# Den Europæiske Unions C 330/2. o

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 330 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 60. årgang2. oktober 2017 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 330

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

60. årgang2. oktober 2017

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2017/C 330/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Informationsnummer

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2017/C 330/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2017/C 330/02 | Sag C-261/17 P: Appel iværksat den 15. maj 2017 af Ccc Event Management GmbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 14. marts 2017 i sag T-889/16, Ccc Event Management GmbH mod Den Europæiske Unions Domstol | 2 |
| 2017/C 330/03 | Sag C-327/17 P: Appel iværksat den 31. maj 2017 af Cryo-Save AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 23. marts 2017 i sag T-239/15 — Cryo-Save AG mod EUIPO | 2 |
| 2017/C 330/04 | Sag C-344/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Torino (Italien) den 9. juni 2017 — IJDF Italy Srl mod Violeta Fernando Dionisio og Alex Del Rosario Fernando | 3 |
| 2017/C 330/05 | Sag C-350/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. juni 2017 — Mobit Soc.cons.arl mod Regione Toscana | 4 |
| 2017/C 330/06 | Sag C-351/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. juni 2017 — Autolinee Toscane SpA mod Mobit Soc.cons.arl | 5 |
| 2017/C 330/07 | Sag C-375/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 21. juni 2017 — Stanley International Betting Ltd og Stanleybet Malta Ltd mod Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli | 5 |
| 2017/C 330/08 | Sag C-412/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 10. juli 2017 — Bundesrepublik Deutschland mod Touring Tours und Travel GmbH | 6 |
| 2017/C 330/09 | Sag C-444/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 21. juli 2017 — Préfet des Pyrénées-Orientales mod Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier og Procureur général près la cour d'appel de Montpellier | 7 |
| 2017/C 330/10 | Sag C-449/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 26. juli 2017 — A & G Fahrschul-Akademie GmbH mod Finanzamt Wolfenbüttel | 8 |
| 2017/C 330/11 | Sag C-451/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgarien) den 27. juli 2017 — Walltopia AD mod Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite — Veliko Tarnovo | 9 |
| 2017/C 330/12 | Sag C-465/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Düsseldorf (Tyskland) den 2. august 2017 — Falck Rettungsdienste GmbH og Falck A/S mod Stadt Solingen | 9 |
| | Retten |
| 2017/C 330/13 | Sag T-454/17: Sag anlagt den 14. juli 2017 — Pro NGO! mod Kommissionen | 11 |
| 2017/C 330/14 | Sag T-463/17: Sag anlagt den 25. juli 2017 — Raise Conseil mod EUIPO — Raizers (RAISE) | 11 |
| 2017/C 330/15 | Sag T-472/17: Sag anlagt den 31. juli 2017 — Wilhelm Sihn jr. mod EUIPO — in edit (Camele’on) | 12 |
| 2017/C 330/16 | Sag T-482/17: Sag anlagt den 28. juli 2017 — Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og SRB | 13 |
| 2017/C 330/17 | Sag T-483/17: Sag anlagt den 28. juli 2017 — García Suárez m.fl. mod Kommissionen og SRB | 13 |
| 2017/C 330/18 | Sag T-484/17: Sag anlagt den 3. august 2017 — Fidesban m.fl. mod SRB | 14 |
| 2017/C 330/19 | Sag T-491/17: Sag anlagt den 1. august 2017 — Opere Pie d’Onigo mod Kommissionen | 14 |
| 2017/C 330/20 | Sag T-497/17: Sag anlagt den 4. august 2017 — Sánchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og SRB | 15 |
| 2017/C 330/21 | Sag T-498/17: Sag anlagt den 4. august 2017 — Álvarez de Linera Granda mod Kommissionen og SRB | 16 |
| 2017/C 330/22 | Sag T-499/17: Sag anlagt den 4. august 2017 — Esfera Capital Agencia de Valores mod Kommissionen og SRB | 17 |
| 2017/C 330/23 | Sag T-533/17: Sag anlagt den 11. august 2017 — Next design+produktion mod EUIPO — Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuuna) | 18 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2017/C 330/02

Sag C-261/17 P: Appel iværksat den 15. maj 2017 af Ccc Event Management GmbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 14. marts 2017 i sag T-889/16, Ccc Event Management GmbH mod Den Europæiske Unions Domstol

2

2017/C 330/03

Sag C-327/17 P: Appel iværksat den 31. maj 2017 af Cryo-Save AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 23. marts 2017 i sag T-239/15 — Cryo-Save AG mod EUIPO

2

2017/C 330/04

Sag C-344/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Torino (Italien) den 9. juni 2017 — IJDF Italy Srl mod Violeta Fernando Dionisio og Alex Del Rosario Fernando

3

2017/C 330/05

Sag C-350/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. juni 2017 — Mobit Soc.cons.arl mod Regione Toscana

4

2017/C 330/06

Sag C-351/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. juni 2017 — Autolinee Toscane SpA mod Mobit Soc.cons.arl

5

2017/C 330/07

Sag C-375/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 21. juni 2017 — Stanley International Betting Ltd og Stanleybet Malta Ltd mod Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

5

2017/C 330/08

Sag C-412/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 10. juli 2017 — Bundesrepublik Deutschland mod Touring Tours und Travel GmbH

6

2017/C 330/09

Sag C-444/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 21. juli 2017 — Préfet des Pyrénées-Orientales mod Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier og Procureur général près la cour d'appel de Montpellier

7

2017/C 330/10

Sag C-449/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 26. juli 2017 — A & G Fahrschul-Akademie GmbH mod Finanzamt Wolfenbüttel

8

2017/C 330/11

Sag C-451/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgarien) den 27. juli 2017 — Walltopia AD mod Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite — Veliko Tarnovo

9

2017/C 330/12

Sag C-465/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Düsseldorf (Tyskland) den 2. august 2017 — Falck Rettungsdienste GmbH og Falck A/S mod Stadt Solingen

9

Retten

2017/C 330/13

Sag T-454/17: Sag anlagt den 14. juli 2017 — Pro NGO! mod Kommissionen

11

2017/C 330/14

Sag T-463/17: Sag anlagt den 25. juli 2017 — Raise Conseil mod EUIPO — Raizers (RAISE)

11

2017/C 330/15

Sag T-472/17: Sag anlagt den 31. juli 2017 — Wilhelm Sihn jr. mod EUIPO — in edit (Camele’on)

12

2017/C 330/16

Sag T-482/17: Sag anlagt den 28. juli 2017 — Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og SRB

13

2017/C 330/17

Sag T-483/17: Sag anlagt den 28. juli 2017 — García Suárez m.fl. mod Kommissionen og SRB

13

2017/C 330/18

Sag T-484/17: Sag anlagt den 3. august 2017 — Fidesban m.fl. mod SRB

14

2017/C 330/19

Sag T-491/17: Sag anlagt den 1. august 2017 — Opere Pie d’Onigo mod Kommissionen

14

2017/C 330/20

Sag T-497/17: Sag anlagt den 4. august 2017 — Sánchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og SRB

15

2017/C 330/21

Sag T-498/17: Sag anlagt den 4. august 2017 — Álvarez de Linera Granda mod Kommissionen og SRB

16

2017/C 330/22

Sag T-499/17: Sag anlagt den 4. august 2017 — Esfera Capital Agencia de Valores mod Kommissionen og SRB

17

2017/C 330/23

Sag T-533/17: Sag anlagt den 11. august 2017 — Next design+produktion mod EUIPO — Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuuna)

18

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/1 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2017/C 330/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 318 af 25.9.2017

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 309 af 18.9.2017

EUT C 300 af 11.9.2017

EUT C 293 af 4.9.2017

EUT C 283 af 28.8.2017

EUT C 277 af 21.8.2017

EUT C 269 af 14.8.2017

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/2 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/2

---

Appel iværksat den 15. maj 2017 af Ccc Event Management GmbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 14. marts 2017 i sag T-889/16, Ccc Event Management GmbH mod Den Europæiske Unions Domstol

(Sag C-261/17 P)

(2017/C 330/02)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Ccc Event Management GmbH (ved Rechtsanwalt A. Schuster)

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Domstol

Den Europæiske Unions Domstol (Tiende Afdeling) har ved kendelse af 13. juli 2017 forkastet appellen og truffet afgørelse om, at appellanten bærer sine egne omkostninger.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/2 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/2

---

Appel iværksat den 31. maj 2017 af Cryo-Save AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 23. marts 2017 i sag T-239/15 — Cryo-Save AG mod EUIPO

(Sag C-327/17 P)

(2017/C 330/03)

Processprog: tysk

Parter

Appellanter: Cryo-Save AG (ved advokat C. Onken)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Dommen afsagt af Retten den 23. marts 2017 i sag T-239/15 ophæves. |
| --- | --- |

—

Dommen afsagt af Retten den 23. marts 2017 i sag T-239/15 ophæves.

| — | Den sagsøgte i første instans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den sagsøgte i første instans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten gør et anbringende gældende, nemlig om tilsidesættelse af art. 64, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (1) og regel 50 stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13. december 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (2), sammenholdt med EU-varemærkeforordningens artikel 56, stk. 2, og gennemførelsesforordningens artikel 37 og 39 samt EU-varemærkeforordningens artikel 76, stk. 1. Tilsidesættelsen består deri, at Retten afviste sagsøgerens første anbringende.

Med sit første anbringende gjorde sagsøgeren og appellanten gældende, at begæringen om fortabelse af selskabets EU-varemærke skulle forkastes. Til begrundelse herfor, gjorde selskabet gældende, at begæringen i henhold til EU-varemærkeforordningens artikel 56, stk. 2, og gennemførelsesforordningens artikel 37, litra b), nr. iv), ikke var tilstrækkeligt begrundet.

Retten fastslog, at sagsøgeren og appellantens første anbringende måtte afvises, fordi sagsøgeren og appellanten i sagen for appelkammeret ikke havde gjort gældende, at der var sket tilsidesættelse af de formelle krav i EU-varemærkeforordningens artikel 56, stk. 2, sammenholdt med gennemførelsesforordningens artikel 37, litra b), nr. iv), således at prøvelsen af klagen var begrænset til spørgsmålet om reel brug, og at det derfor ikke var bydende nødvendigt for appelkammeret at undersøge forskriftsmæssigheden af begæringen om fortabelse. Undersøgelse af det første anbringende ville efter Rettens opfattelse udvide den faktiske og retlige ramme, som havde været genstand for appelkammerets behandling.

Sagsøgeren og appellanten anfører hertil det argument, at spørgsmålet om antagelse til realitetsbehandling af en begæring om fortabelse udgør en forudsætning for en afgørelse vedrørende realiteten, som EUIPO på ethvert stadium af sagsbehandlingen skal undersøge af egen drift, jf. EU-varemærkeforordningens artikel 76, stk. 2, første punktum, gennemførelsesforordningens regel 39, stk. 1, regel 40, stk. 1, andet punktum, EU-varemærkeforordningens artikel 64, stk. 1, og gennemførelsesforordningens regel 50, stk. 1. Det er således ikke afgørende, om sagsøgeren og appellanten specifikt har rejst spørgsmålet om fortabelsessagens antagelse til realitetsbehandling for appelkammeret.

Desuden havde annullationsafdelingen ved EUIPO af egen drift undersøgt spørgsmålet om fortabelsesbegæringens antagelse til realitetsbehandling og havde udtrykkeligt lagt til grund, at forudsætningerne i EU-varemærkeforordningens artikel 56, stk. 2, og gennemførelsesforordningens artikel 37 var opfyldt. Det i Rettens praksis anerkendte princip om funktionel kontinuitet krævede, at appelkammeret foretog en fuldstændig gennemgang af annullationsafdelingens afgørelse, herunder vurderingen af, hvorvidt fortabelsesbegæringen kunne antages til realitetsbehandling. Til støtte for sit argument har sagsøgeren bl.a. henvist til Rettens praksis sagerne KLEENCARE, dom af 23.9.2003, T-308/01, præmis 24-26, 28, 29 og 32 (3), og HOOLIGAN, dom af 1.2.2005, T-57/03, præmis 22 og 25 (4)).

Endelig har sagsøgeren og appellanten både i sagen for annullationsafdelingen og for appelkammeret gjort indvendinger vedrørende spørgsmålet om realitetsbehandling af fortabelsesbegæringen — omend med andre ord.

Af alle de tre ovennævnte grunde var spørgsmålet om antagelse til realitetsbehandling af fortabelsesbegæringen en del af den faktiske og retlige ramme for sagen for appelkammeret. Retten undersøgte ikke, om fortabelsesbegæringen kunne antages til realitetsbehandling. Således er et anbringende om, at en fortabelsesbegæring ikke kan antages til realitetsbehandling forskellig fra anbringender om nye fortabelses- eller ugyldighedsgrunde, eller en for sent fremsat begæring om bevis for reel brug af det ældre varemærke.

---

(1)  EUT L 78, s. 1.

(2)  EFT L 303, s. 1.

(3)  EUT L ECLI:EU:T:2003:241.

(4)  ECLI:EU:T:2005:29.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/3 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/3

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Torino (Italien) den 9. juni 2017 — IJDF Italy Srl mod Violeta Fernando Dionisio og Alex Del Rosario Fernando

(Sag C-344/17)

(2017/C 330/04)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Torino

Parter i hovedsagen

Sagsøger: IJDF Italy Srl

Sagsøgte: Violeta Fernando Dionisio og Alex Del Rosario Fernando

Præjudicielt spørgsmål

Skal direktiv 93/13/EØF (1), artikel 19, stk. 1, andet punktum, i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse, som i tilfælde af sager vedrørende krav, som er indbyrdes sammenhængende, navnlig når der er tale om et garantikrav, som er forbundet med hovedsagen, fastsætter, at sagerne skal behandles samlet for den samme ret, selv om det følger af denne bestemmelse, at den retslige kompetence for så vidt angår garantikravet tilkommer en anden ret end retten i den retskreds, hvor forbrugeren har sit opholdssted eller sin (valgte) bopæl?

---

(1)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29).

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/4 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/4

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. juni 2017 — Mobit Soc.cons.arl mod Regione Toscana

(Sag C-350/17)

(2017/C 330/05)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Mobit Soc.cons.arl

Sagsøgt: Regione Toscana

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Finder artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1370/2007 (1) (særligt forbuddet i henhold til litra b) og d) for en intern operatør mod at deltage i extra moenia-udbud) ligeledes anvendelse på kontrakter, der er tildelt før denne forordnings ikrafttræden? |
| --- | --- |

1)

Finder artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1370/2007 (1) (særligt forbuddet i henhold til litra b) og d) for en intern operatør mod at deltage i extra moenia-udbud) ligeledes anvendelse på kontrakter, der er tildelt før denne forordnings ikrafttræden?

| 2) | Kan en offentligretlig juridisk person, der er blevet tildelt en kontrakt vedrørende en lokal transporttjeneste af en statslig myndighed uden forudgående udbud, abstrakt set anses for at være en »intern operatør« som omhandlet i samme forordning og efter omstændighederne analogt med den retspraksis, der er udviklet på området for in house providing, såfremt førstnævnte person er direkte forbundet med den statslige myndighed på det organisatoriske og kontrolmæssige plan, og såfremt pågældende offentligretlige juridisk persons selskabskapital er ejet af staten (fuldt ud eller i sameje med andre offentligretlige organer)? |
| --- | --- |

2)

Kan en offentligretlig juridisk person, der er blevet tildelt en kontrakt vedrørende en lokal transporttjeneste af en statslig myndighed uden forudgående udbud, abstrakt set anses for at være en »intern operatør« som omhandlet i samme forordning og efter omstændighederne analogt med den retspraksis, der er udviklet på området for in house providing, såfremt førstnævnte person er direkte forbundet med den statslige myndighed på det organisatoriske og kontrolmæssige plan, og såfremt pågældende offentligretlige juridisk persons selskabskapital er ejet af staten (fuldt ud eller i sameje med andre offentligretlige organer)?

| 3) | Indebærer en tildeling af en tjenesteydelseskontrakt uden forudgående udbud inden for rammerne af forordning (EF) nr. 1370/2007, i tilfælde af, at den ovennævnte statslige myndighed efter tildelingen opretter et offentligt forvaltningsorgan med organisatoriske beføjelser i forhold til de pågældende tjenester (idet beføjelsen til at tildele koncessioner dog fortsat forbeholdes staten) — et organ, der ikke udøver nogen »tilsvarende kontrol« med modtageren af den kontrakt, der er tildelt uden forudgående udbud — at den pågældende tildeling falder uden for ordningen i forordningens artikel 5, stk. 2? |
| --- | --- |

3)

Indebærer en tildeling af en tjenesteydelseskontrakt uden forudgående udbud inden for rammerne af forordning (EF) nr. 1370/2007, i tilfælde af, at den ovennævnte statslige myndighed efter tildelingen opretter et offentligt forvaltningsorgan med organisatoriske beføjelser i forhold til de pågældende tjenester (idet beføjelsen til at tildele koncessioner dog fortsat forbeholdes staten) — et organ, der ikke udøver nogen »tilsvarende kontrol« med modtageren af den kontrakt, der er tildelt uden forudgående udbud — at den pågældende tildeling falder uden for ordningen i forordningens artikel 5, stk. 2?

| 4) | Såfremt en kontrakt, der er tildelt uden forudgående udbud, udløber efter den 30-årige frist, der udløber den 3. december 2039 (en frist, der begynder at løbe fra datoen for ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 1370/2007), har dette da til følge, at tildelingen ikke er i overensstemmelse med de principper, der er fastsat i samme forordnings artikel 5, sammenholdt med artikel 8, stk. 3, eller skal en sådan retsstridighed anses for automatisk afhjulpet i retlig henseende gennem en implicit forkortelse ex lege af kontraktens varighed? |
| --- | --- |

4)

Såfremt en kontrakt, der er tildelt uden forudgående udbud, udløber efter den 30-årige frist, der udløber den 3. december 2039 (en frist, der begynder at løbe fra datoen for ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 1370/2007), har dette da til følge, at tildelingen ikke er i overensstemmelse med de principper, der er fastsat i samme forordnings artikel 5, sammenholdt med artikel 8, stk. 3, eller skal en sådan retsstridighed anses for automatisk afhjulpet i retlig henseende gennem en implicit forkortelse ex lege af kontraktens varighed?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 af 23.10.2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 og (EØF) nr. 1107/70 (EUT L 315, s. 1).

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/5 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/5

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 12. juni 2017 — Autolinee Toscane SpA mod Mobit Soc.cons.arl

(Sag C-351/17)

(2017/C 330/06)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Autolinee Toscane SpA

Sagsøgt: Mobit Soc.cons.arl

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Finder artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1370/2007 (1) (særligt forbuddet i henhold til litra b) og d) for en intern operatør mod at deltage i extra moenia-udbud) ligeledes anvendelse på kontrakter, der er tildelt før denne forordnings ikrafttræden? |
| --- | --- |

1)

Finder artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1370/2007 (1) (særligt forbuddet i henhold til litra b) og d) for en intern operatør mod at deltage i extra moenia-udbud) ligeledes anvendelse på kontrakter, der er tildelt før denne forordnings ikrafttræden?

| 2) | Kan en offentligretlig juridisk person, der er blevet tildelt en kontrakt vedrørende en lokal transporttjeneste af en statslig myndighed uden forudgående udbud, abstrakt set anses for at være en »intern operatør« som omhandlet i samme forordning og efter omstændighederne analogt med den retspraksis, der er udviklet på området for in house providing, såfremt førstnævnte person er direkte forbundet med den statslige myndighed på det organisatoriske og kontrolmæssige plan, og såfremt pågældende offentligretlige juridisk persons selskabskapital er ejet af staten (fuldt ud eller i sameje med andre offentligretlige organer)? |
| --- | --- |

2)

Kan en offentligretlig juridisk person, der er blevet tildelt en kontrakt vedrørende en lokal transporttjeneste af en statslig myndighed uden forudgående udbud, abstrakt set anses for at være en »intern operatør« som omhandlet i samme forordning og efter omstændighederne analogt med den retspraksis, der er udviklet på området for in house providing, såfremt førstnævnte person er direkte forbundet med den statslige myndighed på det organisatoriske og kontrolmæssige plan, og såfremt pågældende offentligretlige juridisk persons selskabskapital er ejet af staten (fuldt ud eller i sameje med andre offentligretlige organer)?

| 3) | Indebærer en tildeling af en tjenesteydelseskontrakt uden forudgående udbud inden for rammerne af forordning (EF) nr. 1370/2007, i tilfælde af, at den ovennævnte statslige myndighed efter tildelingen opretter et offentligt forvaltningsorgan med organisatoriske beføjelser i forhold til de pågældende tjenester (idet beføjelsen til at tildele koncessioner dog fortsat forbeholdes staten) — et organ, der ikke udøver nogen »tilsvarende kontrol« med modtageren af den kontrakt, der er tildelt uden forudgående udbud — at den pågældende tildeling falder uden for ordningen i forordningens artikel 5, stk. 2? |
| --- | --- |

3)

Indebærer en tildeling af en tjenesteydelseskontrakt uden forudgående udbud inden for rammerne af forordning (EF) nr. 1370/2007, i tilfælde af, at den ovennævnte statslige myndighed efter tildelingen opretter et offentligt forvaltningsorgan med organisatoriske beføjelser i forhold til de pågældende tjenester (idet beføjelsen til at tildele koncessioner dog fortsat forbeholdes staten) — et organ, der ikke udøver nogen »tilsvarende kontrol« med modtageren af den kontrakt, der er tildelt uden forudgående udbud — at den pågældende tildeling falder uden for ordningen i forordningens artikel 5, stk. 2?

| 4) | Såfremt en kontrakt, der er tildelt uden forudgående udbud, udløber efter den 30-årige frist, der udløber den 3. december 2039 (en frist, der begynder at løbe fra datoen for ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 1370/2007), har dette da til følge, at tildelingen ikke er i overensstemmelse med de principper, der er fastsat i samme forordnings artikel 5, sammenholdt med artikel 8, stk. 3, eller skal en sådan retsstridighed anses for automatisk afhjulpet i retlig henseende gennem en implicit forkortelse ex lege af kontraktens varighed? |
| --- | --- |

4)

Såfremt en kontrakt, der er tildelt uden forudgående udbud, udløber efter den 30-årige frist, der udløber den 3. december 2039 (en frist, der begynder at løbe fra datoen for ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 1370/2007), har dette da til følge, at tildelingen ikke er i overensstemmelse med de principper, der er fastsat i samme forordnings artikel 5, sammenholdt med artikel 8, stk. 3, eller skal en sådan retsstridighed anses for automatisk afhjulpet i retlig henseende gennem en implicit forkortelse ex lege af kontraktens varighed?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 af 23.10.2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 og (EØF) nr. 1107/70 (EUT L 315, s. 1).

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/5 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/5

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 21. juni 2017 — Stanley International Betting Ltd og Stanleybet Malta Ltd mod Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

(Sag C-375/17)

(2017/C 330/07)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Stanley International Betting Ltd og Stanleybet Malta Ltd

Sagsøgte: Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal EU-retten — og navnlig etableringsretten, retten til fri udveksling af tjenesteydelser, princippet om forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighedsprincippet, princippet om fri konkurrence, proportionalitetsprincippet og kohærensprincippet — fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning som den ved artikel 1, stk. 653, i stabilitetsloven af 2015 indførte og de dertil hørende gennemførelsesretsakter, som fastsætter en eneleverandørmodel for koncessionshavere med henblik på afholdelsen af Lotto-spil, men ikke for andre spil, tips og væddemål? |
| --- | --- |

1)

Skal EU-retten — og navnlig etableringsretten, retten til fri udveksling af tjenesteydelser, princippet om forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighedsprincippet, princippet om fri konkurrence, proportionalitetsprincippet og kohærensprincippet — fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning som den ved artikel 1, stk. 653, i stabilitetsloven af 2015 indførte og de dertil hørende gennemførelsesretsakter, som fastsætter en eneleverandørmodel for koncessionshavere med henblik på afholdelsen af Lotto-spil, men ikke for andre spil, tips og væddemål?

| 2) | Skal EU-retten — og navnlig etableringsretten, retten til fri udveksling af tjenesteydelser, direktiv 2014/23/EU (1) samt princippet om forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighedsprincippet, princippet om fri konkurrence, proportionalitetsprincippet og kohærensprincippet — fortolkes således, at den er til hinder for en udbudsprocedure, som fastsætter en udbudssum, der er væsentligt højere og ubegrundet i forhold til de krav til økonomisk-finansiel og teknisk-organisatorisk formåen, der fremgår af udbudsbetingelsernes punkt 5.3, 5.4, 11, 12.4 og 15.3 med henblik på tildelingen af koncessionen på Lotto-spil? |
| --- | --- |

2)

Skal EU-retten — og navnlig etableringsretten, retten til fri udveksling af tjenesteydelser, direktiv 2014/23/EU (1) samt princippet om forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighedsprincippet, princippet om fri konkurrence, proportionalitetsprincippet og kohærensprincippet — fortolkes således, at den er til hinder for en udbudsprocedure, som fastsætter en udbudssum, der er væsentligt højere og ubegrundet i forhold til de krav til økonomisk-finansiel og teknisk-organisatorisk formåen, der fremgår af udbudsbetingelsernes punkt 5.3, 5.4, 11, 12.4 og 15.3 med henblik på tildelingen af koncessionen på Lotto-spil?

| 3) | Skal EU-retten — og navnlig etableringsretten, retten til fri udveksling af tjenesteydelser, direktiv 2014/23/EU samt princippet om forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighedsprincippet, princippet om fri konkurrence, proportionalitetsprincippet og kohærensprincippet — fortolkes således, at den er hinder for en lovgivning, som i realiteten indebærer, at der opstilles et alternativ mellem at få tildelt en ny koncession og at fortsætte med at gøre brug af retten til fri udveksling af forskellige tjenesteydelser med væddemål på tværs af grænserne, hvilket alternativ følger af artikel 30 i udkastet til udbudsaftale, idet beslutningen om at deltage i udbuddet med henblik på tildeling af en ny koncession indebærer, at der må gives afkald på grænseoverskridende virksomhed, selv om Domstolen flere gange har fastslået, at denne virksomhed er lovlig? |
| --- | --- |

3)

Skal EU-retten — og navnlig etableringsretten, retten til fri udveksling af tjenesteydelser, direktiv 2014/23/EU samt princippet om forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighedsprincippet, princippet om fri konkurrence, proportionalitetsprincippet og kohærensprincippet — fortolkes således, at den er hinder for en lovgivning, som i realiteten indebærer, at der opstilles et alternativ mellem at få tildelt en ny koncession og at fortsætte med at gøre brug af retten til fri udveksling af forskellige tjenesteydelser med væddemål på tværs af grænserne, hvilket alternativ følger af artikel 30 i udkastet til udbudsaftale, idet beslutningen om at deltage i udbuddet med henblik på tildeling af en ny koncession indebærer, at der må gives afkald på grænseoverskridende virksomhed, selv om Domstolen flere gange har fastslået, at denne virksomhed er lovlig?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EU af 26.2.2014 om tildeling af koncessionskontrakter (EUT L 94, s. 1).

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/6 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/6

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 10. juli 2017 — Bundesrepublik Deutschland mod Touring Tours und Travel GmbH

(Sag C-412/17)

(2017/C 330/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bundesrepublik Deutschland

Sagsøgt: Touring Tours und Travel GmbH

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er artikel 67, stk. 2, TEUF, samt artikel 22 og 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9. marts 2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (1) til hinder for en national ordning i en medlemsstat, som forpligter busselskaber, der kører i rutekørsel over en indre grænse i Schengen-området, til at kontrollere de dokumenter, der tillader passagererne at passere grænsen, før de passerer en indre grænse, for at modvirke, at udlændinge uden pas og opholdstilladelse befordres ind på Forbundsrepublikken Tysklands område?
  Navnlig:






  a) | Udgør den generelle lovbestemte forpligtelse eller den administrative forpligtelse, der er pålagt konkrete transportvirksomheder til ikke at befordre udlændinge uden det nødvendige pas eller den nødvendige opholdstilladelse ind på Forbundsrepublikkens område, som kun kan opfyldes af transportvirksomhederne ved en kontrol af samtlige passagerers grænsepassagepapirer før passagen over den indre grænse, en personkontrol ved de indre grænser i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Schengengrænsekodeksens artikel 22, eller kan den sidestilles hermed? |
| --- | --- | --- |

1)

Er artikel 67, stk. 2, TEUF, samt artikel 22 og 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9. marts 2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (1) til hinder for en national ordning i en medlemsstat, som forpligter busselskaber, der kører i rutekørsel over en indre grænse i Schengen-området, til at kontrollere de dokumenter, der tillader passagererne at passere grænsen, før de passerer en indre grænse, for at modvirke, at udlændinge uden pas og opholdstilladelse befordres ind på Forbundsrepublikken Tysklands område?

Navnlig:

a)

Udgør den generelle lovbestemte forpligtelse eller den administrative forpligtelse, der er pålagt konkrete transportvirksomheder til ikke at befordre udlændinge uden det nødvendige pas eller den nødvendige opholdstilladelse ind på Forbundsrepublikkens område, som kun kan opfyldes af transportvirksomhederne ved en kontrol af samtlige passagerers grænsepassagepapirer før passagen over den indre grænse, en personkontrol ved de indre grænser i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Schengengrænsekodeksens artikel 22, eller kan den sidestilles hermed?

| b) | Skal pålæggelsen af de i det første spørgsmål anførte forpligtelser bedømmes på grundlag af Schengengrænsekodeksens artikel 23, litra a), selv om transportvirksomhederne ikke udøver nogen »politimæssige beføjelser« i denne bestemmelses forstand og heller ikke har nogen formel beføjelse til at udøve offentlig myndighed ved, at staten har pålagt dem at foretage kontrol? |
| --- | --- |

b)

Skal pålæggelsen af de i det første spørgsmål anførte forpligtelser bedømmes på grundlag af Schengengrænsekodeksens artikel 23, litra a), selv om transportvirksomhederne ikke udøver nogen »politimæssige beføjelser« i denne bestemmelses forstand og heller ikke har nogen formel beføjelse til at udøve offentlig myndighed ved, at staten har pålagt dem at foretage kontrol?

| c) | Såfremt det første spørgsmål, litra b) besvares bekræftende: Ligger der i den kontrol, som transportvirksomhederne er pålagt, under hensyntagen til kriterierne i Schengengrænsekodeksens artikel 23, litra a), andet punktum, en ulovlig foranstaltning med tilsvarende virkning som ind- og udrejsekontrol? |
| --- | --- |

c)

Såfremt det første spørgsmål, litra b) besvares bekræftende: Ligger der i den kontrol, som transportvirksomhederne er pålagt, under hensyntagen til kriterierne i Schengengrænsekodeksens artikel 23, litra a), andet punktum, en ulovlig foranstaltning med tilsvarende virkning som ind- og udrejsekontrol?

| d) | Skal pålæggelsen af de i det første spørgsmål anførte forpligtelser, for så vidt den vedrører busselskaber, der kører i rutekørsel, bedømmes på grundlag af Schengengrænsekodeksens artikel 23, litra b), ifølge hvilken den omstændighed, at der ikke foretages grænsekontrol ved de indre grænser, ikke berører transportvirksomheders beføjelse til at foretage sikkerhedskontrol af personer i havne eller lufthavne? Følger det heraf, at det også uden for havne og lufthavne er ulovligt at foretage kontrol i det første spørgsmåls forstand, hvis den ikke udgør nogen sikkerhedskontrol og ikke også angår personer, der rejser inden for en medlemsstats område? |
| --- | --- |

d)

Skal pålæggelsen af de i det første spørgsmål anførte forpligtelser, for så vidt den vedrører busselskaber, der kører i rutekørsel, bedømmes på grundlag af Schengengrænsekodeksens artikel 23, litra b), ifølge hvilken den omstændighed, at der ikke foretages grænsekontrol ved de indre grænser, ikke berører transportvirksomheders beføjelse til at foretage sikkerhedskontrol af personer i havne eller lufthavne? Følger det heraf, at det også uden for havne og lufthavne er ulovligt at foretage kontrol i det første spørgsmåls forstand, hvis den ikke udgør nogen sikkerhedskontrol og ikke også angår personer, der rejser inden for en medlemsstats område?

| 2) | Tillader Schengengrænsekodeksens artikel 22 og 23 nationale ordninger, ifølge hvilke der med henblik på overholdelse af en forpligtelse kan udstedes forbud og trussel om tvangsbøder mod et busselskab, når der som følge af den undladte kontrol også er blevet befordret udlændinge uden pas og opholdstilladelse ind på Forbundsrepublikken Tysklands område? |
| --- | --- |

2)

Tillader Schengengrænsekodeksens artikel 22 og 23 nationale ordninger, ifølge hvilke der med henblik på overholdelse af en forpligtelse kan udstedes forbud og trussel om tvangsbøder mod et busselskab, når der som følge af den undladte kontrol også er blevet befordret udlændinge uden pas og opholdstilladelse ind på Forbundsrepublikken Tysklands område?

---

(1)  EUT L 77, s. 1.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/7 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/7

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 21. juli 2017 — Préfet des Pyrénées-Orientales mod Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier og Procureur général près la cour d'appel de Montpellier

(Sag C-444/17)

(2017/C 330/09)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Préfet des Pyrénées-Orientales

Sagsøgte: Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier og Procureur général près la cour d'appel de Montpellier

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 32 i forordning (EU) 2016/399 (1) af 9. marts 2016, der fastsætter, at hvis der genindføres grænsekontrol ved de indre grænser, finder de relevante bestemmelser i afsnit II (om de ydre grænser) tilsvarende anvendelse, fortolkes således, at den kontrol, der er genindført [org. s. 7] ved en medlemsstats indre grænser, skal sidestilles med en kontrol, der foretages ved en ydre grænse i det tilfælde, hvor en tredjelandsstatsborger, der ikke har ret til indrejse, passerer denne grænse? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 32 i forordning (EU) 2016/399 (1) af 9. marts 2016, der fastsætter, at hvis der genindføres grænsekontrol ved de indre grænser, finder de relevante bestemmelser i afsnit II (om de ydre grænser) tilsvarende anvendelse, fortolkes således, at den kontrol, der er genindført [org. s. 7] ved en medlemsstats indre grænser, skal sidestilles med en kontrol, der foretages ved en ydre grænse i det tilfælde, hvor en tredjelandsstatsborger, der ikke har ret til indrejse, passerer denne grænse?

| 2) | Tillader denne forordning og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2008/115/EF (2) af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold i en tilsvarende situation, hvor der er genindført kontrol ved de indre grænser, at den mulighed, der er fastsat i dette direktivs artikel 2, stk. 2, litra a), og som giver medlemsstaterne mulighed for fortsat at anvende forenklede nationale tilbagesendelsesprocedurer ved deres ydre grænser, anvendes på en tredjelandsstatsborger, der passerer en grænse, hvor der er genindført kontrol? |
| --- | --- |

2)

Tillader denne forordning og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2008/115/EF (2) af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold i en tilsvarende situation, hvor der er genindført kontrol ved de indre grænser, at den mulighed, der er fastsat i dette direktivs artikel 2, stk. 2, litra a), og som giver medlemsstaterne mulighed for fortsat at anvende forenklede nationale tilbagesendelsesprocedurer ved deres ydre grænser, anvendes på en tredjelandsstatsborger, der passerer en grænse, hvor der er genindført kontrol?

| 3) | Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, er direktivets artikel 2, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 4, da til hinder for en national lovgivning, såsom artikel L. 621-2 i code de l'entrée et du séjour des étrangers et du droit d'asile (lov om udlændinges indrejse og ophold og om ret til asyl), der foreskriver fængselsstraf for ulovlig indrejse på det nationale område foretaget af en tredjelandsstatsborger, med hensyn til hvilken den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i direktivet, endnu ikke er blevet afsluttet? |
| --- | --- |

3)

Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, er direktivets artikel 2, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 4, da til hinder for en national lovgivning, såsom artikel L. 621-2 i code de l'entrée et du séjour des étrangers et du droit d'asile (lov om udlændinges indrejse og ophold og om ret til asyl), der foreskriver fængselsstraf for ulovlig indrejse på det nationale område foretaget af en tredjelandsstatsborger, med hensyn til hvilken den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i direktivet, endnu ikke er blevet afsluttet?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9.3.2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (EUT L 77, s. 1).

(2)  EUT L 348, s. 98.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/8 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/8

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 26. juli 2017 — A & G Fahrschul-Akademie GmbH mod Finanzamt Wolfenbüttel

(Sag C-449/17)

(2017/C 330/10)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A & G Fahrschul-Akademie GmbH

Sagsøgt: Finanzamt Wolfenbüttel

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Omfatter begrebet skole- og universitetsundervisning i artikel 132, stk. 1, litra i) og j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) (momsdirektivet) køreskoleundervisning til erhvervelse af kørekort til kategori B og C1? |
| --- | --- |

1)

Omfatter begrebet skole- og universitetsundervisning i artikel 132, stk. 1, litra i) og j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) (momsdirektivet) køreskoleundervisning til erhvervelse af kørekort til kategori B og C1?

| 2) | Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
  Kan anerkendelsen af sagsøgeren som et organ med tilsvarende formål i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 132, stk. 1, litra i), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, udledes af lovbestemmelserne om kørelærerprøven og udstedelse af kørelærer- og køreskolegodkendelse i Gesetz über das Fahrlehrerwesen (lov om kørelærere og køreskoler) af 25. august 1969 (Bundesgesetzblatt I 1969, 1336), senest ændret ved lov af 28. november 2016 (Bundesgesetzblatt I 2016, 2722, kørelærerloven), og af den almene interesse i, at køreskoleelever uddannes til sikre, ansvarsbevidste og miljøbevidste trafikanter? |
| --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:

Kan anerkendelsen af sagsøgeren som et organ med tilsvarende formål i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 132, stk. 1, litra i), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, udledes af lovbestemmelserne om kørelærerprøven og udstedelse af kørelærer- og køreskolegodkendelse i Gesetz über das Fahrlehrerwesen (lov om kørelærere og køreskoler) af 25. august 1969 (Bundesgesetzblatt I 1969, 1336), senest ændret ved lov af 28. november 2016 (Bundesgesetzblatt I 2016, 2722, kørelærerloven), og af den almene interesse i, at køreskoleelever uddannes til sikre, ansvarsbevidste og miljøbevidste trafikanter?

| 3) | Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende:
  Forudsætter begrebet »privattimer« i artikel 132, stk. 1, litra j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, at den afgiftspligtige person er en individuel erhvervsdrivende? |
| --- | --- |

3)

Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende:

Forudsætter begrebet »privattimer« i artikel 132, stk. 1, litra j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, at den afgiftspligtige person er en individuel erhvervsdrivende?

| 4) | Såfremt spørgsmål 2 og 3 besvares benægtende:
  Giver den, der underviser, altid »privattimer« som omhandlet i artikel 132, stk. 1, litra j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, når den pågældende handler for egen regning og på eget ansvar, eller skal der stilles yderligere krav til kriteriet »privattimer«? |
| --- | --- |

4)

Såfremt spørgsmål 2 og 3 besvares benægtende:

Giver den, der underviser, altid »privattimer« som omhandlet i artikel 132, stk. 1, litra j), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, når den pågældende handler for egen regning og på eget ansvar, eller skal der stilles yderligere krav til kriteriet »privattimer«?

---

(1)  EUT L 347, s. 1.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/9 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/9

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgarien) den 27. juli 2017 — Walltopia AD mod Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite — Veliko Tarnovo

(Sag C-451/17)

(2017/C 330/11)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad Veliko Tarnovo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Walltopia AD

Sagsøgt: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite — Veliko Tarnovo

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 14, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 (1) af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) Nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, fortolkes således, at den deri omhandlede person, der har lønnet beskæftigelse, ikke er omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, hvor vedkommendes arbejdsgiver er etableret, såfremt den pågældende person i henhold til de i [...] artikel 1, litra l), [i forordning nr. 883/2004] nævnte nationale bestemmelser umiddelbart inden starten af sin ansættelse ikke havde egenskab af forsikringstager i denne medlemsstat? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 14, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 (1) af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) Nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, fortolkes således, at den deri omhandlede person, der har lønnet beskæftigelse, ikke er omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, hvor vedkommendes arbejdsgiver er etableret, såfremt den pågældende person i henhold til de i [...] artikel 1, litra l), [i forordning nr. 883/2004] nævnte nationale bestemmelser umiddelbart inden starten af sin ansættelse ikke havde egenskab af forsikringstager i denne medlemsstat?

| 2) | Er det — såfremt det første spørgsmål besvares benægtende — lovligt, at den nationale ret ved fortolkningen af indholdet og betydningen af begrebet »omfattet« i artikel 14, stk. 1, i forordning nr. 987/2009 og i artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 883/2004 tager hensyn til personens nationalitet, når den person, der har lønnet beskæftigelse, i forvejen kun var omfattet af den nationale lovgivning på grund af sit statsborgerskab? |
| --- | --- |

2)

Er det — såfremt det første spørgsmål besvares benægtende — lovligt, at den nationale ret ved fortolkningen af indholdet og betydningen af begrebet »omfattet« i artikel 14, stk. 1, i forordning nr. 987/2009 og i artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 883/2004 tager hensyn til personens nationalitet, når den person, der har lønnet beskæftigelse, i forvejen kun var omfattet af den nationale lovgivning på grund af sit statsborgerskab?

| 3) | Må den nationale ret — såfremt det andet spørgsmål også besvares benægtende — ved anvendelsen af det i andet spørgsmål nævnte begreb tage hensyn til det sted, hvor den person, der har lønnet beskæftigelse, har sit sædvanlige og permanente opholdssted som omhandlet i artikel 1, litra j), i forordning nr. 883/2004? |
| --- | --- |

3)

Må den nationale ret — såfremt det andet spørgsmål også besvares benægtende — ved anvendelsen af det i andet spørgsmål nævnte begreb tage hensyn til det sted, hvor den person, der har lønnet beskæftigelse, har sit sædvanlige og permanente opholdssted som omhandlet i artikel 1, litra j), i forordning nr. 883/2004?

| 4) | Såfremt også det tredje spørgsmål besvares benægtende: Hvilke fortolkningselementer skal den nationale ret tage hensyn til ved analysen af indholdet af begrebet »omfattet af lovgivningen« i bestemmelserne i [...] artikel 12, stk. 1, [i forordning nr. 883/2004] og artikel 14, stk. 1, i forordning nr. [987/2009] for at anvende disse bestemmelser i overensstemmelse med deres præcise betydning? |
| --- | --- |

4)

Såfremt også det tredje spørgsmål besvares benægtende: Hvilke fortolkningselementer skal den nationale ret tage hensyn til ved analysen af indholdet af begrebet »omfattet af lovgivningen« i bestemmelserne i [...] artikel 12, stk. 1, [i forordning nr. 883/2004] og artikel 14, stk. 1, i forordning nr. [987/2009] for at anvende disse bestemmelser i overensstemmelse med deres præcise betydning?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16.9.2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (Tekst af relevans for EØS og for Schweiz) (EUT L 284, s. 1).

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/9 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/9

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Düsseldorf (Tyskland) den 2. august 2017 — Falck Rettungsdienste GmbH og Falck A/S mod Stadt Solingen

(Sag C-465/17)

(2017/C 330/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Falck Rettungsdienste GmbH og Falck A/S

Sagsøgt: Stadt Solingen

Procesdeltagere: Arbeiter-Samariter-Bund Regionalverband Bergisch Land e.V., Malteser Hilfsdienst e.V., Deutsches Rotes Kreuz og Kreisverband Solingen e.V.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør behandling og pleje af akutte patienter i en redningsambulance udført af en paramediciner/ambulancebehandler og behandling og pleje af patienter i en ambulance udført af en paramediciner/ambulancebehandler »civilforsvar, beredskabstjenester og tjenester til forebyggelse af farer« som omhandlet i artikel 10, litra h), i direktiv 2014/24/EU (1), som er omfattet af CVP-koderne 7525[2]000-7 (redningstjenester) og 85143000-3 (ambulancetjenester)? |
| --- | --- |

1)

Udgør behandling og pleje af akutte patienter i en redningsambulance udført af en paramediciner/ambulancebehandler og behandling og pleje af patienter i en ambulance udført af en paramediciner/ambulancebehandler »civilforsvar, beredskabstjenester og tjenester til forebyggelse af farer« som omhandlet i artikel 10, litra h), i direktiv 2014/24/EU (1), som er omfattet af CVP-koderne 7525[2]000-7 (redningstjenester) og 85143000-3 (ambulancetjenester)?

| 2) | Kan artikel 10, litra h), i direktiv 2014/24/EU forstås således, at »nonprofitorganisationer eller -sammenslutninger« navnlig er sådanne hjælpeorganisationer, som efter national ret er godkendt som civil- og katastrofeberedskabsorganisationer? |
| --- | --- |

2)

Kan artikel 10, litra h), i direktiv 2014/24/EU forstås således, at »nonprofitorganisationer eller -sammenslutninger« navnlig er sådanne hjælpeorganisationer, som efter national ret er godkendt som civil- og katastrofeberedskabsorganisationer?

| 3) | Er »nonprofitorganisationer eller -sammenslutninger« som omhandlet i artikel 10, litra h), i direktiv 2014/24/EU sådanne organisationer, hvis formål består i at udføre almennyttige opgaver, som ikke driver erhvervsvirksomhed, og som geninvesterer eventuelle overskud for at nå organisationens formål? |
| --- | --- |

3)

Er »nonprofitorganisationer eller -sammenslutninger« som omhandlet i artikel 10, litra h), i direktiv 2014/24/EU sådanne organisationer, hvis formål består i at udføre almennyttige opgaver, som ikke driver erhvervsvirksomhed, og som geninvesterer eventuelle overskud for at nå organisationens formål?

| 4) | Er transport af en patient i en ambulance, som betjenes af en ambulancebehandler/ambulanceassistent (såkaldt kvalificeret sygetransport) en »patienttransportambulancetjeneste« som omhandlet i artikel 10, litra h), i direktiv 2014/24/EU, som ikke er omfattet af udelukkelsen, og som er omfattet af direktiv 2014/24/EU? |
| --- | --- |

4)

Er transport af en patient i en ambulance, som betjenes af en ambulancebehandler/ambulanceassistent (såkaldt kvalificeret sygetransport) en »patienttransportambulancetjeneste« som omhandlet i artikel 10, litra h), i direktiv 2014/24/EU, som ikke er omfattet af udelukkelsen, og som er omfattet af direktiv 2014/24/EU?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26.2.2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (EUT L 94, s. 65).

---

Retten

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/11 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/11

---

Sag anlagt den 14. juli 2017 — »Pro NGO!« mod Kommissionen

(Sag T-454/17)

(2017/C 330/13)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger:»Pro NGO!« (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. (Köln, Tyskland) (ved advokat M. Scheid)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse ARES (2017) 2484833 af 16. maj 2017 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse ARES (2017) 2484833 af 16. maj 2017 annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende: utilstrækkelig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, der var relevante for Kommissionens afgørelse.






  — | Sagsøgeren har foreholdt sagsøgte hverken at have været opmærksom på den omstændighed, at det eksterne revisionsfirma Ernst & Young efterfølgende ændrede sin oprindelige konklusion, eller på den omstændighed, at projektkoordinatoren erklærede, at hun selv fremsendte dokumenterne. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende: utilstrækkelig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, der var relevante for Kommissionens afgørelse.

—

Sagsøgeren har foreholdt sagsøgte hverken at have været opmærksom på den omstændighed, at det eksterne revisionsfirma Ernst & Young efterfølgende ændrede sin oprindelige konklusion, eller på den omstændighed, at projektkoordinatoren erklærede, at hun selv fremsendte dokumenterne.

| 2. | Andet anbringende: Bedømmelsen af de faktiske omstændigheder var i strid med andre rapporter.






  — | Sagsøgeren har ydermere gjort gældende, at sagsøgte foretog en fejlagtig vurdering af, om sagsøgeren havde opfyldt sine kontraktmæssige forpligtelser, hvilket var i strid med de konstateringer, der blev foretaget i den endelige revisionsrapport og OLAF-rapporten. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende: Bedømmelsen af de faktiske omstændigheder var i strid med andre rapporter.

—

Sagsøgeren har ydermere gjort gældende, at sagsøgte foretog en fejlagtig vurdering af, om sagsøgeren havde opfyldt sine kontraktmæssige forpligtelser, hvilket var i strid med de konstateringer, der blev foretaget i den endelige revisionsrapport og OLAF-rapporten.

| 3. | Tredje anbringende: tilsidesættelse af retten til at blive hørt.






  — | Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at det først var adskillige år efter indledningen af sagen, at sagsøgeren fik indsigt i væsentlige dokumenter, som imidlertid var blevet delvist bragt til ukendelighed. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende: tilsidesættelse af retten til at blive hørt.

—

Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at det først var adskillige år efter indledningen af sagen, at sagsøgeren fik indsigt i væsentlige dokumenter, som imidlertid var blevet delvist bragt til ukendelighed.

| — | Sagsøgeren har gjort gældende, at der ikke foreligger nogen retlig pligt for denne til at iværksætte et udbud eller overholde udbudsreglerne i forbindelse med projektet. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren har gjort gældende, at der ikke foreligger nogen retlig pligt for denne til at iværksætte et udbud eller overholde udbudsreglerne i forbindelse med projektet.

| — | Sagsøgeren påtager sig heller ikke noget ansvar for Den Europæiske Unions projektpartners handlinger. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren påtager sig heller ikke noget ansvar for Den Europæiske Unions projektpartners handlinger.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/11 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/11

---

Sag anlagt den 25. juli 2017 — Raise Conseil mod EUIPO — Raizers (RAISE)

(Sag T-463/17)

(2017/C 330/14)

Stævningen er affattet på fransk

Parter

Sagsøger: Raise Conseil (Paris, Frankrig) (ved advokat F. Fajgenbaum)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Raizers (Paris)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Raise Conseil

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »RAISE« — EU-varemærkeregistrering nr. 11 508 967

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 24. maj 2017 af Femte Appelkammer ved EUIPO i sag R 1606/2016-5

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den erklærede EU-varemærket RAISE nr. 11 508 967 ugyldigt på grund af manglende særpræg i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i EU-varemærkeforordningen for så vidt angår følgende tjenesteydelser i klasse 36 »finansiel virksomhed; finansiel information; finansiel styring; finansiering; analyser (finansielle -); stiftelse eller investering af kapital; finansiel rådgivning; finansiel sponsorering; finansiel virksomhed (långivning); økonomiske vurderinger (forsikring, bankvirksomhed, fast ejendom); investeringsforeninger og kapitalinvestering; factoring; udstedelse af værdikuponer; fondsbørsnoteringer; fondsbørsmæglervirksomhed; valutarisk virksomhed; valutaudstedelse; vurdering af skatteforhold; pensionsfondsmidler; homebanking; udstedelse af rejsechecks eller kreditkort; ejendomsmæglervirksomhed; vurdering af fast ejendom«. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den erklærede EU-varemærket RAISE nr. 11 508 967 ugyldigt på grund af manglende særpræg i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i EU-varemærkeforordningen for så vidt angår følgende tjenesteydelser i klasse 36 »finansiel virksomhed; finansiel information; finansiel styring; finansiering; analyser (finansielle -); stiftelse eller investering af kapital; finansiel rådgivning; finansiel sponsorering; finansiel virksomhed (långivning); økonomiske vurderinger (forsikring, bankvirksomhed, fast ejendom); investeringsforeninger og kapitalinvestering; factoring; udstedelse af værdikuponer; fondsbørsnoteringer; fondsbørsmæglervirksomhed; valutarisk virksomhed; valutaudstedelse; vurdering af skatteforhold; pensionsfondsmidler; homebanking; udstedelse af rejsechecks eller kreditkort; ejendomsmæglervirksomhed; vurdering af fast ejendom«.

| — | Selskabet Raizers, sagsøger i ugyldighedssagen, tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af selskabet Raise Conseil afholdte omkostninger, herunder repræsentationsudgifterne. |
| --- | --- |

—

Selskabet Raizers, sagsøger i ugyldighedssagen, tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af selskabet Raise Conseil afholdte omkostninger, herunder repræsentationsudgifterne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/12 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/12

---

Sag anlagt den 31. juli 2017 — Wilhelm Sihn jr. mod EUIPO — in edit (Camele’on)

(Sag T-472/17)

(2017/C 330/15)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG (Niefern-Öscelbronn, Tyskland) (ved advokat H. Twelmeier)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: in-edit Sàrl (Mondorf-les-Bains, Luxembourg)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: in-edit Sàrl

Det omtvistede varemærke EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Camele’on« — registreringsansøgning nr. 13 317 714

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 25. maj 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 570/2016-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG afholdte omkostninger.

| — | in-edit Sàrl bærer i tilfælde af intervention sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

—

in-edit Sàrl bærer i tilfælde af intervention sine egne omkostninger.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/13 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/13

---

Sag anlagt den 28. juli 2017 — Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og SRB

(Sag T-482/17)

(2017/C 330/16)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Comercial Vascongada Recalde, SA (Madrid, Spanien) (ved advokat A. Rivas Rodríguez)

Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 7. juni 2017 (SRB/EES/2017/08) vedrørende vedtagelse af en afviklingsordning med hensyn til enheden Banco Popular Español SA. og Europa-Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español SA. annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 7. juni 2017 (SRB/EES/2017/08) vedrørende vedtagelse af en afviklingsordning med hensyn til enheden Banco Popular Español SA. og Europa-Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español SA. annulleres.

| — | Sagsøgte tilpligtes at erstatte den skade og de tab, som er lidt som følge af, at de aktier, som Comercial Vascongada Recalde SA. ejer i Banco Popular Español S.A., er faldet i værdi, idet der ved fastsættelsen af erstatningen tages hensyn til forskellen i forhold til værdien af aktierne den 6. juni 2017, dvs. 133 385,04 EUR, med tillæg af eventuelle renter. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at erstatte den skade og de tab, som er lidt som følge af, at de aktier, som Comercial Vascongada Recalde SA. ejer i Banco Popular Español S.A., er faldet i værdi, idet der ved fastsættelsen af erstatningen tages hensyn til forskellen i forhold til værdien af aktierne den 6. juni 2017, dvs. 133 385,04 EUR, med tillæg af eventuelle renter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 18, stk. 1, litra a), og artikel 18, stk. 4, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15. juni 2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (1), for så vidt som Banco Popular ikke var »nødlidende« således som foreskrevet i disse bestemmelser. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 18, stk. 1, litra a), og artikel 18, stk. 4, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15. juni 2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (1), for så vidt som Banco Popular ikke var »nødlidende« således som foreskrevet i disse bestemmelser.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 10, stk. 10 og 11, og artikel 21, stk. 2, litra b), i forordning nr. 806/2014, for så vidt som der fandtes alternative foranstaltninger til afviklingen af Banco Popular. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 10, stk. 10 og 11, og artikel 21, stk. 2, litra b), i forordning nr. 806/2014, for så vidt som der fandtes alternative foranstaltninger til afviklingen af Banco Popular.

---

(1)  EUT 2014, L 225, s. 1.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/13 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/13

---

Sag anlagt den 28. juli 2017 — García Suárez m.fl. mod Kommissionen og SRB

(Sag T-483/17)

(2017/C 330/17)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: María de la Soledad García Suárez (Madrid, Spanien), María del Carmen Chueca García (Madrid), Sol María Chueca García (Madrid), Alejandro María Chueca García (Madrid), José María Chueca García (Madrid) og Ignacio María Chueca García (Madrid) (ved advokat A. Rivas Rodríguez)

Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgernes påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 7. juni 2017 (SRB/EES/2017/08) vedrørende vedtagelse af en afviklingsordning med hensyn til enheden Banco Popular Español SA. og Europa-Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español SA. annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 7. juni 2017 (SRB/EES/2017/08) vedrørende vedtagelse af en afviklingsordning med hensyn til enheden Banco Popular Español SA. og Europa-Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español SA. annulleres.

| — | Sagsøgte tilpligtes at erstatte den skade og de tab, som er lidt som følge af, at de aktier, som sagsøgerne ejer i Banco Popular Español S.A., er faldet i værdi, idet der ved fastsættelsen af erstatningen tages hensyn til forskellen i forhold til værdien af aktierne den 6. juni 2017, dvs. 9 212,34 EUR, med tillæg af eventuelle renter. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at erstatte den skade og de tab, som er lidt som følge af, at de aktier, som sagsøgerne ejer i Banco Popular Español S.A., er faldet i værdi, idet der ved fastsættelsen af erstatningen tages hensyn til forskellen i forhold til værdien af aktierne den 6. juni 2017, dvs. 9 212,34 EUR, med tillæg af eventuelle renter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-482/17, Comercial VascongadaRrecalde mod Den Fælles Afviklingsinstans.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/14 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/14

---

Sag anlagt den 3. august 2017 — Fidesban m.fl. mod SRB

(Sag T-484/17)

(2017/C 330/18)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: Fidesban, SA (Madrid, Spanien) og 69 andre sagsøgere (ved advokat R. Pelayo Jiménez)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgernes påstande

| — | Afgørelsen vedtaget den 7. juni 2017 af Den Fælles Afviklingsinstans (SRB/EES/2017/08) annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen vedtaget den 7. juni 2017 af Den Fælles Afviklingsinstans (SRB/EES/2017/08) annulleres.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-478/17, Mutualidad General de la Abogacía m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/14 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/14

---

Sag anlagt den 1. august 2017 — Opere Pie d’Onigo mod Kommissionen

(Sag T-491/17)

(2017/C 330/19)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Istituzione Pubblica di Assistenza e Beneficienza »Opere Pie d’Onigo« (Pederobba, Italien) (ved advokat G. Maso)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstand

Kommissionens afgørelse af 27. marts 2017 (SA.38825) Statsstøtte — Italien, angivelig statsstøtte til private udbydere af social- og sundhedstjenester, annulleres helt eller delvist.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF og om, at Kommissionens begik en fejl, idet den fandt, at det var berettiget at foretage en selektiv udelukkelse af offentlige enheder, der leverer social- og sundhedstjenester, fra INPS’ (Istituto nazionale di previdenza sociale, det nationale institut for social forsorg) barselsforsikring og fra godtgørelse af udgifter til fravær hos ansatte, der bistår alvorligt handicappede familiemedlemmer. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF og om, at Kommissionens begik en fejl, idet den fandt, at det var berettiget at foretage en selektiv udelukkelse af offentlige enheder, der leverer social- og sundhedstjenester, fra INPS’ (Istituto nazionale di previdenza sociale, det nationale institut for social forsorg) barselsforsikring og fra godtgørelse af udgifter til fravær hos ansatte, der bistår alvorligt handicappede familiemedlemmer.

| 2. | Andet anbringende om støttens statslige oprindelse, eftersom det er sagsøgerens opfattelse, at de midler, der skal dække de private virksomheders omkostninger som følge af barselsforsikring og af udgifter til fravær hos ansatte, der bistår alvorligt handicappede familiemedlemmer, udbetales af INPS og dermed af den italienske stat med statslige midler. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om støttens statslige oprindelse, eftersom det er sagsøgerens opfattelse, at de midler, der skal dække de private virksomheders omkostninger som følge af barselsforsikring og af udgifter til fravær hos ansatte, der bistår alvorligt handicappede familiemedlemmer, udbetales af INPS og dermed af den italienske stat med statslige midler.

| 3. | Tredje anbringende om, at disse foranstaltninger ifølge sagsøgeren behandler de private virksomheder fordelagtigt, idet de gives en fordel i forhold til de offentlige enheder, som leverer de samme tjenester, og som derimod må bære alle omkostninger forbundet med fraværsperioder som følge af barselsorlov og bistand til alvorligt handicappede familiemedlemmer, hvilket har betydelige økonomiske konsekvenser. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at disse foranstaltninger ifølge sagsøgeren behandler de private virksomheder fordelagtigt, idet de gives en fordel i forhold til de offentlige enheder, som leverer de samme tjenester, og som derimod må bære alle omkostninger forbundet med fraværsperioder som følge af barselsorlov og bistand til alvorligt handicappede familiemedlemmer, hvilket har betydelige økonomiske konsekvenser.

| 4. | Fjerde anbringende om, at de omtvistede foranstaltninger ifølge sagsøgeren påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, eftersom de behandler multinationale selskaber og italienske virksomheder fordelagtigt i forhold til udenlandsk kapital, som investerer i Italien med gevinst for øje, og derimod straffer de mindre offentlige enheder, som virker uden gevinst for øje, hvorved strukturen i omkostningerne til arbejdskraft fordrejes. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at de omtvistede foranstaltninger ifølge sagsøgeren påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, eftersom de behandler multinationale selskaber og italienske virksomheder fordelagtigt i forhold til udenlandsk kapital, som investerer i Italien med gevinst for øje, og derimod straffer de mindre offentlige enheder, som virker uden gevinst for øje, hvorved strukturen i omkostningerne til arbejdskraft fordrejes.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/15 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/15

---

Sag anlagt den 4. august 2017 — Sánchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og SRB

(Sag T-497/17)

(2017/C 330/20)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: Manuel Alfonso Sánchez del Valle (Madrid, Spanien) og Calatrava Real State 2015, SL (Madrid) (ved advokaterne B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín og B. Fernández García)

Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgernes påstande

| — | Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse (SRB/EES/2017/08) truffet på eksekutivmødet den 7. juni 2017, hvorved der blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular Español S.A., annulleres. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse (SRB/EES/2017/08) truffet på eksekutivmødet den 7. juni 2017, hvorved der blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular Español S.A., annulleres.

| — | Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español S.A, annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español S.A, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans samt de parter, der er interveneret i sagen til hel eller delvis støtte for deres påstande, tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans samt de parter, der er interveneret i sagen til hel eller delvis støtte for deres påstande, tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført 11 anbringender.

| 1. | Det første anbringende om manglende eller utilstrækkelig begrundelse af den anfægtede afgørelse, hvorved artikel 41, stk. 2, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder er blevet tilsidesat. |
| --- | --- |

1.

Det første anbringende om manglende eller utilstrækkelig begrundelse af den anfægtede afgørelse, hvorved artikel 41, stk. 2, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder er blevet tilsidesat.

| 2. | Det andet anbringende om, at artikel 20, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15. juli 2014 er blevet tilsidesat, for så vidt som der ikke blev foretaget en rimelig, forsigtig og realistisk værdiansættelse af Banco Populars aktiver og passiver af en uafhængig person inden afgørelsen om afvikling. |
| --- | --- |

2.

Det andet anbringende om, at artikel 20, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15. juli 2014 er blevet tilsidesat, for så vidt som der ikke blev foretaget en rimelig, forsigtig og realistisk værdiansættelse af Banco Populars aktiver og passiver af en uafhængig person inden afgørelsen om afvikling.

| 3. | Artikel 18, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 18, stk. 4, litra c), i forordning nr. 806/2014, er blevet tilsidesat, for så vidt som der ved de anfægtede afgørelser blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular, selv om dette pengeinstitut ikke havde solvensproblemer den 6. juni 2017 og dets likviditetsproblemer var forbigående. |
| --- | --- |

3.

Artikel 18, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 18, stk. 4, litra c), i forordning nr. 806/2014, er blevet tilsidesat, for så vidt som der ved de anfægtede afgørelser blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular, selv om dette pengeinstitut ikke havde solvensproblemer den 6. juni 2017 og dets likviditetsproblemer var forbigående.

| 4. | Artikel 18, stk. 1, litra b), i forordning nr. 806/2014, er blevet tilsidesat, for så vidt som der ved de anfægtede afgørelser blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular, selv om det så ud til, at andre foranstaltninger, iværksat af den private sektor, inden for en passende tidshorisont ville kunne forhindre, at enheden blev nødlidende. |
| --- | --- |

4.

Artikel 18, stk. 1, litra b), i forordning nr. 806/2014, er blevet tilsidesat, for så vidt som der ved de anfægtede afgørelser blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular, selv om det så ud til, at andre foranstaltninger, iværksat af den private sektor, inden for en passende tidshorisont ville kunne forhindre, at enheden blev nødlidende.

| 5. | Artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 806/2014 er blevet tilsidesat, eftersom det ikke blev forsøgt at minimere afviklingsomkostningerne og undgå værditab, der ikke var nødvendige for at nå afviklingsmålene. |
| --- | --- |

5.

Artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 806/2014 er blevet tilsidesat, eftersom det ikke blev forsøgt at minimere afviklingsomkostningerne og undgå værditab, der ikke var nødvendige for at nå afviklingsmålene.

| 6. | Artikel 22 i forordning nr. 806/2014 er blevet overtrådt, idet der mangler en vægtning af de anfægtede afgørelser og en vedtagelse af de i artikel 22, stk. 2, omhandlede afviklingsværktøjer som alternativ til et virksomhedssalg og under hensyntagen til de i artikel 22, stk. 3, nævnte faktorer. |
| --- | --- |

6.

Artikel 22 i forordning nr. 806/2014 er blevet overtrådt, idet der mangler en vægtning af de anfægtede afgørelser og en vedtagelse af de i artikel 22, stk. 2, omhandlede afviklingsværktøjer som alternativ til et virksomhedssalg og under hensyntagen til de i artikel 22, stk. 3, nævnte faktorer.

| 7. | Artikel 15, stk. 1, litra g), i forordning nr. 806/2014 er blevet overtrådt, for så vidt som aktionærerne burde have modtaget mere, end hvad de ville have modtaget i tilfælde af konkurs. |
| --- | --- |

7.

Artikel 15, stk. 1, litra g), i forordning nr. 806/2014 er blevet overtrådt, for så vidt som aktionærerne burde have modtaget mere, end hvad de ville have modtaget i tilfælde af konkurs.

| 8. | Artikel 29 i forordning nr. 806/2014 er blevet overtrådt. |
| --- | --- |

8.

Artikel 29 i forordning nr. 806/2014 er blevet overtrådt.

| 9. | Ejendomsretten er blevet krænket og chartrets artikel 17 dermed tilsidesat. |
| --- | --- |

9.

Ejendomsretten er blevet krænket og chartrets artikel 17 dermed tilsidesat.

| 10. | Retten til en effektiv domstolsprøvelse er blevet tilsidesat, eftersom det er umuligt for aktionærerne at forsvare sig. |
| --- | --- |

10.

Retten til en effektiv domstolsprøvelse er blevet tilsidesat, eftersom det er umuligt for aktionærerne at forsvare sig.

| 11. | Der er sket en tilsidesættelse af den ret, som tilkommer aktionærer og andre værdipapirsindehavere, der berøres af nedskrivning eller konvertering, til at blive hørt, før den individuelle foranstaltning til nedskrivning af deres formue, som påvirker dem negativt, bliver vedtaget. |
| --- | --- |

11.

Der er sket en tilsidesættelse af den ret, som tilkommer aktionærer og andre værdipapirsindehavere, der berøres af nedskrivning eller konvertering, til at blive hørt, før den individuelle foranstaltning til nedskrivning af deres formue, som påvirker dem negativt, bliver vedtaget.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/16 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/16

---

Sag anlagt den 4. august 2017 — Álvarez de Linera Granda mod Kommissionen og SRB

(Sag T-498/17)

(2017/C 330/21)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Pablo Álvarez de Linera Granda (Madrid, Spanien) (ved advokaterne E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero og N. Subuh Falero)

Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelsen af 7. juni 2017, SRB/EES/2017/08, rettet til FROB, vedrørende godkendelse af en omstruktureringsplan for Banco Popular Español annulleres. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelsen af 7. juni 2017, SRB/EES/2017/08, rettet til FROB, vedrørende godkendelse af en omstruktureringsplan for Banco Popular Español annulleres.

| — | Kommissionens afgørelse 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español annulleres.

| — | I henhold til bestemmelserne i artikel 340 TEUF fastslås, at Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans ifalder et ansvar uden for kontraktforhold og de pålægges at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt. |
| --- | --- |

—

I henhold til bestemmelserne i artikel 340 TEUF fastslås, at Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans ifalder et ansvar uden for kontraktforhold og de pålægges at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-478/17, Mutualidad de la Abogacía og Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores og Químicos mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán og Bueno og SFL mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-483/17, García Suárez m.fl. mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-484/17, Fidesban m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans og T-497/17, Sáchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans.

Sagsøgeren har navnlig gjort gældende, at der i den foreliggende sag er begået magtfordrejning.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/17 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/17

---

Sag anlagt den 4. august 2017 — Esfera Capital Agencia de Valores mod Kommissionen og SRB

(Sag T-499/17)

(2017/C 330/22)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Esfera Capital Agencia de Valores, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero og N. Subuh Falero)

Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelsen af 7. juni 2017, SRB/EES/2017/08, rettet til FROB, vedrørende godkendelse af en omstruktureringsplan for Banco Popular Español annulleres. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelsen af 7. juni 2017, SRB/EES/2017/08, rettet til FROB, vedrørende godkendelse af en omstruktureringsplan for Banco Popular Español annulleres.

| — | Kommissionens afgørelse 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español annulleres.

| — | I henhold til bestemmelserne i artikel 340 TEUF fastslås, at Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans ifalder et ansvar uden for kontraktforhold og de pålægges at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt. |
| --- | --- |

—

I henhold til bestemmelserne i artikel 340 TEUF fastslås, at Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans ifalder et ansvar uden for kontraktforhold og de pålægges at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-478/17, Mutualidad de la Abogacía og Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores og Químicos mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán og Bueno og SFL mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-483/17, García Suárez m.fl. mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-484/17, Fidesban m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans og T-497/17, Sáchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans.

Sagsøgeren har navnlig gjort gældende, at der i den foreliggende sag er begået magtfordrejning.

---

| 2.10.2017 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 330/18 |
| --- | --- | --- | --- |

2.10.2017

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 330/18

---

Sag anlagt den 11. august 2017 — Next design+produktion mod EUIPO — Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuuna)

(Sag T-533/17)

(2017/C 330/23)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Next design+produktion GmbH (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokat M. Hirsch)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Next design+produktion GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket (gengivelse af »nuuna«) — registreringsansøgning nr. 10 772 606

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 24. maj 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1448/2016-1)

Påstande

| — | Afgørelsen truffet den 24. maj 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen truffet den 24. maj 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.

| — | Tilsidesættelse af artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 og princippet om autonomi. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 og princippet om autonomi.

| — | Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, af princippet om god handelsskik og af princippet om god forvaltningsskik. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, af princippet om god handelsskik og af princippet om god forvaltningsskik.

---