj z omejitvami, ki izhajajo iz skupnega zalednega omrežja, neposredno vplivale na primer na zagotavljanje veleprodajnih storitev operaterjev mobilnih virtualnih omrežij ter (mednarodnih in nacionalnih) storitev gostovanja.

(185)  Sklep Komisije z dne 11. julija 2022, Souporaba omrežja – Češka republika, AT.40305, uvodna izjava 89.

(186)  Sklep Komisije z dne 11. julija 2022, Souporaba omrežja – Češka republika, AT.40305, uvodna izjava 89.

(187)  Sporazumi o souporabi mobilne infrastrukture lahko vodijo do situacij, v katerih ena pogodbena stranka zavira drugo pogodbeno stranko: na primer, če infrastruktura mobilnega omrežja, ki jo upravlja ena pogodbena stranka na določenem območju, ne podpira določene tehnologije, ki jo želi uvesti druga pogodbena stranka, ki uporablja to infrastrukturo na tem območju. Glej tudi sklep Komisije z dne 11. julija 2022, Souporaba omrežja – Češka republika, AT.40305, oddelek 4.4.1, uvodni izjavi 91 in 106.

(188)  Na primer, če se pogodbeni stranki dogovorita o geografski razdelitvi (pri čemer je (i) pogodbena stranka A omrežni operater za geografsko območje A, pogodbena stranka B pa omrežni operater za območje B; (ii) obe pogodbeni stranki še naprej delujeta in si konkurirata na območju druge pogodbene stranke; medtem ko je (iii) omrežni operater na določenem območju odgovoren za naložbene odločitve v imenu obeh omrežnih operaterjev za to območje) in mu je s sporazumom podeljena pravica, da zavrne razširitev omrežja, ki jo je zahtevala druga pogodbena stranka.

(189)  Na primer, v primeru geografske razdelitve, kadar ena pogodbena stranka nadgradnje omrežja zaračunava drugi pogodbeni stranki po ceni, ki je višja kot osnovni dodatni stroški.

(190)  Sodba z dne 2. maja 2006, O2 (Nemčija)/Komisija, T-328/03, ECLI:EU:T:2006:116, točke 65 do 71.

(191)  Odločba Komisije z dne 16. julija 2003, T-Mobile Deutschland/O2 Nemčija: okvirni sporazum o souporabi omrežja COMP/38.369, uvodna izjava 12; Odločba Komisije z dne 30. aprila 2003, O2 UK Limited/T-Mobile UK Limited („Sporazum o souporabi omrežja Združenega kraljestva“) (COMP/ 38.370), uvodna izjava 11.

(192)  Glej skupno stališče Organa evropskih regulatorjev za elektronske komunikacije (BEREC) z dne 13. junija 2019 glede souporabe mobilne infrastrukture, oddelek 4.2 Aktivna souporaba.

(193)  Kot so na primer neodvisni nakupi spektra; neodvisne odločitve o načinu uporabe tega spektra in o tem, kateri frekvenčni pasovi se bodo uporabljali, ter o tem, ali se bo spekter po nakupu souporabljal ali ne.

(194)  Glede na razvoj zadevne tehnologije (RAN) skozi čas lahko za prihodnje sporazume o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije postane razlikovanje med pasivno souporabo, aktivno souporabo in souporabo spektra manj pomembno. Vendar pa bodo načela iz tega odstavka verjetno še naprej pomembna pri presoji prihodnjih sporazumov o souporabi infrastrukture za mobilne telekomunikacije, odvisno tudi od vloge, ki jo bodo imele komponente strojne opreme tehnologije (RAN) v prihodnosti v smislu razlikovanja. Na primer, v prihodnosti bi lahko bilo razlikovanje na ravni komponent strojne opreme RAN manjše in na ravni programske opreme večje.

(195)  Glej odstavek 259.

(196)  Glej odstavek 259.

(197)  Treba je opozoriti, da se izraz „souporaba spektra“ v tem oddelku nanaša le na tisto vrsto sporazumov o souporabi infrastrukture, pri katerih dva ali več konkurenčnih operaterjev mobilnih telekomunikacijskih omrežij uporablja svoje zadevne spektre v enem ali več frekvenčnih pasovih kot skupni vir (t. i. združevanje). Navodila v tem oddelku glede souporabe spektra se ne nanašajo na druge vrste souporabe spektra, na primer med nekonkurenti (tudi med operaterji mobilnih telekomunikacijskih omrežij in operaterji nemobilnih telekomunikacijskih omrežij), ki uporabljajo enake frekvenčne pasove na dinamičen način, s čimer spodbujajo učinkovito uporabo tega redkega vira in nove priložnosti za uvedbo 5G. Poleg tega se izraz „souporaba spektra“ v tem oddelku ne bi smel zamenjevati s t. i. „dinamično souporabo spektra“, ki je tehnologija, ki omogoča dinamično dodeljevanje virov zmogljivosti mobilnega operaterja v specifičnem frekvenčnem pasu, da bi se omogočilo istočasno delovanje več kot ene generacije mobilne tehnologije, kot so 3G, 4G in 5G v tem frekvenčnem pasu.

(198)  Člen 47(2) Evropskega zakonika o elektronskih komunikacijah. Poleg tega lahko pristojni organi pri vezanju pogojev na individualne pravice uporabe radiofrekvenčnega spektra določijo naslednje možnosti: (a) souporabo pasivne ali aktivne infrastrukture, ki temelji na radiofrekvenčnem spektru, ali radiofrekvenčnega spektra; (b) poslovne dogovore o dostopu do gostovanja; (c) skupno postavitev infrastrukture za zagotavljanje omrežij ali storitev, ki temeljijo na uporabi radiofrekvenčnega spektra.

(199)  Na primer, sporazum o souporabi mobilne infrastrukture med dvema mobilnima operaterjema, ki imata velik skupni tržni delež in pokrivata velik del ozemlja države članice ter souporabljata spekter, bo bolj verjetno upravičeval podrobno preiskavo. Vendar taki sporazumi v nekaterih okoliščinah (npr. če je sporazum omejen le na redko poseljena območja) morda ne bodo imeli omejevalnih učinkov.

(200)  Glej Colen, L., Bouamra-Mechemache. Z., Daskalova, V., Nes, K., Retail alliances in the agricultural and food supply chain, EUR 30206 EN, Evropska komisija, 2020, ISBN 978-92-76-18585-7, doi:10.2760/33720, JRC120271. To poročilo Skupnega raziskovalnega središča (JRC) vsebuje zlasti tipologijo zvez trgovcev na drobno (glej oddelek 2.3, ki razlikuje med (i) skupinami neodvisnih trgovcev na drobno, (ii) nacionalnimi zvezami trgovcev na drobno in (iii) mednarodnimi ali evropskimi zvezami trgovcev na drobno). V nasprotju s skupinami neodvisnih trgovcev na drobno nacionalne in mednarodne zveze trgovcev na drobno na splošno ne nabavljajo skupno proizvodov od dobaviteljev, temveč se s proizvajalci proizvodov z zaščitnim znakom le pogajajo o nekaterih nabavnih pogojih, kot je na primer priznanje dodatnih popustov s strani proizvajalca v zameno za opravljanje nekaterih storitev trgovcev na drobno. Ti pogoji veljajo poleg pogojev, dogovorjenih s posameznimi člani zveze.

(201)  Sodba z dne 7. novembra 2019, Campine, T-240/17, ECLI:EU:T:2019:778, točka 297; glej tudi sodbo z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točka 37, ter sodbo z dne 13. decembra 2006, French Beef, združeni zadevi T-217/03 in T-245/03, ECLI:EU:T:2006:391, točka 83 in naslednje.

(202)  Glej poglavje 6 o izmenjavi informacij in zlasti oddelek 6.2.6, ki velja tudi za izmenjavo poslovno občutljivih informacij med kupci.

(203)  Morebitne spodbujevalne učinke sporazuma na konkurenco je treba ustrezno upoštevati kot elemente konteksta za opredelitev sporazuma kot omejevanja po cilju, če lahko vzbudijo dvom o celoviti presoji, ali je sporazum dovolj škodljiv za konkurenco ( glej točko 28).

(204)  Komisija je kaznovala kartele kupcev, ki niso delovali popolnoma tajno, ampak so vsaj začeli delovati razmeroma pregledno. Glej Odločbo Komisije 2003/600/ES z dne 2. aprila 2003, French Beef (UL L 209, 19.8.2003, str. 12).

(205)  Sodba z dne 15. decembra 1994, Gøttrup-Klim, C-250/92, ECLI:EU:C:1994:413, točka 34. Glej tudi oddelek 1.2.6 o pomožnih omejitvah.

(206)  Glej oddelek 6.2.4.2.

(207)  Sodba z dne 11. septembra 2014, MasterCard/Komisija, C-382/12 P, ECLI:EU:C:2014:2201, točka 89.

(208)  Glej odstavek 369.

(209)  Glej tudi odstavek 6.

(210)  Na primer nacionalna zakonodaja, s katero je bila prenesena Direktiva (EU) 2019/633 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2019 o nepoštenih trgovinskih praksah med podjetji v verigi preskrbe s kmetijskimi in živilskimi proizvodi (UL L 111, 25.4.2019, str. 59), ali nacionalna zakonodaja, ki je strožja od člena 102 PDEU, ker prepoveduje ali nalaga kazni za neprimerno obnašanje do gospodarsko odvisnih podjetij (glej člen 3(2) in uvodno izjavo 8 Uredbe (ES) št. 1/2003).

(211)  Glej odstavek 278.

(212)  Take grožnje so lahko sestavni del učinkovitih pogajanj za doseganje konkurenčnejših cen. Po drugi strani se lahko take grožnje pojavijo tudi v okviru ureditev za skupne nabave, katerih posledica je omejevanje konkurence. Ugotovitev takih groženj torej sama po sebi ne dokazuje niti obstoja konkurenčne škode niti njenega neobstoja.

(213)  Npr. čeprav je lahko popust v pogodbeni obliki pavšalnega plačila, pa je lahko pri obnovi pogodbe naslednje leto dejansko odvisen od tega, ali kupec dosega nekatere pričakovane prodajne cilje. Podobno je lahko plačilo odvisno od opravljanja nekaterih storitev.

(214)  Člen 2(4) uredbe o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume.

(215)  Izvzetje iz člena 2(4) uredbe o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume se ne uporablja za (i) izmenjavo informacij med dobaviteljem in kupcem, ki ni neposredno povezana z izvajanjem vertikalnega sporazuma ali ni potrebna za izboljšanje proizvodnje ali distribucije pogodbenega blaga ali storitev ali ki ne izpolnjuje nobenega od teh dveh pogojev (člen 2(5) uredbe o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume), niti za (ii) vertikalne sporazume v zvezi z zagotavljanjem spletnih posredniških storitev, če je ponudnik spletnih posredniških storitev konkurenčno podjetje na upoštevnem trgu za prodajo posredovanega blaga ali storitev (člen 2(6) uredbe o skupinskem izvzetju za vertikalne sporazume). V teh primerih se te smernice uporabljajo skupaj z vertikalnimi smernicami. Take izmenjave informacij in sporazume je treba presoditi posamično na podlagi člena 101. Vertikalne smernice so lahko pomembne pri presoji morebitnih vertikalnih omejitev, medtem ko lahko te smernice zagotovijo ustrezna navodila za presojo morebitnih učinkov nedovoljenega dogovarjanja.

(216)  Glej tudi odstavek 47.

(217)  V primeru sporazuma o trgovanju na določenem geografskem trgu so to na primer drugi geografski trgi, na katerih so prav tako dejavne pogodbene stranke sporazuma, ali trgi za dobavo vložkov, skupno nabavljenih za trgovanje s pogodbenimi proizvodi.

(218)  Sodba z dne 11. septembra 2014, MasterCard/Komisija, C-382/12 P, ECLI:EU:C:2014:2201, točka 89.

(219)  Glej tudi oddelek 1.2.6 o pomožnih omejitvah.

(220)  Glej tudi odstavek 6.

(221)  Glej zlasti odstavek 559 poglavja 9 o sporazumih o trajnostnosti.

(222)  Sodelovanje pri ponudbi se lahko izvaja bodisi prek oddaje del podizvajalcem, pri čemer se uradni ponudnik strinja, da bo v primeru pridobitve naročila del dejavnosti oddal eni ali več drugim pogodbenim strankam, bodisi prek konzorcija, pri čemer vsi partnerji konzorcija skupaj sodelujejo v razpisnem postopku, po navadi prek pravne osebe, ustanovljene posebej za namen navedenega postopka. Z vidika javnega naročanja je razlika med oddajo del podizvajalcem in konzorcijem ta, da v prvem primeru vodilnemu izvajalcu morda ne bo treba takoj razkriti imen svojih podizvajalcev, medtem ko se v primeru konzorcija imena članov konzorcija nemudoma sporočijo naročniku. Z vidika konkurenčnega prava predstavljata oddaja del podizvajalcem in konzorcij skupno ponudbo. V tem oddelku se bo namesto izraza skupna ponudba zaradi poenostavitve uporabljal izraz konzorcij ponudnikov. Poleg tega bi bilo treba razlikovati med (i) primeri, ko se dogovor o oddaji del podizvajalcem sklene pred oddajo ponudbe, in (ii) primeri, ko se dogovor o oddaji del podizvajalcem sklene po oddaji naročila. Na splošno oddaja del podizvajalcem le v prvem primeru pomeni skupno ponudbo, v nekaterih primerih pa obliko dogovorjenega oddajanja ponudb.

(223)  Obvestilo Komisije o orodjih za boj proti nedovoljenemu dogovarjanju pri javnem naročanju in o smernicah za uporabo s tem povezanih razlogov za izključitev (UL C 91, 18.3.2021, str. 1).

(224)  Sodba z dne 14. januarja 2021, Kilpailu- ja kuluttajavirasto, C-450/19, ECLI:EU:C:2021:10, točka 35.

(225)  Obvestilo Komisije o orodjih za boj proti nedovoljenemu dogovarjanju pri javnem naročanju in o smernicah za uporabo s tem povezanih razlogov za izključitev, oddelek 5.6.

(226)  Sodba z dne 30. januarja 2020, Generics (UK) Ltd in drugi/Competition and Markets Authority, C-307/18, ECLI:EU:C:2020:52, točka 39.

(227)  Če izmenjane informacije v celoti ali delno predstavljajo osebne podatke, te smernice ne posegajo v pravo Unije o varstvu podatkov, zlasti v Uredbo (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL L 119, 4.5.2016, str. 1). Nobena določba v teh smernicah se ne bi smela uporabljati ali razlagati tako, da se zmanjša ali omeji pravica do varstva osebnih podatkov.

(228)  Izraz souporaba podatkov se uporablja za vse morebitne oblike in modele dostopa do podatkov in njihovega prenosa med podjetji. Vključuje podatkovna združenja, v katera so povezani imetniki podatkov, da bi izmenjali podatke.

(229)  Sodba z dne 11. septembra 2014, MasterCard/Komisija, C-382/12 P, ECLI:EU:C:2014:2201, točka 89.

(230)  Glej tudi odstavek 6.

(231)  Glej člen 2(1) in (5) Uredbe (EU) 2022/720 z dne 10. maja 2022 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj (UL L 134, 11.5.2022, str. 4). Za neizčrpen seznam primerov informacij, ki so lahko, odvisno od posebnih okoliščin, neposredno povezane z izvajanjem vertikalnega sporazuma in potrebne za izboljšanje proizvodnje ali distribucije pogodbenega blaga ali storitev, glej odstavek 99 Sporočila Komisije – Smernice o vertikalnih omejitvah (UL C 248, 30.6.2022, str. 1). Kadar si pogodbene stranke vertikalnega sporazuma, ki izpolnjuje pogoje iz člena 2(4), točka (a) ali (b), Uredbe (EU) 2022/720, izmenjujejo informacije, ki niso neposredno povezane z izvajanjem njihovega vertikalnega sporazuma ali niso potrebne za izboljšanje proizvodnje ali distribucije pogodbenega blaga ali storitev ali ki ne izpolnjujejo nobenega od teh dveh pogojev, je treba izmenjavo informacij presoditi ločeno na podlagi člena 101 Pogodbe in s pomočjo teh smernic.

(232)  Člen 4(1) in člen 7(1) Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah) (UL L 24, 29.1.2004, str. 1). Glej tudi Obvestilo Komisije o omejitvah, ki so neposredno povezane s koncentracijami in so zanje potrebne (UL C 56, 5.3.2005, str. 24). Glej tudi sodbo z dne 22. septembra 2021, Altice Europe/Komisija, T-425/18, ECLI:EU:T:2021:607, točka 239.

(233)  Ekonomska teorija o neuravnoteženosti informacij se ukvarja s preučevanjem odločitev v scenarijih, v katerih ima ena stranka več informacij kot druga.

(234)  Souporaba podatkov se spodbuja tudi v evropski strategiji za podatke.

(235)  Sodba z dne 21. januarja 2016, Eturas in drugi, C-74/14, ECLI:EU:C:2016:42, točka 27, in sodba z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točki 32 in 33.

(236)  Sodba z dne 21. januarja 2016, Eturas in drugi, C-74/14, ECLI:EU:C:2016:42, točki 39 in 40; sodba z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, ECLI:EU:C:2015:184, točka 126.

(237)  Sodba z dne 26. januarja 2017, Duravit in drugi/Komisija, C-609/13 P, EU:C:2017:46, točka 135, in sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C-883/19 P, EU:C:2023:11, točka 123.

(238)  Sodba z dne 10. novembra 2017, ICAP in drugi/Komisija, T-180/15, ECLI:EU:T:2017:795, točka 57; sodba z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točka 51; sodba z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, ECLI:EU:C:2015:184, točka 127, in sodba z dne 8. julija 1999, Hüls/Komisija, C-199/92 P, ECLI:EU:C:1999:358, točke 161 do 163.

(239)  Uporaba izraza „glavni pomisleki glede konkurence“ pomeni, da nadaljnji opis pomislekov glede konkurence ni niti izključen niti izčrpen.

(240)  To velja zlasti, kadar se z izmenjavo podpira drug protikonkurenčni dogovor. Glej sodbo z dne 26. januarja 2017, Duravit in drugi/Komisija, C-609/13 P, ECLI:EU:C:2017:46, točka 134; sodbo z dne 7. januarja 2004, Aalborg Portland in drugi/Komisija, C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P in C-219/00 P, ECLI:EU:C:2004:6, točka 281.

(241)  Izmenjava informacij lahko tako olajša nedovoljeno dogovarjanje, saj prispeva k skupnemu dogovoru o sistemu nagrajevanja in kaznovanja, ki je značilen za nedovoljene dogovore. Take izmenjave informacij lahko vključujejo zasebne ali javne izmenjave. Če bi na primer podjetje svoje konkurente zasebno obvestilo, da bi morali vsi zvišati cene ali zmanjšati prodajo ali zmogljivost ali skupaj sprejemati poslovne odločitve, bi bil protikonkurenčni namen nedvomno prisoten. Učinek bi bil verjetno podoben, če bi podjetje namesto tega javno objavilo ta načrt, razen če bi bilo mogoče dokazati, da bodo imele koristi od informacij tudi stranke, ne pa samo podjetje, njegovi konkurenti ali vlagatelji. To pa zato, ker imajo podjetja, njihovi konkurenti in vlagatelji zaradi nedovoljenega dogovarjanja običajno koristi od višjih dobičkov, medtem ko stranke utrpijo izgube.

(242)  Glej na primer sodbo z dne 7. novembra 2019, Campine in Campine Recycling/Komisija, T-240/17, ECLI:EU:T:2019:778, točka 305.

(243)  V zvezi s pomisleki glede omejevanja dostopa do trga, ki izhajajo iz vertikalnih sporazumov, glej odstavke 18–22 smernic o vertikalnih omejitvah.

(244)  Sodba z dne 23. novembra 2006, Asnef-Equifax, C-238/05, ECLI:EU:C:2006:734, točki 57 in 58, poudarja pomembnost analiziranja osnovne strukture trga, da bi se ugotovila verjetnost obstoja tveganja omejevanja dostopa do trga. Glej tudi Sklep Komisije z dne 30. junija 2022 v zadevi AT.40511, Insurance Ireland, v kateri so udeleženci izmenjave predstavljali 98 % upoštevnega trga.

(245)  Za to ni potreben brezplačen dostop. Lahko se zaračuna pristojbina, če je poštena, pregledna in nediskriminatorna. Poleg tega se lahko od tretjih oseb zahteva, da tudi same prispevajo podatke v podatkovno zbirko. Glej tudi sodbo z dne 23. novembra 2006, Asnef-Equifax, C-238/05, ECLI:EU:C:2006:734, točka 60.

(246)  Dostop do lastnih podatkov podjetja, na primer podatkov o uporabnikih, ustvarjenih z uporabo platforme, se ne šteje za izmenjavo poslovno občutljivih informacij.

(247)  Sodba z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, ECLI:EU:C:2015:184, točka 121, in sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C-883/19 P, ECLI:EU:C:2023:11, točka 115.

(248)  Sodba z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, ECLI:EU:C:2015:184, točka 123, in sodba z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08 P, ECLI:EU:C:2009:343, točka 36.

(249)  Sodba z dne 15. decembra 2016, Philips in Philips France/Komisija, T-762/14, ECLI:EU:T:2016:738, točka 91.

(250)  Ta seznam ni izčrpen.

(251)  Sodba z dne 8. julija 2008, BPB/Komisija, T-53/03, ECLI:EU:T:2008:254, točka 236, in sodba z dne 2. februarja 2022, Scania/Komisija, T-799/17, ECLI:EU:T:2022:48, točka 347. Informacije so dostopne javnosti, če so na voljo v javno dostopnih virih. Informacije niso javne, če stroški, povezani z zbiranjem informacij, odvračajo druga podjetja in stranke od tega, da bi jih pridobili. Dejstvo, da je morda mogoče na trgu zbrati nekatere informacije, na primer od strank, ne pomeni nujno, da take informacije predstavljajo tržne podatke, ki so takoj dostopni konkurentom. Glej sodbo z dne 12. julija 2001, Tate & Lyle in drugi/Komisija, T-202/98, T-204/98 in T-207/98, ECLI:EU:T:2001:185, točka 60.

(252)  Glej sodbo z dne 5. oktobra 2020, Casino, Guichard-Perrachon in AMC/Komisija, T-249/17, ECLI:EU:T:2020:458, točke 263–267, in sodbo z dne 30. septembra 2003, Atlantic Container Line in drugi/Komisija, T-191/98, T-212/98 do T-214/98, ECLI:EU:T:2003:245, točka 1 154. Glej tudi odstavek 398, v katerem je pojasnjeno, da je lahko javno razkritje v nekaterih primerih del komunikacijskega kanala, po katerem konkurenti sporočajo prihodnje namere glede ravnanja na trgu na določen način ali prek katerega se zagotovi izhodišče za usklajevanje med konkurenti, zato lahko spada na področje uporabe člena 101(1).

(253)  Na primer v primeru močnega oligopola.

(254)  Trgovinska združenja lahko zbirajo pretekle podatke, da bi prispevala k pregledom javne politike ali analizirala rezultate takih pregledov.

(255)  Komisija je na primer v dosedanjih zadevah izmenjavo podatkov, specifičnih za podjetje, ki so bili starejši od enega leta, obravnavala kot izmenjavo preteklih podatkov in kot da ne omejujejo konkurence v smislu člena 101(1), medtem ko je informacije, ki so bile stare manj kot eno leto, obravnavala kot nedavne; Odločba Komisije v zadevi IV/31.370, UK Agricultural Tractor Registration Exchange, odstavek 50; Odločba Komisije v zadevi IV/36.069, Wirtschaftsvereinigung Stahl (UL L 1, 3.1.1998, str. 10), odstavek 17.

(256)  Splošno sodišče je v svoji sodbi z dne 12. julija 2019, Sony in Sony Electronics/Komisija, T-762/15, ECLI:EU:T:2019:515, točka 127, presodilo, da je bilo v okoliščinah obravnavane zadeve poznavanje rezultatov pretekle dražbe zelo pomembna informacija za konkurente za namene spremljanja in za prihodnje pogodbe.

(257)  Glej sodbo z dne 23. novembra 2006, Asnef-Equifax, C-238/05, ECLI:EU:C:2006:734, točki 31 in 32.

(258)  Glej sodbo z dne 15. marca 2000, Cimenteries CBR in drugi/Komisija, T-25/95, ECLI:EU:T:2000:77, točka 1 849, in sodbo z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točka 51.

(259)  Glej sklepne predloge generalne pravobranilke J. Kokott z dne 19. februarja 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:110, točka 54. V zvezi z distanciranjem glej sodbo z dne 20. januarja 2016, Toshiba Corporation/Komisija, C-373/14 P, točki 62 in 63. Glej tudi odstavek 410.

(260)  Glej sodbo z dne 21. januarja 2016, Eturas in drugi, C-74/14, ECLI:EU:C:2016:42, točka 48; sodbo z dne 8. julija 1999, Hüls/Komisija, C-199/92 P, ECLI:EU:C:1999:358, točka 162; sodbo z dne 8. julija 1999, Komisija/Anic Partecipazioni, C-49/92 P, ECLI:EU:C:1999:356, točka 121.

(261)  Sodba z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točka 59.

(262)  Glej sodbo z dne 12. julija 2001, Tate & Lyle in drugi/Komisija, T-202/98, T-204/98 in T-207/98, ECLI:EU:T:2001:185, točka 54.

(263)  Sodba z dne 21. januarja 2016, Eturas in drugi, C-74/14, ECLI:EU:C:2016:42, točki 39 in 40;

(264)  Sodišče je v sodbi z dne 21. januarja 2016, Eturas in drugi, C-74/14, ECLI:EU:C:2016:42, točka 41, navedlo primere načinov za izpodbijanje te domneve: z dokazom, da naslovnik sporočila ni prejel ali da zadevne rubrike ni preveril ali da je sporočilo prebral šele nekaj časa po tem, ko je bilo poslano.

(265)  Glej tudi odstavek 389.

(266)  Glej na primer sodbo z dne 14. marca 2013, Dole Food Company in Dole Germany/Komisija, T-588/08, ECLI:EU:T:2013:130, točke 291 do 295.

(267)  Sodba z dne 24. septembra 2019, HSBC Holdings in drugi/Komisija, T-105/17, ECLI:EU:T:2019:675, točka 144.

(268)  Glej na primer Sklep Komisije z dne 7. julija 2016, zadeva AT.39850 – Pomorski prevoz zabojnikov, uvodne izjave 40 do 43.

(269)  Konkurenčno pravo strankam ne preprečuje, da neodvisno razkrijejo cenovno ponudbo enega dobavitelja drugemu dobavitelju, da bi dosegle boljše poslovne pogoje, na primer nižjo ceno. Take primere je treba razlikovati od primerov, ko je stranka seznanjena s protikonkurenčnim dogovorom med dobavitelji in izmenja informacije za izvajanje takega dogovora.

(270)  Sodba z dne 10. novembra 2017, ICAP in drugi/Komisija, T-180/15, ECLI:EU:T:2017:795, točka 103; sodba z dne 22. oktobra 2015, AC-Treuhand/Komisija, C-194/14 P, ECLI:EU:C:2015:717, točke 27, 34 in 35. Glej tudi sodbo z dne 30. marca 2022, Air Canada/Komisija, T-326/17, ECLI:EU:T:2022:177, točki 370 in 371, v kateri je Splošno sodišče ugotovilo, da odgovornost takih tretjih oseb ni odvisna od tega, ali so imele vlogo posrednika in plačanega moderatorja pri dogovoru. Glej tudi odstavek 454.

(271)  Sodba z dne 21. julija 2016, VM Remonts in drugi, C-542/14, ECLI:EU:C:2016:578, točka 31.

(272)  Sodba z dne 21. julija 2016, VM Remonts in drugi, C-542/14, ECLI:EU:C:2016:578, točka 30; glej tudi odstavek 406, v katerem je pojasnjeno, da se za prejemnika poslovno občutljivih informacij domneva, da je upošteval informacije, razen če se distancira z jasno izjavo, da ne želi prejemati takih informacij, ali če izmenjavo prijavi upravnim organom.

(273)  Sodba z dne 10. novembra 2017, ICAP in drugi/Komisija, T-180/15, ECLI:EU:T:2017:795, točka 100.

(274)  Na primer, manj pogosto sklepanje pogodb lahko zmanjša možnost povračilnih ukrepov.

(275)  Glede na strukturo trga in splošni okvir izmenjave ni mogoče izključiti možnosti, da lahko zgolj en stik zadošča, da podjetja uskladijo svoje ravnanje na trgu; glej sodbo z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točka 59.

(276)  Na nekaterih trgih, kot so spletne tržnice ali maloprodaja bencina, se na primer odločitve o oblikovanju cen sprejemajo večkrat na dan. Na drugih trgih podjetja spremenijo svoje cene le nekajkrat na leto. Četrtletna izmenjava informacij se pri prvi vrsti trgov morda ne šteje za pogosto, na zadnjenavedenih trgih pa se lahko. Na nekaterih finančnih trgih je trgovanje tako pogosto, da se lahko dnevno objavljanje informacij šteje za redko izmenjavo informacij.

(277)  Taki ukrepi so morda potrebni že zaradi skladnosti s splošno uredbo o varstvu podatkov, kadar izmenjava vključuje osebne podatke.

(278)  Glej Sklep Komisije z dne 24. aprila 2018 v zadevi M.7993, Altice/PT Portugal, točka 53.

(279)  Ta seznam značilnosti ni izčrpen; pri presoji posameznih izmenjav informacij so lahko pomembne tudi druge značilnosti trga.

(280)  Glej tudi odstavek 389.

(281)  Glej sodbo z dne 23. novembra 2006, Asnef-Equifax, C-238/05, ECLI:EU:C:2006:734, točka 58 in navedena sodna praksa.

(282)  Glej Odločbo Komisije v zadevah IV/31.370 in 31.446 – UK Agricultural Tractor Registration Exchange (UL L 68, 13.3.1992, str. 19), uvodna izjava 51, in sodbo z dne 27. oktobra 1994, Deere/Komisija, T-35/92, ECLI:EU:T:1994:259, točka 78.

(283)  Sodba z dne 19. marca 2015, Dole Food in Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C-286/13 P, ECLI:EU:C:2015:184, točka 122; sodba z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točka 41; sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C-883/19, ECLI:EU:C:2023:11, točki 115 in 116; sodba z dne 8. julija 2020, Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, ECLI:EU:T:2020:307, točka 100.

(284)  Glej na primer sodbo z dne 6. oktobra 2009, GlaxoSimthKline, C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P in C-519/06 P, ECLI:EU:C:2009:610, točka 58; sodbo z dne 20. novembra 2008, BIDS, C-209/07, ECLI:EU:C:2008:643, točka 15 in naslednje.

(285)  Sodba z dne 26. septembra 2018, Philips in Philips France/Komisija, C-98/17 P, ECLI:EU:C:2018:774, točka 35.

(286)  Informacije v zvezi s predvidenimi prihodnjimi količinami lahko na primer vključujejo predvideno prihodnjo prodajo, tržne deleže in prodajo na določenih ozemljih ali prodajo posebnim skupinam strank.

(287)  Glej na primer sodbo z dne 8. julija 2020, Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, ECLI:EU:T:2020:307, točka 96, in sodbo z dne 15. decembra 2016, Philips in Philips France/Komisija, T-762/14, ECLI:EU:T:2016:738, točke 134 do 136. Ni nujno, da so informacije neposredno povezane s cenami. Izmenjave informacij, ki so odločilen dejavnik cene, ki jo plača končni uporabnik, lahko prav tako pomenijo omejevanje konkurence po cilju. Glej sodbo z dne 4. junija 2009, T-Mobile Netherlands in drugi, C-8/08, ECLI:EU:C:2009:343, točka 37.

(288)  Sodba z dne 8. julija 2020, Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, ECLI:EU:T:2020:307, točki 85 in 96; sodba z dne 15. decembra 2016, Philips in Philips France/Komisija, T-762/14, ECLI:EU:T:2016:738, točka 104.

(289)  Sodba z dne 8. julija 2020, Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, ECLI:EU:T:2020:307, točka 70.

(290)  Sodba z dne 8. julija 2020, Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, ECLI:EU:T:2020:307, točka 98.

(291)  Sodba z dne 9. septembra 2015, Samsung SDI in drugi/Komisija, T-84/13, ECLI:EU:T:2015:611, točka 51.

(292)  Sodba z dne 8. julija 2020, Infineon Technologies/Komisija, T-758/14 RENV, ECLI:EU:T:2020:307, točka 96.

(293)  Sklep Komisije z dne 8. julija 2021 v zadevi AT.40178 – Emisije avtomobilov, uvodne izjave 84, 107 in od 124 do 126.

(294)  Glej sodbo z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C-883/19 P, ECLI:EU:C:2023:11, točki 120 in 121, v katerih je pojasnjeno, da člen 101 ni namenjen le varstvu neposrednih interesov posameznih konkurentov ali potrošnikov, temveč tudi varstvu strukture trga in s tem konkurence kot take.

(295)  Sodba z dne 7. novembra 2019, Campine in Campine Recycling/Komisija, T-240/17, ECLI:EU:T:2019:778, točka 308.

(296)  Sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C-883/19 P, ECLI:EU:C:2023:11, točke 195–205.

(297)  Navodila v preostalem delu tega oddelka 6.2.7 se uporabljajo samo za izmenjavo informacij, ki ne omejuje konkurence po cilju.

(298)  Sodba z dne 28. maja 1998, John Deere, C-7/95 P, ECLI:EU:C:1998:256, točka 76.

(299)  Sodba z dne 23. novembra 2006, Asnef-Equifax, C-238/05, ECLI:EU:C:2006:734, točka 54.

(300)  V nekaterih primerih lahko izmenjava informacij prinese koristi le, če je pokrit dovolj velik delež trga. To se lahko zgodi na primer pri zbiranju informacij v sektorju finančnih storitev, kjer lahko uporaba nezavezujočih kreditnih registrov in skupnih podatkovnih zbirk izboljša poznavanje tveganj ter posameznim družbam olajša ocenjevanje tveganj.

(301)  Komisija je v sklepu z dne 30. junija 2022 v zadevi AT.40511, Insurance Ireland, ugotovila, da je izmenjava zajemala obsežen del upoštevnega trga. V navedeni zadevi so udeleženci izmenjave predstavljali 98 % upoštevnega trga.

(302)  Razprava o morebitnem povečanju učinkovitosti zaradi izmenjave informacij ni izčrpna.

(303)  Glej odstavek 412.

(304)  Ta preglednica vsebuje pregled pomembnih vidikov pri presoji odgovornosti za izmenjavo poslovno občutljivih informacij v različnih okoliščinah. Preglednica je okvirna in ni izčrpna.

(305)  Če bi se B javno distancirala ali izmenjavo prijavila organom, bi bila odgovornost A odvisna od tega, ali je mogoče dokazati obstoj usklajenega ravnanja.

(306)  Standardizacija lahko poteka na različne načine, od sprejetja standardov na podlagi soglasja s strani priznanih mednarodnih, evropskih ali nacionalnih organov za standardizacijo, prek tehničnih specifikacij na podlagi soglasja, ki jih razvijejo konzorciji in forumi, do sporazumov med neodvisnimi podjetji.

(307)  Glej sodbo z dne 26. marca 2009, Selex Sistemi Integrati/Komisija, C-113/07 P, ECLI:EU:C:2009:191, točka 92.

(308)  Uredba (EU) št. 1025/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o evropski standardizaciji, spremembi direktiv Sveta 89/686/EGS in 93/15/EGS ter direktiv 94/9/ES, 94/25/ES, 95/16/ES, 97/23/ES, 98/34/ES, 2004/22/ES, 2007/23/ES, 2009/23/ES in 2009/105/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Sklepa Sveta 87/95/EGS in Sklepa št. 1673/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 316, 14.11.2012, str. 12).

(309)  Glej sodbo z dne 12. maja 2010, EMC Development/Komisija, T-432/05, ECLI:EU:T:2010:189.

(310)  Glej poglavje 2 o sporazumih o raziskavah in razvoju ter Smernice o uporabi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije za sporazume o prenosu tehnologije (UL C 89, 28.3.2014, str. 3, odstavki 20 do 26) (v nadaljnjem besedilu: smernice o prenosu tehnologije), ki obravnavajo vidike opredelitve trga, ki so posebnega pomena za področje podeljevanja licence za tehnološke pravice. Za primer opredelitve trga na podlagi navedenih smernic glej Sklep Komisije v zadevi AT.39985, Motorola – Uveljavljanje patentov, bistvenih za standard GPRS, uvodne izjave 184 do 220.

(311)  Glej tudi odstavek 475.

(312)  V tem poglavju se pravice intelektualne lastnine nanašajo zlasti na patente (razen neobjavljenih patentnih prijav). Vendar bi bilo treba v primeru, ko druge vrste pravic intelektualne lastnine imetniku dajejo dejanski nadzor nad uporabo standarda, uporabljati enaka načela.

(313)  Odvisno od sodelujočih v postopku razvoja standarda se lahko omejitve na trgu standardiziranih proizvodov pojavijo tako na strani dobavitelja kot na strani kupca.

(314)  Če to spremlja tudi zaveza FRAND. Glej odstavke od 451 do 457.

(315)  Glej smernice o prenosu tehnologij, odstavek 7.

(316)  Visoke licenčnine se lahko opredelijo kot čezmerne samo, če so izpolnjeni pogoji za zlorabo prevladujočega položaja, kot so določeni v členu 102 Pogodbe in sodni praksi Sodišča Evropske unije. Glej na primer sodbo z dne 14. februarja 1978, United Brands, 27/76, ECLI:EU:C:1978:22.

(317)  Čeprav so pomisleki glede zadržanja in odlašanja na splošno enostranski, pomisleki glede zadržanja na splošno izhajajo iz samega sporazuma o standardizaciji, medtem ko so pomisleki glede odlašanja neločljivo povezani z neopredmeteno naravo pravic intelektualne lastnine. Z drugimi besedami, med postopkom standardizacije se člani, ki sodelujejo pri razvoju standardov, dogovorijo o določeni tehnološki rešitvi med (potencialno) konkurenčnimi tehnologijami, s katero se lahko ustvari tržna moč, ki jo lahko imetnik pravice intelektualne lastnine, ki je bistveni del standarda, izkoristi za „zadržanje“ izvajalcev. Nasprotno pa odlašanje s strani izvajalca, ki ne želi pridobiti licence, ni rezultat standardizacije, temveč izhaja iz dejstva, da lahko imetniki pravic intelektualne lastnine uporabo brez licence na koncu preprečijo le s sodnim postopkom. Zahteve, ki jih je Sodišče v zadevi Huawei proti ZTE naložilo izvajalcem pravic intelektualne lastnine, ki so bistveni del standarda, in ki jih morajo ti izpolniti, da se izognejo odredbi nacionalnega sodišča, bi morale običajno zagotoviti zadostno zaščito pred taktiko odlašanja v Evropski uniji; glej sodbo z dne 16. julija 2015, Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp. in ZTE Deutschland GmbH, C-170/13, ECLI:EU:C:2015:477, zlasti točke 65, 66 in 67.

(318)  Glej Sklep Komisije v zadevi AT.39985 – Motorola – Uveljavljanje patentov, bistvenih za standard GPRS, uvodne izjave 221 do 270.

(319)  Glej na primer Odločbo Komisije v zadevi IV/35.691, Predizolirane cevi, uvodna izjava 147, kjer je del kršitve člena 101 pomenila „uporaba normativov in standardov z namenom preprečiti ali odložiti uvedbo nove tehnologije, ki bi povzročila znižanje cen“.

(320)  Ta odstavek ne bi smel preprečiti predhodnih razkritij najbolj omejevalnih pogojev licenciranja za patente, ki so bistveni del standarda, s strani posameznih imetnikov pravic intelektualne lastnine ali najvišje akumulirane licenčnine s strani vseh imetnikov pravic intelektualne lastnine, kot je opisano v odstavku 474. Prav tako ne preprečuje patentnih združenj, ustanovljenih v skladu z načeli, določenimi v poglavju IV.4 smernic o prenosu tehnologij, ali sklepa o licenciranju pravic intelektualne lastnine, bistvenih za standard, po pogojih brez licenčnine, kot je opredeljeno v tem poglavju.

(321)  Glej tudi poglavje 1 – Uvod. V zvezi s tržnimi deleži glej tudi odstavek 472.

(322)  V zvezi s tem glej tudi odstavek 464.

(323)  Neomejeno sodelovanje bi moralo zajemati sodelovanje v vseh fazah postopka, vključno s sodelovanjem v pripravljalni fazi postopka standardizacije v okviru organizacije za razvoj standardov, na primer v okviru posebnih interesnih skupin te organizacije.

(324)  Na primer, dodeliti je treba dejanski dostop do specifikacije standarda.

(325)  Kot je določeno v odstavkih 456 in 457. Glej tudi Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru – Določitev pristopa EU za standardne patente (v nadaljnjem besedilu: sporočilo o standardnih patentih) (COM(2017) 712 final).

(326)  Glej sodbo z dne 16. julija 2015, Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp. in ZTE Deutschland GmbH, C-170/13, ECLI:EU:C:2015:477, točka 53: „V teh okoliščinah in glede na to, da zaveza za podelitev licenc pod pogoji FRAND ustvarja legitimno pričakovanje tretjih oseb, da jim bo imetnik patenta, ki je bistveni del standarda, dejansko podelil licenco pod takimi pogoji, lahko zavrnitev imetnika patenta, ki je bistveni del standarda, da podeli licenco pod temi pogoji, načeloma pomeni zlorabo v smislu člena 102 PDEU.“ Glej tudi Sklep Komisije v zadevi AT.39985, Motorola – Uveljavljanje patentov, bistvenih za standard GPRS, točka 417: „Glede na postopek standardizacije, ki je privedel do sprejetja standarda GPRS, in prostovoljno zavezo Motorole, da bo licencirala patent Cudak, ki je bistveni del standarda, pod pogoji FRAND, izvajalci standarda GPRS upravičeno pričakujejo, da jim bo Motorola podelila licenco za ta patent, ki je bistveni del standarda, pod pogojem, da niso nepripravljeni skleniti licenčnega sporazuma pod pogoji FRAND.“

(327)  Da bi dosegli želeni rezultat, ni treba, da gre razkritje v dobri veri tako daleč, da od udeležencev zahteva, da bi primerjali svoje pravice intelektualne lastnine z morebitnim standardom in podali izjavo s pritrdilnim sklepom, da nimajo pravic intelektualne lastnine, povezanih z morebitnim standardom.

(328)  Nasprotno pa pride do „patentne zasede“, ko podjetje, ki sodeluje v postopku razvoja standarda, namerno prikrije dejstvo, da je imetnik bistvenih patentov v zvezi s standardom, ki se razvija, in začne uveljavljati navedene patente šele po tem, ko je bil standard dogovorjen in so druga podjetja torej „vezana“ na njegovo uporabo. Pojav „patentne zasede“ med postopkom razvoja standarda spodkopava zaupanje v ta postopek, saj je uspešen postopek razvoja standarda osnovni pogoj za tehnični razvoj in razvoj trga na splošno v korist potrošnikov. Glej na primer Odločbo Komisije z dne 9. decembra 2009 v zadevi COMP 38.636, RAMBUS (UL C 30, 6.2.2010, str. 17).

(329)  Udeležence bi bilo treba spodbujati, naj svoje predhodno splošno razkritje dopolnijo s številko patenta in/ali številkami patentne prijave, ko bodo te informacije javno dostopne.

(330)  Enako bi veljalo, če organizacija uporablja politiko izdajanja licenc, ki temelji na enkratni nominalni pristojbini.

(331)  Glej tudi sodbo z dne 16. julija 2015, Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp. in ZTE Deutschland GmbH, C-170/13, ECLI:EU:C:2015:477, točka 71, na podlagi katere tožba zaradi kršitve patenta lahko pomeni zlorabo prevladujočega položaja v smislu člena 102, če je vložena proti zainteresiranemu pridobitelju licence brez upoštevanja postopkovnih korakov, ki jih je določilo Sodišče v svoji sodbi.

(332)  Organizacije za razvoj standardov niso vključene v pogajanja o licenci ali posledične sporazume.

(333)  Glej sodbo z dne 14. februarja 1978, United Brands, 27/76, ECLI:EU:C:1978:22, točka 250; glej tudi sodbo z dne 16. julija 2009, Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland/Komisija, C-385/07, ECLI:EU:C:2009:456, točka 142.

(334)  Sporočilo o standardnih patentih, stran 7.

(335)  Načeloma metode, ki temeljijo na stroških, morda niso najprimernejše, nenazadnje zato, ker povzročajo težave pri presoji stroškov, ki jih je mogoče pripisati razvoju določenega patenta ali skupin patentov, in lahko izkrivljajo spodbude za inovacije.

(336)  Tukaj opisane metode niso edine. Za določitev stopenj licenčnine po načelu FRAND se lahko uporabljajo tudi druge metode, ki odražajo bistvo opisanih metod. Glej tudi Chryssoula Pentheroudakis, Justus A. Baron (2017), Licensing Terms of Standard Essential Patents. A Comprehensive Analysis of Cases (Pogoji licenciranja za patente, ki so bistveni del standarda. Izčrpna analiza primerov). Poročilo Skupnega raziskovalnega središča v okviru znanosti za politiko. EUR 28302 EN; DOI: 10.2791/193948.

(337)  Glej sodbo z dne 13. julija 1989, Tournier, C-395/87, ECLI:EU:C:1989:319, točka 38; sodbo z dne 13. julija 1989, Lucazeau in drugi/SACEM in drugi, 110/88, 241/88 in 242/88, ECLI:EU:C:1989:326, točka 33.

(338)  Če obe pogodbeni stranki soglašata, lahko v sporih o tem, kakšni so pogoji FRAND za patente, ki so bistveni del standarda, odloča tudi neodvisna tretja oseba, na primer arbiter. Glej na primer sodbo z dne 16. julija 2015, Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp. in ZTE Deutschland GmbH, C-170/13, ECLI:EU:C:2015:477, točka 68, in Sklep Komisije z dne 29. aprila 2014 v zadevi AT. 39939, Samsung – Izvrševanje standardnih ključnih patentov UMTS, uvodna izjava 78.

(339)  Glej Odločbo Komisije v zadevi IV/29/151, Philips/VCR, uvodna izjava 23. „Ker so bili to standardi za proizvodnjo opreme VCR, so bile stranke dolžne proizvajati in distribuirati samo kasete in rekorderje, ki so skladni s sistemom VCR, ki ga je licenciral Philips. Prepovedano jim je bilo proizvajati in distribuirati druge sisteme videokaset ... To je pomenilo omejitev konkurence na podlagi člena 85(1)(b)“.

(340)  Glej Odločbo Komisije v zadevi IV/29/151, Philips/VCR, uvodna izjava 23.

(341)  V Odločbi Komisije v zadevi IV/31.458, X/Open Group, je Komisija menila, da bi kljub objavi sprejetih standardov politika omejenega članstva nečlanom preprečevala, da vplivajo na rezultate dela skupine ter pridobijo znanje in izkušnje ter tehnično znanje, povezano s standardi, ki jih bodo verjetno pridobili člani. Poleg tega nečlani v nasprotju s člani niso mogli izvajati standarda, preden je bil sprejet (glej odstavek 32). Za ta sporazum se je zato štelo, da omejuje konkurenco v smislu člena 101(1).

(342)  Taka omejitev se lahko uresniči z izključitvijo deležnikov iz sporazuma o standardizaciji ali z omejitvijo statusa udeleženca.

(343)  Glej Odločbo Komisije z dne 14. oktobra 2009 v zadevi 39.416, Klasifikacija ladij.

(344)  Zlasti kadar je verjetno, da bo posledica uvedbe standarda nov upoštevni trg.

(345)  Glej odstavek 438.

(346)  Da bi se povečala preglednost morebitnih stroškov izvajanja standarda, bi lahko organizacije za razvoj standardov prevzele aktivno vlogo pri razkrivanju največjih skupnega fonda licenčnin za standard. Podobno kot pri patentnih združenjih si lahko imetniki pravic intelektualne lastnine delijo celoten skupni fond licenčnin.

(347)  Morebitno enostransko ali skupno predhodno razkritje najbolj omejevalnih pogojev licenciranja se ne bi smelo uporabiti za prikrivanje skupnega določanja cen bodisi za proizvode nižje v proizvodni verigi bodisi za nadomestke pravic intelektualne lastnine/tehnologij, kar je omejevanje konkurence po cilju.

(348)  Glej Odločbo Komisije z dne 15. decembra 1986 v zadevi IV/31.458, X/Open Group, uvodna izjava 42: „Komisija meni, da je pripravljenost Skupine, da čim prej da na voljo rezultate, ključni element za njeno odločitev, da odobri izvzetje“.

(349)  V Odločbi Komisije v zadevi IV/29/151, Philips/VCR, je skladnost s standardi VCR vodila v izključitev drugih, morda boljših sistemov. Taka izključitev je bila posebno resna glede na prevladujoči tržni položaj, ki ga je užival Philips. „[...] za stranke [so bile] uvedene omejitve, ki niso bile nujne za doseganje teh izboljšav. Združljivost videokaset VCR z napravami drugih proizvajalcev bi bila zagotovljena tudi, če slednji ne bi sprejeli nič drugega kot obveznost, da bodo pri proizvodnji opreme VCR upoštevali standarde VCR“ (uvodna izjava 31).

(350)  Glej Odločbo Komisije z dne 15. decembra 1986 v zadevi IV/31.458, X/Open Group, uvodna izjava 45: „Cilja Skupine ni mogoče doseči, če ima katera koli družba, ki bi se rada zavezala ciljem Skupine, pravico postati članica. To bi ustvarilo praktične in logistične težave za upravljanje dela in verjetno preprečilo, da se sprejmejo ustrezni predlogi.“ Glej tudi Odločbo Komisije v zadevi 39.416, Klasifikacija ladij, točka 36: „Zaveze vzpostavljajo ustrezno ravnotežje med ohranjanjem zahtevnih meril za članstvo v IACS na eni strani in odpravo nepotrebnih ovir za članstvo v IACS na drugi strani. Nova merila bodo zagotovila, da bodo lahko le tehnično ustrezni klasifikacijski zavodi (KZ) postali člani IACS, in tako preprečila, da bi učinkovitost in kakovost dela IACS neupravičeno oslabile premile zahteve za udeležbo v IACS. Hkrati pa nova merila ne bodo ovirala KZ, ki so tehnično ustrezni in to želijo, da se pridružijo IACS“.

(351)  Glej odstavek 471 zgoraj o zagotavljanju, da so deležniki obveščeni in da z njimi potekajo posvetovanja o delu v teku, če je sodelovanje omejeno.

(352)  Nadomestljiva pravica intelektualne lastnine se nanaša na tehnologijo, ki jo uporabniki ali imetniki licenc štejejo za zamenljivo z drugo tehnologijo ali ki jo je mogoče z drugo tehnologijo nadomestiti zaradi njenih značilnosti in predvidene uporabe.

(353)  V zvezi s tem glej Odločbo Komisije z dne 29. novembra 1995 v zadevah IV/34.179, 34.202, 216, Holandski žerjavi (SCK in FNK), uvodna izjava 23: „Prepoved, da se podjetja, ki nimajo certifikata SCK, povabijo kot poddobavitelji, omejuje svobodo delovanja certificiranih podjetij. Ali se na prepoved lahko gleda kot na preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence v smislu člena 85(1), je treba presoditi v pravnem in gospodarskem okviru. Če je taka prepoved povezana s sistemom certificiranja, ki je povsem odprt, neodvisen in pregleden ter določa sprejetje ustreznih jamstev drugih sistemov, je mogoče trditi, da nima nobenih omejevalnih učinkov na konkurenco, ampak ima preprosto cilj, da v celoti jamči za kakovost certificiranega blaga ali storitev.“

(354)  Skupni standard se nanaša na stanje, ko (pravno nezavezujoči) standard v praksi uporablja večina gospodarske panoge.

(355)  Taki splošni pogoji lahko zajemajo zelo majhen ali velik delež določb v končni pogodbi.

(356)  To se nanaša na stanje, ko (nezavezujoče) splošne pogoje v praksi uporablja večina gospodarske panoge in/ali se ti uporabljajo za večino vidikov proizvodov/storitev, kar vodi do omejitve ali celo pomanjkanja izbire za potrošnike.

(357)  Glej tudi opombo 32. Na trgih, kjer so necenovni parametri pomembni parametri konkurence, lahko splošni pogoji, ki se nanašajo na take parametre, prav tako pomenijo omejevanje konkurence po cilju.

(358)  Če pretekle izkušnje s splošnimi pogoji na upoštevnem trgu kažejo, da splošni pogoji niso vodili v šibkejšo konkurenco pri diferenciaciji proizvodov, je lahko tudi to znak, da enaka vrsta splošnih pogojev za sorodni proizvod ne bo vodila v omejevalni učinek na konkurenco.

(359)  Na trgih, kjer so necenovni parametri pomembni parametri konkurence, lahko splošni pogoji, ki se nanašajo na take parametre, prav tako omejujejo konkurenco po učinku.

(360)  Obvestilo komisije o neformalnih navodilih glede novih ali nerešenih vprašanj v zvezi s členoma 101 in 102 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki se pojavijo v posameznih primerih (dopisi z neformalnimi navodili) (UL C 381, 4.10.2022, str. 9).

(361)  Člen 3 PEU.

(362)  Agenda za trajnostni razvoj do leta 2030, ki so jo leta 2015 sprejele vse države članice Združenih narodov.

(363)  Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Evropskemu svetu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij, Evropski zeleni dogovor (COM(2019) 640 final).

(364)  Glej na primer Resolucijo ZN 66/288, ki jo je Generalna skupščina sprejela 27. julija 2012.

(365)  V agendi ZN za trajnostni razvoj do leta 2030 je opredeljenih 17 ciljev trajnostnega razvoja (kot so, na primer, cilj 2: odpraviti lakoto, zagotoviti prehransko varnost in boljšo prehrano ter spodbujati trajnostno kmetijstvo; cilj 7: zagotoviti dostop do cenovno sprejemljivih, zanesljivih, trajnostnih in sodobnih virov energije; cilj 9: zgraditi vzdržljivo infrastrukturo, spodbujati vključujočo in trajnostno industrializacijo ter pospeševati inovacije; cilj 13: sprejeti nujne ukrepe za boj proti podnebnim spremembam in njihovim posledicam); in 169 podciljev (kot sta, na primer, podcilj 9.1: vzpostaviti kakovostno, zanesljivo, vzdržno in vzdržljivo infrastrukturo, tudi regionalno in čezmejno, ki bo prispevala h gospodarskemu razvoju in blaginji ter bo za vse cenovno sprejemljiva in enakopravno dostopna; in podcilj 13.1: v vseh državah krepiti pripravljenost na nevarnosti in naravne nesreče, ki so posledica podnebnih sprememb, ter sposobnost prilagajanja nanje).

(366)  Glej oddelek 1.2.6. Sodišče je priznalo, da omejitve konkurence, ki izhajajo iz sporazumov ali sklepov podjetniških združenj, ne spadajo na področje uporabe člena 101(1), če so neločljivo povezane z uresničevanjem legitimnega cilja in sorazmerne z njim (glej med drugim sodbo z dne 21. septembra 1999, Albany International, C-67/96, ECLI:EU:C:1999:430, sodbo z dne 19. februarja 2002, Wouters in drugi, C-309/99, ECLI:EU:C:2002:98, in sodbo z dne 16. julija 2006, Meca-Medina in Majcen/Komisija, C-519/04 P, ECLI:EU:C:2006:492).

(367)  Smernice Komisije o uporabi člena 81(3) Pogodbe (v nadaljnjem besedilu: smernice o uporabi člena 101(3)) (UL C 101, 27.4.2004, str. 97).

(368)  Glej odstavek 284.

(369)  Ker so sporazumi o standardizaciji trajnostnosti podkategorija sporazumov o standardizaciji.

(370)  Dokler podatkovna zbirka ne zmanjša negotovosti glede nedavnega ali prihodnjega ravnanja konkurentov na trgu, ne bo pomenila izmenjave poslovno občutljivih informacij. Drugače povedano, podjetja, ki prispevajo k podatkovni zbirki, ne bi smela razkriti, kdo so njihovi sedanji ali prihodnji dobavitelji.

(371)  Glej odstavka 23 in 28.

(372)  Načeloma bi morali biti dokazi, da se uresničuje cilj glede trajnostnosti, taki, da se lahko na njihovi podlagi razumno podvomi o protikonkurenčnem cilju sporazuma. Glede uresničevanja cilja glede trajnostnosti pa ne bi smelo biti dvomov. Glej po analogiji sodbo z dne 30. januarja 2020, Generics (UK), C-307/18, ECLI:EU:C:2020:52, točki 107 in 108.

(373)  Glej tudi odstavke 24 do 27 smernic o uporabi člena 101(3).

(374)  Glej na primer Forum Združenih narodov o standardih trajnostnosti, https://unfss.org/home/objective-of-unfss.

(375)  Glej na primer Konferenca Združenih narodov za trgovino in razvoj, Framework for the Voluntary Sustainability Standards (VSS) Assessment Toolkit (Okvir za nabor orodij za presojo prostovoljnih standardov trajnostnosti (VSS)), https://unctad.org/system/files/official-document/ditctabinf2020d5_en.pdf.

(376)  Za podrobnejši opis glavnih načinov, kako lahko sporazumi o standardizaciji omejujejo konkurenco, glej odstavke 442, 443 in 444.

(377)  Sklep Komisije v zadevi AT.40178, Emisije avtomobilov, z dne 8. julija 2021.

(378)  Kot je navedeno v odstavku 538, se sporazumi med konkurenti, ki omejujejo obseg proizvodnje zadevnih proizvodov sodelujočih podjetij, ne štejejo za sporazume o standardizaciji trajnostnosti. Zato je treba take sporazume presojati posamično na podlagi člena 101.

(379)  Za razlago pojma „preglednost“ v postopku določanja standarda glej odstavek 453.

(380)  Glej odstavek 464. Z drugimi besedami, podjetja, ki ne želijo sodelovati pri standardu, ne bi smela biti ovirana pri nadaljnjem oskrbovanju trga in potrošnikov s proizvodi, ki izpolnjujejo zakonske zahteve, ne izpolnjujejo pa dodatnih zahtev novega standarda trajnostnosti.

(381)  Glej oddelek 6.1 o izmenjavi informacij in zlasti odstavek 369.

(382)  Glej odstavek 465 in naslednje v oddelku 7.3.3.2 o pogojih za dostop do standarda.

(383)  Znatnost zvišanja cene je odvisna od značilnosti proizvoda in upoštevnega trga.

(384)  Skupni tržni delež sodelujočih podjetij se nanaša na tržni delež proizvodov podjetij na splošno na upoštevnih trgih, na katere vpliva standard, in ni omejen na proizvode, izrecno zajete v sporazumu o standardizaciji trajnostnosti.

(385)  Mehki varni pristan Komisiji ali nacionalnemu organu, pristojnemu za konkurenco, ne preprečuje posredovanja v posameznih primerih, ko bi sporazum o standardizaciji trajnostnosti povzročil znatno omejevanje konkurence na trgu, na primer zaradi kumulativnega učinka sporazumov o standardizaciji trajnostnosti, ki jih sklenejo različna podjetja, zaradi česar se znatno zvišajo cene ali znatno zmanjša kakovost.

(386)  Obstoj takega sistema spremljanja in izvrševanja za zagotavljanje skladnosti s standardom trajnostnosti je dejavnik, ki se bo upošteval pri presoji, ali je glavni cilj sporazuma doseganje cilja glede trajnostnosti, v skladu z odstavkom 534.

(387)  Sporazumi med konkurenti, ki ne vsebujejo omejitev konkurence po cilju, lahko tudi uživajo koristi obvestila de minimis, če skupni tržni delež pogodbenih strank sporazuma ne presega 10 % na nobenem od upoštevnih trgov, na katere vpliva sporazum – glej odstavek 41.

(388)  Glej tudi odstavke 48 do 72 smernic o uporabi člena 101(3). Natančneje, v odstavku 70 je navedeno, da lahko „[p]odjetja [...] s sodelovanjem ustvarijo povečanje učinkovitosti, ki brez omejevalnega sporazuma ne bi bilo mogoče ali pa bi bilo mogoče le s precejšnjim zamikom ali z višjimi stroški“.

(389)  Glej tudi odstavke 50 do 58 smernic o uporabi člena 101(3). Zlasti je v odstavku 58 pojasnjeno, da morajo „[v] primerih, ko sporazum še ni bil v celoti izveden, [...] pogodbene stranke utemeljiti vse napovedi glede na datum, ko naj bi povečanje učinkovitosti nastopilo in tako znatno pozitivno vplivalo na trg“.

(390)  Glej odstavek 56 smernic o uporabi člena 101(3): „Predloženi podatki morajo biti preverljivi, tako da obstaja zadostna gotovost, da se je povečanje učinkovitosti uresničilo ali se bo verjetno uresničilo.“

(391)  Glej na primer Priporočilo Komisije (EU) 2021/2279 z dne 15. decembra 2021 o uporabi metod okoljskega odtisa za merjenje in sporočanje okoljske uspešnosti izdelkov in organizacij v njihovem življenjskem krogu (UL L 471, 30.12.2021, str. 1).

(392)  Glej zlasti odstavek 39 smernic o uporabi člena 101(3).

(393)  Glej zlasti odstavke 73 do 82 smernic o uporabi člena 101(3).

(394)  Glej zlasti odstavka 76 in 89 smernic o uporabi člena 101(3) v zvezi s časom, v katerem je dosežena učinkovitost.

(395)  V tem primeru bi bilo mogoče možne koristi za potrošnike dokazati z dokazi o njihovi „pripravljenosti za plačilo“; glej oddelek 9.4.3.2.

(396)  Predpisi o okolju na primer to dosegajo z davki, prepovedmi ali subvencijami.

(397)  Če podjetja zavezuje sistem trgovanja s pokrovom, kot je sistem EU ETS, je treba upoštevati, da bo vsako zmanjšanje onesnaževanja in s tem povezano zmanjšanje uporabe pravic do emisije določenega podjetja ali sektorja sprostilo navedene pravice, kar bo povzročilo ničelni neto učinek na onesnaževanje brez zmanjšanja pravic do emisije (učinek vodne postelje).

(398)  To bi se lahko na primer zgodilo, če podjetje vlaga v trženje trajnostnega proizvoda, da bi zagotovilo, da se potrošniki zavedajo kakovosti novega proizvoda. Če konkurenti nato prav tako začnejo proizvajati trajnostne različice svojih proizvodov, za katere je povpraševanje potrošnikov že ugotovljeno, tem konkurentom ni treba prevzeti stroškov, povezanih z dajanjem trajnostnega proizvoda na trg, in lahko imajo nezaslužene koristi od naložb, ki jih je prvo podjetje izvedlo za dajanje trajnostnega proizvoda na trg.

(399)  Glej zlasti odstavek 80 smernic o uporabi člena 101(3).

(400)  To vključuje proizvajalce, ki uporabljajo proizvode kot vložek, trgovce na debelo, trgovce na drobno in končne potrošnike, tj. fizične osebe, ki delujejo za namene, ki ne spadajo v okvir njihove poslovne ali poklicne dejavnosti. Glej odstavek 84 smernic o uporabi člena 101(3).

(401)  Glej odstavek 85 smernic o uporabi člena 101(3), glej tudi sodbo z dne 23. novembra 2006, Asnef-Equifax, C-238/05, ECLI:EU:C:2006:734, točka 72.

(402)  Znižanja mejnih ali spremenljivih stroškov bodo bolj verjetno pomembna pri presoji učinkovitosti kot znižanje stalnih stroškov; prva bodo načeloma bolj verjetno pomenila nižje cene za potrošnike.

(403)  Pripravljenost potrošnikov za plačilo je eden od elementov, ki lahko pomaga opredeliti vrsto koristi, ki jo lahko zatrjujejo pogodbene stranke sporazuma. Dejstvo, da so potrošniki pripravljeni plačati, tj. da obstaja povpraševanje po trajnostnih proizvodih, ne pomeni nujno, da sporazum ni nujen. Čeprav so potrošniki morda pripravljeni plačati za trajnostni proizvod, je lahko omejevalni sporazum še vedno nujen, na primer za premagovanje neugodnosti prvega na trgu ali doseganje ekonomije obsega, ki zmanjšuje stroške.

(404)  Sodba z dne 23. novembra 2006, Asnef-Equifax, C-238/05, ECLI:EU:C:2006:734, točka 72.

(405)  Za nedelovanje trga v takih situacijah je po navadi krivo dejstvo, da netrajnostna potrošnja povzroča negativne eksternalije za druge. Posamezni potrošniki teh negativnih eksternalij (kot so emisije) ne ponotranjijo (upoštevajo) v celoti, posledica pa je čezmerna poraba netrajnostnega proizvoda. Podobno so lahko za nedelovanje trga krive pozitivne eksternalije (kot je zmanjšanje emisij), ki izhajajo iz trajnostne potrošnje. V tem primeru trg zagotavlja premalo trajnostnih proizvodov iz v bistvu istega razloga, tj. zato, ker potrošniki ne upoštevajo učinkov svoje porabe na druge.

(406)  Odstavek 43 smernic o uporabi člena 101(3); glej tudi sodbo z dne 27. septembra 2006, GlaxoSmithKline Services in drugi/Komisija, T-168/01, ECLI:EU:T:2006:265, točki 248 in 251; sodbo z dne 11. septembra 2014, MasterCard Inc, C-382/12 P, ECLI:EU:C:2014:2201, točka 242; Sklep Komisije z dne 23. maja 2013 v zadevi AT.39595, Air Canada/United Airlines/Lufthansa (združenje STAR Alliance).

(407)  Škoda potrošnikom se lahko odtehta z eno vrsto koristi na področju trajnostnosti ali s kombinacijo individualnih in skupnih koristi, glej oddelek 9.4.3.4.

(408)  Vendar pa v tem primeru zaradi nezadostne pokritosti ni omejena le morebitna korist sporazuma, temveč tudi morebitna konkurenčna škoda (iz istih razlogov).

(409)  Koristi, ki se bodo uresničile v prihodnosti, se lahko upoštevajo, če jih bodo deležni potrošniki na upoštevnem trgu.

(410)  V primerih, ko so skupne koristi razpršene po velikem delu družbe, je manj verjetno, da bo prekrivanje s potrošniki na upoštevnem trgu veliko.

(411)  Glej smernice o uporabi člena 101(3), str. 87.

(412)  Sodba z dne 9. septembra 2003, CIF, C-198/01, ECLI:EU:C:2003:430, točka 56. Glej tudi odstavek 19 poglavja 1.

(413)  Sodba z dne 12. decembra 2013, Soa Nazionale Costruttori, C-327/12, ECLI:EU:C:2013:827, točka 38; sodba z dne 5. decembra 2006, Cipolla in drugi, C-94/04, ECLI:EU:C:2006:758, točka 47.

---