# Europeiska unionens C 138/2010

| | ISSN 1725-2504
  doi:10.3000/17252504.C_2010.138.swe |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 138 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 53 årgången28 maj 2010 |

ISSN 1725-2504

doi:10.3000/17252504.C_2010.138.swe

Europeiska unionens

officiella tidning

C 138

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

53 årgången28 maj 2010

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden |
| | YTTRANDEN |
| | Rådet |
| 2010/C 138/01 | Rådets yttrande om Tjeckiens uppdaterade konvergensprogram för 2009–2012 | 1 |
| 2010/C 138/02 | Rådets yttrande om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2009–2015 | 6 |
| 2010/C 138/03 | Rådets yttrande om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2009–2013 | 11 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden

YTTRANDEN

Rådet

2010/C 138/01

Rådets yttrande om Tjeckiens uppdaterade konvergensprogram för 2009–2012

1

2010/C 138/02

Rådets yttrande om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2009–2015

6

2010/C 138/03

Rådets yttrande om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2009–2013

11

| | IV   Upplysningar |
| --- | --- |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2010/C 138/04 | Eurons växelkurs | 15 |
| 2010/C 138/05 | Tillkännagivande från kommissionen – Tilläggsriktlinjer för vertikala begränsningar i avtal om försäljning och reparation av motorfordon och om återförsäljning av reservdelar till motorfordon (
  1
  ) | 16 |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA |
| 2010/C 138/06 | Sammanfattande information från medlemsstaterna om statligt stöd som beviljas enligt kommissionens förordning (EG) nr 736/2008 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag som är verksamma inom produktion, beredning och saluföring av fiskeriprodukter (
  1
  ) | 28 |
| 2010/C 138/07 | Utdrag ur beslut om inledande av likvidationsförfarande mot Banco Privado Português, fattat enligt artikel 9 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG om rekonstruktion och likvidation av kreditinstitut (Ska offentliggöras i enlighet med artikel 13 i det direktivet och artikel 21 i lag nr 199/2006 av den 25 oktober 2006) | 29 |

IV   Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2010/C 138/04

Eurons växelkurs

15

2010/C 138/05

Tillkännagivande från kommissionen – Tilläggsriktlinjer för vertikala begränsningar i avtal om försäljning och reparation av motorfordon och om återförsäljning av reservdelar till motorfordon (
  1
  )

1

16

UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA

2010/C 138/06

Sammanfattande information från medlemsstaterna om statligt stöd som beviljas enligt kommissionens förordning (EG) nr 736/2008 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag som är verksamma inom produktion, beredning och saluföring av fiskeriprodukter (
  1
  )

1

28

2010/C 138/07

Utdrag ur beslut om inledande av likvidationsförfarande mot Banco Privado Português, fattat enligt artikel 9 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG om rekonstruktion och likvidation av kreditinstitut (Ska offentliggöras i enlighet med artikel 13 i det direktivet och artikel 21 i lag nr 199/2006 av den 25 oktober 2006)

(Ska offentliggöras i enlighet med artikel 13 i det direktivet och artikel 21 i lag nr 199/2006 av den 25 oktober 2006)

29

| | V   Yttranden |
| --- | --- |
| | ADMINISTRATIVA FÖRFARANDEN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2010/C 138/08 | Inbjudan att lämna projektförslag – EACEA/14/10 – ICI-Program för utbildningssamarbete – Samarbete inom högre utbildning mellan EU och Australien och EU och Republiken Korea – Inbjudan att lämna projektförslag 2010 för gemensamma utbytesprojekt och gemensamma studieprojekt | 30 |
| | FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2010/C 138/09 | Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende COMP/M.5885 – Altarea/Predica/ABP/Aldeta) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  ) | 33 |
| 2010/C 138/10 | Tillkännagivande enligt artikel 27.4 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 i ärendet COMP/39.398 – Visa MIF (
  1
  ) | 34 |
| | ÖVRIGA AKTER |
| | Europeiska kommissionen |
| 2010/C 138/11 | Offentliggörande av en ansökan i enlighet med artikel 6.2 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel | 37 |
| 2010/C 138/12 | Meddelande om anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs från tredjeland | 40 |
| 2010/C 138/13 | Meddelande om anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs från tredjeland | 42 |
| 2010/C 138/14 | Meddelande om anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på sorghum från tredjeland | 44 |

V   Yttranden

ADMINISTRATIVA FÖRFARANDEN

Europeiska kommissionen

2010/C 138/08

Inbjudan att lämna projektförslag – EACEA/14/10 – ICI-Program för utbildningssamarbete – Samarbete inom högre utbildning mellan EU och Australien och EU och Republiken Korea – Inbjudan att lämna projektförslag 2010 för gemensamma utbytesprojekt och gemensamma studieprojekt

30

FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN

Europeiska kommissionen

2010/C 138/09

Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende COMP/M.5885 – Altarea/Predica/ABP/Aldeta) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  )

1

33

2010/C 138/10

Tillkännagivande enligt artikel 27.4 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 i ärendet COMP/39.398 – Visa MIF (
  1
  )

1

34

ÖVRIGA AKTER

Europeiska kommissionen

2010/C 138/11

Offentliggörande av en ansökan i enlighet med artikel 6.2 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel

37

2010/C 138/12

Meddelande om anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs från tredjeland

40

2010/C 138/13

Meddelande om anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs från tredjeland

42

2010/C 138/14

Meddelande om anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på sorghum från tredjeland

44

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES |

---

(1)   Text av betydelse för EES

1

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

I Resolutioner, rekommendationer och yttranden

YTTRANDEN

Rådet

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/1

---

RÅDETS YTTRANDE

om Tjeckiens uppdaterade konvergensprogram för 2009–2012

2010/C 138/01

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT DETTA YTTRANDE

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE:

| (1) | Den 26 april 2010 granskade rådet Tjeckiens uppdaterade konvergensprogram, som omfattar 2009–2012. |
| --- | --- |

(1)

Den 26 april 2010 granskade rådet Tjeckiens uppdaterade konvergensprogram, som omfattar 2009–2012.

| (2) | Den globala krisen har haft omfattande konsekvenser på den tjeckiska ekonomin. Efter en period på tre år med tillväxt på över 6 % växte den reala bruttonationalprodukten med bara 2,5 % 2008 och minskade med 4 % 2009, enligt det uppdaterade konvergensprogrammet. Ekonomin påverkades främst av svagare handel, minskad tillförsikt, strängare kreditvillkor och minskade inflöden av utländska investeringar. Myndigheterna reagerade beslutsamt på krisen.
  Den tjeckiska nationalbanken minskade sin viktigaste styrränta från 3,75 % i mitten av 2008 till den nuvarande nivån på 1 %, och regeringen utformade och genomförde ett omfattande finanspolitiskt stimulanspaket i överensstämmelse med den europeiska återhämtningsplanen, vilket uppgick till 2,2 % av BNP under 2009. Den tjeckiska korunan minskade i värde mot euron med omkring en femtedel mellan mitten av juli 2008 och mitten av februari 2009 (dess värde ökade därefter med omkring 14 % till mitten av februari 2010). I nuläget omedelbart efter krisen lider inte den tjeckiska ekonomin av några större makroekonomiska sårbarheter. Den viktigaste utmaningen är att minska det stora strukturella offentliga underskottet, uppskattningsvis 6 % av BNP under 2009, till en hanterbar nivå. Dessutom är det viktigt att se till att arbetsmarknaden snabbt kan anpassas till nedgången och göra framsteg i riktning mot långsiktig konvergens. Den 2 december 2009 konstaterade rådet, mot bakgrund av det planerade underskottet för 2009, att det förelåg ett alltför stort underskott, och utfärdade rekommendationer om hur underskottet kunde minskas under gränsvärdet på 3 % av BNP senast 2013. |
| --- | --- |

(2)

Den globala krisen har haft omfattande konsekvenser på den tjeckiska ekonomin. Efter en period på tre år med tillväxt på över 6 % växte den reala bruttonationalprodukten med bara 2,5 % 2008 och minskade med 4 % 2009, enligt det uppdaterade konvergensprogrammet. Ekonomin påverkades främst av svagare handel, minskad tillförsikt, strängare kreditvillkor och minskade inflöden av utländska investeringar. Myndigheterna reagerade beslutsamt på krisen.

Den tjeckiska nationalbanken minskade sin viktigaste styrränta från 3,75 % i mitten av 2008 till den nuvarande nivån på 1 %, och regeringen utformade och genomförde ett omfattande finanspolitiskt stimulanspaket i överensstämmelse med den europeiska återhämtningsplanen, vilket uppgick till 2,2 % av BNP under 2009. Den tjeckiska korunan minskade i värde mot euron med omkring en femtedel mellan mitten av juli 2008 och mitten av februari 2009 (dess värde ökade därefter med omkring 14 % till mitten av februari 2010). I nuläget omedelbart efter krisen lider inte den tjeckiska ekonomin av några större makroekonomiska sårbarheter. Den viktigaste utmaningen är att minska det stora strukturella offentliga underskottet, uppskattningsvis 6 % av BNP under 2009, till en hanterbar nivå. Dessutom är det viktigt att se till att arbetsmarknaden snabbt kan anpassas till nedgången och göra framsteg i riktning mot långsiktig konvergens. Den 2 december 2009 konstaterade rådet, mot bakgrund av det planerade underskottet för 2009, att det förelåg ett alltför stort underskott, och utfärdade rekommendationer om hur underskottet kunde minskas under gränsvärdet på 3 % av BNP senast 2013.

| (3) | Även om mycket av den konstaterade reala BNP-nedgången är konjunkturberoende i en krissituation, har nivån på den potentiella produktionen påverkats negativt. Dessutom kan krisen påverka den potentiella tillväxten på medellång sikt genom lägre investeringar och ökad strukturell arbetslöshet. Vidare sammanfaller konsekvenserna av den ekonomiska krisen med åldrandets negativa effekter på den potentiella produktionen och de offentliga finansernas hållbarhet. För att främja den potentiella tillväxten blir det mot denna bakgrund viktigt att öka strukturreformernas takt. För Tjeckien är det särskilt viktigt att genomföra reformer för att öka produktiviteten (ökad FoU och innovation, bättre villkor för företagande samt ökad konkurrens) samt för att förbättra arbetskrafts- och kompetensförsörjningen. |
| --- | --- |

(3)

Även om mycket av den konstaterade reala BNP-nedgången är konjunkturberoende i en krissituation, har nivån på den potentiella produktionen påverkats negativt. Dessutom kan krisen påverka den potentiella tillväxten på medellång sikt genom lägre investeringar och ökad strukturell arbetslöshet. Vidare sammanfaller konsekvenserna av den ekonomiska krisen med åldrandets negativa effekter på den potentiella produktionen och de offentliga finansernas hållbarhet. För att främja den potentiella tillväxten blir det mot denna bakgrund viktigt att öka strukturreformernas takt. För Tjeckien är det särskilt viktigt att genomföra reformer för att öka produktiviteten (ökad FoU och innovation, bättre villkor för företagande samt ökad konkurrens) samt för att förbättra arbetskrafts- och kompetensförsörjningen.

| (4) | Det makroekonomiska scenario som programmet utgår från är en real BNP-tillväxt på 1,3 % under 2010, 2,6 % under 2011 och 3,8 % under 2012. På grundval av tillgänglig information förefaller detta scenario rimligt fram till 2011 och är förenligt med antagandena om penningpolitik och växelkurser.
  Programmets prognos för real BNP-tillväxt 2012, en tillväxtökning som ligger över potentialen, förefaller dock vara väl optimistisk. Inflationen förväntas öka måttligt under 2010, främst på grund av ökade indirekta skatter, och förbli måttlig under hela programperioden. Enligt programmet förväntas läget på arbetsmarknaden försämras ytterligare under 2010. På det hela taget förefaller inflations- och arbetsmarknadsprognoserna rimliga och förenliga med prognoserna för real BNP-tillväxt. |
| --- | --- |

(4)

Det makroekonomiska scenario som programmet utgår från är en real BNP-tillväxt på 1,3 % under 2010, 2,6 % under 2011 och 3,8 % under 2012. På grundval av tillgänglig information förefaller detta scenario rimligt fram till 2011 och är förenligt med antagandena om penningpolitik och växelkurser.

Programmets prognos för real BNP-tillväxt 2012, en tillväxtökning som ligger över potentialen, förefaller dock vara väl optimistisk. Inflationen förväntas öka måttligt under 2010, främst på grund av ökade indirekta skatter, och förbli måttlig under hela programperioden. Enligt programmet förväntas läget på arbetsmarknaden försämras ytterligare under 2010. På det hela taget förefaller inflations- och arbetsmarknadsprognoserna rimliga och förenliga med prognoserna för real BNP-tillväxt.

| (5) | I programmet beräknas det offentliga underskottet för 2009 uppgå till 6,6 % av BNP. Detta är en betydande försämring från ett underskott på 2,1 % av BNP under 2008, vilket i mycket återspeglar krisens inverkan på de offentliga finanserna, men försämringarna beror också på stimulansåtgärder på 2,2 % av BNP under 2009 som regeringen vidtagit i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. De viktigaste åtgärderna var bland annat minskade sociala avgifter, ökade investeringar i offentlig infrastruktur samt ekonomiskt stöd till företag och till sysselsättningen. Det är värt att framhålla att de offentliga utgifterna ökade mindre under 2009 än vad som förutsågs i den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet. Det strukturella saldot (dvs. det konjunkturjusterade saldot minus engångsåtgärder och andra temporära åtgärder, beräknat enligt de gemensamma metoderna på grundval av uppgifterna i programmet) försämrades med omkring 2 procentenheter av BNP under 2009. Enligt programmet planerar de tjeckiska myndigheterna en aggressiv konsolidering med början 2010, som med tanke på Tjeckiens stora strukturella underskott och de förutspådda förbättringarna av det ekonomiska läget överensstämmer med den exitstrategi som rådet förordar. |
| --- | --- |

(5)

I programmet beräknas det offentliga underskottet för 2009 uppgå till 6,6 % av BNP. Detta är en betydande försämring från ett underskott på 2,1 % av BNP under 2008, vilket i mycket återspeglar krisens inverkan på de offentliga finanserna, men försämringarna beror också på stimulansåtgärder på 2,2 % av BNP under 2009 som regeringen vidtagit i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. De viktigaste åtgärderna var bland annat minskade sociala avgifter, ökade investeringar i offentlig infrastruktur samt ekonomiskt stöd till företag och till sysselsättningen. Det är värt att framhålla att de offentliga utgifterna ökade mindre under 2009 än vad som förutsågs i den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet. Det strukturella saldot (dvs. det konjunkturjusterade saldot minus engångsåtgärder och andra temporära åtgärder, beräknat enligt de gemensamma metoderna på grundval av uppgifterna i programmet) försämrades med omkring 2 procentenheter av BNP under 2009. Enligt programmet planerar de tjeckiska myndigheterna en aggressiv konsolidering med början 2010, som med tanke på Tjeckiens stora strukturella underskott och de förutspådda förbättringarna av det ekonomiska läget överensstämmer med den exitstrategi som rådet förordar.

| (6) | I programmet beräknas det offentliga underskottet för 2010 uppgå till 5,3 % av BNP. Detta innebär att det strukturella saldot förbättras med 2 procentenheter av BNP, vilket är mer än vad rådet rekommenderade i december 2009, nämligen att säkerställa en finanspolitisk ansträngning på 1 % av BNP per år under perioden 2010–2013. Under 2010 kommer konsolideringen att bygga på en ökad inkomstkvot på 1,5 procentenheter av BNP.
  Detta ska uppnås genom bland annat ökningar av mervärdesskatt, acciser och fastighetsskatt (omkring 0,8 % av BNP). Dessutom ingår tillbakadraganden i förtid av tillfälliga nedsättningar av sociala avgifter samt höjda tak i socialtrygghetssystemen. Åtgärder på utgiftssidan består bl.a. av nedskärningar i sociala förmåner vid sjukdom eller moderskapsledighet (omkring 0,1 % av BNP) och en outnyttjad möjlighet att indexreglera pensionerna (omkring 0,2 % av BNP). |
| --- | --- |

(6)

I programmet beräknas det offentliga underskottet för 2010 uppgå till 5,3 % av BNP. Detta innebär att det strukturella saldot förbättras med 2 procentenheter av BNP, vilket är mer än vad rådet rekommenderade i december 2009, nämligen att säkerställa en finanspolitisk ansträngning på 1 % av BNP per år under perioden 2010–2013. Under 2010 kommer konsolideringen att bygga på en ökad inkomstkvot på 1,5 procentenheter av BNP.

Detta ska uppnås genom bland annat ökningar av mervärdesskatt, acciser och fastighetsskatt (omkring 0,8 % av BNP). Dessutom ingår tillbakadraganden i förtid av tillfälliga nedsättningar av sociala avgifter samt höjda tak i socialtrygghetssystemen. Åtgärder på utgiftssidan består bl.a. av nedskärningar i sociala förmåner vid sjukdom eller moderskapsledighet (omkring 0,1 % av BNP) och en outnyttjad möjlighet att indexreglera pensionerna (omkring 0,2 % av BNP).

| (7) | Det viktigaste målet för den medelfristiga budgetstrategin är att fortsätta konsolideringen efter 2010 och få ned det offentliga underskottet under 3 % av BNP senast 2013, enligt rådets rekommendation från december 2009. Enligt programmet kommer underskottet att minska från 5,3 % av BNP under 2010 till 4,8 % av BNP 2011 och 4,2 % av BNP 2012. Trots den förväntade ekonomiska återhämtningen skulle förbättringen av det strukturella saldot avmattas märkbart jämfört med 2010, och inte överstiga 0,6 procentenheter av BNP under 2011–2012. Merparten av justeringen skulle göras på utgiftssidan. Enligt programmet ska hälften av utgiftsnedskärningarna beröra driftskostnader och den andra hälften obligatoriska utgifter, men det saknas tillräckliga uppgifter om hur dessa besparingar ska uppnås. Åtgärderna på inkomstsidan är små, men bättre redovisade, och omfattar bland annat högre socialförsäkringsavgifter och högre personlig inkomstskatt. För 2013 uppsätts i programmet målet för det offentliga underskottet (3 % av BNP), men det finns inga närmare uppgifter om hur målet ska nås (exempelvis vilka antaganden om tillväxten man utgår från), varför det inte är möjligt att beräkna den årliga genomsnittliga finanspolitiska ansträngningen under perioden 2010–2013. Enligt myndigheternas uppgifter är Tjeckiens medelfristiga mål ett saldo i de offentliga finanserna på – 1,0 % av BNP i strukturella termer. Mot bakgrund av de senaste beräkningarna och skuldnivån, motsvarar detta mål paktens mål. Målet ska dock enligt programmet inte uppnås under programperioden. |
| --- | --- |

(7)

Det viktigaste målet för den medelfristiga budgetstrategin är att fortsätta konsolideringen efter 2010 och få ned det offentliga underskottet under 3 % av BNP senast 2013, enligt rådets rekommendation från december 2009. Enligt programmet kommer underskottet att minska från 5,3 % av BNP under 2010 till 4,8 % av BNP 2011 och 4,2 % av BNP 2012. Trots den förväntade ekonomiska återhämtningen skulle förbättringen av det strukturella saldot avmattas märkbart jämfört med 2010, och inte överstiga 0,6 procentenheter av BNP under 2011–2012. Merparten av justeringen skulle göras på utgiftssidan. Enligt programmet ska hälften av utgiftsnedskärningarna beröra driftskostnader och den andra hälften obligatoriska utgifter, men det saknas tillräckliga uppgifter om hur dessa besparingar ska uppnås. Åtgärderna på inkomstsidan är små, men bättre redovisade, och omfattar bland annat högre socialförsäkringsavgifter och högre personlig inkomstskatt. För 2013 uppsätts i programmet målet för det offentliga underskottet (3 % av BNP), men det finns inga närmare uppgifter om hur målet ska nås (exempelvis vilka antaganden om tillväxten man utgår från), varför det inte är möjligt att beräkna den årliga genomsnittliga finanspolitiska ansträngningen under perioden 2010–2013. Enligt myndigheternas uppgifter är Tjeckiens medelfristiga mål ett saldo i de offentliga finanserna på – 1,0 % av BNP i strukturella termer. Mot bakgrund av de senaste beräkningarna och skuldnivån, motsvarar detta mål paktens mål. Målet ska dock enligt programmet inte uppnås under programperioden.

| (8) | Utfallet för de offentliga finanserna 2010 kan komma att bli något lägre än vad som anges i programmet. Inkomster från mervärdesskatt och acciser kan komma att bli något lägre än förväntat på grund av vikande privat konsumtion.
  På utgiftssidan kan utgifterna komma att öka på grund av ett utgiftstryck före parlamentsvalet. Osäkerheten i de finanspolitiska målen är större för de senare åren. Utgiftsmålen i den innevarande uppdateringen för 2011 och 2012 är inte underbyggda med konkreta åtgärder, varför det är osäkert om de kommer att uppnås, och inkomstberäkningen för 2012 bygger på ett optimistiskt antagande om real BNP-tillväxt. Slutligen sägs inget i programmet om hur underskottet ska sänkas från 4,2 % under 2012 till mindre än 3 % av BNP 2013. |
| --- | --- |

(8)

Utfallet för de offentliga finanserna 2010 kan komma att bli något lägre än vad som anges i programmet. Inkomster från mervärdesskatt och acciser kan komma att bli något lägre än förväntat på grund av vikande privat konsumtion.

På utgiftssidan kan utgifterna komma att öka på grund av ett utgiftstryck före parlamentsvalet. Osäkerheten i de finanspolitiska målen är större för de senare åren. Utgiftsmålen i den innevarande uppdateringen för 2011 och 2012 är inte underbyggda med konkreta åtgärder, varför det är osäkert om de kommer att uppnås, och inkomstberäkningen för 2012 bygger på ett optimistiskt antagande om real BNP-tillväxt. Slutligen sägs inget i programmet om hur underskottet ska sänkas från 4,2 % under 2012 till mindre än 3 % av BNP 2013.

| (9) | Den offentliga bruttoskulden uppskattas till 35 % av BNP 2009, en ökning från 30 % året innan. Under programperioden beräknas skuldkvoten öka med ytterligare 7 procentenheter till 42 % av BNP år 2012, främst till följd av fortsatt höga offentliga underskott. Skuldkvoten torde utvecklas mindre gynnsamt än vad som förutspås i programmet, särskilt efter 2010, med tanke på att de identifierade riskerna för budgetkonsolideringen kan förvärras av en eventuell mindre gynnsam real BNP-tillväxt 2012 än vad som antas i programmet. Den offentliga skuldkvoten kommer dock att ligga gott och väl under gränsen på 60 % av BNP under hela programperioden. |
| --- | --- |

(9)

Den offentliga bruttoskulden uppskattas till 35 % av BNP 2009, en ökning från 30 % året innan. Under programperioden beräknas skuldkvoten öka med ytterligare 7 procentenheter till 42 % av BNP år 2012, främst till följd av fortsatt höga offentliga underskott. Skuldkvoten torde utvecklas mindre gynnsamt än vad som förutspås i programmet, särskilt efter 2010, med tanke på att de identifierade riskerna för budgetkonsolideringen kan förvärras av en eventuell mindre gynnsam real BNP-tillväxt 2012 än vad som antas i programmet. Den offentliga skuldkvoten kommer dock att ligga gott och väl under gränsen på 60 % av BNP under hela programperioden.

| (10) | Beräkningar av skulden på medellång sikt, med antagandet att BNP-tillväxten gradvis återgår till prognosvärdena före krisen och att även skatterna återgår till nivåerna före krisen, och inbegriper den beräknade ökningen i de åldersrelaterade utgifterna, visar att programmets finanspolitiska strategi nominellt sett och utan ytterligare förändringar i politiken inte skulle vara tillräcklig för att stabilisera skuldkvoten till år 2020. |
| --- | --- |

(10)

Beräkningar av skulden på medellång sikt, med antagandet att BNP-tillväxten gradvis återgår till prognosvärdena före krisen och att även skatterna återgår till nivåerna före krisen, och inbegriper den beräknade ökningen i de åldersrelaterade utgifterna, visar att programmets finanspolitiska strategi nominellt sett och utan ytterligare förändringar i politiken inte skulle vara tillräcklig för att stabilisera skuldkvoten till år 2020.

| (11) | Befolkningens åldrande har klart större effekter på de offentliga finanserna på sikt än EU-genomsnittet, framför allt på grund av den relativt stora ökningen av pensionsutgifternas andel av BNP under de närmaste årtiondena. De offentliga finansernas ställning 2009 enligt beräkningarna i programmet förstärker budgeteffekterna av befolkningens åldrande på hållbarhetsgapet.
  Primära överskott på medellång sikt och reformer av pensions- och vårdsystemen i syfte att begränsa de framtida ökningarna av dessa utgifter skulle bidra till att minska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet, vilka i kommissionens hållbarhetsrapport 2009 bedömdes som höga. En rådgivande expertgrupp åt finansministrarna och arbetsmarknads- och socialministern upprättades i januari 2010 i syfte att förbereda alternativa förslag till en pensionsreform. Dessa kommer att slutföras i slutet av maj och överlämnas till den nya regeringen. |
| --- | --- |

(11)

Befolkningens åldrande har klart större effekter på de offentliga finanserna på sikt än EU-genomsnittet, framför allt på grund av den relativt stora ökningen av pensionsutgifternas andel av BNP under de närmaste årtiondena. De offentliga finansernas ställning 2009 enligt beräkningarna i programmet förstärker budgeteffekterna av befolkningens åldrande på hållbarhetsgapet.

Primära överskott på medellång sikt och reformer av pensions- och vårdsystemen i syfte att begränsa de framtida ökningarna av dessa utgifter skulle bidra till att minska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet, vilka i kommissionens hållbarhetsrapport 2009 bedömdes som höga. En rådgivande expertgrupp åt finansministrarna och arbetsmarknads- och socialministern upprättades i januari 2010 i syfte att förbereda alternativa förslag till en pensionsreform. Dessa kommer att slutföras i slutet av maj och överlämnas till den nya regeringen.

| (12) | När det gäller budgetförfarandena utarbetas budgeten på ett tämligen decentraliserat sätt, utan att styras av strikta budgetpolitiska regler. Tjeckien införde 2004 en medelfristig budgetram som fastställer nominella utgiftstak för statsbudgeten under tre år. Erfarenheten visar dock att taken höjts vid flera tillfällen utöver de ändringar som budgetreglerna tillåter. De viktigaste svagheterna i det nuvarande upplägget är bland annat små möjligheter att genomdriva budgeten, begränsad övervakning i efterhand, komplicerad drift och begränsad offentlig insyn i processen. Den 2 december 2009 rekommenderade rådet Tjeckien att ”hålla sig strikt till den medelfristiga budgetramen och förbättra övervakningen av budgetgenomförandet under hela året så att utgifterna inte blir högre än vad som är fastställt i budgeten och de fleråriga planerna”. Programmet innehåller inte tillräckliga förslag om detta. Vissa framsteg görs dock för att förbättra den finanspolitiska styrningen. Det pågående genomförandet av avsevärda förändringar av skatteuppbörden och skatteförvaltningen samt den snabba övergången till ett nytt system för finansförvaltning kommer att bidra till en effektivare förvaltning av offentliga medel. |
| --- | --- |

(12)

När det gäller budgetförfarandena utarbetas budgeten på ett tämligen decentraliserat sätt, utan att styras av strikta budgetpolitiska regler. Tjeckien införde 2004 en medelfristig budgetram som fastställer nominella utgiftstak för statsbudgeten under tre år. Erfarenheten visar dock att taken höjts vid flera tillfällen utöver de ändringar som budgetreglerna tillåter. De viktigaste svagheterna i det nuvarande upplägget är bland annat små möjligheter att genomdriva budgeten, begränsad övervakning i efterhand, komplicerad drift och begränsad offentlig insyn i processen. Den 2 december 2009 rekommenderade rådet Tjeckien att ”hålla sig strikt till den medelfristiga budgetramen och förbättra övervakningen av budgetgenomförandet under hela året så att utgifterna inte blir högre än vad som är fastställt i budgeten och de fleråriga planerna”. Programmet innehåller inte tillräckliga förslag om detta. Vissa framsteg görs dock för att förbättra den finanspolitiska styrningen. Det pågående genomförandet av avsevärda förändringar av skatteuppbörden och skatteförvaltningen samt den snabba övergången till ett nytt system för finansförvaltning kommer att bidra till en effektivare förvaltning av offentliga medel.

| (13) | Det finns ett visst utrymme för förbättringar av de offentliga utgifterna i Tjeckien. Särskilt är anslagen till FoU lägre än genomsnittet i EU, och de offentliga utgifternas effektivitet inom bl.a. vård, utbildning och offentlig upphandling kan ökas.
  Däremot är de offentliga investeringarna höga jämfört med EU-medeltalet och regionalt jämförbara länder (nära 5 % av BNP de senaste fyra åren). När det gäller intäkter har de tjeckiska myndigheterna genomfört flera reformer sedan 2007 i syfte att gradvis övergå från direkt till indirekt beskattning. Ytterligare reformer av skatte- och förmånssystemen krävs dock för att öka incitamenten att arbeta och motverka sysslolöshetsfällor. Vidare är systemen för direkt beskattning och skatteuppbörd komplicerade och kan med fördel förenklas ytterligare. |
| --- | --- |

(13)

Det finns ett visst utrymme för förbättringar av de offentliga utgifterna i Tjeckien. Särskilt är anslagen till FoU lägre än genomsnittet i EU, och de offentliga utgifternas effektivitet inom bl.a. vård, utbildning och offentlig upphandling kan ökas.

Däremot är de offentliga investeringarna höga jämfört med EU-medeltalet och regionalt jämförbara länder (nära 5 % av BNP de senaste fyra åren). När det gäller intäkter har de tjeckiska myndigheterna genomfört flera reformer sedan 2007 i syfte att gradvis övergå från direkt till indirekt beskattning. Ytterligare reformer av skatte- och förmånssystemen krävs dock för att öka incitamenten att arbeta och motverka sysslolöshetsfällor. Vidare är systemen för direkt beskattning och skatteuppbörd komplicerade och kan med fördel förenklas ytterligare.

| (14) | Allmänt sett är programmets finanspolitiska strategi för 2010 förenlig med rådets rekommendationer enligt artikel 126.7. Underskottsmålet förefaller lämpligt och understöds av särskilda konsolideringsåtgärder. Med hänsyn till riskerna verkar dock strategin från och med 2011 inte vara helt förenlig med rådets rekommendationer enligt artikel 126.7. Särskilt är konsolideringsplanerna för 2011 och 2012, med en genomsnittlig finanspolitisk justering på 0,3 % av BNP per år, inte tillräckligt långtgående och förenade med risker. Utgiftsmålen underbyggs inte av särskilda åtgärder, inkomstberäkningarna för 2012 bygger på optimistiska makroekonomiska antaganden och inga närmare uppgifter lämnas om hur underskottet ska minskas från 4,2 % av BNP 2012 till under 3 % av BNP 2013. Information om budgetstrategin för 2013 saknas. Den årliga finanspolitiska ansträngningen under programperioden (2010–2012) uppgår till i genomsnitt 0,8 %, vilket är nära men under den ansträngning på 1,0 % som rådet rekommenderar. För att uppfylla rekommendationen kommer det att krävas att ytterligare konsolideringsåtgärder vidtas 2011–2013 för att uppnå den rekommenderade finanspolitiska ansträngningen på 1 % i genomsnitt. |
| --- | --- |

(14)

Allmänt sett är programmets finanspolitiska strategi för 2010 förenlig med rådets rekommendationer enligt artikel 126.7. Underskottsmålet förefaller lämpligt och understöds av särskilda konsolideringsåtgärder. Med hänsyn till riskerna verkar dock strategin från och med 2011 inte vara helt förenlig med rådets rekommendationer enligt artikel 126.7. Särskilt är konsolideringsplanerna för 2011 och 2012, med en genomsnittlig finanspolitisk justering på 0,3 % av BNP per år, inte tillräckligt långtgående och förenade med risker. Utgiftsmålen underbyggs inte av särskilda åtgärder, inkomstberäkningarna för 2012 bygger på optimistiska makroekonomiska antaganden och inga närmare uppgifter lämnas om hur underskottet ska minskas från 4,2 % av BNP 2012 till under 3 % av BNP 2013. Information om budgetstrategin för 2013 saknas. Den årliga finanspolitiska ansträngningen under programperioden (2010–2012) uppgår till i genomsnitt 0,8 %, vilket är nära men under den ansträngning på 1,0 % som rådet rekommenderar. För att uppfylla rekommendationen kommer det att krävas att ytterligare konsolideringsåtgärder vidtas 2011–2013 för att uppnå den rekommenderade finanspolitiska ansträngningen på 1 % i genomsnitt.

| (15) | När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram saknas vissa uppgifter i programmet (2). I sina rekommendationer enligt artikel 126.7 av den 2 december 2009, i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöra, uppmanade även rådet Tjeckien att rapportera om de framsteg som görs för att genomföra rekommendationerna i ett särskilt kapitel i uppdateringarna av konvergensprogrammet. Tjeckien har delvis följt denna rekommendation. |
| --- | --- |

(15)

När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram saknas vissa uppgifter i programmet (2). I sina rekommendationer enligt artikel 126.7 av den 2 december 2009, i syfte att få situationen med ett alltför stort offentligt underskott att upphöra, uppmanade även rådet Tjeckien att rapportera om de framsteg som görs för att genomföra rekommendationerna i ett särskilt kapitel i uppdateringarna av konvergensprogrammet. Tjeckien har delvis följt denna rekommendation.

Den sammanfattande slutsatsen är att Tjeckiens finanspolitiska strategi för 2010 är lämplig och överensstämmer med rådets rekommendation enligt artikel 126.7 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Den finanspolitiska strategin för de efterföljande åren är inte tillräckligt långtgående, och de finanspolitiska målen är förenade med risker på både inkomst- och utgiftssidan. Särskilt är utgiftsmålen inte underbyggda med särskilda åtgärder från och med 2011, och de optimistiska makroekonomiska antagandena kastar tvivel över inkomstprognoserna för 2012. Även om tidsfristen för att få ned det offentliga underskottet under 3 % av BNP senast 2013 överensstämmer med rådets rekommendation, kan den finanspolitiska strategin inte bedömas fullständigt eftersom det inte lämnas närmare uppgifter i programmet om de konsolideringsåtgärder som krävs för att uppnå den planerade avsevärda justeringen till det året. Det skulle därför uppskattas om mer information om den övergripande strategin för att korrigera det alltför stora underskottet kunde lämnas, särskilt avseende 2013. När det gäller de finanspolitiska förutsättningarna finns märkbara svagheter på flera områden, särskilt i budgetförfarandena och genomdrivandet av den medelfristiga budgetramen. Dessutom ligger den åldrande befolkningens långsiktiga inverkan på budgeten tydligt över medelvärdet för EU, något som fortfarande är oroande för de offentliga finansernas hållbarhet på längre sikt, och visar på behovet av reformer inom pensioner och vård.

Mot bakgrund av bedömningen ovan, rekommendationen enligt artikel 126 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt av den 2 december 2009 och behovet av att uppnå hållbar konvergens uppmanas Tjeckien till följande:

| i) | Genomföra 2010 års budget strikt och undvika utgiftsglidningar i linje med rådets rekommendation i enlighet med artikel 126.7. I budgetarna för 2011 och 2012 inrikta sig på en större budgetjustering än den som planeras i programmet och närmare ange de åtgärder som är nödvändiga för att korrigera det alltför stora underskottet senast 2013. |
| --- | --- |

i)

Genomföra 2010 års budget strikt och undvika utgiftsglidningar i linje med rådets rekommendation i enlighet med artikel 126.7. I budgetarna för 2011 och 2012 inrikta sig på en större budgetjustering än den som planeras i programmet och närmare ange de åtgärder som är nödvändiga för att korrigera det alltför stora underskottet senast 2013.

| ii) | Vidta åtgärder för att förbättra budgetförfarandena och genomdriva och mer stringent övervaka de medelfristiga budgetmålen, i synnerhet för att undvika en större revidering uppåt av utgiftstaken än vad budgetreglerna medger. |
| --- | --- |

ii)

Vidta åtgärder för att förbättra budgetförfarandena och genomdriva och mer stringent övervaka de medelfristiga budgetmålen, i synnerhet för att undvika en större revidering uppåt av utgiftstaken än vad budgetreglerna medger.

| iii) | Genomföra nödvändiga reformer för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. |
| --- | --- |

iii)

Genomföra nödvändiga reformer för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.

Tjeckien uppmanas också att i sin nästa uppdatering av konvergensprogrammet lämna mer utförliga upplysningar i ett särskilt kapitel om framstegen med att avsluta situationen med ett alltför stort underskott, vilket rådet framförde i sin rekommendation enligt artikel 126.7 av den 2 december 2009.

Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar

| | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Real BNP
  (förändring i %) | KP feb. 2010 | 2,5 | –4,0 | 1,3 | 2,6 | 3,8 |
| KOM nov. 2009 | 2,5 | –4,8 | 0,8 | 2,3 | — |
| KP okt. 2008 | 4,4 | 3,7 | 4,4 | 5,2 | — |
| HIKP-inflation
  (i %) | KP feb. 2010 | 6,3 | 0,6 | 1,8 | 1,5 | 1,8 |
| KOM nov. 2009 | 6,3 | 0,6 | 1,5 | 1,8 | — |
| KP okt. 2008 | 6,4 | 2,9 | 3,0 | 2,5 | — |
| Produktionsgap (3)

  (i % av potentiell BNP) | KP feb. 2010 | 4,8 | –2,0 | –2,9 | –2,6 | –1,1 |
| KOM nov. 2009 (4) | 5,6 | –1,8 | –2,9 | –2,5 | — |
| KP okt. 2008 | 1,9 | 0,4 | –0,4 | –0,2 | — |
| Finansiellt nettosparande saldo i bytes- och kapitalbalans
  (i % av BNP) | KP feb. 2010 | –2,4 | –0,2 | 1,0 | 0,2 | 0,6 |
| KOM nov. 2009 | –2,2 | –1,5 | –0,7 | –0,4 | — |
| KP okt. 2008 | –1,0 | –0,5 | 0,4 | 1,2 | — |
| Offentliga inkomster
  (i % av BNP) | KP feb. 2010 | 40,9 | 39,0 | 40,5 | 40,8 | 40,5 |
| KOM nov. 2009 | 40,9 | 40,3 | 41,0 | 40,9 | — |
| KP okt. 2008 | 41,0 | 40,6 | 39,6 | 39,0 | — |
| Offentliga utgifter
  (i % av BNP) | KP feb. 2010 | 43,0 | 45,5 | 45,8 | 45,6 | 44,7 |
| KOM nov. 2009 | 43,0 | 46,9 | 46,5 | 46,6 | — |
| KP okt. 2008 | 42,2 | 42,2 | 41,1 | 40,2 | — |
| Saldot i de offentliga finanserna
  (i % av BNP) | KP feb. 2010 | –2,1 | –6,6 | –5,3 | –4,8 | –4,2 |
| KOM nov. 2009 | –2,1 | –6,6 | –5,5 | –5,7 | — |
| KP okt. 2008 | –1,2 | –1,6 | –1,5 | –1,2 | n.a. |
| Primärt saldo
  (i % av BNP) | KP feb. 2010 | –1,0 | –5,3 | –3,5 | –2,8 | –2,0 |
| KOM nov. 2009 | –1,0 | –5,2 | –3,9 | –4,1 | — |
| KP okt. 2008 | 0,0 | –0,4 | –0,4 | –0,1 | — |
| Konjunkturrensat saldo (3)

  (i % av BNP) | KP feb. 2010 | –3,8 | –5,9 | –4,2 | –3,8 | –3,8 |
| KOM nov. 2009 | –4,1 | –6,0 | –4,5 | –4,8 | — |
| KP okt. 2008 | –2,0 | –1,7 | –1,4 | –1,1 | n.a. |
| Strukturellt saldo (5)

  (i % av BNP) | KP feb. 2010 | –3,7 | –6,1 | –4,1 | –3,7 | –3,5 |
| KOM nov. 2009 | –4,1 | –6,3 | –4,7 | –4,9 | — |
| KP okt. 2008 | –1,9 | –1,7 | –1,3 | –1,1 | — |
| Offentlig bruttoskuld
  (i % av BNP) | KP feb. 2010 | 30,0 | 35,2 | 38,6 | 40,8 | 42,0 |
| KOM nov. 2009 | 30,0 | 36,5 | 40,6 | 44,0 | — |
| KP okt. 2008 | 28,8 | 27,9 | 26,8 | 25,5 | — |
| Konvergensprogrammet (KP); kommissionens höstprognos 2009 (KOM) och kommissionens beräkningar. |

2008

2009

2010

2011

2012

Real BNP

(förändring i %)

KP feb. 2010

2,5

–4,0

1,3

2,6

3,8

KOM nov. 2009

2,5

–4,8

0,8

2,3

—

KP okt. 2008

4,4

3,7

4,4

5,2

—

HIKP-inflation

(i %)

KP feb. 2010

6,3

0,6

1,8

1,5

1,8

KOM nov. 2009

6,3

0,6

1,5

1,8

—

KP okt. 2008

6,4

2,9

3,0

2,5

—

Produktionsgap (3)

(i % av potentiell BNP)

KP feb. 2010

4,8

–2,0

–2,9

–2,6

–1,1

KOM nov. 2009 (4)

5,6

–1,8

–2,9

–2,5

—

KP okt. 2008

1,9

0,4

–0,4

–0,2

—

Finansiellt nettosparande saldo i bytes- och kapitalbalans

(i % av BNP)

KP feb. 2010

–2,4

–0,2

1,0

0,2

0,6

KOM nov. 2009

–2,2

–1,5

–0,7

–0,4

—

KP okt. 2008

–1,0

–0,5

0,4

1,2

—

Offentliga inkomster

(i % av BNP)

KP feb. 2010

40,9

39,0

40,5

40,8

40,5

KOM nov. 2009

40,9

40,3

41,0

40,9

—

KP okt. 2008

41,0

40,6

39,6

39,0

—

Offentliga utgifter

(i % av BNP)

KP feb. 2010

43,0

45,5

45,8

45,6

44,7

KOM nov. 2009

43,0

46,9

46,5

46,6

—

KP okt. 2008

42,2

42,2

41,1

40,2

—

Saldot i de offentliga finanserna

(i % av BNP)

KP feb. 2010

–2,1

–6,6

–5,3

–4,8

–4,2

KOM nov. 2009

–2,1

–6,6

–5,5

–5,7

—

KP okt. 2008

–1,2

–1,6

–1,5

–1,2

n.a.

Primärt saldo

(i % av BNP)

KP feb. 2010

–1,0

–5,3

–3,5

–2,8

–2,0

KOM nov. 2009

–1,0

–5,2

–3,9

–4,1

—

KP okt. 2008

0,0

–0,4

–0,4

–0,1

—

Konjunkturrensat saldo (3)

(i % av BNP)

KP feb. 2010

–3,8

–5,9

–4,2

–3,8

–3,8

KOM nov. 2009

–4,1

–6,0

–4,5

–4,8

—

KP okt. 2008

–2,0

–1,7

–1,4

–1,1

n.a.

Strukturellt saldo (5)

(i % av BNP)

KP feb. 2010

–3,7

–6,1

–4,1

–3,7

–3,5

KOM nov. 2009

–4,1

–6,3

–4,7

–4,9

—

KP okt. 2008

–1,9

–1,7

–1,3

–1,1

—

Offentlig bruttoskuld

(i % av BNP)

KP feb. 2010

30,0

35,2

38,6

40,8

42,0

KOM nov. 2009

30,0

36,5

40,6

44,0

—

KP okt. 2008

28,8

27,9

26,8

25,5

—

Konvergensprogrammet (KP); kommissionens höstprognos 2009 (KOM) och kommissionens beräkningar.

---

(1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_sv.htm

(2)  Särskilt saknas uppgifter om offentliga utgifter efter verksamhetsområde, likvida finansiella tillgångar och finansiell nettoskuld.

(3)  Programmens produktionsgap och konjunkturrensade saldon har räknats om av kommissionen, baserat på uppgifterna i dessa.

(4)  Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 2,4 %, 2,0 %, 2,0 % respektive 2,2 % för perioden 2009–2012.

(5)  Konjunkturrensat saldo, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder uppgår enligt det senaste programmet till 0,2 % av BNP 2009 (underskottssänkande) och – 0,1 % 2010 och 2011 (underskottsökande) och enligt kommissionens höstprognos 2009 till 0,3 % av BNP 2009, 0,2 % av BNP 2010 och 0,1 % av BNP 2011 (alla underskottssänkande).

Källa:

Konvergensprogrammet (KP); kommissionens höstprognos 2009 (KOM) och kommissionens beräkningar.

---

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/6 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/6

---

RÅDETS YTTRANDE

om Danmarks uppdaterade konvergensprogram för 2009–2015

2010/C 138/02

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT DETTA YTTRANDE

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 9.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE:

| (1) | Den 26 april 2010 granskade rådet Danmarks uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2009–2015. |
| --- | --- |

(1)

Den 26 april 2010 granskade rådet Danmarks uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2009–2015.

| (2) | Finanskrisen drabbade den danska ekonomin hårt under 2009 och landet utsattes för den värsta konjunkturnedgången sedan andra världskriget. Danmark gick in i krisen från ett relativt bekvämt utgångsläge efter en period av stabilt stark tillväxt med stort överskott i bytesbalansen och de offentliga finanserna och låg offentlig skuld. Nedgången började 2008 när bostadsbubblan sprack och förvärrades av en sjunkande export till följd av kollapsen inom världshandeln och avtagande investeringar som i sin tur berodde på minskande slutlig efterfrågan och hårdare finansieringsvillkor. De disponibla inkomsterna fortsatte visserligen att stiga, men konsumenternas förtroende påverkades av de dystra ekonomiska utsikterna, de fallande bostadspriserna och den ökande arbetslösheten, vilket ledde till en väsentlig minskning av den privata konsumtionen. De danska myndigheterna reagerade på den kraftiga produktionsnedgången med att anta en rad omfattande finanspolitiska stimulansåtgärder i enlighet med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa, bland annat skattesänkningar, investeringsprojekt och åtgärder för att öka den offentliga konsumtionen. Utöver de finanspolitiska åtgärderna för att stödja den ekonomiska aktiviteten antogs två bankräddningspaket omfattande garantier och kapitaltillskott. Dessa åtgärder väntas vända det bekväma budgetöverskottet under 2008 i ett underskott från 2009, som beräknas överskrida stabilitets- och tillväxtpaktens referensvärde på 3 % av BNP mellan 2010 och 2012. Den offentliga skulden stiger parallellt, men väntas hålla sig under referensvärdet på 60 % av BNP. Växelkursen har varit stabil under hela 2009 och räntespreaden gentemot Europeiska centralbanken minskade väsentligt. Fortsatta reformer för att öka tillgången på arbetskraft är en viktig del i strävan att säkerställa en hållbar utveckling för de offentliga finanserna. En annan viktig fråga för de danska myndigheterna kommer att vara att se till att stimulansåtgärderna kan trappas ned inom rimliga tidsramar, när återhämtningen väl blir självgående. |
| --- | --- |

(2)

Finanskrisen drabbade den danska ekonomin hårt under 2009 och landet utsattes för den värsta konjunkturnedgången sedan andra världskriget. Danmark gick in i krisen från ett relativt bekvämt utgångsläge efter en period av stabilt stark tillväxt med stort överskott i bytesbalansen och de offentliga finanserna och låg offentlig skuld. Nedgången började 2008 när bostadsbubblan sprack och förvärrades av en sjunkande export till följd av kollapsen inom världshandeln och avtagande investeringar som i sin tur berodde på minskande slutlig efterfrågan och hårdare finansieringsvillkor. De disponibla inkomsterna fortsatte visserligen att stiga, men konsumenternas förtroende påverkades av de dystra ekonomiska utsikterna, de fallande bostadspriserna och den ökande arbetslösheten, vilket ledde till en väsentlig minskning av den privata konsumtionen. De danska myndigheterna reagerade på den kraftiga produktionsnedgången med att anta en rad omfattande finanspolitiska stimulansåtgärder i enlighet med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa, bland annat skattesänkningar, investeringsprojekt och åtgärder för att öka den offentliga konsumtionen. Utöver de finanspolitiska åtgärderna för att stödja den ekonomiska aktiviteten antogs två bankräddningspaket omfattande garantier och kapitaltillskott. Dessa åtgärder väntas vända det bekväma budgetöverskottet under 2008 i ett underskott från 2009, som beräknas överskrida stabilitets- och tillväxtpaktens referensvärde på 3 % av BNP mellan 2010 och 2012. Den offentliga skulden stiger parallellt, men väntas hålla sig under referensvärdet på 60 % av BNP. Växelkursen har varit stabil under hela 2009 och räntespreaden gentemot Europeiska centralbanken minskade väsentligt. Fortsatta reformer för att öka tillgången på arbetskraft är en viktig del i strävan att säkerställa en hållbar utveckling för de offentliga finanserna. En annan viktig fråga för de danska myndigheterna kommer att vara att se till att stimulansåtgärderna kan trappas ned inom rimliga tidsramar, när återhämtningen väl blir självgående.

| (3) | Trots att en stor del av den konstaterade reala BNP-nedgången i samband med krisen är konjunkturell, har även nivån på den potentiella produktionen påverkats negativt. Dessutom kan krisen påverka den potentiella tillväxten på medellång sikt genom lägre investeringar, kreditåtstramningar och ökad strukturell arbetslöshet. Dessutom kommer konsekvenserna av den ekonomiska krisen att ytterligare späda på det demografiska åldrandets ogynnsamma effekter på den potentiella produktionen och de offentliga finansernas hållbarhet. Mot bakgrund av detta blir det viktigt att påskynda strukturreformerna och på så sätt främja den potentiella tillväxten. För Danmarks del är det särskilt viktigt att vidta reformer när det gäller arbetsmarknaden och förmånerna i samband med förtidspensionering, i syfte att öka tillgången på arbetskraft. |
| --- | --- |

(3)

Trots att en stor del av den konstaterade reala BNP-nedgången i samband med krisen är konjunkturell, har även nivån på den potentiella produktionen påverkats negativt. Dessutom kan krisen påverka den potentiella tillväxten på medellång sikt genom lägre investeringar, kreditåtstramningar och ökad strukturell arbetslöshet. Dessutom kommer konsekvenserna av den ekonomiska krisen att ytterligare späda på det demografiska åldrandets ogynnsamma effekter på den potentiella produktionen och de offentliga finansernas hållbarhet. Mot bakgrund av detta blir det viktigt att påskynda strukturreformerna och på så sätt främja den potentiella tillväxten. För Danmarks del är det särskilt viktigt att vidta reformer när det gäller arbetsmarknaden och förmånerna i samband med förtidspensionering, i syfte att öka tillgången på arbetskraft.

| (4) | Enligt programmets bakomliggande makroekonomiska referensscenario beräknas den reala BNP-tillväxten efter en nedgång (– 4,3 %) under 2009 åter växa till 1,3 % under 2010 för att sedan öka till i genomsnitt 2,2 % under resten av programperioden. Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter (2), verkar scenariot baseras på rimliga tillväxtantaganden fram till 2011 och gynnsamma antaganden därefter. Det finns skillnader mellan programmet och kommissionens höstprognos 2009 vad avser tillväxtens sammansättning. Enligt antagandena i programmet kommer återhämtningen att drivas av den inhemska efterfrågan, framför allt av privatkonsumtionen från 2010, följt av bruttokapitalbildningen från och med 2011, samtidigt som tillväxten inom offentlig konsumtion stabiliseras från 2011 och framåt och bidraget från utrikeshandeln blir svagt negativt. Enligt antagandena i kommissionens höstprognos 2009 kommer återhämtningen att drivas både av privatkonsumtionen och nettoexporten. Programmets beräkningar avseende inflation och sysselsättning förefaller vara realistiska. Det makroekonomiska scenariot bedöms vara förenligt med Danmarks politik att tillämpa fast växelkurs. |
| --- | --- |

(4)

Enligt programmets bakomliggande makroekonomiska referensscenario beräknas den reala BNP-tillväxten efter en nedgång (– 4,3 %) under 2009 åter växa till 1,3 % under 2010 för att sedan öka till i genomsnitt 2,2 % under resten av programperioden. Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter (2), verkar scenariot baseras på rimliga tillväxtantaganden fram till 2011 och gynnsamma antaganden därefter. Det finns skillnader mellan programmet och kommissionens höstprognos 2009 vad avser tillväxtens sammansättning. Enligt antagandena i programmet kommer återhämtningen att drivas av den inhemska efterfrågan, framför allt av privatkonsumtionen från 2010, följt av bruttokapitalbildningen från och med 2011, samtidigt som tillväxten inom offentlig konsumtion stabiliseras från 2011 och framåt och bidraget från utrikeshandeln blir svagt negativt. Enligt antagandena i kommissionens höstprognos 2009 kommer återhämtningen att drivas både av privatkonsumtionen och nettoexporten. Programmets beräkningar avseende inflation och sysselsättning förefaller vara realistiska. Det makroekonomiska scenariot bedöms vara förenligt med Danmarks politik att tillämpa fast växelkurs.

| (5) | I programmet beräknas det offentliga underskottet för 2009 uppgå till 2,9 % av BNP. Den massiva svängningen från ett överskott på 3,4 % av BNP år 2008 återspeglar i stor utsträckning krisens inverkan på de offentliga finanserna, men är också en följd av de stimulansåtgärder på 2,2 % av BNP som regeringen vidtagit i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. Försämringen berodde huvudsakligen på ökade utgifter till följd av de automatiska stabilisatorernas verkningar, även om regeringens stimulansåtgärder också omfattade betydande skattesänkningar. Enligt programmet planeras det finanspolitiska stödet fortsätta under 2010, innan politiken blir mer restriktiv under programmets senare år. Med tanke på Danmarks relativt gynnsamma utgångsläge är en fortsatt expansiv finanspolitik under 2010 lämplig och överensstämmer med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. För en återgång till hållbara offentliga finanser antas det i programmet att en konsolideringen av de offentliga finanserna kommer att inledas från 2011 och det uppges att de åtgärder som krävs för detta utöver vad som följer av ett successivt införande av finansieringsinslagen i 2010 års skattereform och av att de offentliga investeringarna är tillbaka på normal nivå kommer att specificeras vid ett senare tillfälle. |
| --- | --- |

(5)

I programmet beräknas det offentliga underskottet för 2009 uppgå till 2,9 % av BNP. Den massiva svängningen från ett överskott på 3,4 % av BNP år 2008 återspeglar i stor utsträckning krisens inverkan på de offentliga finanserna, men är också en följd av de stimulansåtgärder på 2,2 % av BNP som regeringen vidtagit i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. Försämringen berodde huvudsakligen på ökade utgifter till följd av de automatiska stabilisatorernas verkningar, även om regeringens stimulansåtgärder också omfattade betydande skattesänkningar. Enligt programmet planeras det finanspolitiska stödet fortsätta under 2010, innan politiken blir mer restriktiv under programmets senare år. Med tanke på Danmarks relativt gynnsamma utgångsläge är en fortsatt expansiv finanspolitik under 2010 lämplig och överensstämmer med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. För en återgång till hållbara offentliga finanser antas det i programmet att en konsolideringen av de offentliga finanserna kommer att inledas från 2011 och det uppges att de åtgärder som krävs för detta utöver vad som följer av ett successivt införande av finansieringsinslagen i 2010 års skattereform och av att de offentliga investeringarna är tillbaka på normal nivå kommer att specificeras vid ett senare tillfälle.

| (6) | Enligt programmet kommer underskottet i de offentliga finanserna att öka till 5,3 % av BNP under 2010, på grund av dels en sjunkande inkomstkvot, dels en stigande utgiftskvot. Den sjunkande inkomstkvoten återspeglar skattereformens ikraftträdande 2010 medan den stigande utgiftskvotens del av BNP återspeglar de automatiska stabilisatorernas verkningar och regeringens ytterligare stimulansåtgärder. Stimulansåtgärder och skattesänkningar förväntas uppgå till 1,3 % av BNP medan programmets volatila poster, däribland inkomster från utvinning av Nordsjöolja och bidrag till Grönland och Färöarna, uppgår till – 1,7 % av BNP under 2010 (3). Det strukturella saldot, dvs. det konjunkturrensade saldot enligt kommissionens beräkning utifrån den allmänt vedertagna metoden, kommer att förvärras med 2,5 procentenheter och bekräftar därmed en markerat expansiv finanspolitik. Skillnaden jämfört med stimulansåtgärdernas och skattesänkningarnas storlek kan huvudsakligen förklaras av uteblivna inkomster. |
| --- | --- |

(6)

Enligt programmet kommer underskottet i de offentliga finanserna att öka till 5,3 % av BNP under 2010, på grund av dels en sjunkande inkomstkvot, dels en stigande utgiftskvot. Den sjunkande inkomstkvoten återspeglar skattereformens ikraftträdande 2010 medan den stigande utgiftskvotens del av BNP återspeglar de automatiska stabilisatorernas verkningar och regeringens ytterligare stimulansåtgärder. Stimulansåtgärder och skattesänkningar förväntas uppgå till 1,3 % av BNP medan programmets volatila poster, däribland inkomster från utvinning av Nordsjöolja och bidrag till Grönland och Färöarna, uppgår till – 1,7 % av BNP under 2010 (3). Det strukturella saldot, dvs. det konjunkturrensade saldot enligt kommissionens beräkning utifrån den allmänt vedertagna metoden, kommer att förvärras med 2,5 procentenheter och bekräftar därmed en markerat expansiv finanspolitik. Skillnaden jämfört med stimulansåtgärdernas och skattesänkningarnas storlek kan huvudsakligen förklaras av uteblivna inkomster.

| (7) | Målen för programmets finanspolitiska strategi på medellång sikt är att uppnå en strukturellt balanserad budget till 2015, en långsiktig hållbarhetsindikator (4) på minst noll och en förbättring av det strukturella saldot med totalt 1,5 % av BNP från 2010 till 2013. Enligt programmet förväntas de nominella och primära underskotten att gradvis minska från 2011 och framåt, och det primära saldot väntas bli positivt från 2013 och det nominella saldot nå nollnivå under 2015. Det strukturella saldots utveckling enligt kommissionens beräkning utifrån den allmänt vedertagna metoden och på grundval av uppgifter i programmet visar att den finanspolitiska inriktningen är något expansiv under 2015 (– 0,4 % av BNP, vilket är något under programmets mål). Förutom antagandet om nolltillväxt i den reala offentliga konsumtionen mellan 2011 och 2013, mer normala offentliga investeringar och genomförande av finansieringsinslagen i skattereformen, bygger den planerade konsolideringen på ännu ej specificerade åtgärder, medan programmet anger att konsolideringen ska bygga på utgiftsbegränsningar samtidigt som skatteökningar utesluts. Enligt programuppdateringen är målet att på medellång sikt uppnå en strukturellt balanserad budget för de offentliga finanserna. Mot bakgrund av de senaste beräkningarna och de nuvarande skuldnivåerna, motsvarar detta mål mer än väl paktens mål. |
| --- | --- |

(7)

Målen för programmets finanspolitiska strategi på medellång sikt är att uppnå en strukturellt balanserad budget till 2015, en långsiktig hållbarhetsindikator (4) på minst noll och en förbättring av det strukturella saldot med totalt 1,5 % av BNP från 2010 till 2013. Enligt programmet förväntas de nominella och primära underskotten att gradvis minska från 2011 och framåt, och det primära saldot väntas bli positivt från 2013 och det nominella saldot nå nollnivå under 2015. Det strukturella saldots utveckling enligt kommissionens beräkning utifrån den allmänt vedertagna metoden och på grundval av uppgifter i programmet visar att den finanspolitiska inriktningen är något expansiv under 2015 (– 0,4 % av BNP, vilket är något under programmets mål). Förutom antagandet om nolltillväxt i den reala offentliga konsumtionen mellan 2011 och 2013, mer normala offentliga investeringar och genomförande av finansieringsinslagen i skattereformen, bygger den planerade konsolideringen på ännu ej specificerade åtgärder, medan programmet anger att konsolideringen ska bygga på utgiftsbegränsningar samtidigt som skatteökningar utesluts. Enligt programuppdateringen är målet att på medellång sikt uppnå en strukturellt balanserad budget för de offentliga finanserna. Mot bakgrund av de senaste beräkningarna och de nuvarande skuldnivåerna, motsvarar detta mål mer än väl paktens mål.

| (8) | Medan programmets budgetberäkningar för 2010 förefaller rimliga, kan resultatet för 2011 och därefter bli sämre än väntat. Intäktsberäkningarna i uppdateringen är fortsatt realistiska men kan komma att påverkas av potentiella nedåtgående trender, och den planerade konsolideringen på utgiftssidan stöttas inte av åtgärder. Vidare förutsätter det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetberäkningarna en stark tillväxt inom privat konsumtion och begränsningar av offentlig konsumtion. Med tanke på att utgifterna tidigare ofta har överskridit satta mål, förefaller antagandet om nolltillväxt inom den reala offentliga konsumtionen mellan 2011 och 2013 optimistiskt. Finanssektorn framstår som stabil, men de finansiella undsättningsåtgärderna under krisen har ökat regeringens riskexponering gentemot sektorn. |
| --- | --- |

(8)

Medan programmets budgetberäkningar för 2010 förefaller rimliga, kan resultatet för 2011 och därefter bli sämre än väntat. Intäktsberäkningarna i uppdateringen är fortsatt realistiska men kan komma att påverkas av potentiella nedåtgående trender, och den planerade konsolideringen på utgiftssidan stöttas inte av åtgärder. Vidare förutsätter det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetberäkningarna en stark tillväxt inom privat konsumtion och begränsningar av offentlig konsumtion. Med tanke på att utgifterna tidigare ofta har överskridit satta mål, förefaller antagandet om nolltillväxt inom den reala offentliga konsumtionen mellan 2011 och 2013 optimistiskt. Finanssektorn framstår som stabil, men de finansiella undsättningsåtgärderna under krisen har ökat regeringens riskexponering gentemot sektorn.

| (9) | Den offentliga bruttoskulden beräknas till 38,5 % av BNP under 2009 och väntas öka till 48,3 % under 2012 för att sedan minska till 45,0 % av BNP under 2015. Detta beror till stor del på det snabbt ökande underskottet och BNP-nedgången under 2009. Riskerna för att budgetmålen inte uppnås innebär också att det finns risk för att skuldkvoten ökar mer än vad som beräknats i programmet. Den offentliga sektorns finansiella ställning är positiv vid programperiodens början, men kommer att bli något negativ under programperioden. Bruttoskuldkvoten beräknas hållas under stabilitets- och tillväxtpaktens referensvärde på 60 % av BNP. |
| --- | --- |

(9)

Den offentliga bruttoskulden beräknas till 38,5 % av BNP under 2009 och väntas öka till 48,3 % under 2012 för att sedan minska till 45,0 % av BNP under 2015. Detta beror till stor del på det snabbt ökande underskottet och BNP-nedgången under 2009. Riskerna för att budgetmålen inte uppnås innebär också att det finns risk för att skuldkvoten ökar mer än vad som beräknats i programmet. Den offentliga sektorns finansiella ställning är positiv vid programperiodens början, men kommer att bli något negativ under programperioden. Bruttoskuldkvoten beräknas hållas under stabilitets- och tillväxtpaktens referensvärde på 60 % av BNP.

| (10) | Beräkningar av skulden på medellång sikt, som utgår ifrån att BNP-tillväxten endast gradvis kommer att återgå till prognosvärdena före krisen samt att skatterna kommer att återgå till nivåerna före krisen, och som inkluderar den beräknade ökningen av åldersrelaterade utgifter, visar att den finanspolitiska strategi som planeras i programmet nominellt sett och utan någon ändring av politiken kommer att vara mer än tillräcklig för att stabilisera skuldkvoten till år 2020. |
| --- | --- |

(10)

Beräkningar av skulden på medellång sikt, som utgår ifrån att BNP-tillväxten endast gradvis kommer att återgå till prognosvärdena före krisen samt att skatterna kommer att återgå till nivåerna före krisen, och som inkluderar den beräknade ökningen av åldersrelaterade utgifter, visar att den finanspolitiska strategi som planeras i programmet nominellt sett och utan någon ändring av politiken kommer att vara mer än tillräcklig för att stabilisera skuldkvoten till år 2020.

| (11) | Åldrandets långsiktiga effekter för de offentliga finanserna är klart lägre än genomsnittligt i EU. De offentliga finansernas ställning för 2009, enligt programmets beräkningar, bidrar till att minska bruttoskulden. Om primära överskott tryggades på medellång sikt skulle detta minska de risker som hotar de offentliga finansernas hållbarhet och som i kommissionens hållbarhetsrapport 2009 (5) bedömdes vara medelstora. |
| --- | --- |

(11)

Åldrandets långsiktiga effekter för de offentliga finanserna är klart lägre än genomsnittligt i EU. De offentliga finansernas ställning för 2009, enligt programmets beräkningar, bidrar till att minska bruttoskulden. Om primära överskott tryggades på medellång sikt skulle detta minska de risker som hotar de offentliga finansernas hållbarhet och som i kommissionens hållbarhetsrapport 2009 (5) bedömdes vara medelstora.

| (12) | Såsom framgår av tidigare finanspolitiska resultat har Danmark kunnat dra nytta av ett relativt starkt finanspolitiskt ramverk, som är anmärkningsvärt genom sin omfattade täckning och sina tydliga och översiktliga finanspolitiska bestämmelser. Offentliga konsumtionsutgifter har dock haft en tendens att överskrida målen. Nyligen vidtagna åtgärder, bland annat ekonomiska sanktioner, skulle kunna stimulera kommunerna att hålla sig till överenskomna mål. Den danska skattepolitiken har sedan 2002 inriktats på skattestopp, och varken indirekta eller direkta skatter har kunnat höjas. Skattestoppet kan i sig ses som ett verktyg att hålla de offentliga utgifterna under kontroll. Skattestoppet har inte stått i vägen för en omfattande skattereform 2009 men en strikt efterlevnad av skattestoppet kan försvåra ytterligare anpassningar och leder till vissa oönskade inslag i skattestrukturen, särskilt i samband med fastighetsbeskattning. |
| --- | --- |

(12)

Såsom framgår av tidigare finanspolitiska resultat har Danmark kunnat dra nytta av ett relativt starkt finanspolitiskt ramverk, som är anmärkningsvärt genom sin omfattade täckning och sina tydliga och översiktliga finanspolitiska bestämmelser. Offentliga konsumtionsutgifter har dock haft en tendens att överskrida målen. Nyligen vidtagna åtgärder, bland annat ekonomiska sanktioner, skulle kunna stimulera kommunerna att hålla sig till överenskomna mål. Den danska skattepolitiken har sedan 2002 inriktats på skattestopp, och varken indirekta eller direkta skatter har kunnat höjas. Skattestoppet kan i sig ses som ett verktyg att hålla de offentliga utgifterna under kontroll. Skattestoppet har inte stått i vägen för en omfattande skattereform 2009 men en strikt efterlevnad av skattestoppet kan försvåra ytterligare anpassningar och leder till vissa oönskade inslag i skattestrukturen, särskilt i samband med fastighetsbeskattning.

| (13) | Eftersom en av de långsiktiga utmaningarna för Danmarks ekonomi är att öka tillgången på arbetskraft, har regeringen inlett åtgärder för att öka incitamenten till att arbeta och minska frånvaron. Under 2009 antogs (inom gränserna för skattestoppet) en skattereform som i betydande utsträckning kommer sänka skattetrycket på arbetsinkomster. Reformen är en följd av den globala ekonomiska krisen och börjar gälla från och med 2010. Skattereformens olika delar kommer att införas gradvis under perioden 2010–2019. Nettoinkomstförlusterna beräknas 2010 ligga kring 0,6 % av BNP, men finansieringsinslagen bör göra reformen finansiellt självgående på sikt när det gäller direkta skatteffekter (med en neutral effekt 2013 och en positiv effekt senast 2015. Dessutom beräknar danska myndigheter att de förbättrade incitamenten till att arbeta ska stärka de offentliga finanserna på längre sikt (med cirka 0,3 % av BNP). |
| --- | --- |

(13)

Eftersom en av de långsiktiga utmaningarna för Danmarks ekonomi är att öka tillgången på arbetskraft, har regeringen inlett åtgärder för att öka incitamenten till att arbeta och minska frånvaron. Under 2009 antogs (inom gränserna för skattestoppet) en skattereform som i betydande utsträckning kommer sänka skattetrycket på arbetsinkomster. Reformen är en följd av den globala ekonomiska krisen och börjar gälla från och med 2010. Skattereformens olika delar kommer att införas gradvis under perioden 2010–2019. Nettoinkomstförlusterna beräknas 2010 ligga kring 0,6 % av BNP, men finansieringsinslagen bör göra reformen finansiellt självgående på sikt när det gäller direkta skatteffekter (med en neutral effekt 2013 och en positiv effekt senast 2015. Dessutom beräknar danska myndigheter att de förbättrade incitamenten till att arbeta ska stärka de offentliga finanserna på längre sikt (med cirka 0,3 % av BNP).

| (14) | Strategin att bibehålla stödpolitiken även under 2010 kan generellt sett anses vara i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. Till följd av finanskrisens negativa verkningar väntas underskottet i de offentliga finanserna att överskrida referensvärdet på 3 % av BNP under 2010, 2011 och 2012. Mot bakgrund av de risker som är förknippade med budgetberäkningarna för programmets senare år är det dock möjligt att varken den planerade återgången till en balanserad budget eller den planerade förbättringen av det strukturella saldot på 11⁄2 % till 2013 kommer att uppnås. Den planerade finanspolitiska inriktningen, mätt utifrån ändringen i det strukturella saldot, visar att den finanspolitiska konsolideringen får genomslag från 2011, dock i ett mer blygsamt tempo som närmar sig referensvärdet på 0,5 % av BNP (6). I programmet anges att en konsolidering genom nya åtgärder kommer att ske på utgiftssidan, men stöttas inte av särskilda konsolideringsåtgärder frånsett antagandet att reell nolltillväxt i den offentliga konsumtionen kommer att utgöra grunden för budgetplaneringen 2011–2013. Därför kan den finanspolitiska strategin komma att behöva stärkas för att vara i linje med paktens krav. Medan programmet tar sikte på att uppnå strukturell balans i de offentliga finanserna till 2015, ger kommissionens beräkning enligt den allmänt vedertagna metoden ett något negativt (– 0,4 % 2015) strukturellt saldo omgärdat av samma risker som nämns ovan. |
| --- | --- |

(14)

Strategin att bibehålla stödpolitiken även under 2010 kan generellt sett anses vara i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. Till följd av finanskrisens negativa verkningar väntas underskottet i de offentliga finanserna att överskrida referensvärdet på 3 % av BNP under 2010, 2011 och 2012. Mot bakgrund av de risker som är förknippade med budgetberäkningarna för programmets senare år är det dock möjligt att varken den planerade återgången till en balanserad budget eller den planerade förbättringen av det strukturella saldot på 11⁄2 % till 2013 kommer att uppnås. Den planerade finanspolitiska inriktningen, mätt utifrån ändringen i det strukturella saldot, visar att den finanspolitiska konsolideringen får genomslag från 2011, dock i ett mer blygsamt tempo som närmar sig referensvärdet på 0,5 % av BNP (6). I programmet anges att en konsolidering genom nya åtgärder kommer att ske på utgiftssidan, men stöttas inte av särskilda konsolideringsåtgärder frånsett antagandet att reell nolltillväxt i den offentliga konsumtionen kommer att utgöra grunden för budgetplaneringen 2011–2013. Därför kan den finanspolitiska strategin komma att behöva stärkas för att vara i linje med paktens krav. Medan programmet tar sikte på att uppnå strukturell balans i de offentliga finanserna till 2015, ger kommissionens beräkning enligt den allmänt vedertagna metoden ett något negativt (– 0,4 % 2015) strukturellt saldo omgärdat av samma risker som nämns ovan.

| (15) | Programmet innehåller alla de obligatoriska uppgifter och de flesta av de frivilliga uppgifter som föreskrivs i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram (7). |
| --- | --- |

(15)

Programmet innehåller alla de obligatoriska uppgifter och de flesta av de frivilliga uppgifter som föreskrivs i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram (7).

Den generella slutsatsen är att den svåra finanskrisen har påverkat de offentliga finanserna i väsentlig grad. Programmets beräkningar, som baserats på den nuvarande politiken, visar att underskottet i de offentliga finanserna kommer att överskrida referensvärdet på 3 % av BNP mellan 2010 och 2012. Enligt den planerade konsolideringsstrategin kommer det medelfristiga målet att uppnå en strukturellt balanserad budget att nås före programperiodens slut 2015, men enligt kommissionens beräkning utifrån den allmänt vedertagna metoden kommer det strukturella saldot att vara något negativt. Med hänsyn till de risker för nedåtgående trender som är förknippade med dessa beräkningar, vore det önskvärt att regeringen specificerar vilka konsolideringsåtgärder som kommer att vidtas.

Mot bakgrund av denna bedömning uppmanas Danmark att

| i) | stärka insatser som garanterar att det planerade överskridandet av referensvärdet på 3 % av BNP hålls tillbaka, samt att snabbt korrigera det beräknade alltför stora underskottets överskridande av referensvärdet och att |
| --- | --- |

i)

stärka insatser som garanterar att det planerade överskridandet av referensvärdet på 3 % av BNP hålls tillbaka, samt att snabbt korrigera det beräknade alltför stora underskottets överskridande av referensvärdet och att

| ii) | specificera åtgärder till stöd för en finanspolitisk konsolidering som innebär att de medelfristiga målen kan uppnås till 2015 som planerat. |
| --- | --- |

ii)

specificera åtgärder till stöd för en finanspolitisk konsolidering som innebär att de medelfristiga målen kan uppnås till 2015 som planerat.

Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar

| | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Real BNP
  (förändring i %) | KP febr. 2010 | –0,9 | –4,3 | 1,3 | 1,6 | 2,0 | 2,3 | 2,6 | 2,6 |
| KOM nov. 2009 | –1,2 | –4,5 | 1,5 | 1,8 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | 0,2 | –0,2 | 0,7 | 1,9 | 1,7 | 1,6 | 1,6 | 1,6 |
| HIKP-inflation
  (i %) | KP febr. 2010 | 3,6 | 0,8 | 2,1 | 1,5 | 2,3 | 2,1 | 1,9 | 1,9 |
| KOM nov. 2009 | 3,6 | 1,1 | 1,5 | 1,8 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | 3,6 | 1,3 | 2,1 | 1,4 | 1,8 | 1,9 | 1,9 | 1,8 |
| Produktionsgap (8)

  (i % av potentiell BNP) | KP febr. 2010 | 0,3 | –4,5 | –3,9 | –3,1 | –2,0 | –0,9 | 0,1 | 0,7 |
| KOM nov. 2009 (9) | –0,1 | –5,1 | –4,1 | –3,2 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | 0,0 | –1,4 | –1,8 | –1,2 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| Finansiellt nettosparande (saldo i bytes- och kapitalbalans)
  (i % av BNP) | KP febr. 2010 | 2,2 | 2,9 | 2,4 | 2,4 | 2,6 | 2,9 | 3,2 | 3,5 |
| KOM nov. 2009 | 2,2 | 2,0 | 0,5 | 1,0 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | 1,7 | 1,8 | 2,3 | 2,6 | 2,6 | 2,4 | 2,1 | 1,8 |
| Offentliga inkomster
  (i % av BNP) | KP febr. 2010 | 54,3 | 53,3 | 52,4 | 52,4 | 51,8 | 51,8 | 51,9 | 52,0 |
| KOM nov. 2009 | 55,3 | 53,9 | 52,8 | 53,0 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | 53,2 | 51,2 | 51,5 | 52,1 | 51,8 | 51,7 | 51,6 | 51,5 |
| Offentliga utgifter
  (i % av BNP) | KP febr. 2010 | 50,9 | 56,3 | 57,7 | 56,5 | 54,9 | 53,6 | 52,8 | 52,0 |
| KOM nov. 2009 | 51,9 | 55,9 | 57,6 | 56,4 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | 50,2 | 51,2 | 52,8 | 51,8 | 51,7 | 51,6 | 51,6 | 51,6 |
| Saldot i de offentliga finanserna
  (i % av BNP) | KP febr. 2010 | 3,4 | –2,9 | –5,3 | –4,1 | –3,1 | –1,8 | –0,8 | 0,0 |
| KOM nov. 2009 | 3,4 | –2,0 | –4,8 | –3,4 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | 3,0 | 0,0 | –1,2 | 0,3 | 0,1 | 0,1 | 0,0 | –0,1 |
| Primärt saldo
  (i % av BNP) | KP febr. 2010 | 4,8 | –1,3 | –3,7 | –2,3 | –1,2 | 0,3 | 1,3 | 2,1 |
| KOM nov. 2009 | 4,8 | –0,5 | –3,3 | –1,9 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | –4,2 | –1,5 | –0,2 | –1,6 | –1,3 | –1,2 | –0,9 | –0,7 |
| Konjunkturrensat saldo (8)

  (i % av BNP) | KP febr. 2010 | 3,2 | 0,0 | –2,8 | –2,1 | –1,7 | –1,1 | –0,8 | –0,4 |
| KOM nov. 2009 | 3,4 | 1,3 | –2,1 | –1,3 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | 3,0 | 0,9 | 0,0 | 1,1 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| Strukturellt saldo (10)

  (i % av BNP) | KP febr. 2010 | 3,2 | 1,4 | –1,1 | –1,0 | –0,8 | –0,3 | –0,5 | –0,4 |
| KOM nov. 2009 | 3,4 | 1,4 | –1,5 | –1,3 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | 4,0 | 2,6 | 1,7 | 1,3 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| Offentlig bruttoskuld
  (i % av BNP) | KP febr. 2010 | 33,4 | 38,5 | 41,8 | 46,2 | 48,3 | 48,1 | 46,1 | 45,0 |
| KOM nov. 2009 | 33,5 | 33,7 | 35,3 | 35,2 | i.u. | i.u. | i.u. | i.u. |
| KP okt. 2008 | 30,3 | 27,9 | 26,3 | 25,4 | 24,6 | 23,8 | 23,2 | 22,6 |
| Konvergensprogrammet (KP). kommissionens höstprognos 2009 (KOM) och kommissionens beräkningar. |

2008

2009

2010

2011

2012

2013

2014

2015

Real BNP

(förändring i %)

KP febr. 2010

–0,9

–4,3

1,3

1,6

2,0

2,3

2,6

2,6

KOM nov. 2009

–1,2

–4,5

1,5

1,8

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

0,2

–0,2

0,7

1,9

1,7

1,6

1,6

1,6

HIKP-inflation

(i %)

KP febr. 2010

3,6

0,8

2,1

1,5

2,3

2,1

1,9

1,9

KOM nov. 2009

3,6

1,1

1,5

1,8

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

3,6

1,3

2,1

1,4

1,8

1,9

1,9

1,8

Produktionsgap (8)

(i % av potentiell BNP)

KP febr. 2010

0,3

–4,5

–3,9

–3,1

–2,0

–0,9

0,1

0,7

KOM nov. 2009 (9)

–0,1

–5,1

–4,1

–3,2

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

0,0

–1,4

–1,8

–1,2

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

Finansiellt nettosparande (saldo i bytes- och kapitalbalans)

(i % av BNP)

KP febr. 2010

2,2

2,9

2,4

2,4

2,6

2,9

3,2

3,5

KOM nov. 2009

2,2

2,0

0,5

1,0

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

1,7

1,8

2,3

2,6

2,6

2,4

2,1

1,8

Offentliga inkomster

(i % av BNP)

KP febr. 2010

54,3

53,3

52,4

52,4

51,8

51,8

51,9

52,0

KOM nov. 2009

55,3

53,9

52,8

53,0

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

53,2

51,2

51,5

52,1

51,8

51,7

51,6

51,5

Offentliga utgifter

(i % av BNP)

KP febr. 2010

50,9

56,3

57,7

56,5

54,9

53,6

52,8

52,0

KOM nov. 2009

51,9

55,9

57,6

56,4

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

50,2

51,2

52,8

51,8

51,7

51,6

51,6

51,6

Saldot i de offentliga finanserna

(i % av BNP)

KP febr. 2010

3,4

–2,9

–5,3

–4,1

–3,1

–1,8

–0,8

0,0

KOM nov. 2009

3,4

–2,0

–4,8

–3,4

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

3,0

0,0

–1,2

0,3

0,1

0,1

0,0

–0,1

Primärt saldo

(i % av BNP)

KP febr. 2010

4,8

–1,3

–3,7

–2,3

–1,2

0,3

1,3

2,1

KOM nov. 2009

4,8

–0,5

–3,3

–1,9

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

–4,2

–1,5

–0,2

–1,6

–1,3

–1,2

–0,9

–0,7

Konjunkturrensat saldo (8)

(i % av BNP)

KP febr. 2010

3,2

0,0

–2,8

–2,1

–1,7

–1,1

–0,8

–0,4

KOM nov. 2009

3,4

1,3

–2,1

–1,3

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

3,0

0,9

0,0

1,1

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

Strukturellt saldo (10)

(i % av BNP)

KP febr. 2010

3,2

1,4

–1,1

–1,0

–0,8

–0,3

–0,5

–0,4

KOM nov. 2009

3,4

1,4

–1,5

–1,3

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

4,0

2,6

1,7

1,3

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

Offentlig bruttoskuld

(i % av BNP)

KP febr. 2010

33,4

38,5

41,8

46,2

48,3

48,1

46,1

45,0

KOM nov. 2009

33,5

33,7

35,3

35,2

i.u.

i.u.

i.u.

i.u.

KP okt. 2008

30,3

27,9

26,3

25,4

24,6

23,8

23,2

22,6

Konvergensprogrammet (KP). kommissionens höstprognos 2009 (KOM) och kommissionens beräkningar.

---

(1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_sv.htm

(2)  I denna bedömning beaktas bland annat kommissionens prognos från hösten 2009, liksom övrig information som har blivit tillgänglig sedan dess.

(3)  Enligt programuppdateringen ska avvikelser från en strukturell nivå, när det gäller dessa volatila inkomst- och utgiftskällor, utgöra ”tillfälliga åtgärder eller engångsåtgärder”. Utöver den kapitalöverföring på 0,3 % av BNP under 2010 som härstammar från pensionsskatter, kan dessa åtgärder inte klassas som engångsåtgärder enligt kommissionens definition. Enligt kommissionens definition av engångsåtgärder borde det strukturella saldot vara – 2,5 % av BNP under 2010 samt motsvara det konjunkturrensade saldot under programperiodens återstående år.

(4)  Den danska långsiktiga hållbarhetsindikatorn är jämförbar med den S2-indikator som används av kommissionen.

(5)  I rådets slutsatser från den 10 november 2009 om de offentliga finansernas hållbarhet ”anmodar rådet medlemsstaterna att rikta uppmärksamhet mot hållbarhetsorienterade strategier i sina kommande stabilitets- och konvergensprogram” och ”uppmanar kommissionen att tillsammans med kommittén för ekonomisk politik samt ekonomiska och finansiella kommittén vidareutveckla metoder för bedömning av de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet i god tid före nästa hållbarhetsrapport”, som väntas 2012.

(6)  Förändringen av det strukturella saldot, beräknad på nytt enligt den allmänt vedertagna metoden att använda engångsåtgärder enligt kommissionens definition, anger en planerad strukturell förbättring nära 0,5 % av BNP 2011, på totalt nära 1,5 % av BNP under 2011–2013.

(7)  Bland annat saknas uppgifter om detaljerade kategorier av stock-flödesjusteringar, vilket objektivt sett försvårar bedömningen.

(8)  Programmens produktionsgap och konjunkturrensade saldon har räknats om av kommissionen, baserat på uppgifterna i dessa.

(9)  Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 1,4 %, 0,6 %, 0,5 % respektive 0,9 % under perioden 20082011.

(10)  Konjunkturrensat saldo, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder uppgår enligt det senaste programmet till 1,4 % av BNP 2009, till 1,7 % år 2010, till 1,1 % år 2011, till 0,9 % år 2012, till 0,8 % år 2013 och till 0,0 % år 2015 (alla underskottssänkande); samt enligt kommissionens höstprognos från 2009 till 0,1 % av BNP 2009 och till 0,6 % år 2010 (alla underskottminskande). På grund av skillnader vad avser tillämpad metod, kan de engångsåtgärder som rapporteras i programmet inte klassas som engångsåtgärder enligt kommissionens definition. Enligt kommissionens definition skulle engångsåtgärderna vara 0,3 % av BNP under 2010 (underskottsminskande) och noll procent under återstående år.

Källa:

Konvergensprogrammet (KP). kommissionens höstprognos 2009 (KOM) och kommissionens beräkningar.

---

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/11 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/11

---

RÅDETS YTTRANDE

om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2009–2013

2010/C 138/03

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT DETTA YTTRANDE

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

| (1) | Den 26 april 2010 granskade rådet Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2009–2013. |
| --- | --- |

(1)

Den 26 april 2010 granskade rådet Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2009–2013.

| (2) | När den globala krisen drabbade Finland 2008 hade landet en relativt stark ställning, eftersom bytesbalansen och de offentliga finanserna uppvisade ett betydande överskott. Den globala krisen har särskilt starkt påverkat landets ytterst exportinriktade industri, och också de inhemska sektorerna genom att förtroendet påverkats negativt. Finland lät de automatiska stabilisatorerna fungera med full effekt och vidtog dessutom relativt omfattande diskretionära finanspolitiska stimulansåtgärder. De offentliga finanserna försvagades därför med över 6,5 % av BNP under 2009. Konsumenternas förtroende återhämtade sig snabbt under 2009 och nådde upp till nivåer över det långsiktiga genomsnittet och konfidensindikatorerna för företagen förstärktes också något, men däremot har realekonomin förbättrats i långsammare takt. Arbetsmarknaden har hittills reagerat mer återhållsamt på krisen än vad som kunnat förväntas med anledning av den kraftiga produktionsminskningen. |
| --- | --- |

(2)

När den globala krisen drabbade Finland 2008 hade landet en relativt stark ställning, eftersom bytesbalansen och de offentliga finanserna uppvisade ett betydande överskott. Den globala krisen har särskilt starkt påverkat landets ytterst exportinriktade industri, och också de inhemska sektorerna genom att förtroendet påverkats negativt. Finland lät de automatiska stabilisatorerna fungera med full effekt och vidtog dessutom relativt omfattande diskretionära finanspolitiska stimulansåtgärder. De offentliga finanserna försvagades därför med över 6,5 % av BNP under 2009. Konsumenternas förtroende återhämtade sig snabbt under 2009 och nådde upp till nivåer över det långsiktiga genomsnittet och konfidensindikatorerna för företagen förstärktes också något, men däremot har realekonomin förbättrats i långsammare takt. Arbetsmarknaden har hittills reagerat mer återhållsamt på krisen än vad som kunnat förväntas med anledning av den kraftiga produktionsminskningen.

| (3) | Trots att en stor del av den konstaterade reala BNP-nedgången i samband med krisen är konjunkturell, har även den potentiella produktionen påverkats negativt. Dessutom kan krisen påverka den potentiella tillväxten på medellång sikt genom lägre investeringar, kreditåtstramningar och ökad strukturell arbetslöshet. Vidare kommer den ekonomiska krisen att få konsekvenser som samverkar med åldrandets negativa effekter på den potentiella produktionen och de offentliga finansernas hållbarhet. För att främja den potentiella tillväxten blir det mot denna bakgrund viktigt att öka takten i strukturreformerna. Det är särskilt viktigt att Finland genomför reformer för att öka arbetskraftsutbudet på lång sikt för att motverka de negativa effekter som befolkningens åldrande har på arbetsmarknaden. |
| --- | --- |

(3)

Trots att en stor del av den konstaterade reala BNP-nedgången i samband med krisen är konjunkturell, har även den potentiella produktionen påverkats negativt. Dessutom kan krisen påverka den potentiella tillväxten på medellång sikt genom lägre investeringar, kreditåtstramningar och ökad strukturell arbetslöshet. Vidare kommer den ekonomiska krisen att få konsekvenser som samverkar med åldrandets negativa effekter på den potentiella produktionen och de offentliga finansernas hållbarhet. För att främja den potentiella tillväxten blir det mot denna bakgrund viktigt att öka takten i strukturreformerna. Det är särskilt viktigt att Finland genomför reformer för att öka arbetskraftsutbudet på lång sikt för att motverka de negativa effekter som befolkningens åldrande har på arbetsmarknaden.

| (4) | Enligt programmets bakomliggande makroekonomiska scenario kommer den reala BNP-tillväxten, efter en kraftig minskning på 7,6 % år 2009, att återhämta sig till 0,7 % år 2010 och därefter öka till 2,4 % och 3,5 % år 2011 respektive 2012 för att därefter lägga sig på 3 % år 2013. Enligt tillgängliga uppgifter (2) baseras detta scenario på rimliga tillväxtantaganden för 2011 och därefter klart optimistiska, eftersom den beräknade tillväxttakten är betydligt högre än den beräknade tillväxtpotentialen på medellång sikt. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller vara realistiska under programperioden. |
| --- | --- |

(4)

Enligt programmets bakomliggande makroekonomiska scenario kommer den reala BNP-tillväxten, efter en kraftig minskning på 7,6 % år 2009, att återhämta sig till 0,7 % år 2010 och därefter öka till 2,4 % och 3,5 % år 2011 respektive 2012 för att därefter lägga sig på 3 % år 2013. Enligt tillgängliga uppgifter (2) baseras detta scenario på rimliga tillväxtantaganden för 2011 och därefter klart optimistiska, eftersom den beräknade tillväxttakten är betydligt högre än den beräknade tillväxtpotentialen på medellång sikt. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller vara realistiska under programperioden.

| (5) | I programmet beräknas det offentliga underskottet för 2009 uppgå till 2,2 % av BNP. Att situationen med ett överskott på 4,4 % av BNP år 2008 försämrats så väsentligt handlar i stor utsträckning om krisens påverkan på de offentliga finanserna och de stimulansåtgärder på närmare 2 % av BNP som regeringen vidtagit i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. Försämringen av de offentliga finanserna orsakades främst av minskade intäkter, framför allt på grund av att intäkterna från inkomstbeskattningen, särskilt bolagsbeskattningen, minskade kraftigt. Enligt programmet ska stödpolitiken fortsätta år 2010 och därefter i stort sett vara neutral under de sista åren av programperioden. Eftersom de finanspolitiska stimulansåtgärderna till stor del är av bestående karaktär medför det inte automatiskt en finanspolitisk konsolidering om de slutförs. Den finanspolitiska inriktningen måste stramas åt på medellång sikt, i linje med den exitstrategi som rådet förespråkat och för att återgå till hållbara offentliga finanser. Enligt programmet kommer regeringen att besluta om finanspolitiska konsolideringsåtgärder senare och enligt planerna ska åtgärderna preciseras i budgeten för 2011 och i nästa uppdatering av stabilitetsprogrammet. |
| --- | --- |

(5)

I programmet beräknas det offentliga underskottet för 2009 uppgå till 2,2 % av BNP. Att situationen med ett överskott på 4,4 % av BNP år 2008 försämrats så väsentligt handlar i stor utsträckning om krisens påverkan på de offentliga finanserna och de stimulansåtgärder på närmare 2 % av BNP som regeringen vidtagit i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. Försämringen av de offentliga finanserna orsakades främst av minskade intäkter, framför allt på grund av att intäkterna från inkomstbeskattningen, särskilt bolagsbeskattningen, minskade kraftigt. Enligt programmet ska stödpolitiken fortsätta år 2010 och därefter i stort sett vara neutral under de sista åren av programperioden. Eftersom de finanspolitiska stimulansåtgärderna till stor del är av bestående karaktär medför det inte automatiskt en finanspolitisk konsolidering om de slutförs. Den finanspolitiska inriktningen måste stramas åt på medellång sikt, i linje med den exitstrategi som rådet förespråkat och för att återgå till hållbara offentliga finanser. Enligt programmet kommer regeringen att besluta om finanspolitiska konsolideringsåtgärder senare och enligt planerna ska åtgärderna preciseras i budgeten för 2011 och i nästa uppdatering av stabilitetsprogrammet.

| (6) | Enligt programmet kommer det offentliga underskottet att öka till 3,6 % av BNP år 2010, vilket innebär att det referensvärde på 3 % som anges i stabilitets- och tillväxtpakten kommer att överskridas tillfälligt. Den beräknade ökningen av underskottet föranleds av ytterligare stimulansåtgärder på drygt 1 % av BNP, främst i form av skattesänkningar, men också större utgifter för sociala förmåner, framför allt på grund av en förväntad ökning av arbetslösheten. Det strukturella saldot (det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder omräknat enligt den allmänt vedertagna metoden) förväntas minska med över 1 % år 2010 jämfört med året innan. Det motsvarar i stort sett omfattningen av de stimulansåtgärder som inleds år 2010. |
| --- | --- |

(6)

Enligt programmet kommer det offentliga underskottet att öka till 3,6 % av BNP år 2010, vilket innebär att det referensvärde på 3 % som anges i stabilitets- och tillväxtpakten kommer att överskridas tillfälligt. Den beräknade ökningen av underskottet föranleds av ytterligare stimulansåtgärder på drygt 1 % av BNP, främst i form av skattesänkningar, men också större utgifter för sociala förmåner, framför allt på grund av en förväntad ökning av arbetslösheten. Det strukturella saldot (det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder omräknat enligt den allmänt vedertagna metoden) förväntas minska med över 1 % år 2010 jämfört med året innan. Det motsvarar i stort sett omfattningen av de stimulansåtgärder som inleds år 2010.

| (7) | Huvudsyftet med programmets finanspolitiska strategi på medellång sikt är att stödja den ekonomiska aktiviteten och arbetsmarknaden under den ekonomiska krisen, med samtidig hänsyn till de finanspolitiska begränsningar som behovet av hållbarhet på lång sikt föranleder. I programmet betonas vikten av att uppnå en hållbar finansiell ställning, men det konstateras samtidigt att de nuvarande finanspolitiska beräkningarna som baseras på den rådande politiken inte uppfyller detta mål. I programmet förväntas de nominella och primära underskotten gradvis minska från och med 2011 och det nominella underskottet förväntas minska till omkring 2 % av BNP år 2013. Motsvarande utveckling för det strukturella saldot visar att den finanspolitiska inriktningen blir neutral från och med år 2011. Detta är i linje med det programscenario som grundas på antagandet om en oförändrad politik och förutsatt att regeringen inte har tillkännagivit några mer omfattande konsolideringsåtgärder på medellång sikt. I det uppdaterade programmet anges ett strukturellt överskott på 0,5 % av BNP som medelfristigt mål för de offentliga finanserna. Mot bakgrund av de senaste beräkningarna och skuldnivån förefaller det medelfristiga målet motsvara paktens mål. I det uppdaterade stabilitetsprogrammet förutses emellertid inte att det medelfristiga målet ska kunna uppnås under programperioden med den nuvarande politiken. |
| --- | --- |

(7)

Huvudsyftet med programmets finanspolitiska strategi på medellång sikt är att stödja den ekonomiska aktiviteten och arbetsmarknaden under den ekonomiska krisen, med samtidig hänsyn till de finanspolitiska begränsningar som behovet av hållbarhet på lång sikt föranleder. I programmet betonas vikten av att uppnå en hållbar finansiell ställning, men det konstateras samtidigt att de nuvarande finanspolitiska beräkningarna som baseras på den rådande politiken inte uppfyller detta mål. I programmet förväntas de nominella och primära underskotten gradvis minska från och med 2011 och det nominella underskottet förväntas minska till omkring 2 % av BNP år 2013. Motsvarande utveckling för det strukturella saldot visar att den finanspolitiska inriktningen blir neutral från och med år 2011. Detta är i linje med det programscenario som grundas på antagandet om en oförändrad politik och förutsatt att regeringen inte har tillkännagivit några mer omfattande konsolideringsåtgärder på medellång sikt. I det uppdaterade programmet anges ett strukturellt överskott på 0,5 % av BNP som medelfristigt mål för de offentliga finanserna. Mot bakgrund av de senaste beräkningarna och skuldnivån förefaller det medelfristiga målet motsvara paktens mål. I det uppdaterade stabilitetsprogrammet förutses emellertid inte att det medelfristiga målet ska kunna uppnås under programperioden med den nuvarande politiken.

| (8) | Utfallet för de offentliga finanserna kan komma att bli sämre än vad som anges i programmet. Riskerna är visserligen små att tillväxtutsikterna ska försämras på kort sikt, då de senaste framtidsindikatorerna bekräftar en relativt stark och stabil återhämtning av konsumenternas och i viss mån även företagens förtroende. Emellertid kan utfallet för de offentliga finanserna under programperiodens senare år bli sämre än beräknat, eftersom de tillväxtantaganden som ligger till grund för beräkningarna av de offentliga finanserna är klart optimistiska. Riskerna för att målen inte uppnås uppvägs i någon mån av statens åtagande att specificera exitåtgärder i 2011 års budget och i nästa uppdatering av stabilitetsprogrammet. |
| --- | --- |

(8)

Utfallet för de offentliga finanserna kan komma att bli sämre än vad som anges i programmet. Riskerna är visserligen små att tillväxtutsikterna ska försämras på kort sikt, då de senaste framtidsindikatorerna bekräftar en relativt stark och stabil återhämtning av konsumenternas och i viss mån även företagens förtroende. Emellertid kan utfallet för de offentliga finanserna under programperiodens senare år bli sämre än beräknat, eftersom de tillväxtantaganden som ligger till grund för beräkningarna av de offentliga finanserna är klart optimistiska. Riskerna för att målen inte uppnås uppvägs i någon mån av statens åtagande att specificera exitåtgärder i 2011 års budget och i nästa uppdatering av stabilitetsprogrammet.

| (9) | Den offentliga bruttoskulden beräknas till 41,8 % av BNP år 2009, jämfört med 34,2 % året innan. Detta är i stor utsträckning en följd av den snabba ökningen av underskottet och BNP-raset. Under programperioden beräknas skuldkvoten öka med ytterligare 14,6 procentenheter till 56,4 % av BNP år 2013, främst till följd av fortsatt stora offentliga underskott. Med tanke på nedåtriskerna för budgetmålen kan skuldkvoten öka ännu mer än vad som beräknats i programmet. Enligt en känslighetsanalys av programmet ska skuldkvoten inte överstiga det referensvärde på 60 % av BNP som föreskrivs i stabilitets- och tillväxtpakten. Liksom under tidigare år fortsätter socialförsäkringsfonderna att ackumulera finansiella tillgångar vilka år 2008 uppgick till cirka 52,4 % av BNP och därmed för närvarande överstiger den offentliga bruttoskulden. |
| --- | --- |

(9)

Den offentliga bruttoskulden beräknas till 41,8 % av BNP år 2009, jämfört med 34,2 % året innan. Detta är i stor utsträckning en följd av den snabba ökningen av underskottet och BNP-raset. Under programperioden beräknas skuldkvoten öka med ytterligare 14,6 procentenheter till 56,4 % av BNP år 2013, främst till följd av fortsatt stora offentliga underskott. Med tanke på nedåtriskerna för budgetmålen kan skuldkvoten öka ännu mer än vad som beräknats i programmet. Enligt en känslighetsanalys av programmet ska skuldkvoten inte överstiga det referensvärde på 60 % av BNP som föreskrivs i stabilitets- och tillväxtpakten. Liksom under tidigare år fortsätter socialförsäkringsfonderna att ackumulera finansiella tillgångar vilka år 2008 uppgick till cirka 52,4 % av BNP och därmed för närvarande överstiger den offentliga bruttoskulden.

| (10) | Beräkningar av skulden på medellång sikt, som utgår ifrån att BNP-tillväxten liksom skattekvoterna endast gradvis kommer att återgå till nivåerna före krisen, och inkluderar den beräknade ökningen av åldersrelaterade utgifter, visar att programmets finanspolitiska strategi nominellt sett vore tillräcklig för att stabilisera skuldkvoten till år 2020 och utan ytterligare förändring av politiken. |
| --- | --- |

(10)

Beräkningar av skulden på medellång sikt, som utgår ifrån att BNP-tillväxten liksom skattekvoterna endast gradvis kommer att återgå till nivåerna före krisen, och inkluderar den beräknade ökningen av åldersrelaterade utgifter, visar att programmets finanspolitiska strategi nominellt sett vore tillräcklig för att stabilisera skuldkvoten till år 2020 och utan ytterligare förändring av politiken.

| (11) | Även om de långfristiga effekterna av befolkningens åldrande på de offentliga finanserna är något större än genomsnittet i EU bidrar de beslutade pensionsreformerna till att hålla tillbaka de beräknade ökningarna av pensionsutgifterna under kommande årtionden. De stora tillgångar som byggts upp i de offentliga pensionsfonderna kommer dessutom att kunna finansiera en del av den framtida ökningen av pensionsutgifterna. Enligt programmets beräkningar förstärker de offentliga finansernas ställning 2009 de finanspolitiska effekterna av befolkningens åldrande på hållbarhetsgapet. Om stora primära överskott på medellång sikt och lämpliga strukturreformer kunde garanteras, skulle det bidra till att minska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet, som i kommissionens hållbarhetsrapport 2009 (3) bedömdes vara små. |
| --- | --- |

(11)

Även om de långfristiga effekterna av befolkningens åldrande på de offentliga finanserna är något större än genomsnittet i EU bidrar de beslutade pensionsreformerna till att hålla tillbaka de beräknade ökningarna av pensionsutgifterna under kommande årtionden. De stora tillgångar som byggts upp i de offentliga pensionsfonderna kommer dessutom att kunna finansiera en del av den framtida ökningen av pensionsutgifterna. Enligt programmets beräkningar förstärker de offentliga finansernas ställning 2009 de finanspolitiska effekterna av befolkningens åldrande på hållbarhetsgapet. Om stora primära överskott på medellång sikt och lämpliga strukturreformer kunde garanteras, skulle det bidra till att minska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet, som i kommissionens hållbarhetsrapport 2009 (3) bedömdes vara små.

| (12) | Det viktigaste verktyget för att kontrollera statens utgifter är fortfarande det fleråriga utgiftstaket, som inte omfattar konjunkturkänsliga utgiftsposter och därför har låtit de automatiska stabilisatorerna fungera med full effekt. Denna struktur har varit främjat den ekonomiska aktiviteten och den sociala sammanhållningen under krisperioden, men också lett till en relativt kraftig försvagning av de offentliga finanserna. Systemet med ett utgiftstak har hittills gett goda resultat och kan förväntas förbli ett effektivt verktyg för att hålla tillbaka statliga utgifter som inte är konjunkturberoende. I programmet konstateras det att tonvikten bör ligga på exitstrategin efter krisen och på att utveckla finanspolitiska regler som tryggar de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Staten strävar också efter att öka de kommunala tjänsternas produktivitet, vilket i sin tur kan dämpa utgiftstrycket. En ramlag om detta godkändes av riksdagen år 2007. |
| --- | --- |

(12)

Det viktigaste verktyget för att kontrollera statens utgifter är fortfarande det fleråriga utgiftstaket, som inte omfattar konjunkturkänsliga utgiftsposter och därför har låtit de automatiska stabilisatorerna fungera med full effekt. Denna struktur har varit främjat den ekonomiska aktiviteten och den sociala sammanhållningen under krisperioden, men också lett till en relativt kraftig försvagning av de offentliga finanserna. Systemet med ett utgiftstak har hittills gett goda resultat och kan förväntas förbli ett effektivt verktyg för att hålla tillbaka statliga utgifter som inte är konjunkturberoende. I programmet konstateras det att tonvikten bör ligga på exitstrategin efter krisen och på att utveckla finanspolitiska regler som tryggar de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Staten strävar också efter att öka de kommunala tjänsternas produktivitet, vilket i sin tur kan dämpa utgiftstrycket. En ramlag om detta godkändes av riksdagen år 2007.

| (13) | Staten har inte i någon väsentlig utsträckning ändrat den aktuella reformstrategi som handlar om att omorganisera tillhandahållandet av tjänster såväl på statlig som lokal förvaltningsnivå, eftersom allt framskrider som planerat på både nivåerna. Förhoppningarna om produktivitetsvinster på kommunal nivå infrias dock sannolikt först på medellång eller lång sikt. |
| --- | --- |

(13)

Staten har inte i någon väsentlig utsträckning ändrat den aktuella reformstrategi som handlar om att omorganisera tillhandahållandet av tjänster såväl på statlig som lokal förvaltningsnivå, eftersom allt framskrider som planerat på både nivåerna. Förhoppningarna om produktivitetsvinster på kommunal nivå infrias dock sannolikt först på medellång eller lång sikt.

| (14) | Med beaktande av de ovannämnda riskerna för att de finanspolitiska målen inte uppnås, kan strategin att bibehålla stödpolitiken även under 2010 generellt sett anses vara i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. På grund av de negativa effekterna av den ekonomiska krisen beräknas referensvärdet på 3 % av BNP för det offentliga underskottet överskridas tillfälligt år 2010, för att därefter gradvis sjunka under referensvärdet. Med tanke på riskerna för att tillväxten inte blir så hög som beräknat under de senare åren av programperioden kan det hända att inte ens den planerade måttliga minskningen av underskottet kommer att kunna uppnås. Den planerade finanspolitiska inriktningen, mätt med förändringen av det strukturella saldot, tyder inte på att de offentliga finanserna kommer att konsolideras på medellång sikt och i programmet förutses inga framsteg mot det medelfristiga målet under programperioden. I programmet konstateras att en konsolideringsstrategi håller på att planeras, men de exakta målen eller huvudinslagen anges inte. Ett snabbt genomförande av en övergripande strategi som syftar till en strukturell konsolidering av de offentliga finanserna är nödvändigt för att anpassa den finanspolitiska strategin till stabilitets- och tillväxtpaktens krav. |
| --- | --- |

(14)

Med beaktande av de ovannämnda riskerna för att de finanspolitiska målen inte uppnås, kan strategin att bibehålla stödpolitiken även under 2010 generellt sett anses vara i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. På grund av de negativa effekterna av den ekonomiska krisen beräknas referensvärdet på 3 % av BNP för det offentliga underskottet överskridas tillfälligt år 2010, för att därefter gradvis sjunka under referensvärdet. Med tanke på riskerna för att tillväxten inte blir så hög som beräknat under de senare åren av programperioden kan det hända att inte ens den planerade måttliga minskningen av underskottet kommer att kunna uppnås. Den planerade finanspolitiska inriktningen, mätt med förändringen av det strukturella saldot, tyder inte på att de offentliga finanserna kommer att konsolideras på medellång sikt och i programmet förutses inga framsteg mot det medelfristiga målet under programperioden. I programmet konstateras att en konsolideringsstrategi håller på att planeras, men de exakta målen eller huvudinslagen anges inte. Ett snabbt genomförande av en övergripande strategi som syftar till en strukturell konsolidering av de offentliga finanserna är nödvändigt för att anpassa den finanspolitiska strategin till stabilitets- och tillväxtpaktens krav.

| (15) | När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram saknar programmet vissa obligatoriska och frivilliga uppgifter (4). |
| --- | --- |

(15)

När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram saknar programmet vissa obligatoriska och frivilliga uppgifter (4).

Sammantaget är slutsatsen att den allvarliga ekonomiska krisen väsentligt försvagat de offentliga finanserna och även deras långsiktiga hållbarhet. Den expansiva finanspolitik som planerats för 2010 är i linje med den europeiska återhämtningsplanen för Europa. Beräkningarna i programmet, som baseras på den rådande politiken, visar emellertid att det offentliga underskottet kommer att överstiga referensvärdet på 3 % av BNP år 2010. Dessutom kan den beräknade långsamma konsolideringen av de offentliga finanserna på medellång sikt inte garantera att framsteg görs mot det medelfristiga målet. Med beaktande av nedåtriskerna med dessa beräkningar är det högst önskvärt att regeringen snabbt vidtar åtgärder för att precisera en konkret och övergripande finanspolitisk strategi på medellång sikt för att konsolidera de offentliga finanserna från och med 2011. Mot bakgrund av denna bedömning uppmanas Finland att

| i) | genomföra den planerade finanspolitiken för 2010 i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa och samtidigt säkerställa att det planerade överskridandet av referensvärdet på 3 % av BNP blir begränsat och tillfälligt, |
| --- | --- |

i)

genomföra den planerade finanspolitiken för 2010 i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa och samtidigt säkerställa att det planerade överskridandet av referensvärdet på 3 % av BNP blir begränsat och tillfälligt,

| ii) | snabbt vidta åtgärder för att fastställa en konkret och övergripande finanspolitisk strategi på medellång sikt för att konsolidera de offentliga finanserna från och med 2011, bland annat i syfte att nå det medelfristiga målet och återställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. |
| --- | --- |

ii)

snabbt vidta åtgärder för att fastställa en konkret och övergripande finanspolitisk strategi på medellång sikt för att konsolidera de offentliga finanserna från och med 2011, bland annat i syfte att nå det medelfristiga målet och återställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar

| | | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Real BNP
  (förändring i %) | SP febr. 2010 | 1,0 | –7,6 | 0,7 | 2,4 | 3,5 | 3,0 |
| KOM nov. 2009 | 1,0 | –6,9 | 0,9 | 1,6 | — | — |
| SP dec. 2008 | 2,6 | 0,6 | 1,8 | 2,4 | 2,2 | — |
| HIKP-inflation
  (i %) | SP febr. 2010 | 3,9 | 1,7 | 1,8 | 1,7 | 2,0 | 2,0 |
| KOM nov. 2009 | 3,9 | 1,8 | 1,6 | 1,5 | — | — |
| SP okt. 2008 | 4,0 | 2,3 | 1,9 | 2,0 | 2,0 | — |
| Produktionsgap (5)

  (i % av potentiell BNP) | SP febr. 2010 | 3,7 | –5,0 | –5,0 | –4,0 | –2,2 | –1,2 |
| KOM nov. 2009 (6) | 3,5 | –4,5 | –4,3 | –3,8 | — | — |
| SP dec. 2008 | 1,3 | –0,6 | –1,0 | –1,2 | — | — |
| Finansiellt nettosparande (saldo i bytes- och kapitalbalans)
  (i % av BNP) | SP febr. 2010 | 2,7 | 0,8 | 1,2 | 1,5 | 1,8 | 2,0 |
| KOM nov. 2009 | 3,0 | 1,1 | 1,2 | 1,3 | — | — |
| SP dec. 2008 | 4,0 | 3,6 | 3,7 | 3,9 | 3,9 | — |
| Offentliga intäkter
  (i % av BNP) | SP febr. 2010 | 53,4 | 53,1 | 52,6 | 53,4 | 53,2 | 52,8 |
| KOM nov. 2009 | 53,4 | 51,5 | 50,5 | 50,6 | — | — |
| SP dec. 2008 | 51,4 | 50,3 | 49,7 | 49,4 | 49,4 | — |
| Offentliga utgifter
  (i % av BNP) | SP febr. 2010 | 49,0 | 55,3 | 56,2 | 56,4 | 55,5 | 54,7 |
| KOM nov. 2009 | 48,9 | 54,3 | 55,0 | 55,0 | — | — |
| SP dec. 2008 | 47,0 | 48,2 | 48,6 | 48,4 | 48,5 | — |
| Saldot i de offentliga finanserna
  (i % av BNP) | SP febr. 2010 | 4,4 | –2,2 | –3,6 | –3,0 | –2,3 | –1,9 |
| KOM nov. 2009 | 4,5 | –2,8 | –4,5 | –4,3 | — | — |
| SP dec. 2008 | 4,4 | 2,1 | 1,1 | 1,0 | 0,9 | — |
| Primärt saldo
  (i % av BNP) | SP febr. 2010 | 5,9 | –0,8 | –2,3 | –1,2 | –0,2 | 0,4 |
| KOM nov. 2009 | 5,9 | –1,4 | –3,1 | –2,9 | — | — |
| SP dec. 2008 | 5,4 | 4,0 | 3,3 | 2,8 | 2,4 | — |
| Konjunkturrensat saldo (5)

  (i % av BNP) | SP febr. 2010 | 2,6 | 0,3 | –1,1 | –1,0 | –1,2 | –1,3 |
| KOM nov. 2009 | 2,7 | –0,5 | –2,3 | –2,4 | — | — |
| SP dec. 2008 | 3,7 | 2,4 | 1,7 | 1,6 | — | — |
| Strukturellt saldo (7)

  (i % av BNP) | SP febr. 2010 | 2,6 | 0,3 | –0,9 | –1,0 | –1,2 | –1,3 |
| KOM nov. 2009 | 2,7 | –0,5 | –2,2 | –2,4 | — | — |
| SP dec. 2008 | 3,7 | 2,4 | 1,7 | 1,6 | — | — |
| Offentlig bruttoskuld
  (i % av BNP) | SP febr. 2010 | 34,2 | 41,8 | 48,3 | 52,2 | 54,4 | 56,4 |
| KOM nov. 2009 | 34,1 | 41,3 | 47,4 | 52,7 | — | — |
| SP dec. 2008 | 32,4 | 33,0 | 33,7 | 34,1 | 34,6 | — |
| Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2009 (KOM) och kommissionens beräkningar. |

2008

2009

2010

2011

2012

2013

Real BNP

(förändring i %)

SP febr. 2010

1,0

–7,6

0,7

2,4

3,5

3,0

KOM nov. 2009

1,0

–6,9

0,9

1,6

—

—

SP dec. 2008

2,6

0,6

1,8

2,4

2,2

—

HIKP-inflation

(i %)

SP febr. 2010

3,9

1,7

1,8

1,7

2,0

2,0

KOM nov. 2009

3,9

1,8

1,6

1,5

—

—

SP okt. 2008

4,0

2,3

1,9

2,0

2,0

—

Produktionsgap (5)

(i % av potentiell BNP)

SP febr. 2010

3,7

–5,0

–5,0

–4,0

–2,2

–1,2

KOM nov. 2009 (6)

3,5

–4,5

–4,3

–3,8

—

—

SP dec. 2008

1,3

–0,6

–1,0

–1,2

—

—

Finansiellt nettosparande (saldo i bytes- och kapitalbalans)

(i % av BNP)

SP febr. 2010

2,7

0,8

1,2

1,5

1,8

2,0

KOM nov. 2009

3,0

1,1

1,2

1,3

—

—

SP dec. 2008

4,0

3,6

3,7

3,9

3,9

—

Offentliga intäkter

(i % av BNP)

SP febr. 2010

53,4

53,1

52,6

53,4

53,2

52,8

KOM nov. 2009

53,4

51,5

50,5

50,6

—

—

SP dec. 2008

51,4

50,3

49,7

49,4

49,4

—

Offentliga utgifter

(i % av BNP)

SP febr. 2010

49,0

55,3

56,2

56,4

55,5

54,7

KOM nov. 2009

48,9

54,3

55,0

55,0

—

—

SP dec. 2008

47,0

48,2

48,6

48,4

48,5

—

Saldot i de offentliga finanserna

(i % av BNP)

SP febr. 2010

4,4

–2,2

–3,6

–3,0

–2,3

–1,9

KOM nov. 2009

4,5

–2,8

–4,5

–4,3

—

—

SP dec. 2008

4,4

2,1

1,1

1,0

0,9

—

Primärt saldo

(i % av BNP)

SP febr. 2010

5,9

–0,8

–2,3

–1,2

–0,2

0,4

KOM nov. 2009

5,9

–1,4

–3,1

–2,9

—

—

SP dec. 2008

5,4

4,0

3,3

2,8

2,4

—

Konjunkturrensat saldo (5)

(i % av BNP)

SP febr. 2010

2,6

0,3

–1,1

–1,0

–1,2

–1,3

KOM nov. 2009

2,7

–0,5

–2,3

–2,4

—

—

SP dec. 2008

3,7

2,4

1,7

1,6

—

—

Strukturellt saldo (7)

(i % av BNP)

SP febr. 2010

2,6

0,3

–0,9

–1,0

–1,2

–1,3

KOM nov. 2009

2,7

–0,5

–2,2

–2,4

—

—

SP dec. 2008

3,7

2,4

1,7

1,6

—

—

Offentlig bruttoskuld

(i % av BNP)

SP febr. 2010

34,2

41,8

48,3

52,2

54,4

56,4

KOM nov. 2009

34,1

41,3

47,4

52,7

—

—

SP dec. 2008

32,4

33,0

33,7

34,1

34,6

—

Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2009 (KOM) och kommissionens beräkningar.

---

(1)  EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_sv.htm

(2)  Vid bedömningen beaktas framför allt kommissionens höstprognos 2009, men även andra uppgifter som senare har blivit tillgängliga.

(3)  I rådets slutsatser från den 10 november 2009 om de offentliga finansernas hållbarhet ”anmodar rådet medlemsstaterna att rikta uppmärksamhet mot hållbarhetsorienterade strategier i sina kommande stabilitets- och konvergensprogram” och ”uppmanar kommissionen att tillsammans med kommittén för ekonomisk politik samt ekonomiska och finansiella kommittén vidareutveckla metoder för bedömning av offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet i god tid före nästa hållbarhetsrapport”, som väntas 2012.

(4)  Framför allt redovisas inga antaganden om utlandsställningen för programperiodens senare år.

(5)  Programmens produktionsgap och konjunkturrensade saldon har räknats om av kommissionen, baserat på uppgifterna i dessa.

(6)  Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 2,1 %, 1,0 %, 0,7 % respektive 1,1 % under perioden 2008–2011.

(7)  Konjunkturrensat saldo, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder avser endast 2010 om de uppgår till 0,2 % av BNP och är underskottsökande enligt såväl det senaste programmet som kommissionens höstprognos 2009.

Källor:

Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2009 (KOM) och kommissionens beräkningar.

---

IV Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/15 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/15

---

Eurons växelkurs (1)

27 maj 2010

2010/C 138/04

1 euro =

| | Valuta | Kurs |
| --- | --- | --- |
| USD | US-dollar | 1,2255 |
| JPY | japansk yen | 110,79 |
| DKK | dansk krona | 7,4396 |
| GBP | pund sterling | 0,84625 |
| SEK | svensk krona | 9,6660 |
| CHF | schweizisk franc | 1,4164 |
| ISK | isländsk krona | |
| NOK | norsk krona | 7,9860 |
| BGN | bulgarisk lev | 1,9558 |
| CZK | tjeckisk koruna | 25,629 |
| EEK | estnisk krona | 15,6466 |
| HUF | ungersk forint | 276,86 |
| LTL | litauisk litas | 3,4528 |
| LVL | lettisk lats | 0,7079 |
| PLN | polsk zloty | 4,0848 |
| RON | rumänsk leu | 4,1465 |
| TRY | turkisk lira | 1,9255 |
| AUD | australisk dollar | 1,4620 |
| CAD | kanadensisk dollar | 1,2919 |
| HKD | Hongkongdollar | 9,5437 |
| NZD | nyzeeländsk dollar | 1,8252 |
| SGD | singaporiansk dollar | 1,7219 |
| KRW | sydkoreansk won | 1 500,26 |
| ZAR | sydafrikansk rand | 9,4074 |
| CNY | kinesisk yuan renminbi | 8,3720 |
| HRK | kroatisk kuna | 7,2654 |
| IDR | indonesisk rupiah | 11 356,57 |
| MYR | malaysisk ringgit | 4,0374 |
| PHP | filippinsk peso | 56,951 |
| RUB | rysk rubel | 37,7950 |
| THB | thailändsk baht | 39,908 |
| BRL | brasiliansk real | 2,2556 |
| MXN | mexikansk peso | 15,8347 |
| INR | indisk rupie | 57,4270 |

Valuta

Kurs

USD

US-dollar

1,2255

JPY

japansk yen

110,79

DKK

dansk krona

7,4396

GBP

pund sterling

0,84625

SEK

svensk krona

9,6660

CHF

schweizisk franc

1,4164

ISK

isländsk krona

NOK

norsk krona

7,9860

BGN

bulgarisk lev

1,9558

CZK

tjeckisk koruna

25,629

EEK

estnisk krona

15,6466

HUF

ungersk forint

276,86

LTL

litauisk litas

3,4528

LVL

lettisk lats

0,7079

PLN

polsk zloty

4,0848

RON

rumänsk leu

4,1465

TRY

turkisk lira

1,9255

AUD

australisk dollar

1,4620

CAD

kanadensisk dollar

1,2919

HKD

Hongkongdollar

9,5437

NZD

nyzeeländsk dollar

1,8252

SGD

singaporiansk dollar

1,7219

KRW

sydkoreansk won

1 500,26

ZAR

sydafrikansk rand

9,4074

CNY

kinesisk yuan renminbi

8,3720

HRK

kroatisk kuna

7,2654

IDR

indonesisk rupiah

11 356,57

MYR

malaysisk ringgit

4,0374

PHP

filippinsk peso

56,951

RUB

rysk rubel

37,7950

THB

thailändsk baht

39,908

BRL

brasiliansk real

2,2556

MXN

mexikansk peso

15,8347

INR

indisk rupie

57,4270

---

(1)  Källa: Referensväxelkurs offentliggjord av Europeiska centralbanken.

---

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/16 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/16

---

Tillkännagivande från kommissionen

Tilläggsriktlinjer för vertikala begränsningar i avtal om försäljning och reparation av motorfordon och om återförsäljning av reservdelar till motorfordon

(Text av betydelse för EES)

2010/C 138/05

I.   INLEDNING

1.   Riktlinjernas syfte

| (1) | Dessa riktlinjer fastställer principerna för bedömningar med utgångspunkt i artikel 101 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (1) av särskilda frågor som uppstår i samband med vertikala begränsningar i avtal om försäljning och reparation av motorfordon samt om återförsäljning av reservdelar. De åtföljer kommissionens förordning (EU) nr 461/2010 om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden inom motorfordonssektorn (2) (nedan kallad gruppundantagsförordning för motorfordon) och avser att hjälpa företagen att på egen hand bedöma sådana avtal. |
| --- | --- |

(1)

Dessa riktlinjer fastställer principerna för bedömningar med utgångspunkt i artikel 101 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (1) av särskilda frågor som uppstår i samband med vertikala begränsningar i avtal om försäljning och reparation av motorfordon samt om återförsäljning av reservdelar. De åtföljer kommissionens förordning (EU) nr 461/2010 om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden inom motorfordonssektorn (2) (nedan kallad gruppundantagsförordning för motorfordon) och avser att hjälpa företagen att på egen hand bedöma sådana avtal.

| (2) | Riktlinjerna förtydligar frågor som är särskilt relevanta för motorfordonssektorn, inklusive tolkning av vissa bestämmelser i kommissionens förordning (EU) nr 330/2010 av den 20 april 2010 om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden (3) (nedan kallad den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal). De påverkar inte tillämpningen av riktlinjerna om vertikala begränsningar (4) (nedan kallade riktlinjerna om vertikala begränsningar). De ska därför läsas tillsammans med och som ett tillägg till riktlinjerna om vertikala begränsningar. |
| --- | --- |

(2)

Riktlinjerna förtydligar frågor som är särskilt relevanta för motorfordonssektorn, inklusive tolkning av vissa bestämmelser i kommissionens förordning (EU) nr 330/2010 av den 20 april 2010 om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden (3) (nedan kallad den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal). De påverkar inte tillämpningen av riktlinjerna om vertikala begränsningar (4) (nedan kallade riktlinjerna om vertikala begränsningar). De ska därför läsas tillsammans med och som ett tillägg till riktlinjerna om vertikala begränsningar.

| (3) | Dessa riktlinjer är tillämpliga på både vertikala avtal och samordnade förfaranden som rör de villkor enligt vilka parterna kan köpa in, sälja eller återförsälja reservdelar och/eller tillhandahålla reparations- och underhållstjänster för motorfordon samt vertikala avtal och samordnade förfaranden som rör villkor enligt vilka parterna kan köpa, sälja eller återförsälja nya motorfordon. Den senare gruppen av avtal och samordnade förfaranden kommer som beskrivs i avsnitt II att omfattas av relevanta bestämmelser i kommissionens förordning (EG) nr 1400/2002 av den 31 juli 2002 om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden inom motorfordonssektorn (5) fram till den 31 maj 2013. Vad gäller vertikala avtal och samordnade förfaranden för att köpa in, sälja eller återförsälja nya motorfordon gäller därför dessa riktlinjer bara från den 1 juni 2013. Föreliggande riktlinjer är inte tillämpliga på vertikala avtal i andra sektorer än motorfordonssektorn, och de principer som läggs fram här går inte nödvändigtvis att använda för att bedöma avtal i andra sektorer. |
| --- | --- |

(3)

Dessa riktlinjer är tillämpliga på både vertikala avtal och samordnade förfaranden som rör de villkor enligt vilka parterna kan köpa in, sälja eller återförsälja reservdelar och/eller tillhandahålla reparations- och underhållstjänster för motorfordon samt vertikala avtal och samordnade förfaranden som rör villkor enligt vilka parterna kan köpa, sälja eller återförsälja nya motorfordon. Den senare gruppen av avtal och samordnade förfaranden kommer som beskrivs i avsnitt II att omfattas av relevanta bestämmelser i kommissionens förordning (EG) nr 1400/2002 av den 31 juli 2002 om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden inom motorfordonssektorn (5) fram till den 31 maj 2013. Vad gäller vertikala avtal och samordnade förfaranden för att köpa in, sälja eller återförsälja nya motorfordon gäller därför dessa riktlinjer bara från den 1 juni 2013. Föreliggande riktlinjer är inte tillämpliga på vertikala avtal i andra sektorer än motorfordonssektorn, och de principer som läggs fram här går inte nödvändigtvis att använda för att bedöma avtal i andra sektorer.

| (4) | Dessa riktlinjer påverkar inte en eventuell parallell tillämpning av artikel 102 i fördraget på vertikala avtal inom sektorn motorfordon, eller den tolkning som Europeiska unionens domstol kan komma att göra med avseende på tillämpningen av artikel 101 i fördraget på sådana vertikala avtal. |
| --- | --- |

(4)

Dessa riktlinjer påverkar inte en eventuell parallell tillämpning av artikel 102 i fördraget på vertikala avtal inom sektorn motorfordon, eller den tolkning som Europeiska unionens domstol kan komma att göra med avseende på tillämpningen av artikel 101 i fördraget på sådana vertikala avtal.

| (5) | Om annat inte anges är analysen och argumenten i dessa riktlinjer tillämpliga på alla handelsled. Termerna ”leverantör” och ”återförsäljare” (6) används för alla handelsled. Den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal och gruppundantagsförordningen för motorfordon kallas sammantaget för gruppundantagsförordningarna. |
| --- | --- |

(5)

Om annat inte anges är analysen och argumenten i dessa riktlinjer tillämpliga på alla handelsled. Termerna ”leverantör” och ”återförsäljare” (6) används för alla handelsled. Den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal och gruppundantagsförordningen för motorfordon kallas sammantaget för gruppundantagsförordningarna.

| (6) | Standarderna i dessa riktlinjer måste tillämpas på varje ärende med hänsyn tagen till de faktiska och juridiska omständigheterna. Kommissionen kommer att tillämpa (7) riktlinjerna på ett rimligt och flexibelt sätt, och beakta den erfarenhet som den har vunnit genom sitt arbete med att genomdriva reglerna och övervaka efterlevnaden av dem. |
| --- | --- |

(6)

Standarderna i dessa riktlinjer måste tillämpas på varje ärende med hänsyn tagen till de faktiska och juridiska omständigheterna. Kommissionen kommer att tillämpa (7) riktlinjerna på ett rimligt och flexibelt sätt, och beakta den erfarenhet som den har vunnit genom sitt arbete med att genomdriva reglerna och övervaka efterlevnaden av dem.

| (7) | Tidigare års arbete med att genomdriva konkurrensreglerna inom denna sektor visar att vissa begränsningar kan uppnås antingen genom uttryckliga direkta kontraktsfästa skyldigheter eller genom indirekta skyldigheter eller indirekta medel som icke desto mindre leder till samma konkurrenshämmande resultat. Leverantörer som vill få inflytande på återförsäljarnas konkurrensbeteende kan exempelvis använda sig av hot eller skrämsel, varningar eller skadestånd. De kan också försena eller ställa in leveranser eller hota med att säga upp avtal med återförsäljare som säljer till utländska kunder eller underlåta att fortsätta med en viss prisnivå. Transparenta relationer mellan avtalsparterna skulle normalt minska risken för tillverkarna att tvingas ta ansvar för att ha tillgripit sådana indirekta former av påtryckning vars syfte är att hämma konkurrensen. Att ansluta sig till en uppförandekod är ett sätt att uppnå ökad transparens i affärsrelationer mellan parterna. Dessa uppförandekoder kan bland annat innehålla tidsfrister för uppsägning av avtal, vilka kan fastställas i förhållande till avtalets varaktighet, ersättning för kvarstående relationsbaserade investeringar som försäljaren gjort vid uppsägning i förtid utan orsak, samt skiljedom som en alternativ mekanism vid tvistlösning. Om en leverantör inför en sådan uppförandekod i sina arrangemang med leverantörer och reparatörer, gör den allmänt tillgänglig och följer dess bestämmelser, kommer detta att betraktas som en relevant faktor vid bedömningen av leverantörens beteende i enskilda ärenden. |
| --- | --- |

(7)

Tidigare års arbete med att genomdriva konkurrensreglerna inom denna sektor visar att vissa begränsningar kan uppnås antingen genom uttryckliga direkta kontraktsfästa skyldigheter eller genom indirekta skyldigheter eller indirekta medel som icke desto mindre leder till samma konkurrenshämmande resultat. Leverantörer som vill få inflytande på återförsäljarnas konkurrensbeteende kan exempelvis använda sig av hot eller skrämsel, varningar eller skadestånd. De kan också försena eller ställa in leveranser eller hota med att säga upp avtal med återförsäljare som säljer till utländska kunder eller underlåta att fortsätta med en viss prisnivå. Transparenta relationer mellan avtalsparterna skulle normalt minska risken för tillverkarna att tvingas ta ansvar för att ha tillgripit sådana indirekta former av påtryckning vars syfte är att hämma konkurrensen. Att ansluta sig till en uppförandekod är ett sätt att uppnå ökad transparens i affärsrelationer mellan parterna. Dessa uppförandekoder kan bland annat innehålla tidsfrister för uppsägning av avtal, vilka kan fastställas i förhållande till avtalets varaktighet, ersättning för kvarstående relationsbaserade investeringar som försäljaren gjort vid uppsägning i förtid utan orsak, samt skiljedom som en alternativ mekanism vid tvistlösning. Om en leverantör inför en sådan uppförandekod i sina arrangemang med leverantörer och reparatörer, gör den allmänt tillgänglig och följer dess bestämmelser, kommer detta att betraktas som en relevant faktor vid bedömningen av leverantörens beteende i enskilda ärenden.

2.   Riktlinjernas disposition

| (8) | Riktlinjerna har följande disposition:






  a) | Tillämpningsområde för gruppundantagsförordningen för motorfordon och förhållandet till den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal (avsnitt II). |
| --- | --- | --- |

(8)

Riktlinjerna har följande disposition:

a)

Tillämpningsområde för gruppundantagsförordningen för motorfordon och förhållandet till den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal (avsnitt II).

| b) | Tillämpningen av kompletterande bestämmelser i gruppundantagsförordningen för motorfordon (avsnitt III). |
| --- | --- |

b)

Tillämpningen av kompletterande bestämmelser i gruppundantagsförordningen för motorfordon (avsnitt III).

| c) | Behandlingen av särskilda begränsningar: skyldighet att sälja ett enda märke och selektiv distribution (avsnitt IV). |
| --- | --- |

c)

Behandlingen av särskilda begränsningar: skyldighet att sälja ett enda märke och selektiv distribution (avsnitt IV).

II.   TILLÄMPNINGSOMRÅDE FÖR GRUPPUNDANTAGSFÖRORDNINGEN FÖR MOTORFORDON OCH SAMBAND MED DEN ALLMÄNNA GRUPPUNDANTAGSFÖRORDNINGEN FÖR VERTIKALA AVTAL

| (9) | Gruppundantagsförordningen för motorfordon gäller, i kraft av artikel 4, vertikala avtal om inköp, försäljning eller återförsäljning av reservdelar till motorfordon och reparations- och underhållstjänster för motorfordon. |
| --- | --- |

(9)

Gruppundantagsförordningen för motorfordon gäller, i kraft av artikel 4, vertikala avtal om inköp, försäljning eller återförsäljning av reservdelar till motorfordon och reparations- och underhållstjänster för motorfordon.

| (10) | I artikel 2 i gruppundantagsförordningen för motorfordon förlängs tillämpningen av de relevanta bestämmelserna avseende vertikala avtal om inköp, försäljning eller återförsäljning av nya motorfordon i förordning (EG) nr 1400/2002 till den 31 maj 2013. Från och med den 1 juni 2013 kommer vertikala avtal om inköp, försäljning och återförsäljning av nya motorfordon, i kraft av artikel 3 i gruppundantagsförordningen för motorfordon, att omfattas av den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal (8). |
| --- | --- |

(10)

I artikel 2 i gruppundantagsförordningen för motorfordon förlängs tillämpningen av de relevanta bestämmelserna avseende vertikala avtal om inköp, försäljning eller återförsäljning av nya motorfordon i förordning (EG) nr 1400/2002 till den 31 maj 2013. Från och med den 1 juni 2013 kommer vertikala avtal om inköp, försäljning och återförsäljning av nya motorfordon, i kraft av artikel 3 i gruppundantagsförordningen för motorfordon, att omfattas av den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal (8).

| (11) | Den distinktion som görs i de nya ramarna mellan marknaderna för försäljning av nya motorfordon och eftermarknaderna för motorfordon avspeglar de skilda konkurrensförhållandena på dessa marknader. |
| --- | --- |

(11)

Den distinktion som görs i de nya ramarna mellan marknaderna för försäljning av nya motorfordon och eftermarknaderna för motorfordon avspeglar de skilda konkurrensförhållandena på dessa marknader.

| (12) | En grundlig marknadsanalys som redovisas i utvärderingsrapporten om verkan av kommissionens förordning (EG) nr 1400/2002 av den 28 maj 2008 (9) och i kommissionens meddelande Den framtida konkurrensrättsliga ramen för motorfordonssektorn av den 22 juli 2009 (10), ger vid handen att sektorn för återförsäljning av nya motorfordon inte förefaller uppvisa några större brister i konkurrenshänseende som särskiljer den från andra ekonomiska sektorer och som skulle kunna föranleda andra och strängare regler än dem i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal. Tillämpningen av ett tröskelvärde i fråga om marknadsandelar på 30 % (11) och att vissa vertikala avtal inte tillerkänns undantag samt villkoren i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal ser normalt till att vertikala avtal om återförsäljning av nya motorfordon uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget utan att det behövs några ytterligare, strängare krav jämfört med andra sektorer. |
| --- | --- |

(12)

En grundlig marknadsanalys som redovisas i utvärderingsrapporten om verkan av kommissionens förordning (EG) nr 1400/2002 av den 28 maj 2008 (9) och i kommissionens meddelande Den framtida konkurrensrättsliga ramen för motorfordonssektorn av den 22 juli 2009 (10), ger vid handen att sektorn för återförsäljning av nya motorfordon inte förefaller uppvisa några större brister i konkurrenshänseende som särskiljer den från andra ekonomiska sektorer och som skulle kunna föranleda andra och strängare regler än dem i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal. Tillämpningen av ett tröskelvärde i fråga om marknadsandelar på 30 % (11) och att vissa vertikala avtal inte tillerkänns undantag samt villkoren i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal ser normalt till att vertikala avtal om återförsäljning av nya motorfordon uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget utan att det behövs några ytterligare, strängare krav jämfört med andra sektorer.

| (13) | För att ge alla aktörer tid att anpassa sig till den generella ordningen, särskilt med tanke på långsiktiga relationsbaserade investeringar, förlängs dock tillämpningen av förordning (EG) nr 1400/2002 med tre år fram till den 31 maj 2013 när det gäller krav som specifikt avser vertikala avtal om inköp, försäljning eller återförsäljning av nya motorfordon. Under perioden 1 juni 2010 – 31 maj 2013 kommer de bestämmelser i förordning (EG) nr 1400/2002 som avser både avtal om distribution av nya motorfordon och avtal om inköp, försäljning och återförsäljning av reservdelar och/eller reparations- och underhållstjänster för motorfordon, endast att vara tillämpliga beträffande den förstnämnda kategorin avtal. Under den perioden kommer de här riktlinjerna inte användas vid tolkningen av bestämmelserna i förordning (EG) nr 1400/2002. I stället hänvisas till den förklarande broschyren om denna förordning (12). |
| --- | --- |

(13)

För att ge alla aktörer tid att anpassa sig till den generella ordningen, särskilt med tanke på långsiktiga relationsbaserade investeringar, förlängs dock tillämpningen av förordning (EG) nr 1400/2002 med tre år fram till den 31 maj 2013 när det gäller krav som specifikt avser vertikala avtal om inköp, försäljning eller återförsäljning av nya motorfordon. Under perioden 1 juni 2010 – 31 maj 2013 kommer de bestämmelser i förordning (EG) nr 1400/2002 som avser både avtal om distribution av nya motorfordon och avtal om inköp, försäljning och återförsäljning av reservdelar och/eller reparations- och underhållstjänster för motorfordon, endast att vara tillämpliga beträffande den förstnämnda kategorin avtal. Under den perioden kommer de här riktlinjerna inte användas vid tolkningen av bestämmelserna i förordning (EG) nr 1400/2002. I stället hänvisas till den förklarande broschyren om denna förordning (12).

| (14) | Vad gäller vertikala avtal som rör de villkor enligt vilka parterna kan köpa in, sälja eller återförsälja reservdelar till motorfordon och/eller reparations- och underhållstjänster för motorfordon gäller gruppundantagsförordningen för motorfordon från och med den 1 juni 2010. Detta innebär att dessa avtal för att bli undantagna i enlighet med artikel 4 i den förordningen inte bara behöver uppfylla villkoren för ett undantag enligt den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal, utan inte heller får innehålla någon av de särskilt allvarliga begränsningar som förtecknas i artikel 5 i gruppundantagsförordningen för motorfordon. |
| --- | --- |

(14)

Vad gäller vertikala avtal som rör de villkor enligt vilka parterna kan köpa in, sälja eller återförsälja reservdelar till motorfordon och/eller reparations- och underhållstjänster för motorfordon gäller gruppundantagsförordningen för motorfordon från och med den 1 juni 2010. Detta innebär att dessa avtal för att bli undantagna i enlighet med artikel 4 i den förordningen inte bara behöver uppfylla villkoren för ett undantag enligt den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal, utan inte heller får innehålla någon av de särskilt allvarliga begränsningar som förtecknas i artikel 5 i gruppundantagsförordningen för motorfordon.

| (15) | Den märkesspecifika karaktär som marknaderna för reparations- och underhållstjänster och för återförsäljning av reservdelar har, innebär att konkurrensen på dessa marknader till sin natur är mindre intensiv än den på marknaden för försäljning av nya motorfordon. Tillförlitligheten har visserligen förbättrats och serviceintervallerna har förlängts tack vare tekniska förbättringar, men de prisuppgångar som skett för enskilda reparations- och underhållsarbeten tar loven ur denna utveckling. På reservdelsmarknaderna utsätts reservdelar som bär fordonstillverkarens märke för konkurrens från reservdelar som kommer från originalkomponentleverantörer och andra parter. Därigenom bibehålls pristrycket på dessa marknader vilket i sin tur håller kvar pressen på priserna på reparations- och underhållsmarknaderna, eftersom reservdelar utgör en stor procentandel av kostnaden för en genomsnittlig reparation. Reparation och underhåll utgör som helhet en mycket hög andel av kundernas totala utgifter för motorfordon, som i sig står för en stor bit av genomsnittskonsumentens budget. |
| --- | --- |

(15)

Den märkesspecifika karaktär som marknaderna för reparations- och underhållstjänster och för återförsäljning av reservdelar har, innebär att konkurrensen på dessa marknader till sin natur är mindre intensiv än den på marknaden för försäljning av nya motorfordon. Tillförlitligheten har visserligen förbättrats och serviceintervallerna har förlängts tack vare tekniska förbättringar, men de prisuppgångar som skett för enskilda reparations- och underhållsarbeten tar loven ur denna utveckling. På reservdelsmarknaderna utsätts reservdelar som bär fordonstillverkarens märke för konkurrens från reservdelar som kommer från originalkomponentleverantörer och andra parter. Därigenom bibehålls pristrycket på dessa marknader vilket i sin tur håller kvar pressen på priserna på reparations- och underhållsmarknaderna, eftersom reservdelar utgör en stor procentandel av kostnaden för en genomsnittlig reparation. Reparation och underhåll utgör som helhet en mycket hög andel av kundernas totala utgifter för motorfordon, som i sig står för en stor bit av genomsnittskonsumentens budget.

| (16) | För att åtgärda särskilda konkurrensfrågor som uppstår på eftermarknaderna för motorfordon kompletteras den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal med ytterligare tre särskilt allvarliga begränsningar i gruppundantagsförordningen för motorfordon som är tillämpliga på avtal om reparation och underhåll av motorfordon samt om leverans av reservdelar. Ytterligare vägledning om dessa kompletterande bestämmelser om särskilt allvarliga begränsningar ges i avsnitt III i dessa riktlinjer. |
| --- | --- |

(16)

För att åtgärda särskilda konkurrensfrågor som uppstår på eftermarknaderna för motorfordon kompletteras den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal med ytterligare tre särskilt allvarliga begränsningar i gruppundantagsförordningen för motorfordon som är tillämpliga på avtal om reparation och underhåll av motorfordon samt om leverans av reservdelar. Ytterligare vägledning om dessa kompletterande bestämmelser om särskilt allvarliga begränsningar ges i avsnitt III i dessa riktlinjer.

III.   TILLÄMPNINGEN AV DE KOMPLETTERANDE BESTÄMMELSERNA I GRUPPUNDANTAGSFÖRORDNINGEN FÖR MOTORFORDON

| (17) | Avtalen kommer inte att gynnas av gruppundantaget om de innehåller särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar. Dessa begränsningar finns förtecknade i artikel 4 i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal och i artikel 5 i gruppundantagsförordningen för motorfordon. Införs sådana begränsningar i ett avtal är presumtionen den att avtalet faller under artikel 101.1 i fördraget. Det ger också upphov till en presumtion om att avtalet sannolikt inte uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget och att gruppundantagsförordningen därför inte är tillämplig. Detta är dock en presumtion som inte utesluter motbevisning, vilket innebär att företagen i ett enskilt ärende har möjlighet att åberopa att det rör sig om effektivitetsvinster i enlighet med artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(17)

Avtalen kommer inte att gynnas av gruppundantaget om de innehåller särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar. Dessa begränsningar finns förtecknade i artikel 4 i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal och i artikel 5 i gruppundantagsförordningen för motorfordon. Införs sådana begränsningar i ett avtal är presumtionen den att avtalet faller under artikel 101.1 i fördraget. Det ger också upphov till en presumtion om att avtalet sannolikt inte uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget och att gruppundantagsförordningen därför inte är tillämplig. Detta är dock en presumtion som inte utesluter motbevisning, vilket innebär att företagen i ett enskilt ärende har möjlighet att åberopa att det rör sig om effektivitetsvinster i enlighet med artikel 101.3 i fördraget.

| (18) | Ett av kommissionens mål med konkurrenspolitiken inom motorfordonssektorn är att skydda reservdelstillverkarnas tillgång till eftermarknaderna för motorfordon så att konkurrerande reservdelsmärken fortsatt ska finnas tillgängliga för både oberoende och auktoriserade reparatörer, liksom för reservdelsgrossister. Tillgång till sådana reservdelar ger konsumenterna avsevärda fördelar, särskilt som det ofta finns stora prisskillnader mellan biltillverkarmärkta reservdelar som säljs eller återförsäljs av en biltillverkare och alternativa märken. Alternativ till reservdelar som bär fordonstillverkarens varumärke (reservdelar från originalutrustningstillverkare) inkluderar originaldelar som tillverkats och distribuerats av leverantörer av originalutrustning, medan andra reservdelar av motsvarande kvalitet som originaldelarna levereras av tillverkare av reservdelar med motsvarande kvalitet. |
| --- | --- |

(18)

Ett av kommissionens mål med konkurrenspolitiken inom motorfordonssektorn är att skydda reservdelstillverkarnas tillgång till eftermarknaderna för motorfordon så att konkurrerande reservdelsmärken fortsatt ska finnas tillgängliga för både oberoende och auktoriserade reparatörer, liksom för reservdelsgrossister. Tillgång till sådana reservdelar ger konsumenterna avsevärda fördelar, särskilt som det ofta finns stora prisskillnader mellan biltillverkarmärkta reservdelar som säljs eller återförsäljs av en biltillverkare och alternativa märken. Alternativ till reservdelar som bär fordonstillverkarens varumärke (reservdelar från originalutrustningstillverkare) inkluderar originaldelar som tillverkats och distribuerats av leverantörer av originalutrustning, medan andra reservdelar av motsvarande kvalitet som originaldelarna levereras av tillverkare av reservdelar med motsvarande kvalitet.

| (19) | Originaldelar eller originalutrustning: delar eller utrustning som tillverkas enligt fordonstillverkarens specifikationer och produktionsstandarder för framställning av delar eller utrustning för montering av motorfordonet i fråga. Detta innefattar delar eller utrustning som tillverkas på samma produktionslinje som dessa delar eller denna utrustning. Om inte motsatsen bevisas förutsätts det att delar utgör originaldelar om deltillverkaren intygar att delarna är av samma kvalitet som de komponenter som används för monteringen av motorfordonet och att de har tillverkats enligt fordonstillverkarens specifikationer och produktionsstandarder (se artikel 3.26 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG av den 5 september 2007 om fastställande av en ram för godkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon (Ramdirektiv) (13)). |
| --- | --- |

(19)

Originaldelar eller originalutrustning: delar eller utrustning som tillverkas enligt fordonstillverkarens specifikationer och produktionsstandarder för framställning av delar eller utrustning för montering av motorfordonet i fråga. Detta innefattar delar eller utrustning som tillverkas på samma produktionslinje som dessa delar eller denna utrustning. Om inte motsatsen bevisas förutsätts det att delar utgör originaldelar om deltillverkaren intygar att delarna är av samma kvalitet som de komponenter som används för monteringen av motorfordonet och att de har tillverkats enligt fordonstillverkarens specifikationer och produktionsstandarder (se artikel 3.26 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG av den 5 september 2007 om fastställande av en ram för godkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon (Ramdirektiv) (13)).

| (20) | För att reservdelarna ska anses vara av motsvarande kvalitet måste reservdelarna vara av en tillräckligt hög kvalitet så att deras användning inte skadar det auktoriserade nätverkets rykte. Liksom med varje annan urvalsstandard kan fordonstillverkaren förete bevisning att en given reservdel inte uppfyller detta krav. |
| --- | --- |

(20)

För att reservdelarna ska anses vara av motsvarande kvalitet måste reservdelarna vara av en tillräckligt hög kvalitet så att deras användning inte skadar det auktoriserade nätverkets rykte. Liksom med varje annan urvalsstandard kan fordonstillverkaren förete bevisning att en given reservdel inte uppfyller detta krav.

| (21) | Enligt artikel 4 e i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal är det att betrakta som en särskilt allvarlig begränsning om ett avtal mellan en leverantör av komponenter och en köpare som införlivar dessa komponenter, förhindrar eller begränsar leverantörens förmåga att sälja komponenterna till slutanvändare, oberoende reparatörer och andra tillhandahållare av tjänster som köparen inte givit i uppdrag att reparera eller underhålla sina varor. I artikel 5 a, b och c i gruppundantagsförordningen för motorfordon anges ytterligare tre särskilt allvarliga begränsningar som rör avtal för leverans av reservdelar. |
| --- | --- |

(21)

Enligt artikel 4 e i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal är det att betrakta som en särskilt allvarlig begränsning om ett avtal mellan en leverantör av komponenter och en köpare som införlivar dessa komponenter, förhindrar eller begränsar leverantörens förmåga att sälja komponenterna till slutanvändare, oberoende reparatörer och andra tillhandahållare av tjänster som köparen inte givit i uppdrag att reparera eller underhålla sina varor. I artikel 5 a, b och c i gruppundantagsförordningen för motorfordon anges ytterligare tre särskilt allvarliga begränsningar som rör avtal för leverans av reservdelar.

| (22) | Artikel 5 a i gruppundantagsförordningen för motorfordon rör begränsning av försäljningen av reservdelar för motorfordon av medlemmar i ett selektivt distributionssystem till oberoende reparatörer. Denna bestämmelse är mest relevant för en viss kategori av reservdelar, ibland benämnda monopoldelar, som endast kan fås från fordonstillverkaren eller från medlemmar av dennes auktoriserade nätverk. Om en leverantör och en återförsäljare avtalar om att sådana reservdelar inte får levereras till oberoende reparatörer skulle detta avtal sannolikt avskärma sådana reparatörer från marknaden för reparations- och underhållstjänster och strida mot artikel 101 i fördraget. |
| --- | --- |

(22)

Artikel 5 a i gruppundantagsförordningen för motorfordon rör begränsning av försäljningen av reservdelar för motorfordon av medlemmar i ett selektivt distributionssystem till oberoende reparatörer. Denna bestämmelse är mest relevant för en viss kategori av reservdelar, ibland benämnda monopoldelar, som endast kan fås från fordonstillverkaren eller från medlemmar av dennes auktoriserade nätverk. Om en leverantör och en återförsäljare avtalar om att sådana reservdelar inte får levereras till oberoende reparatörer skulle detta avtal sannolikt avskärma sådana reparatörer från marknaden för reparations- och underhållstjänster och strida mot artikel 101 i fördraget.

| (23) | Artikel 5 b i gruppundantagsförordningen för motorfordon avser direkta eller indirekta begränsningar som avtalats mellan en leverantör av reservdelar, reparationsverktyg eller felsökningsutrustning eller annan utrustning och en tillverkare av motorfordon, som begränsar leverantörens förmåga att sälja dessa varor eller tjänster till auktoriserade och/eller oberoende återförsäljare och reparatörer. Så kallade verktygsavtal mellan komponentleverantörer och motorfordonstillverkare är ett exempel på möjliga indirekta begränsningar av denna typ. I det sammanhanget hänvisas till kommissionens meddelande av den 18 december 1978 om bedömningen av vissa underleverantörsavtal med hänsyn till artikel 85.1 i EEG-fördraget (14). Normalt sett tillämpas inte artikel 101.1 i fördraget på ett arrangemang där en fordonstillverkare förser en komponenttillverkare med ett verktyg som är nödvändigt för framställning av vissa komponenter, deltar i produktutvecklingskostnaderna eller bidrar till nödvändiga (15) immateriella rättigheter eller know-how och inte tillåter att detta bidrag används för framställning av reservdelar som säljs direkt på eftermarknaden. Om en fordonstillverkare å andra sidan förpliktigar komponentleverantören att överlåta sitt ägarskap, sina immateriella rättigheter eller know-how till ett sådant verktyg eller bara står för en obetydlig del av projektutvecklingskostnaderna, eller inte alls bidrar med några nödvändiga verktyg, immateriella rätigheter eller know-how, anses inte överenskommelsen vara någon genuin underleverantörsöverenskommelse. Det kan därför komma att strida mot artikel 101.1 i fördraget och undersökas i enlighet med bestämmelserna i gruppundantagsförordningarna. |
| --- | --- |

(23)

Artikel 5 b i gruppundantagsförordningen för motorfordon avser direkta eller indirekta begränsningar som avtalats mellan en leverantör av reservdelar, reparationsverktyg eller felsökningsutrustning eller annan utrustning och en tillverkare av motorfordon, som begränsar leverantörens förmåga att sälja dessa varor eller tjänster till auktoriserade och/eller oberoende återförsäljare och reparatörer. Så kallade verktygsavtal mellan komponentleverantörer och motorfordonstillverkare är ett exempel på möjliga indirekta begränsningar av denna typ. I det sammanhanget hänvisas till kommissionens meddelande av den 18 december 1978 om bedömningen av vissa underleverantörsavtal med hänsyn till artikel 85.1 i EEG-fördraget (14). Normalt sett tillämpas inte artikel 101.1 i fördraget på ett arrangemang där en fordonstillverkare förser en komponenttillverkare med ett verktyg som är nödvändigt för framställning av vissa komponenter, deltar i produktutvecklingskostnaderna eller bidrar till nödvändiga (15) immateriella rättigheter eller know-how och inte tillåter att detta bidrag används för framställning av reservdelar som säljs direkt på eftermarknaden. Om en fordonstillverkare å andra sidan förpliktigar komponentleverantören att överlåta sitt ägarskap, sina immateriella rättigheter eller know-how till ett sådant verktyg eller bara står för en obetydlig del av projektutvecklingskostnaderna, eller inte alls bidrar med några nödvändiga verktyg, immateriella rätigheter eller know-how, anses inte överenskommelsen vara någon genuin underleverantörsöverenskommelse. Det kan därför komma att strida mot artikel 101.1 i fördraget och undersökas i enlighet med bestämmelserna i gruppundantagsförordningarna.

| (24) | Artikel 5 c i gruppundantagsförordningen för motorfordon avser begränsningar som avtalats mellan en fordonstillverkare som använder komponenter i den första monteringen av motorfordon och leverantören av sådana komponenter som begränsar leverantörens möjligheter att effektivt och väl synligt placera sitt varumärke eller sin logotyp på de levererade komponenterna eller reservdelarna. För att förbättra konsumenternas valfrihet bör reparatörerna och konsumenterna kunna identifiera vilka reservdelar – vid sidan av dem som bär fordonstillverkarens märke – från alternativa leverantörer som passar till ett visst motorfordon. Varumärke eller logotyp på komponenterna och på reservdelarna gör det lättare att enkelt identifiera kompatibla ersättningsdelar från originalutrustningsleverantörer. Genom att inte tillåta detta kan fordonstillverkarna begränsa försäljningen av reservdelar från originaltillverkare och begränsa konsumenternas val på ett sätt som strider mot bestämmelserna i artikel 101 i fördraget. |
| --- | --- |

(24)

Artikel 5 c i gruppundantagsförordningen för motorfordon avser begränsningar som avtalats mellan en fordonstillverkare som använder komponenter i den första monteringen av motorfordon och leverantören av sådana komponenter som begränsar leverantörens möjligheter att effektivt och väl synligt placera sitt varumärke eller sin logotyp på de levererade komponenterna eller reservdelarna. För att förbättra konsumenternas valfrihet bör reparatörerna och konsumenterna kunna identifiera vilka reservdelar – vid sidan av dem som bär fordonstillverkarens märke – från alternativa leverantörer som passar till ett visst motorfordon. Varumärke eller logotyp på komponenterna och på reservdelarna gör det lättare att enkelt identifiera kompatibla ersättningsdelar från originalutrustningsleverantörer. Genom att inte tillåta detta kan fordonstillverkarna begränsa försäljningen av reservdelar från originaltillverkare och begränsa konsumenternas val på ett sätt som strider mot bestämmelserna i artikel 101 i fördraget.

IV.   BEDÖMNINGEN AV SÄRSKILDA BEGRÄNSNINGAR

| (25) | Parterna i vertikala avtal inom motorfordonssektorn bör använda dessa riktlinjer som ett supplement till och tillsammans med riktlinjerna om vertikala begränsningar vid bedömningen av om vissa bestämda begränsningar är förenliga med artikel 101 i fördraget. I detta avsnitt ges särskild vägledning vad avser skyldigheten att försälja ett enda märke och selektiv distribution, två områden som kan ha särskild relevans för bedömningen av den grupp av avtal som avses i avsnitt II i dessa riktlinjer. |
| --- | --- |

(25)

Parterna i vertikala avtal inom motorfordonssektorn bör använda dessa riktlinjer som ett supplement till och tillsammans med riktlinjerna om vertikala begränsningar vid bedömningen av om vissa bestämda begränsningar är förenliga med artikel 101 i fördraget. I detta avsnitt ges särskild vägledning vad avser skyldigheten att försälja ett enda märke och selektiv distribution, två områden som kan ha särskild relevans för bedömningen av den grupp av avtal som avses i avsnitt II i dessa riktlinjer.

1.   Skyldighet att sälja ett enda märke

i)   Bedömning av skyldighet att sälja ett enda märke enligt gruppundantagsförordningarna

| (26) | Enligt artikel 3 i gruppundantagsförordningen för motorfordon i förening med artikel 5.1 a i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal kan en leverantör och en återförsäljare som inte innehar mer än en 30-procentig andel av den relevanta marknaden enas om en skyldighet att sälja ett enda märke som förpliktigar återförsäljaren att bara köpa fordon från leverantören eller från andra företag som utsetts av leverantören, på villkor att längden på sådana konkurrensklausuler inskränker sig till fem år eller mindre. Samma principer gäller för avtal mellan leverantörer och auktoriserade reparatörer och/eller återförsäljare av reservdelar. En förlängning bortom dessa fem år kräver uttryckligt samtycke från båda parter, och inget bör hindra återförsäljaren från att effektivt kunna avsluta konkurrensklausulen i slutet av femårsperioden. Konkurrensklausulerna omfattas inte av gruppundantagsförordningarna om deras varaktighet är obegränsad eller överstiger fem år, även om gruppundantagsförordningarna under dessa omständigheter fortsätter att vara tillämpliga på resterande del av det vertikala avtalet. Det samma gäller för konkurrensklausuler vars giltighet underförstått förlängs efter en avslutad femårsperiod. Hinder, hot om uppsägning eller skrämsel om att skyldigheten att sälja ett enda märke kommer att återinföras innan en tillräcklig tidsperiod har förflutit för att göra det möjligt för endera återförsäljaren eller den nya leverantören att amortera sina icke-återvinningsbara investeringar skulle innebära en automatisk förlängning av denna skyldighet. |
| --- | --- |

(26)

Enligt artikel 3 i gruppundantagsförordningen för motorfordon i förening med artikel 5.1 a i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal kan en leverantör och en återförsäljare som inte innehar mer än en 30-procentig andel av den relevanta marknaden enas om en skyldighet att sälja ett enda märke som förpliktigar återförsäljaren att bara köpa fordon från leverantören eller från andra företag som utsetts av leverantören, på villkor att längden på sådana konkurrensklausuler inskränker sig till fem år eller mindre. Samma principer gäller för avtal mellan leverantörer och auktoriserade reparatörer och/eller återförsäljare av reservdelar. En förlängning bortom dessa fem år kräver uttryckligt samtycke från båda parter, och inget bör hindra återförsäljaren från att effektivt kunna avsluta konkurrensklausulen i slutet av femårsperioden. Konkurrensklausulerna omfattas inte av gruppundantagsförordningarna om deras varaktighet är obegränsad eller överstiger fem år, även om gruppundantagsförordningarna under dessa omständigheter fortsätter att vara tillämpliga på resterande del av det vertikala avtalet. Det samma gäller för konkurrensklausuler vars giltighet underförstått förlängs efter en avslutad femårsperiod. Hinder, hot om uppsägning eller skrämsel om att skyldigheten att sälja ett enda märke kommer att återinföras innan en tillräcklig tidsperiod har förflutit för att göra det möjligt för endera återförsäljaren eller den nya leverantören att amortera sina icke-återvinningsbara investeringar skulle innebära en automatisk förlängning av denna skyldighet.

| (27) | Enligt artikel 5.1 c i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal omfattas inte direkta eller indirekta skyldigheter som ålägger medlemmarna i ett selektivt distributionssystem att inte sälja vissa konkurrerande leverantörers varumärken av undantaget. Särskild uppmärksamhet bör ägnas det sätt på vilket skyldigheter att sälja ett enda märke tillämpas på befintliga återförsäljare av flera fordonsmärken för att säkerställa att skyldigheterna i fråga inte ingår som ett led i en övergripande strategi som syftar till att undanröja konkurrensen från en eller flera leverantörer, och särskilt från nya aktörer eller svagare konkurrenter. Detta slags betänklighet kan uppstå i synnerhet om de tröskelvärden för marknadsandelar som anges i punkt 34 i dessa riktlinjer överskrids och om den leverantör som tillämpar denna slags begränsning har en ställning på den relevanta marknaden som gör det möjligt för denne att på ett betydande sätt bidra till den allmänna avskärmningseffekten (16). |
| --- | --- |

(27)

Enligt artikel 5.1 c i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal omfattas inte direkta eller indirekta skyldigheter som ålägger medlemmarna i ett selektivt distributionssystem att inte sälja vissa konkurrerande leverantörers varumärken av undantaget. Särskild uppmärksamhet bör ägnas det sätt på vilket skyldigheter att sälja ett enda märke tillämpas på befintliga återförsäljare av flera fordonsmärken för att säkerställa att skyldigheterna i fråga inte ingår som ett led i en övergripande strategi som syftar till att undanröja konkurrensen från en eller flera leverantörer, och särskilt från nya aktörer eller svagare konkurrenter. Detta slags betänklighet kan uppstå i synnerhet om de tröskelvärden för marknadsandelar som anges i punkt 34 i dessa riktlinjer överskrids och om den leverantör som tillämpar denna slags begränsning har en ställning på den relevanta marknaden som gör det möjligt för denne att på ett betydande sätt bidra till den allmänna avskärmningseffekten (16).

| (28) | Konkurrensklausuler i vertikala avtal utgör inte några särskilt allvarliga begränsningar, men kan, beroende på marknadsförhållandena, få negativa återverkningar som kan leda till att avtalen omfattas av artikel 101.1 i fördraget (17). En sådan negativ effekt kan uppstå om hinder för inträde eller expansion ställs upp som utestänger konkurrerande leverantörer och skadar konsumenter genom att höja priserna eller begränsa produkturvalet, försämra kvaliteten eller produktinnovationen. |
| --- | --- |

(28)

Konkurrensklausuler i vertikala avtal utgör inte några särskilt allvarliga begränsningar, men kan, beroende på marknadsförhållandena, få negativa återverkningar som kan leda till att avtalen omfattas av artikel 101.1 i fördraget (17). En sådan negativ effekt kan uppstå om hinder för inträde eller expansion ställs upp som utestänger konkurrerande leverantörer och skadar konsumenter genom att höja priserna eller begränsa produkturvalet, försämra kvaliteten eller produktinnovationen.

| (29) | Konkurrensklausuler kan dock även ha positiva effekter som kan rättfärdiga att artikel 101.3 i fördraget får tillämpas. De kan särskilt hjälpa till att få bukt med snålskjutsproblemet, genom vilket en leverantör gynnas av en annan leverantörs investeringar. En leverantör kan exempelvis investera i en återförsäljares lokaler, men därigenom dra till sig kunder för ett konkurrerande märke som också säljs i dessa lokaler. Detsamma gäller för andra investeringar som leverantören gjort och som återförsäljaren kan använda för att sälja motorfordon från konkurrerande tillverkare, exempelvis investeringar i utbildning. |
| --- | --- |

(29)

Konkurrensklausuler kan dock även ha positiva effekter som kan rättfärdiga att artikel 101.3 i fördraget får tillämpas. De kan särskilt hjälpa till att få bukt med snålskjutsproblemet, genom vilket en leverantör gynnas av en annan leverantörs investeringar. En leverantör kan exempelvis investera i en återförsäljares lokaler, men därigenom dra till sig kunder för ett konkurrerande märke som också säljs i dessa lokaler. Detsamma gäller för andra investeringar som leverantören gjort och som återförsäljaren kan använda för att sälja motorfordon från konkurrerande tillverkare, exempelvis investeringar i utbildning.

| (30) | En annan positiv effekt av konkurrensklausulerna inom motorfordonssektorn avser förbättringar av märkets image och distributionsnätverkets anseende. Dessa begränsningar kan bidra till att skapa och behålla en märkesimage genom att återförsäljarna åläggs förpliktelser i form av en viss grad av likformighet och kvalitetsstandardisering, vilket gör märket attraktivare för slutkonsumenten och ökar försäljningen. |
| --- | --- |

(30)

En annan positiv effekt av konkurrensklausulerna inom motorfordonssektorn avser förbättringar av märkets image och distributionsnätverkets anseende. Dessa begränsningar kan bidra till att skapa och behålla en märkesimage genom att återförsäljarna åläggs förpliktelser i form av en viss grad av likformighet och kvalitetsstandardisering, vilket gör märket attraktivare för slutkonsumenten och ökar försäljningen.

| (31) | I enlighet med artikel 1 d i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal definieras en konkurrensklausul som:






  ”a) | varje direkt eller indirekt skyldighet som föranleder köparen att inte tillverka, köpa, sälja eller återförsälja varor eller tjänster som konkurrerar med de varor eller tjänster som omfattas av avtalet, eller |
| --- | --- | --- |

(31)

I enlighet med artikel 1 d i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal definieras en konkurrensklausul som:

”a)

varje direkt eller indirekt skyldighet som föranleder köparen att inte tillverka, köpa, sälja eller återförsälja varor eller tjänster som konkurrerar med de varor eller tjänster som omfattas av avtalet, eller

| b) | varje direkt eller indirekt skyldighet för köparen att hos leverantören eller något annat företag som leverantören utsett, göra mer än 80 % av sina totala inköp av de varor eller tjänster som omfattas av avtalet och av varor eller tjänster som på den relevanta marknaden är utbytbara med dessa.” |
| --- | --- |

b)

varje direkt eller indirekt skyldighet för köparen att hos leverantören eller något annat företag som leverantören utsett, göra mer än 80 % av sina totala inköp av de varor eller tjänster som omfattas av avtalet och av varor eller tjänster som på den relevanta marknaden är utbytbara med dessa.”

| (32) | Bortsett från direkta medel att binda återförsäljaren till sitt eget eller sina egna märken kan en leverantör även tillgripa indirekta medel med samma verkan. Inom motorfordonsbranschen kan de indirekta medlen vara kvalitativa särskilt utformade standarder som ska avskräcka återförsäljarna från att sälja produkter av konkurrerande märken (18), bonusar som är villkorade med att återförsäljaren måste godta att endast sälja ett märke, målrabatter eller vissa andra krav som t.ex. krav att skapa ett separat rättsubjekt för det konkurrerande märket eller skyldigheten att visa det andra konkurrerande märket i ett separat visningsrum på en ort där uppfyllandet av ett sådant krav inte skulle vara lönsamt (t.ex. glest befolkade områden). |
| --- | --- |

(32)

Bortsett från direkta medel att binda återförsäljaren till sitt eget eller sina egna märken kan en leverantör även tillgripa indirekta medel med samma verkan. Inom motorfordonsbranschen kan de indirekta medlen vara kvalitativa särskilt utformade standarder som ska avskräcka återförsäljarna från att sälja produkter av konkurrerande märken (18), bonusar som är villkorade med att återförsäljaren måste godta att endast sälja ett märke, målrabatter eller vissa andra krav som t.ex. krav att skapa ett separat rättsubjekt för det konkurrerande märket eller skyldigheten att visa det andra konkurrerande märket i ett separat visningsrum på en ort där uppfyllandet av ett sådant krav inte skulle vara lönsamt (t.ex. glest befolkade områden).

| (33) | Gruppundantaget i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal omfattar alla former av direkta eller indirekta konkurrensklausuler förutsatt att både leverantörens och återförsäljarens marknadsandelar inte överstiger 30 % och längden på denna konkurrensklausul inte överstiger fem år. Också i fall där enskilda avtal uppfyller dessa villkor kan dock användningen av konkurrensklausuler medföra konkurrenshämmande effekter som inte uppvägs av deras positiva verkningar. I motorfordonsbranschen skulle sådana konkurrenshämmande nettoeffekter särskilt kunna vara resultatet av kumulativa effekter som leder till att konkurrerande märken avskärmas från marknaden. |
| --- | --- |

(33)

Gruppundantaget i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal omfattar alla former av direkta eller indirekta konkurrensklausuler förutsatt att både leverantörens och återförsäljarens marknadsandelar inte överstiger 30 % och längden på denna konkurrensklausul inte överstiger fem år. Också i fall där enskilda avtal uppfyller dessa villkor kan dock användningen av konkurrensklausuler medföra konkurrenshämmande effekter som inte uppvägs av deras positiva verkningar. I motorfordonsbranschen skulle sådana konkurrenshämmande nettoeffekter särskilt kunna vara resultatet av kumulativa effekter som leder till att konkurrerande märken avskärmas från marknaden.

| (34) | För återförsäljning av motorfordon i detaljhandelsledet är det osannolikt att avskärmningar av detta slag uppträder på marknader där alla leverantörer har marknadsandelar som understiger 30 % och där den totala procentandelen på all försäljning av motorfordon som omfattas av skyldigheter att sälja ett enda märke på marknaden i fråga (dvs. den totala bundna marknadsandelen) understiger 40 % (19). I en situation där det finns en icke-dominerande leverantör med en marknadsandel på mer än 30 % av den relevanta marknaden medan övriga leverantörers marknadsandelar ligger under 30 %, är kumulativa konkurrenshämmande effekter osannolika så länge den sammanlagda bundna marknadsandelen inte överstiger 30 %. |
| --- | --- |

(34)

För återförsäljning av motorfordon i detaljhandelsledet är det osannolikt att avskärmningar av detta slag uppträder på marknader där alla leverantörer har marknadsandelar som understiger 30 % och där den totala procentandelen på all försäljning av motorfordon som omfattas av skyldigheter att sälja ett enda märke på marknaden i fråga (dvs. den totala bundna marknadsandelen) understiger 40 % (19). I en situation där det finns en icke-dominerande leverantör med en marknadsandel på mer än 30 % av den relevanta marknaden medan övriga leverantörers marknadsandelar ligger under 30 %, är kumulativa konkurrenshämmande effekter osannolika så länge den sammanlagda bundna marknadsandelen inte överstiger 30 %.

| (35) | Om tillgången till den relevanta marknaden för försäljning av nya motorfordon samt konkurrensen på denna marknad avsevärt begränsas genom den kumulativa effekten av parallella nätverk av likartade vertikala avtal som innehåller skyldigheter om försäljning av ett enda märke kan kommissionen dra in gruppundantaget i enlighet med artikel 29 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om genomförandet av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (20). Ett beslut om återkallelse kan riktas särskilt till de leverantörer som i betydande utsträckning bidrar till en kumulativ avskärmningseffekt på den relevanta marknaden. När denna effekt uppträder på nationella marknader kan medlemsstaternas inhemska konkurrensmyndigheter även dra in gruppundantaget för sina territorier. |
| --- | --- |

(35)

Om tillgången till den relevanta marknaden för försäljning av nya motorfordon samt konkurrensen på denna marknad avsevärt begränsas genom den kumulativa effekten av parallella nätverk av likartade vertikala avtal som innehåller skyldigheter om försäljning av ett enda märke kan kommissionen dra in gruppundantaget i enlighet med artikel 29 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om genomförandet av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (20). Ett beslut om återkallelse kan riktas särskilt till de leverantörer som i betydande utsträckning bidrar till en kumulativ avskärmningseffekt på den relevanta marknaden. När denna effekt uppträder på nationella marknader kan medlemsstaternas inhemska konkurrensmyndigheter även dra in gruppundantaget för sina territorier.

| (36) | Om parallella nät av avtal som innehåller liknande vertikala begränsningar omfattar mer än 50 % av en viss marknad kan kommissionen anta en förordning som förklarar att gruppundantaget inte ska tillämpas på marknaden i fråga vad gäller sådana begränsningar. Denna situation kan uppstå om kumulativa effekter som följer av en omfattande användning av skyldigheter att sälja ett enda märke kan leda till nackdelar för konsumenterna på den marknaden. |
| --- | --- |

(36)

Om parallella nät av avtal som innehåller liknande vertikala begränsningar omfattar mer än 50 % av en viss marknad kan kommissionen anta en förordning som förklarar att gruppundantaget inte ska tillämpas på marknaden i fråga vad gäller sådana begränsningar. Denna situation kan uppstå om kumulativa effekter som följer av en omfattande användning av skyldigheter att sälja ett enda märke kan leda till nackdelar för konsumenterna på den marknaden.

| (37) | Vad beträffar bedömningen av minimikrav på inköp som beräknats på grundval av återförsäljarens totala årliga behov kan en indragning av gruppundantaget vid kumulativa konkurrenshämmande effekter vara motiverad även om minimikravet på inköp är lägre än den gräns på 80 % som fastställs i artikel 1 d i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal. Parterna behöver avgöra om en skyldighet för återförsäljaren att se till att en viss procentandel av dennes sammanlagda inköp av motorfordon bär leverantörens märke mot bakgrund av relevanta faktiska omständigheter kommer att förhindra denna återförsäljare från att sälja ett eller flera ytterligare märken. Ur detta perspektiv kan även ett minimikrav på inköp som är lägre än 80 % av de totala årliga inköpen uppgå till en skyldighet att sälja ett enda märke om det förpliktigar en återförsäljare som önskar sälja ett nytt märke som denne valt från en konkurrerande tillverkare att köpa så många fordon av märket som denne för närvarande säljer att återförsäljarens affärsverksamhet blir ekonomiskt ohållbar (21). Ett sådant minimikrav på inköp innebär också en skyldighet att sälja ett enda märke om det tvingar en konkurrerande leverantör att dela upp sin beräknade försäljningsvolym i ett visst territorium till flera återförsäljare, vilket leder till fördubblade investeringar och en fragmenterad säljnärvaro. |
| --- | --- |

(37)

Vad beträffar bedömningen av minimikrav på inköp som beräknats på grundval av återförsäljarens totala årliga behov kan en indragning av gruppundantaget vid kumulativa konkurrenshämmande effekter vara motiverad även om minimikravet på inköp är lägre än den gräns på 80 % som fastställs i artikel 1 d i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal. Parterna behöver avgöra om en skyldighet för återförsäljaren att se till att en viss procentandel av dennes sammanlagda inköp av motorfordon bär leverantörens märke mot bakgrund av relevanta faktiska omständigheter kommer att förhindra denna återförsäljare från att sälja ett eller flera ytterligare märken. Ur detta perspektiv kan även ett minimikrav på inköp som är lägre än 80 % av de totala årliga inköpen uppgå till en skyldighet att sälja ett enda märke om det förpliktigar en återförsäljare som önskar sälja ett nytt märke som denne valt från en konkurrerande tillverkare att köpa så många fordon av märket som denne för närvarande säljer att återförsäljarens affärsverksamhet blir ekonomiskt ohållbar (21). Ett sådant minimikrav på inköp innebär också en skyldighet att sälja ett enda märke om det tvingar en konkurrerande leverantör att dela upp sin beräknade försäljningsvolym i ett visst territorium till flera återförsäljare, vilket leder till fördubblade investeringar och en fragmenterad säljnärvaro.

ii)   Bedömning av skyldigheter att sälja ett enda märke som inte omfattas av gruppundantagsförordningarna

| (38) | Parterna kan också uppmanas att göra en bedömning av om en skyldighet att sälja ett enda märke är förenligt med konkurrensreglerna med avseende på avtal som inte berättigar till gruppundantag eftersom parternas marknadsandelar överstiger 30 % eller avtalet gäller i mer än fem år. Sådana avtal kommer därför att genomgå enskild granskning för att utröna om de strider mot artikel 101.1 i fördraget och i så fall, om effektivitetsvinster kan påvisas som kompenserar för eventuella konkurrenshämmande effekter så att avtalen kan omfattas av det undantag som anges i artikel 101.3 i fördraget. För bedömningen i ett enskilt fall kommer de generella principerna i avsnitt VI.2.1 i riktlinjerna om vertikala begränsningar att vara tillämpliga. |
| --- | --- |

(38)

Parterna kan också uppmanas att göra en bedömning av om en skyldighet att sälja ett enda märke är förenligt med konkurrensreglerna med avseende på avtal som inte berättigar till gruppundantag eftersom parternas marknadsandelar överstiger 30 % eller avtalet gäller i mer än fem år. Sådana avtal kommer därför att genomgå enskild granskning för att utröna om de strider mot artikel 101.1 i fördraget och i så fall, om effektivitetsvinster kan påvisas som kompenserar för eventuella konkurrenshämmande effekter så att avtalen kan omfattas av det undantag som anges i artikel 101.3 i fördraget. För bedömningen i ett enskilt fall kommer de generella principerna i avsnitt VI.2.1 i riktlinjerna om vertikala begränsningar att vara tillämpliga.

| (39) | Avtal som ingås mellan en motorfordonstillverkare eller dess importör, å ena sidan, och reservdelsåterförsäljare och/eller auktoriserade reparatörer, å andra sidan, hamnar utanför det undantag som ges av gruppundantagsförordningarna när parternas marknadsandelar överstiger tröskeln på 30 %, vilket sannolikt blir fallet för merparten av dessa avtal. Skyldigheter att sälja ett enda märke som behöver bedömas under sådana omständigheter inbegriper alla slag av begränsningar som direkt eller indirekt begränsar auktoriserade återförsäljares eller reparatörers möjligheter att få originaldelar eller reservdelar av motsvarande kvalitet från tredje parter. En auktoriserad reparatörs skyldighet att använda originaldelar som levereras av fordonstillverkaren för reparationer som omfattas av garanti, kostnadsfri service och arbete i samband med återkallelse av fordon betraktas inte som en skyldighet att sälja ett enda märke, utan snarare som ett objektivt berättigat krav. |
| --- | --- |

(39)

Avtal som ingås mellan en motorfordonstillverkare eller dess importör, å ena sidan, och reservdelsåterförsäljare och/eller auktoriserade reparatörer, å andra sidan, hamnar utanför det undantag som ges av gruppundantagsförordningarna när parternas marknadsandelar överstiger tröskeln på 30 %, vilket sannolikt blir fallet för merparten av dessa avtal. Skyldigheter att sälja ett enda märke som behöver bedömas under sådana omständigheter inbegriper alla slag av begränsningar som direkt eller indirekt begränsar auktoriserade återförsäljares eller reparatörers möjligheter att få originaldelar eller reservdelar av motsvarande kvalitet från tredje parter. En auktoriserad reparatörs skyldighet att använda originaldelar som levereras av fordonstillverkaren för reparationer som omfattas av garanti, kostnadsfri service och arbete i samband med återkallelse av fordon betraktas inte som en skyldighet att sälja ett enda märke, utan snarare som ett objektivt berättigat krav.

| (40) | Skyldigheter att sälja ett enda märke i avtal för återförsäljning av nya motorfordon kommer också att behöva enskild granskning när deras varaktighet överskrider fem år och/eller när leverantörens marknadsandel överstiger 30 %, vilket kan vara fallet för vissa leverantörer i vissa medlemsstater. Under dessa omständigheter bör parterna beakta inte bara leverantörens och köparens marknadsandel, utan också den totala bundna marknadsandelen, med beaktande av de tröskelvärden som anges i punkt 34. Över dessa tröskelvärden kommer enskilda ärenden att bedömas i enlighet med de allmänna principer som anges i avsnitt VI.2.1 i de allmänna riktlinjerna om vertikala begränsningar. |
| --- | --- |

(40)

Skyldigheter att sälja ett enda märke i avtal för återförsäljning av nya motorfordon kommer också att behöva enskild granskning när deras varaktighet överskrider fem år och/eller när leverantörens marknadsandel överstiger 30 %, vilket kan vara fallet för vissa leverantörer i vissa medlemsstater. Under dessa omständigheter bör parterna beakta inte bara leverantörens och köparens marknadsandel, utan också den totala bundna marknadsandelen, med beaktande av de tröskelvärden som anges i punkt 34. Över dessa tröskelvärden kommer enskilda ärenden att bedömas i enlighet med de allmänna principer som anges i avsnitt VI.2.1 i de allmänna riktlinjerna om vertikala begränsningar.

| (41) | Utanför tillämpningsområdet för gruppundantagsförordningarna kommer man vid bedömningen av minimikrav på inköp som beräknats på grundval av återförsäljarens totala årliga krav att beakta alla relevanta faktiska omständigheter. Ett minimikrav på inköp som fastställts till en lägre nivå än 80 % av de totala årliga inköpen skulle innebära en skyldighet att sälja ett enda märke om det får till effekt att förhindra återförsäljare från att sälja ett eller flera ytterligare konkurrerande märken. |
| --- | --- |

(41)

Utanför tillämpningsområdet för gruppundantagsförordningarna kommer man vid bedömningen av minimikrav på inköp som beräknats på grundval av återförsäljarens totala årliga krav att beakta alla relevanta faktiska omständigheter. Ett minimikrav på inköp som fastställts till en lägre nivå än 80 % av de totala årliga inköpen skulle innebära en skyldighet att sälja ett enda märke om det får till effekt att förhindra återförsäljare från att sälja ett eller flera ytterligare konkurrerande märken.

2.   Selektiv distribution

| (42) | Selektiv distribution är för närvarande den dominerande formen av distribution inom motorfordonssektorn. Bruket är vida spritt vid återförsäljning av motorfordon, och det gäller likaså reparation och underhåll samt återförsäljning av reservdelar. |
| --- | --- |

(42)

Selektiv distribution är för närvarande den dominerande formen av distribution inom motorfordonssektorn. Bruket är vida spritt vid återförsäljning av motorfordon, och det gäller likaså reparation och underhåll samt återförsäljning av reservdelar.

| (43) | Vid selektiv distribution som är rent kvalitativ utväljs återförsäljare och reparatörer enbart på basis av de objektiva kriterier som är nödvändiga på grund av produktens eller tjänstens art, exempelvis försäljningspersonalens tekniska färdigheter, hur försäljningslokalerna är anlagda, försäljningsteknik eller den typ av försäljningsservice som återförsäljaren tillhandahåller (22). Dessa kriterier innebär inte någon direkt gräns för antalet återförsäljare eller reparatörer som släpps in i leverantörens nätverk. Selektiv distribution som är rent kvalitativ anses i allmänhet falla utanför artikel 101.1 i fördraget på grund av att den saknar konkurrenshämmande effekter, förutsatt att tre villkor uppfylls. För det första måste produktens art kräva selektiv distribution, i den meningen att ett sådant system är ett berättigat krav med hänsyn till produktens art samt för att bevara produktens kvalitet och säkerställa att den används på rätt sätt. För det andra måste återförsäljarna och reparatörerna väljas på grundval av objektiva kvalitativa kriterier som är desamma för alla potentiella fristående återförsäljare och som inte får tillämpas på ett diskriminerande sätt. För det tredje får de fastställda kriterierna inte gå längre än nödvändigt. |
| --- | --- |

(43)

Vid selektiv distribution som är rent kvalitativ utväljs återförsäljare och reparatörer enbart på basis av de objektiva kriterier som är nödvändiga på grund av produktens eller tjänstens art, exempelvis försäljningspersonalens tekniska färdigheter, hur försäljningslokalerna är anlagda, försäljningsteknik eller den typ av försäljningsservice som återförsäljaren tillhandahåller (22). Dessa kriterier innebär inte någon direkt gräns för antalet återförsäljare eller reparatörer som släpps in i leverantörens nätverk. Selektiv distribution som är rent kvalitativ anses i allmänhet falla utanför artikel 101.1 i fördraget på grund av att den saknar konkurrenshämmande effekter, förutsatt att tre villkor uppfylls. För det första måste produktens art kräva selektiv distribution, i den meningen att ett sådant system är ett berättigat krav med hänsyn till produktens art samt för att bevara produktens kvalitet och säkerställa att den används på rätt sätt. För det andra måste återförsäljarna och reparatörerna väljas på grundval av objektiva kvalitativa kriterier som är desamma för alla potentiella fristående återförsäljare och som inte får tillämpas på ett diskriminerande sätt. För det tredje får de fastställda kriterierna inte gå längre än nödvändigt.

| (44) | Medan selektiv distribution som är kvalitativ innebär att återförsäljare eller reparatörer enbart utväljs på basis av objektiva kriterier som krävs på grund av produktens eller tjänstens art, medför kvantitativt urval ytterligare urvalskriterier som mer direkt begränsar det potentiella antalet återförsäljare eller reparatörer antingen genom att direkt fastställa deras antal, eller genom att exempelvis kräva en miniminivå i försäljningen. Nätverk som bygger på kvantitativa kriterier anses som regel vara mer begränsande än de som bara bygger på ett kvalitativt urval, och strider följaktligen med större sannolikhet mot artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(44)

Medan selektiv distribution som är kvalitativ innebär att återförsäljare eller reparatörer enbart utväljs på basis av objektiva kriterier som krävs på grund av produktens eller tjänstens art, medför kvantitativt urval ytterligare urvalskriterier som mer direkt begränsar det potentiella antalet återförsäljare eller reparatörer antingen genom att direkt fastställa deras antal, eller genom att exempelvis kräva en miniminivå i försäljningen. Nätverk som bygger på kvantitativa kriterier anses som regel vara mer begränsande än de som bara bygger på ett kvalitativt urval, och strider följaktligen med större sannolikhet mot artikel 101.1 i fördraget.

| (45) | Om selektiva distributionsavtal omfattas av artikel 101.1 i fördraget måste parterna göra en bedömning av om deras avtal kan omfattas av gruppundantagsförordningarna, eller enskilt av undantaget i artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(45)

Om selektiva distributionsavtal omfattas av artikel 101.1 i fördraget måste parterna göra en bedömning av om deras avtal kan omfattas av gruppundantagsförordningarna, eller enskilt av undantaget i artikel 101.3 i fördraget.

i)   Bedömningen av selektiv distribution enligt gruppundantagsförordningarna

| (46) | Enligt gruppundantagsförordningarna omfattas selektiva distributionsavtal av undantag, oavsett om kvantitativa eller rent kvalitativa urvalskriterier används, så länge parternas marknadsandelar inte överstiger 30 %. Detta undantag är dock förenat med villkoret att avtalen inte får innehålla några av de särskilt allvarliga begränsningar som förtecknas i artikel 4 i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal och i artikel 5 i gruppundantagsförordningen för motorfordon, och heller inte de uteslutna begränsningar som beskrivs i artikel 5 i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal. |
| --- | --- |

(46)

Enligt gruppundantagsförordningarna omfattas selektiva distributionsavtal av undantag, oavsett om kvantitativa eller rent kvalitativa urvalskriterier används, så länge parternas marknadsandelar inte överstiger 30 %. Detta undantag är dock förenat med villkoret att avtalen inte får innehålla några av de särskilt allvarliga begränsningar som förtecknas i artikel 4 i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal och i artikel 5 i gruppundantagsförordningen för motorfordon, och heller inte de uteslutna begränsningar som beskrivs i artikel 5 i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal.

| (47) | Tre av de särskilt allvarliga begränsningarna i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal avser uttryckligen selektiv distribution. Enligt artikel 4 b är det särskilt allvarligt att begränsa det område inom vilket, eller de kunder till vilka en köpare som är part i avtalet får sälja de varor eller tjänster som omfattas av avtalet, med undantag för begränsningar av försäljning till icke auktoriserade återförsäljare av medlemmarna i ett selektivt distributionssystem på de marknader där ett sådant system tillämpas. Artikel 4 c utesluter undantag för avtal som begränsar aktiv eller passiv försäljning till slutanvändare av medlemmar i ett selektivt distributionssystem som bedriver verksamhet i detaljhandelsledet, utan att detta påverkar möjligheten att förbjuda en medlem i systemet att bedriva verksamhet från ett icke godkänt etableringsställe. Artikel 4 d handlar om begränsning av korsvisa leveranser mellan återförsäljare inom ett selektivt distributionssystem, inklusive mellan återförsäljare som bedriver verksamhet i olika handelsled. Dessa tre särskilt allvarliga begränsningar har särskild relevans för återförsäljningen av motorfordon. |
| --- | --- |

(47)

Tre av de särskilt allvarliga begränsningarna i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal avser uttryckligen selektiv distribution. Enligt artikel 4 b är det särskilt allvarligt att begränsa det område inom vilket, eller de kunder till vilka en köpare som är part i avtalet får sälja de varor eller tjänster som omfattas av avtalet, med undantag för begränsningar av försäljning till icke auktoriserade återförsäljare av medlemmarna i ett selektivt distributionssystem på de marknader där ett sådant system tillämpas. Artikel 4 c utesluter undantag för avtal som begränsar aktiv eller passiv försäljning till slutanvändare av medlemmar i ett selektivt distributionssystem som bedriver verksamhet i detaljhandelsledet, utan att detta påverkar möjligheten att förbjuda en medlem i systemet att bedriva verksamhet från ett icke godkänt etableringsställe. Artikel 4 d handlar om begränsning av korsvisa leveranser mellan återförsäljare inom ett selektivt distributionssystem, inklusive mellan återförsäljare som bedriver verksamhet i olika handelsled. Dessa tre särskilt allvarliga begränsningar har särskild relevans för återförsäljningen av motorfordon.

| (48) | Den inre marknaden har gjort det möjligt för konsumenterna att köpa motorfordon i andra medlemsstater och dra nytta av prisskillnaderna mellan dem, och kommissionen ser skyddet av parallellhandel inom denna sektor som ett viktigt konkurrensmål. Att konsumenterna kan köpa varor i andra medlemsstater är särskilt viktigt när det gäller motorfordon, detta med tanke på det höga värdet på denna vara och de direkta fördelarna i form av lägre priser som gynnar konsumenter som köper motorfordon i andra länder inom unionen. Kommissionen är därför angelägen om att distributionsavtal inte bör begränsa parallellhandeln, eftersom detta inte kan förväntas uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget (23). |
| --- | --- |

(48)

Den inre marknaden har gjort det möjligt för konsumenterna att köpa motorfordon i andra medlemsstater och dra nytta av prisskillnaderna mellan dem, och kommissionen ser skyddet av parallellhandel inom denna sektor som ett viktigt konkurrensmål. Att konsumenterna kan köpa varor i andra medlemsstater är särskilt viktigt när det gäller motorfordon, detta med tanke på det höga värdet på denna vara och de direkta fördelarna i form av lägre priser som gynnar konsumenter som köper motorfordon i andra länder inom unionen. Kommissionen är därför angelägen om att distributionsavtal inte bör begränsa parallellhandeln, eftersom detta inte kan förväntas uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget (23).

| (49) | Kommissionen har flera gånger väckt talan mot motorfordonstillverkare för att de hindrar sådan handel, och besluten har i stort sett bekräftats av EU:s domstolar (24). Den erfarenhet som kommissionen vunnit visar att begränsningar av parallellhandel kan uppträda i ett antal former. En leverantör kan exempelvis utöva påtryckningar på återförsäljarna, hota dem med uppsägning av kontraktet, låta bli att betala ut bonusar, vägra att godta garantier på motorfordon som importerats av en konsument eller korsvisa leveranser mellan återförsäljare som är etablerade i olika medlemsstater, eller se till att en återförsäljare får vänta avsevärt längre på leverans av ett identiskt fordon när konsumenten i fråga bor i en annan medlemsstat. |
| --- | --- |

(49)

Kommissionen har flera gånger väckt talan mot motorfordonstillverkare för att de hindrar sådan handel, och besluten har i stort sett bekräftats av EU:s domstolar (24). Den erfarenhet som kommissionen vunnit visar att begränsningar av parallellhandel kan uppträda i ett antal former. En leverantör kan exempelvis utöva påtryckningar på återförsäljarna, hota dem med uppsägning av kontraktet, låta bli att betala ut bonusar, vägra att godta garantier på motorfordon som importerats av en konsument eller korsvisa leveranser mellan återförsäljare som är etablerade i olika medlemsstater, eller se till att en återförsäljare får vänta avsevärt längre på leverans av ett identiskt fordon när konsumenten i fråga bor i en annan medlemsstat.

| (50) | Ett särskilt exempel på indirekta begränsningar av parallellhandel uppstår när en återförsäljare inte kan skaffa sig nya motorfordon med passande specifikationer som behövs för försäljning i ett annat land. Under dessa specifika omständigheter kan möjligheten att undanta ett distributionsavtal bero på om en leverantör förser sina återförsäljare med fordon med specifikationer som är identiska med dem som säljs i andra medlemsstater för försäljning till konsumenter från de länderna (den så kallade tillgänglighetsklausulen) (25). |
| --- | --- |

(50)

Ett särskilt exempel på indirekta begränsningar av parallellhandel uppstår när en återförsäljare inte kan skaffa sig nya motorfordon med passande specifikationer som behövs för försäljning i ett annat land. Under dessa specifika omständigheter kan möjligheten att undanta ett distributionsavtal bero på om en leverantör förser sina återförsäljare med fordon med specifikationer som är identiska med dem som säljs i andra medlemsstater för försäljning till konsumenter från de länderna (den så kallade tillgänglighetsklausulen) (25).

| (51) | Vid tillämpningen av gruppundantagsförordningarna, och i all synnerhet vad gäller tillämpningen av artikel 4 c i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal, ingår leasingföretag i begreppet ”slutanvändare”. Det innebär främst att återförsäljare i selektiva distributionssystem inte kan förhindras från att sälja nya motorfordon till leasingföretag som de själva väljer. En leverantör som tillämpar selektiv distribution kan dock förhindra sina återförsäljare från att sälja nya motorfordon till leasingföretag när en bevislig risk föreligger för att leasingföretagen kommer att sälja vidare dessa motorfordon medan de ännu är nya. En leverantör kan därför kräva att en bilhandlare, innan denne säljer till ett särskilt företag, kontrollerar de allmänna leasingvillkor som gäller för att verifiera att företaget i fråga verkligen är ett leasingföretag och inte en oauktoriserad återförsäljare. En skyldighet för en handlare att förse sina leverantörer med kopior på varje leasingavtal innan denne säljer ett motorfordon till ett leasingföretag kan dock vara liktydig med en indirekt försäljningsbegränsning. |
| --- | --- |

(51)

Vid tillämpningen av gruppundantagsförordningarna, och i all synnerhet vad gäller tillämpningen av artikel 4 c i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal, ingår leasingföretag i begreppet ”slutanvändare”. Det innebär främst att återförsäljare i selektiva distributionssystem inte kan förhindras från att sälja nya motorfordon till leasingföretag som de själva väljer. En leverantör som tillämpar selektiv distribution kan dock förhindra sina återförsäljare från att sälja nya motorfordon till leasingföretag när en bevislig risk föreligger för att leasingföretagen kommer att sälja vidare dessa motorfordon medan de ännu är nya. En leverantör kan därför kräva att en bilhandlare, innan denne säljer till ett särskilt företag, kontrollerar de allmänna leasingvillkor som gäller för att verifiera att företaget i fråga verkligen är ett leasingföretag och inte en oauktoriserad återförsäljare. En skyldighet för en handlare att förse sina leverantörer med kopior på varje leasingavtal innan denne säljer ett motorfordon till ett leasingföretag kan dock vara liktydig med en indirekt försäljningsbegränsning.

| (52) | Begreppet slutanvändare innefattar även konsumenter som köper genom en förmedlare. En förmedlare är en person eller ett företag som köper ett nytt motorfordon för en namngiven konsuments räkning utan att vara medlem i distributionsnätverket. Dessa aktörer spelar en viktig roll inom motorfordonssektorn, i synnerhet genom att underlätta konsumenternas köp av fordon i andra medlemsstater. Bevis på förmedlarstatus bör i regel fastställas genom en giltig fullmakt som innehåller konsumentens namn och adress som läggs fram före transaktionen. Användningen av internet som ett sätt att locka till sig kunder i relation till ett visst utbud av fordon och samla in elektroniska fullmakter från dem påverkar inte förmedlarstatusen. Förmedlare måste särskiljas från fristående återförsäljare som köper fordon för återförsäljning och som inte verkar för några namngivna konsumenters räkning. Fristående återförsäljare ska inte betraktas som slutanvändare vid tillämpningen av gruppundantagsförordningarna. |
| --- | --- |

(52)

Begreppet slutanvändare innefattar även konsumenter som köper genom en förmedlare. En förmedlare är en person eller ett företag som köper ett nytt motorfordon för en namngiven konsuments räkning utan att vara medlem i distributionsnätverket. Dessa aktörer spelar en viktig roll inom motorfordonssektorn, i synnerhet genom att underlätta konsumenternas köp av fordon i andra medlemsstater. Bevis på förmedlarstatus bör i regel fastställas genom en giltig fullmakt som innehåller konsumentens namn och adress som läggs fram före transaktionen. Användningen av internet som ett sätt att locka till sig kunder i relation till ett visst utbud av fordon och samla in elektroniska fullmakter från dem påverkar inte förmedlarstatusen. Förmedlare måste särskiljas från fristående återförsäljare som köper fordon för återförsäljning och som inte verkar för några namngivna konsumenters räkning. Fristående återförsäljare ska inte betraktas som slutanvändare vid tillämpningen av gruppundantagsförordningarna.

ii)   Bedömningen av selektiv distribution utanför gruppundantagsförordningarnas tillämpningsområde

| (53) | Såsom förklaras i punkt 175 i riktlinjerna om vertikala begränsningar består de möjliga riskerna för konkurrenshämmande effekter som uppkommer genom selektiv distribution i en minskad konkurrens inom varumärket och, särskilt när det gäller den kumulativa effekten, avskärmning av vissa typer av återförsäljare och begränsningar som underlättar samverkan mellan leverantörer eller köpare. |
| --- | --- |

(53)

Såsom förklaras i punkt 175 i riktlinjerna om vertikala begränsningar består de möjliga riskerna för konkurrenshämmande effekter som uppkommer genom selektiv distribution i en minskad konkurrens inom varumärket och, särskilt när det gäller den kumulativa effekten, avskärmning av vissa typer av återförsäljare och begränsningar som underlättar samverkan mellan leverantörer eller köpare.

| (54) | För att bedöma eventuella konkurrenshämmande effekter av selektiv distribution enligt artikel 101.1 i fördraget måste en distinktion göras mellan selektiv distribution som är rent kvalitativ och selektiv distribution som är kvantitativ. Såsom påpekats i punkt 43 strider selektiv distribution som är kvalitativ normalt inte mot artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(54)

För att bedöma eventuella konkurrenshämmande effekter av selektiv distribution enligt artikel 101.1 i fördraget måste en distinktion göras mellan selektiv distribution som är rent kvalitativ och selektiv distribution som är kvantitativ. Såsom påpekats i punkt 43 strider selektiv distribution som är kvalitativ normalt inte mot artikel 101.1 i fördraget.

| (55) | Det faktum att ett nätverk av avtal inte kan omfattas av gruppundantaget eftersom den marknadsandel som en eller flera av parterna har överstiger tröskelvärdet på 30 % för undantag innebär inte att sådana avtal är olagliga. Parterna i sådana avtal måste dock underkasta dem enskild analys för att kontrollera om de faller under artikel 101.1 i fördraget och, om så är fallet, huruvida de det oaktat kan omfattas av undantaget i artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(55)

Det faktum att ett nätverk av avtal inte kan omfattas av gruppundantaget eftersom den marknadsandel som en eller flera av parterna har överstiger tröskelvärdet på 30 % för undantag innebär inte att sådana avtal är olagliga. Parterna i sådana avtal måste dock underkasta dem enskild analys för att kontrollera om de faller under artikel 101.1 i fördraget och, om så är fallet, huruvida de det oaktat kan omfattas av undantaget i artikel 101.3 i fördraget.

| (56) | När det gäller särdragen inom återförsäljning av nya motorfordon uppfyller selektiv distribution som är kvantitativ generellt villkoren i artikel 101.3 i fördraget om parternas marknadsandelar inte överstiger 40 %. Parterna i sådana avtal bör dock komma ihåg att införandet av särskilda urvalsstandarder kan inverka på om deras avtal är förenliga med artikel 101.3 i fördraget. Även om t.ex. användningen av lokaliseringsklausuler i selektiva distributionsavtal för nya motorfordon, dvs. avtal som innehåller ett förbud för en medlem inom ett selektivt distributionssystem att bedriva verksamhet från ett icke godkänt etableringsställe, vanligen medför effektivitetsfördelar i form av effektivare logistik och förutsägbar nätverkstäckning, kan fördelarna neutraliseras av nackdelar ifall leverantörens marknadsandel är mycket stor, och under dessa omständigheter kan sådana klausuler inte omfattas av undantaget i artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(56)

När det gäller särdragen inom återförsäljning av nya motorfordon uppfyller selektiv distribution som är kvantitativ generellt villkoren i artikel 101.3 i fördraget om parternas marknadsandelar inte överstiger 40 %. Parterna i sådana avtal bör dock komma ihåg att införandet av särskilda urvalsstandarder kan inverka på om deras avtal är förenliga med artikel 101.3 i fördraget. Även om t.ex. användningen av lokaliseringsklausuler i selektiva distributionsavtal för nya motorfordon, dvs. avtal som innehåller ett förbud för en medlem inom ett selektivt distributionssystem att bedriva verksamhet från ett icke godkänt etableringsställe, vanligen medför effektivitetsfördelar i form av effektivare logistik och förutsägbar nätverkstäckning, kan fördelarna neutraliseras av nackdelar ifall leverantörens marknadsandel är mycket stor, och under dessa omständigheter kan sådana klausuler inte omfattas av undantaget i artikel 101.3 i fördraget.

| (57) | En separat bedömning av den selektiva distributionen för auktoriserade reparatörer ger även upphov till specifika frågeställningar. I den mån det finns en marknad (26) för reparations- och underhållstjänster som är skild från marknaden för försäljning av nya motorfordon, anses denna vara märkesspecifik. På denna marknad är den främsta källan till konkurrens resultatet av konkurrenspåverkan mellan oberoende reparatörer och auktoriserade reparatörer av märket i fråga. |
| --- | --- |

(57)

En separat bedömning av den selektiva distributionen för auktoriserade reparatörer ger även upphov till specifika frågeställningar. I den mån det finns en marknad (26) för reparations- och underhållstjänster som är skild från marknaden för försäljning av nya motorfordon, anses denna vara märkesspecifik. På denna marknad är den främsta källan till konkurrens resultatet av konkurrenspåverkan mellan oberoende reparatörer och auktoriserade reparatörer av märket i fråga.

| (58) | Särskilt de oberoende reparatörerna ger upphov till ett mycket viktigt konkurrenstryck, eftersom deras affärsmodell och relaterade driftskostnader skiljer sig från kostnaderna i de auktoriserade nätverken. Vidare har oberoende verkstäder, i motsats till auktoriserade reparatörer, vilka i stor utsträckning använder biltillverkarmärkta reservdelar, i allmänhet större tillgång till andra märken och kan därigenom ge en fordonsägare möjlighet att välja mellan konkurrerande delar. Mot bakgrund av att en stor majoritet av reparationer av nyare motorfordon för närvarande utförs i auktoriserade reparationsverkstäder är det viktigt att konkurrensen mellan auktoriserade reparatörer fortsätter att vara effektiv, vilket bara är fallet om tillgången till näten för nya marknadsaktörer fortsätter att vara öppna. |
| --- | --- |

(58)

Särskilt de oberoende reparatörerna ger upphov till ett mycket viktigt konkurrenstryck, eftersom deras affärsmodell och relaterade driftskostnader skiljer sig från kostnaderna i de auktoriserade nätverken. Vidare har oberoende verkstäder, i motsats till auktoriserade reparatörer, vilka i stor utsträckning använder biltillverkarmärkta reservdelar, i allmänhet större tillgång till andra märken och kan därigenom ge en fordonsägare möjlighet att välja mellan konkurrerande delar. Mot bakgrund av att en stor majoritet av reparationer av nyare motorfordon för närvarande utförs i auktoriserade reparationsverkstäder är det viktigt att konkurrensen mellan auktoriserade reparatörer fortsätter att vara effektiv, vilket bara är fallet om tillgången till näten för nya marknadsaktörer fortsätter att vara öppna.

| (59) | Den nya rättsliga ramen gör det lättare för kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter att skydda konkurrensen mellan oberoende verkstäder och auktoriserade reparatörer samt mellan medlemmarna i varje nätverk med autoriserade reparatörer. Det minskade tröskelvärdet för marknadsandelar för undantag för selektiv distribution som är kvalitativ från 100 % till 30 % ökar konkurrensmyndigheternas möjligheter att agera. |
| --- | --- |

(59)

Den nya rättsliga ramen gör det lättare för kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter att skydda konkurrensen mellan oberoende verkstäder och auktoriserade reparatörer samt mellan medlemmarna i varje nätverk med autoriserade reparatörer. Det minskade tröskelvärdet för marknadsandelar för undantag för selektiv distribution som är kvalitativ från 100 % till 30 % ökar konkurrensmyndigheternas möjligheter att agera.

| (60) | Vid bedömningen av de vertikala avtalens konkurrenspåverkan på eftermarknaden för motorfordon bör parterna därför vara medvetna om kommissionens fasta beslutsamhet att bevara konkurrensen både mellan medlemmarna i nätverken för auktoriserade reparatörer och mellan dessa medlemmar och oberoende reparatörer. Särskild uppmärksamhet bör därför riktas på tre specifika förhållningssätt som kan begränsa sådan konkurrens, nämligen att förhindra de oberoende reparatörernas tillgång till teknisk information, att missbruka lagfästa och/eller utvidgade garantier för att utestänga oberoende reparatörer eller att knyta tillgången till nätverk med auktoriserade reparatörer till villkor som rör icke-kvalitativa kriterier. |
| --- | --- |

(60)

Vid bedömningen av de vertikala avtalens konkurrenspåverkan på eftermarknaden för motorfordon bör parterna därför vara medvetna om kommissionens fasta beslutsamhet att bevara konkurrensen både mellan medlemmarna i nätverken för auktoriserade reparatörer och mellan dessa medlemmar och oberoende reparatörer. Särskild uppmärksamhet bör därför riktas på tre specifika förhållningssätt som kan begränsa sådan konkurrens, nämligen att förhindra de oberoende reparatörernas tillgång till teknisk information, att missbruka lagfästa och/eller utvidgade garantier för att utestänga oberoende reparatörer eller att knyta tillgången till nätverk med auktoriserade reparatörer till villkor som rör icke-kvalitativa kriterier.

| (61) | Även om följande tre underavsnitt särskilt hänvisar till selektiv distribution kan samma konkurrensbegränsande avskärmningseffekter härröra från andra typer av vertikala avtal som direkt eller indirekt begränsar antalet tjänstepartner som genom avtal är kopplade till en motorfordonstillverkare. |
| --- | --- |

(61)

Även om följande tre underavsnitt särskilt hänvisar till selektiv distribution kan samma konkurrensbegränsande avskärmningseffekter härröra från andra typer av vertikala avtal som direkt eller indirekt begränsar antalet tjänstepartner som genom avtal är kopplade till en motorfordonstillverkare.

Oberoende aktörers tillgång till teknisk information

| (62) | Trots att selektiv distribution som är rent kvalitativ i allmänhet anses falla utanför artikel 101.1 i fördraget då den saknar konkurrenshämmande effekter (27) kan kvalitativa selektiva distributionsavtal som ingåtts med auktoriserade reparatörer och/eller återförsäljare av reservdelar strida mot artikel 101.1 i fördraget om en av parterna inom ramen för dessa avtal agerar på ett sätt som avskärmar oberoende aktörer från marknaden, exempelvis genom att underlåta att lämna ut teknisk information om reparationer och underhåll till dessa aktörer. I detta sammanhang innefattar begreppet oberoende operatörer oberoende reparatörer, tillverkare och återförsäljare av reservdelar, tillverkare av utrustning eller verktyg för reparationer, utgivare av teknisk information, bilklubbar, operatörer som ger väghjälp, operatörer som erbjuder kontroll och provningstjänster och operatörer som erbjuder utbildning för reparatörer. |
| --- | --- |

(62)

Trots att selektiv distribution som är rent kvalitativ i allmänhet anses falla utanför artikel 101.1 i fördraget då den saknar konkurrenshämmande effekter (27) kan kvalitativa selektiva distributionsavtal som ingåtts med auktoriserade reparatörer och/eller återförsäljare av reservdelar strida mot artikel 101.1 i fördraget om en av parterna inom ramen för dessa avtal agerar på ett sätt som avskärmar oberoende aktörer från marknaden, exempelvis genom att underlåta att lämna ut teknisk information om reparationer och underhåll till dessa aktörer. I detta sammanhang innefattar begreppet oberoende operatörer oberoende reparatörer, tillverkare och återförsäljare av reservdelar, tillverkare av utrustning eller verktyg för reparationer, utgivare av teknisk information, bilklubbar, operatörer som ger väghjälp, operatörer som erbjuder kontroll och provningstjänster och operatörer som erbjuder utbildning för reparatörer.

| (63) | Leverantörerna förser sina auktoriserade reparatörer med hela den spännvidd av teknisk reparationsinformation som behövs för att utföra reparations- och underhållsarbete på motorfordon av deras märke och är ofta de enda företag som kan förse reparatörerna med all den tekniska information som dessa behöver om märkena i fråga. Om leverantören under dessa omständigheter försummar att ge oberoende reparatörer lämplig tillgång till märkesspecifik teknisk information om reparationer och underhåll skulle de möjliga negativa effekterna som beror på avtalen med auktoriserade reparatörer och/eller reservdelsåterförsäljare kunna förstärkas och göra att avtalen faller under artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(63)

Leverantörerna förser sina auktoriserade reparatörer med hela den spännvidd av teknisk reparationsinformation som behövs för att utföra reparations- och underhållsarbete på motorfordon av deras märke och är ofta de enda företag som kan förse reparatörerna med all den tekniska information som dessa behöver om märkena i fråga. Om leverantören under dessa omständigheter försummar att ge oberoende reparatörer lämplig tillgång till märkesspecifik teknisk information om reparationer och underhåll skulle de möjliga negativa effekterna som beror på avtalen med auktoriserade reparatörer och/eller reservdelsåterförsäljare kunna förstärkas och göra att avtalen faller under artikel 101.1 i fördraget.

| (64) | Bristande tillgång till nödvändig teknisk information skulle dessutom kunna få marknadsställningen för oberoende aktörer att försvagas, vilket skadar konsumenterna eftersom detta skulle innebära en betydande minskning av urvalet av reservdelar, högre priser för reparations- och underhållstjänster, minskad valfrihet mellan reparationsverkstäder och potentiella säkerhetsproblem. Under dessa omständigheter skulle de effektivitetsvinster som normalt kan förväntas av avtal om auktoriserade reparationer och återförsäljning av reservdelar inte räcka till för att uppväga de konkurrenshämmande effekterna, och avtalen i fråga skulle följaktligen inte uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(64)

Bristande tillgång till nödvändig teknisk information skulle dessutom kunna få marknadsställningen för oberoende aktörer att försvagas, vilket skadar konsumenterna eftersom detta skulle innebära en betydande minskning av urvalet av reservdelar, högre priser för reparations- och underhållstjänster, minskad valfrihet mellan reparationsverkstäder och potentiella säkerhetsproblem. Under dessa omständigheter skulle de effektivitetsvinster som normalt kan förväntas av avtal om auktoriserade reparationer och återförsäljning av reservdelar inte räcka till för att uppväga de konkurrenshämmande effekterna, och avtalen i fråga skulle följaktligen inte uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget.

| (65) | Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 av den 20 juni 2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon (28) samt kommissionens förordning (EG) nr 692/2008 av den 18 juli 2008 om genomförande och ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon (29) ger ett system för att sprida information om reparation och underhåll av personbilar som saluförs från och med den 1 september 2009. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 595/2009 av 18 juni 2009 om typgodkännande av motorfordon och motorer vad gäller utsläpp från tunga fordon (Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll (30) av fordon och de därav följande genomförandeåtgärderna föreskriver ett sådant system vad gäller nyttofordon som saluförs på marknaden från den 1 januari 2013. Kommissionen kommer att beakta dessa förordningar vid sin bedömning av misstänkta fall av undanhållande av teknisk reparations- och underhållsinformation gällande fordon som saluförts före dessa datum. När man avgör om undanhållandet av en bestämd information kan medföra att ett visst avtal strider mot artikel 101.1 i fördraget bör bl.a. följande faktorer beaktas:






  a) | Huruvida informationen i fråga är teknisk information, eller information av annan typ, exempelvis affärsinformation (31) som kan undanhållas av legitima skäl. |
| --- | --- | --- |

(65)

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 av den 20 juni 2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon (28) samt kommissionens förordning (EG) nr 692/2008 av den 18 juli 2008 om genomförande och ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon (29) ger ett system för att sprida information om reparation och underhåll av personbilar som saluförs från och med den 1 september 2009. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 595/2009 av 18 juni 2009 om typgodkännande av motorfordon och motorer vad gäller utsläpp från tunga fordon (Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll (30) av fordon och de därav följande genomförandeåtgärderna föreskriver ett sådant system vad gäller nyttofordon som saluförs på marknaden från den 1 januari 2013. Kommissionen kommer att beakta dessa förordningar vid sin bedömning av misstänkta fall av undanhållande av teknisk reparations- och underhållsinformation gällande fordon som saluförts före dessa datum. När man avgör om undanhållandet av en bestämd information kan medföra att ett visst avtal strider mot artikel 101.1 i fördraget bör bl.a. följande faktorer beaktas:

a)

Huruvida informationen i fråga är teknisk information, eller information av annan typ, exempelvis affärsinformation (31) som kan undanhållas av legitima skäl.

| b) | Huruvida ett undanhållande av den tekniska informationen i fråga märkbart kommer att påverka de oberoende aktörernas förmåga att utföra sina uppgifter och utöva ett konkurrenstryck på marknaden. |
| --- | --- |

b)

Huruvida ett undanhållande av den tekniska informationen i fråga märkbart kommer att påverka de oberoende aktörernas förmåga att utföra sina uppgifter och utöva ett konkurrenstryck på marknaden.

| c) | Huruvida den tekniska informationen i fråga görs tillgänglig för medlemmar i det relevanta auktoriserade reparationsnätverket; om den görs tillgänglig för det auktoriserade nätverket i en eller annan form bör den även göras tillgänglig för oberoende aktörer på ett icke-diskriminerande sätt. |
| --- | --- |

c)

Huruvida den tekniska informationen i fråga görs tillgänglig för medlemmar i det relevanta auktoriserade reparationsnätverket; om den görs tillgänglig för det auktoriserade nätverket i en eller annan form bör den även göras tillgänglig för oberoende aktörer på ett icke-diskriminerande sätt.

| d) | Huruvida den tekniska informationen i fråga ytterst (32) kommer att användas för reparation och underhåll av motorfordon, eller för andra ändamål (33), som tillverkning av reservdelar eller verktyg. |
| --- | --- |

d)

Huruvida den tekniska informationen i fråga ytterst (32) kommer att användas för reparation och underhåll av motorfordon, eller för andra ändamål (33), som tillverkning av reservdelar eller verktyg.

| (66) | Tekniska framsteg innebär att begreppet teknisk information är obestämt. För närvarande utgör olika typer av teknisk information bl.a. programvara, felkoder och andra parametrar (inklusive uppdateringar) som behövs för arbete på elektroniska kontrollenheter (electronic control units) i syfte att lägga in eller återställa av leverantören rekommenderade inställningar, fordonsidentifieringsnummer eller andra fordonsidentifieringsmetoder, reservdelskataloger, förfaranden vid reparation och underhåll, arbetslösningar som härrör från praktisk erfarenhet och hänför sig till typiska problem hos en viss modell eller serie samt återkallelsemeddelanden och andra meddelanden om reparationer som får utföras kostnadsfritt inom det auktoriserade reparationsnätverket. Reservdelskoden och all annan information som är nödvändig för att identifiera den rätta biltillverkarmärkta reservdelen för att passa ett visst enskilt fordon (dvs. den reservdel som biltillverkaren vanligtvis skulle leverera till medlemmarna i dess auktoriserade nätverk för att reparera fordonet i fråga) utgör också teknisk information (34). Förteckningen över punkter i artikel 6.2 i förordning (EG) nr 715/2007 och förordning (EG) nr 595/2009 bör även användas som vägledning för vad kommissionen betraktar som teknisk information vid sin tillämpning av artikel 101 i fördraget. |
| --- | --- |

(66)

Tekniska framsteg innebär att begreppet teknisk information är obestämt. För närvarande utgör olika typer av teknisk information bl.a. programvara, felkoder och andra parametrar (inklusive uppdateringar) som behövs för arbete på elektroniska kontrollenheter (electronic control units) i syfte att lägga in eller återställa av leverantören rekommenderade inställningar, fordonsidentifieringsnummer eller andra fordonsidentifieringsmetoder, reservdelskataloger, förfaranden vid reparation och underhåll, arbetslösningar som härrör från praktisk erfarenhet och hänför sig till typiska problem hos en viss modell eller serie samt återkallelsemeddelanden och andra meddelanden om reparationer som får utföras kostnadsfritt inom det auktoriserade reparationsnätverket. Reservdelskoden och all annan information som är nödvändig för att identifiera den rätta biltillverkarmärkta reservdelen för att passa ett visst enskilt fordon (dvs. den reservdel som biltillverkaren vanligtvis skulle leverera till medlemmarna i dess auktoriserade nätverk för att reparera fordonet i fråga) utgör också teknisk information (34). Förteckningen över punkter i artikel 6.2 i förordning (EG) nr 715/2007 och förordning (EG) nr 595/2009 bör även användas som vägledning för vad kommissionen betraktar som teknisk information vid sin tillämpning av artikel 101 i fördraget.

| (67) | Det sätt på vilket teknisk information levereras är också viktigt för bedömningen av om avtal om auktoriserade reparationer är förenliga med artikel 101 i fördraget. Tillgång bör ges på begäran och utan otillbörligt dröjsmål, informationen bör tillhandahållas i en användbar form och priset för informationen bör inte bli avskräckande genom att inte beakta i hur stor utsträckning den oberoende aktören använder sig av informationen. En leverantör av motorfordon bör åläggas att ge oberoende operatörer tillgång till teknisk information om nya motorfordon samtidigt som sådan tillgång ges till leverantörens auktoriserade reparatörer och får inte ålägga oberoende operatörer att köpa mer information än vad som krävs för att utföra arbetet i fråga. Artikel 101 i fördraget förpliktigar dock inte en leverantör att lämna teknisk information i standardformat eller genom ett definerat tekniskt system, som standarden CEN/ISO och formatet OASIS som fastställs genom förordning (EG) nr 715/2007 och kommissionens förordning (EG) nr 295/2009 av den 18 mars 2009 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen (35). |
| --- | --- |

(67)

Det sätt på vilket teknisk information levereras är också viktigt för bedömningen av om avtal om auktoriserade reparationer är förenliga med artikel 101 i fördraget. Tillgång bör ges på begäran och utan otillbörligt dröjsmål, informationen bör tillhandahållas i en användbar form och priset för informationen bör inte bli avskräckande genom att inte beakta i hur stor utsträckning den oberoende aktören använder sig av informationen. En leverantör av motorfordon bör åläggas att ge oberoende operatörer tillgång till teknisk information om nya motorfordon samtidigt som sådan tillgång ges till leverantörens auktoriserade reparatörer och får inte ålägga oberoende operatörer att köpa mer information än vad som krävs för att utföra arbetet i fråga. Artikel 101 i fördraget förpliktigar dock inte en leverantör att lämna teknisk information i standardformat eller genom ett definerat tekniskt system, som standarden CEN/ISO och formatet OASIS som fastställs genom förordning (EG) nr 715/2007 och kommissionens förordning (EG) nr 295/2009 av den 18 mars 2009 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen (35).

| (68) | Ovanstående överväganden är även tillämpliga på oberoende aktörers tillgång till verktyg och utbildning. ”Verktyg” i detta sammanhang inkluderar elektroniska felsökningsverktyg och andra reparationsverktyg tillsammans med relaterad programvara, inklusive periodiska uppdateringar av sådana samt eftermarknadsservice för sådana verktyg. |
| --- | --- |

(68)

Ovanstående överväganden är även tillämpliga på oberoende aktörers tillgång till verktyg och utbildning. ”Verktyg” i detta sammanhang inkluderar elektroniska felsökningsverktyg och andra reparationsverktyg tillsammans med relaterad programvara, inklusive periodiska uppdateringar av sådana samt eftermarknadsservice för sådana verktyg.

Missbruk av garantier

| (69) | Kvalitativa selektiva distributionsavtal kan även strida mot artikel 101.1 i fördraget om leverantören och medlemmarna i dess auktoriserade nätverk explicit eller implicit förbehåller reparationer på vissa kategorier av fordon för medlemmarna i det auktoriserade nätverket. Detta kan inträffa t.ex. om tillverkarens garanti gentemot köparen, vare sig den är lagfäst eller utvidgad, är villkorad så att slutanvändaren låter alla reparationer som inte omfattas av garantin utföras inom de auktoriserade reparationsnätverken. Det samma gäller garantivillkor som föreskriver användningen av tillverkarens märke på reservdelarna vad gäller ersättningar som inte omfattas av garantivillkoren. Det förefaller även tvivelaktigt att selektiva distributionsavtal som innehåller denna praxis skulle kunna innebära några fördelar för konsumenterna på ett sätt som skulle motivera att dessa avtal ges fördelen av undantaget i artikel 101.3 i fördraget. Om en leverantör av legitima skäl vägrar att godta ett bestämt garantianspråk med anledning av att den situation som lett fram till anspråket orsaksmässigt är kopplat till en oberoende reparatörs uraktlåtenhet att utföra en viss reparation eller visst underhåll på korrekt sätt eller använda reservdelar av dålig kvalitet, har detta dock inte något samband med om dess avtal om auktoriserade reparationer är förenliga med konkurrensreglerna. |
| --- | --- |

(69)

Kvalitativa selektiva distributionsavtal kan även strida mot artikel 101.1 i fördraget om leverantören och medlemmarna i dess auktoriserade nätverk explicit eller implicit förbehåller reparationer på vissa kategorier av fordon för medlemmarna i det auktoriserade nätverket. Detta kan inträffa t.ex. om tillverkarens garanti gentemot köparen, vare sig den är lagfäst eller utvidgad, är villkorad så att slutanvändaren låter alla reparationer som inte omfattas av garantin utföras inom de auktoriserade reparationsnätverken. Det samma gäller garantivillkor som föreskriver användningen av tillverkarens märke på reservdelarna vad gäller ersättningar som inte omfattas av garantivillkoren. Det förefaller även tvivelaktigt att selektiva distributionsavtal som innehåller denna praxis skulle kunna innebära några fördelar för konsumenterna på ett sätt som skulle motivera att dessa avtal ges fördelen av undantaget i artikel 101.3 i fördraget. Om en leverantör av legitima skäl vägrar att godta ett bestämt garantianspråk med anledning av att den situation som lett fram till anspråket orsaksmässigt är kopplat till en oberoende reparatörs uraktlåtenhet att utföra en viss reparation eller visst underhåll på korrekt sätt eller använda reservdelar av dålig kvalitet, har detta dock inte något samband med om dess avtal om auktoriserade reparationer är förenliga med konkurrensreglerna.

Tillgång till nätverk för auktoriserade reparatörer

| (70) | Konkurrensen mellan auktoriserade och oberoende reparatörer är inte den enda formen av konkurrens som behöver beaktas vid analysen av om auktoriserade reparationsavtal är förenliga med artikel 101 i fördraget. Parterna bör även bedöma i vilken grad auktoriserade reparatörer inom det relevanta nätverket kan konkurrera med varandra. En av de huvudfaktorer som är drivande i den konkurrensen rör villkoren för tillgång till det nätverk som inrättats enligt standardavtal för auktoriserade reparatörer. Med tanke på den generellt starka ställning som nätverken av auktoriserade reparatörer har och deras särskilda betydelse för ägare av nyare motorfordon samt det faktum att konsumenterna inte är beredda att resa långa sträckor för att få sina bilar reparerade anser kommissionen det vara viktigt att tillgången till de auktoriserade reparationsnätverken som regel bör förbli öppna för alla företag som uppfyller de fastställda kvalitetskriterierna. Om sökandena däremot väljs genom en kvantitativ urvalsprocess medför detta sannolikt att avtalet faller under artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(70)

Konkurrensen mellan auktoriserade och oberoende reparatörer är inte den enda formen av konkurrens som behöver beaktas vid analysen av om auktoriserade reparationsavtal är förenliga med artikel 101 i fördraget. Parterna bör även bedöma i vilken grad auktoriserade reparatörer inom det relevanta nätverket kan konkurrera med varandra. En av de huvudfaktorer som är drivande i den konkurrensen rör villkoren för tillgång till det nätverk som inrättats enligt standardavtal för auktoriserade reparatörer. Med tanke på den generellt starka ställning som nätverken av auktoriserade reparatörer har och deras särskilda betydelse för ägare av nyare motorfordon samt det faktum att konsumenterna inte är beredda att resa långa sträckor för att få sina bilar reparerade anser kommissionen det vara viktigt att tillgången till de auktoriserade reparationsnätverken som regel bör förbli öppna för alla företag som uppfyller de fastställda kvalitetskriterierna. Om sökandena däremot väljs genom en kvantitativ urvalsprocess medför detta sannolikt att avtalet faller under artikel 101.1 i fördraget.

| (71) | En särskild situation uppstår när avtal förpliktigar auktoriserade reparatörer att även sälja nya motorfordon. Sådana avtal strider sannolikt mot artikel 101.1 i fördraget eftersom skyldigheten i fråga inte är nödvändig på grund av arten av de avtalade tjänsterna. För ett etablerat märke skulle avtal som innehåller en sådan skyldighet dessutom normalt inte kunna omfattas av undantaget i artikel 101.3 i fördraget, eftersom effekten skulle bli att den allvarligt begränsar tillgången till det auktoriserade reparationsnätverket och därigenom minskar konkurrensen utan att ge konsumenterna några motsvarande förmåner. I vissa fall kan dock en leverantör som vill lansera ett märke på en bestämd geografisk marknad inledningsvis finna det svårt att attrahera återförsäljare som är beredda att göra nödvändiga investeringar, såvida de inte kan vara säkra på att inte råka ut för konkurrens från fristående auktoriserade reparatörer som försöker åka snålskjuts på dessa inledande investeringar. Under dessa omständigheter skulle konkurrensen på fordonsförsäljningsmarknaden gynnas av att de två verksamheterna kopplas till varandra under en begränsad period genom att möjliggöra lanseringen av ett nytt märke, och skulle inte påverka den potentiella märkesspecifika reparationsmarknaden, som under alla förhållanden inte skulle finnas till om fordonen inte skulle kunna säljas. De aktuella avtalen skulle därför sannolikt inte omfattas av artikel 101.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(71)

En särskild situation uppstår när avtal förpliktigar auktoriserade reparatörer att även sälja nya motorfordon. Sådana avtal strider sannolikt mot artikel 101.1 i fördraget eftersom skyldigheten i fråga inte är nödvändig på grund av arten av de avtalade tjänsterna. För ett etablerat märke skulle avtal som innehåller en sådan skyldighet dessutom normalt inte kunna omfattas av undantaget i artikel 101.3 i fördraget, eftersom effekten skulle bli att den allvarligt begränsar tillgången till det auktoriserade reparationsnätverket och därigenom minskar konkurrensen utan att ge konsumenterna några motsvarande förmåner. I vissa fall kan dock en leverantör som vill lansera ett märke på en bestämd geografisk marknad inledningsvis finna det svårt att attrahera återförsäljare som är beredda att göra nödvändiga investeringar, såvida de inte kan vara säkra på att inte råka ut för konkurrens från fristående auktoriserade reparatörer som försöker åka snålskjuts på dessa inledande investeringar. Under dessa omständigheter skulle konkurrensen på fordonsförsäljningsmarknaden gynnas av att de två verksamheterna kopplas till varandra under en begränsad period genom att möjliggöra lanseringen av ett nytt märke, och skulle inte påverka den potentiella märkesspecifika reparationsmarknaden, som under alla förhållanden inte skulle finnas till om fordonen inte skulle kunna säljas. De aktuella avtalen skulle därför sannolikt inte omfattas av artikel 101.1 i fördraget.

---

(1)  Med verkan från och med den 1 december 2009 har artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget ersatts av artikel 101 respektive 102 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Innehållet i bestämmelserna är dock i sak oförändrat. I dessa riktlinjer bör hänvisningar till artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget i förekommande fall förstås som hänvisningar till artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget. Genom EUF-fördraget infördes också vissa ändringar i terminologin, t.ex. ersattes ”gemenskapen” med ”unionen” och den ”gemensamma marknaden” med den ”inre marknaden”. I dessa riktlinjer används EUF-fördragets terminologi genomgående.

(2)  EUT L 129, 28.5.2010, s. 52.

(3)  EUT L 102, 23.4.2010, s. 1.

(4)  EUT C 130, 19.5.2010, s. 1.

(5)  EGT L 203, 1.8.2002, s. 30.

(6)  Återförsäljare i detaljhandelsledet kallas inom branschen som regel ”bilhandlare”.

(7)  Alltsedan EU:s konkurrensregler moderniserades är det primärt avtalsparterna som ansvarar för denna analys. Kommissionen kan dock på eget initiativ eller efter klagomål undersöka om avtalen är förenliga med artikel 101 i fördraget.

(8)  Att förordning (EG) nr 1400/2002 upphör att gälla och ersätts med den nya rättsliga ram som förklaras i dessa riktlinjer kräver inte i sig självt att befintliga avtal måste upphöra. Se exempelvis mål C-125/05 Vulcan Silkeborg A/S mot Skandinavisk Motor Co. A/S, REG 2006, s. I-7637.

(9)  SEC(2008) 1946.

(10)  KOM(2009) 388.

(11)  Enligt artikel 7 i den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal baseras beräkningen av denna tröskel för marknadsandelar normalt på uppgifter om försäljningsvärdet eller, om sådana uppgifter inte finns tillgängliga, på andra trovärdiga marknadsuppgifter, inklusive försäljningsvolymer på marknaden. I detta avseende noterar kommissionen att vid försäljning av nya motorfordon beräknas marknadsandelarna för närvarande av branschen utifrån den volym fordon som sålts av leverantören på den relevanta marknaden, vilken inkluderar alla fordon som av köparen anses vara likvärdiga eller utbytbara med hänsyn till produkternas egenskaper, pris och tilltänkta användning.

(12)  Förklarande broschyr för kommissionens förordning (EG) nr 1400/2002 av den 31 juli 2002 – Distribution and Servicing of Motor Vehicles in the European Union.

(13)  EUT L 263, 9.10.2007, s. 1.

(14)  EGT C 1, 3.1.1979, s. 2.

(15)  Om fordonstillverkaren tillhandahåller ett verktyg, immateriella rättigheter och/eller know-how till en komponentleverantör kommer detta arrangemang inte att kunna dra fördel av tillkännagivandet om underleverantörsavtal om komponentleverantören redan har detta verktyg, immateriella rättigheter eller know-how till sitt förfogande eller på rimliga villkor kan få dem, eftersom bidraget under dessa omständigheter inte är nödvändigt.

(16)  Se tillkännagivande från kommissionen om avtal av mindre betydelse som inte märkbart begränsar konkurrensen enligt artikel 81.1 i fördraget (de minimis) (EGT C 368, 22.12.2001, s. 13).

(17)  När det gäller faktorer som måste beaktas vid bedömningen av konkurrensklausuler enligt artikel 101.1 i fördraget, se relevant avsnitt i riktlinjerna om vertikala begränsningar, särskilt punkterna 129–150.

(18)  Se ärendena BMW IP/06/302 – 13.3.2006 och Opel 2006, IP/06/303 – 13.3.2006.

(19)  Se riktlinjerna om vertikala begränsningar, punkt 141.

(20)  EGT L 1, 4.1.2003, s. 1.

(21)  Om en bilhandlare köper 100 bilar av märket A under ett år för att möta efterfrågan och önskar köpa 100 bilar av märket B, skulle en inköpsskyldighet på minst 80 % vad gäller märket A innebära att handlaren skulle bli tvungen att köpa 160 bilar av märket A följande år. Med tanke på att graden av marknadsgenomträngning sannolikt kommer att vara relativt stabil kommer handlaren med all sannolikhet att befinna sig i en situation med ett stort lager av osålda bilar av märket A. Handlaren blir således tvungen att drastiskt skära ned på sina inköp av märket B för att undvika denna situation. Beroende på de särskilda omständigheterna i ärendet kan en sådan praxis betraktas som en skyldighet att sälja ett enda märke.

(22)  Erinras bör dock att i enlighet med EU-domstolarnas rättspraxis kan rent kvalitativa selektiva distributionssystem icke desto mindre begränsa konkurrensen när förekomsten av ett visst antal sådana system inte lämnar något utrymme till andra former av distribution som bygger på andra konkurrensmetoder. Denna situation uppstår vanligtvis inte på marknaderna för försäljning av nya fordon, där leasing och andra liknande arrangemang är ett gångbart alternativ till ett direkt köp av ett fordon, inte heller på marknaderna för reparation och underhåll, så länge som oberoende reparatörer ger konsumenterna en alternativ kanal för underhållet av sina fordon. Se t.ex. mål T-88/92, Groupement d'achat Édouard Leclerc mot kommissionen, REG 1996, s. II-1961.

(23)  Uppfattningen att gränsöverskridande handelsbegränsningar kan vara skadliga för konsumenterna har bekräftats av domstolen i mål C-551/03 P, General Motors, REG 2006, s. I-3173, punkterna 67 och 68, mål C-338/00 P, Volkswagen mot kommissionen, REG 2003, s. I-9189, punkterna 44 och 49, och mål T-450/05, Peugeot mot kommissionen, dom av den 9 juli 2009, ännu inte offentliggjord, punkterna 46–49.

(24)  Kommissionens beslut 98/273/EG av den 28 januari 1998 (ärende IV/35.733 – VW), kommissionens beslut 2001/146/EG av den 20 september 2000 (ärende COMP/36.653 – Opel) EGT L 59, 28.2.2001, s. 1, kommissionens beslut 2002/758/EG av 10 den oktober 2001 (ärende COMP/36.264 – Mercedes-Benz) EGT L 257, 25.9.2002, s. 1, kommissionens beslut 2006/431/EG av den 5 oktober 2005 (ärendena F-2/36.623/36.820/37.275 – SEP m.fl./Peugeot SA).

(25)  De förenade målen 25 och 26/84 Ford-Werke AG och Ford of Europe Inc. mot kommissionen, REG 1985, s. 2725.

(26)  Under vissa omständigheter kan en systemmarknad som inbegriper motorfordon och reservdelar tillsammans definieras, med hänsyn tagen till bland annat motorfordonets livslängd samt användarnas preferenser och köpvanor. Se kommissionens tillkännagivande om definitionen av relevant marknad i gemenskapens konkurrenslagstiftning (EGT C 372, 9.12.1997, s. 5, punkt 56). En viktig faktor är om en betydande andel av köparna gör sina val med hänsyn tagen till fordonets livscykelkostnader eller inte. Exempelvis kan köpvanorna skilja sig kraftigt åt mellan köpare av lastbilar som köper och driver en lastbilsflotta, och som beaktar underhållskostnaderna vid tidpunkten för köpet av fordonet och köpare av enskilda fordon. En annan relevant faktor är förekomsten och den relativa ställningen för reservdelsleverantörer, reparatörer och/eller återförsäljare av reservdelar på eftermarknaden som är oberoende från fordonstillverkare. I de flesta fall finns det sannolikt en separat märkesspecifik eftermarknad, främst eftersom de flesta köpare är privatpersoner eller små och medelstora företag som köper fordon och eftermarknadstjänster separat och inte har systematisk tillgång till uppgifter som sätter dem i stånd att i förväg bedöma de totala kostnaderna för att äga fordonet.

(27)  Som påpekas i punkt 54 blir detta generellt fallet på marknaderna för reparation och underhåll så länge oberoende reparatörer ger konsumenterna en alternativ kanal för underhållet av sina fordon.

(28)  EUT L 171, 29.6.2007, s. 1.

(29)  EUT L 199, 28.7.2008, s. 1.

(30)  EUT L 188, 18.7.2009, s. 1.

(31)  Affärsinformation kan betraktas som information som används för att driva en reparations- och underhållsverksamhet, men som inte behövs för att reparera eller underhålla fordon. Som exempel kan nämnas programvara för fakturering eller information om de timavgifter som används inom det auktoriserade nätverket.

(32)  Exempelvis information som lämnas till ett förlag i syfte att vidarebefordras till fordonsreparatörer.

(33)  Information om monteringen av en reservdel eller om hur ett verktyg används på ett fordon bör anses som användning för reparation och underhåll, medan information om design, produktionsprocessen eller de material som används vid tillverkningen av en reservdel bör anses inte tillhöra denna kategori, och den får därför undanhållas.

(34)  Den oberoende aktören ska inte tvingas köpa reservdelen i fråga för att få denna information.

(35)  EUT L 95, 9.4.2009, s. 7.

---

UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/28 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/28

---

Sammanfattande information från medlemsstaterna om statligt stöd som beviljas enligt kommissionens förordning (EG) nr 736/2008 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag som är verksamma inom produktion, beredning och saluföring av fiskeriprodukter

(Text av betydelse för EES)

2010/C 138/06

Stödnummer: XF 14/09

Medlemsstat: Frankrike.

Region/myndighet som beviljar stödet: Franska staten via jordbruks- och fiskeriministern (Ministre de l'agriculture et de la pêche).

Benämning: Aide attribuée au groupement de défense sanitaire aquacole d'Aquitaine en application du règlement (CE) no 736/2008 de la Commission du 22 juillet 2008 relatif à l'application des articles 87 et 88 du traité CE aux aides accordées aux petites et moyennes entreprises actives dans la production, la transformation et la commercialisation de produits de la pêche.

Rättslig grund: contrat de projet État-Région (CPER) Aquitaine 2007-2013.

Stödordningens beräknade utgifter per år eller totalt belopp som beviljats företaget som stöd för särskilda ändamål: 147 900 euro.

Högsta tillåtna stödnivå: 60 %.

Ikraftträdande: 1 augusti 2009.

Stödordningens eller det individuella stödets varaktighet (senast den 30 juni 2014). Ange följande: Sista datum för ansökan om slutbetalning är den 30 juni 2012.

Stödets syfte: Att sörja för goda sanitära förhållanden och goda miljöförhållanden inom vattenbruket i Aquitaine. De gemensamma insatser som genomförs av Groupement de Défense Sanitaire Aquacole d'Aquitaine (GDSSA) syftar till att främja samtliga vattenbruk i regionen.

Ange vilka artiklar som åberopas: Artikel 17 – Stöd till gemensamma insatser.

Berörd(a) sektor(er): Vattenbruk, fiskodling

Den beviljande myndighetens namn och adress:

| Ministère de l'agriculture et de la pêche |
| --- |
| Direction des pêches maritimes et de ľaquaculture |
| Bureau de la pisciculture et de la pêche continentale |
| 3 place de Fontenoy |
| 75007 Paris |
| FRANCE |

Ministère de l'agriculture et de la pêche

Direction des pêches maritimes et de ľaquaculture

Bureau de la pisciculture et de la pêche continentale

3 place de Fontenoy

75007 Paris

FRANCE

Webbadress där hela texten till stödordningen eller de kriterier och villkor enligt vilka stöd för särskilda ändamål beviljas vid sidan av en befintlig stödordning återfinns: http://www.aquitaine.pref.gouv.fr

och

http://www.aquitaine.fr

Motivering: Det stöd som inrättats inom ramen för projektavtal mellan staten och regionerna (contrat de projets État-Région (CPER)) gör det möjligt att finansiera åtgärder utan stöd från Europeiska fiskerifonden.

---

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/29 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/29

---

Utdrag ur beslut om inledande av likvidationsförfarande mot Banco Privado Português, fattat enligt artikel 9 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG om rekonstruktion och likvidation av kreditinstitut

(Ska offentliggöras i enlighet med artikel 13 i det direktivet och artikel 21 i lag nr 199/2006 av den 25 oktober 2006)

2010/C 138/07

Portugals centralbank, som är behörig förvaltningsmyndighet i ärenden som rör likvidation av kreditinstitut enligt artikel 2 sjätte strecksatsen i direktiv 2001/24/EG, beslutade den 15 april 2010, enligt artikel 23 i de allmänna bestämmelser för kreditinstitut och finansföretag som infördes genom lag nr 298/92 av den 31 december 1992 och med beaktande av artikel 152 och artikel 22.1 f i den lagen, att återkalla tillståndet att bedriva verksamhet för Banco Privado Português SA, efter att ha fastställt att de rekapitaliserings- och återhämtningsåtgärder som vidtagits inom ramen för centralbankens extraordinära rekonstruktionsprogram inte är bärkraftiga. Enligt lagen innebär detta beslut att Banco Privado Português SA upplöses och likvideras.

Det beslutades också att återkallandet av tillståndet för Banco Privado Português SA skulle träda i kraft kl. 12 den 16 april 2010, särskilt med avseende på artikel 5.3 i lag nr 199/2006 av den 25 oktober 2006.

Det ovannämnda beslutet kan överklagas vid förvaltningsdomstolen i Lissabon (Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa, Rua Filipe Folque, n.o 12-A, 1.o, Lissabon, PORTUGAL) inom 90 dagar efter meddelandet eller offentliggörandet.

Styrelsens sekreterare

Paulo Ernesto CARVALHO AMORIM

---

V Yttranden

ADMINISTRATIVA FÖRFARANDEN

Europeiska kommissionen

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/30 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/30

---

INBJUDAN ATT LÄMNA PROJEKTFÖRSLAG – EACEA/14/10

ICI-Program för utbildningssamarbete

Samarbete inom högre utbildning mellan EU och Australien och EU och Republiken Korea

Inbjudan att lämna projektförslag 2010 för gemensamma utbytesprojekt och gemensamma studieprojekt

2010/C 138/08

1.   Syfte och beskrivning

Det övergripande syftet är att öka den ömsesidiga förståelsen mellan invånarna i EU och i partnerländerna, bland annat genom att förbättra deras kunskaper om varandras språk, kultur och institutioner, samt att höja kvaliteten på den högre utbildningen och yrkesutbildningen genom att stimulera balanserade partnerskap mellan institutioner för högre utbildning och yrkesutbildning i EU och partnerländerna.

2.   Vem får söka

Behöriga att söka är institutioner för högre utbildning eller yrkesutbildning samt konsortier av institutioner för högre utbildning och/eller yrkesutbildning.

De sökande måste komma från ett av partnerländerna och från en av de 27 EU-medlemsstaterna. I år är programmet inriktat på samarbete med Australien och Republiken Korea.

3.   Bidragsberättigade åtgärder

Inbjudan att lämna projektförslag gäller två typer av åtgärder: gemensamma utbytesprojekt och gemensamma studieprojekt.

För gemensamma utbytesprojekt ges stöd för att göra det möjligt för konsortier av institutioner för högre utbildning och yrkesutbildning i EU och partnerländerna att genomföra gemensamma studie- och yrkesutbildningsprogram samt utbytesprogram för studerande och fakultetsmedlemmar. Stödet omfattar ett schablonbelopp för administration samt stipendier till studerande och medlemmar av den akademiska och administrativa personalen. Ett konsortium som ansöker om ett ICI–ECP gemensamt utbytesprojekt måste omfatta minst tre institutioner för högre utbildning och/eller yrkesutbildning från tre olika EU-medlemsstater och minst två institutioner från partnerlandet. Gemensamma utbytesprojekt får pågå i högst 36 månader.

För gemensamma studieprojekt ges stöd för att utveckla och genomföra program för dubbel eller gemensam examen. Stödet omfattar ett schablonbelopp för utvecklingsarbete och administration samt stipendier till studerande och medlemmar av den akademiska och administrativa personalen. Ett konsortium som ansöker om ett ICI–ECP gemensamt studieprojekt ska omfatta minst två institutioner för högre utbildning och/eller yrkesutbildning från två olika EU-medlemsstater och minst två institutioner från partnerlandet. Gemensamma studieprojekt får pågå i högst 48 månader.

Planerad start för projekten är november 2010.

4.   Tilldelningskriterier

Följande kvalitetskriterier kommer att tillämpas för att fastställa varje projektförslags sammanlagda kvalitetspoäng:

Projektets betydelse för förhållandet mellan EU och partnerländerna (motsvarande 25 procent av den totala poängsumman) avgörs av

| a) | hur väl förslaget stämmer överens med målen för denna förslagsinbjudan, |
| --- | --- |

a)

hur väl förslaget stämmer överens med målen för denna förslagsinbjudan,

| b) | vilket mervärde studieprogrammet kommer att tillföra inom det aktuella ämnet och yrket när det gäller relationerna mellan EU och ett av partnerländerna. |
| --- | --- |

b)

vilket mervärde studieprogrammet kommer att tillföra inom det aktuella ämnet och yrket när det gäller relationerna mellan EU och ett av partnerländerna.

Bidraget till kvalitet och spetskunskap (motsvarande 25 procent av den totala poängsumman) avgörs av

| a) | projektets förväntade bidrag till kvalitet, spetskunskap och innovation på utbildningsområdet, |
| --- | --- |

a)

projektets förväntade bidrag till kvalitet, spetskunskap och innovation på utbildningsområdet,

| b) | projektets betydelse för att förbättra undervisningsmetoder och studenternas möjligheter till fortsatta studier eller yrkesarbete, |
| --- | --- |

b)

projektets betydelse för att förbättra undervisningsmetoder och studenternas möjligheter till fortsatta studier eller yrkesarbete,

| c) | en definition inom ramen för ett kontrollsystem för den akademiska kvaliteten som effektivt säkrar bidraget till akademisk spetskunskap. |
| --- | --- |

c)

en definition inom ramen för ett kontrollsystem för den akademiska kvaliteten som effektivt säkrar bidraget till akademisk spetskunskap.

Kvaliteten på projektets genomförande (50 procent av den totala poängsumman) avgörs av

| a) | om det finns väl definierade samarbetsmekanismer och en administrativ struktur för ett fungerande partnerskap, |
| --- | --- |

a)

om det finns väl definierade samarbetsmekanismer och en administrativ struktur för ett fungerande partnerskap,

| b) | balansen mellan de deltagande institutionerna när det gäller utbytes- och/eller studieprogrammen och balansen i de föreslagna utbytena, |
| --- | --- |

b)

balansen mellan de deltagande institutionerna när det gäller utbytes- och/eller studieprogrammen och balansen i de föreslagna utbytena,

| c) | tillämpningen av välgrundade mekanismer för urvalet av studenter som baseras öppenhet, jämlikhet och meritprincipen, samt av partnerskapet fastställda gemensamma krav för gemensam ansökan, behörighet och examineringsförfarande, |
| --- | --- |

c)

tillämpningen av välgrundade mekanismer för urvalet av studenter som baseras öppenhet, jämlikhet och meritprincipen, samt av partnerskapet fastställda gemensamma krav för gemensam ansökan, behörighet och examineringsförfarande,

| d) | välgrundande och tydliga system för akademiska betyg och överföring av betyg som är förenliga med ECTS-systemet, |
| --- | --- |

d)

välgrundande och tydliga system för akademiska betyg och överföring av betyg som är förenliga med ECTS-systemet,

| e) | kvaliteten på de resurser som finns tillgängliga för att ta emot utländska studenter och fakultetsmedlemmar, |
| --- | --- |

e)

kvaliteten på de resurser som finns tillgängliga för att ta emot utländska studenter och fakultetsmedlemmar,

| f) | kvaliteten på språkplanen, |
| --- | --- |

f)

kvaliteten på språkplanen,

| g) | kvaliteten på system för uppföljning och utvärdering, |
| --- | --- |

g)

kvaliteten på system för uppföljning och utvärdering,

| h) | kvaliteten på åtgärder för spridning, |
| --- | --- |

h)

kvaliteten på åtgärder för spridning,

| i) | kvaliteten på hållbarhetsplaner. |
| --- | --- |

i)

kvaliteten på hållbarhetsplaner.

5.   Budget

Den budget som finns tillgänglig uppgår till cirka 2,45 miljoner EUR. Partnerländerna kommer att bidra med finansiering i jämförbar nivå enligt de regler som gäller för vart och ett av dem. Finansiering planeras för 3–4 projekt mellan EU och Australien och 3–4 projekt mellan EU och Korea under 2010, varav åtminstone 2 enligt planerna ska vara gemensamma studieprojekt.

Maximal finansiering på EU-sidan kommer att uppgå till 465 000 EUR för fyraåriga gemensamma studieprojekt, 232 500 EUR för treåriga gemensamma utbytesprojekt med tre EU-institutioner och 310 000 EUR för treåriga gemensamma utbytesprojekt med fyra eller fler EU-institutioner.

6.   Sista ansökningsdag

Ansökningar ska lämnas både till EU och till institutionerna i Australien (Australian Department of Education — DEEWR) och Republiken Korea (Ministry of Education, Science and Technology — MEST).

Ansökningar från den samordnande institutionen inom EU ska sändas till Genomförandeorganet för utbildning, audiovisuella medier och kultur senast den 6 september 2010. Ansökningar med poststämpel efter detta datum kommer inte att beaktas. Ansökningarna ska sändas till följande adress:

| The Education, Audiovisual and Culture Executive Agency |
| --- |
| EU-ICI Call for Proposals 2010 |
| Avenue du Bourget 1 |
| BOUR 02/17 |
| 1140 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

The Education, Audiovisual and Culture Executive Agency

EU-ICI Call for Proposals 2010

Avenue du Bourget 1

BOUR 02/17

1140 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

Ansökningar från den samordnande institutionen inom EU ska göras på korrekt formulär, som ska fyllas i, undertecknas av den person som är behörig att ingå rättsligt bindande åtaganden för den sökande organisationens räkning, samt dateras.

Australiska ansökningar och underlag ska skickas med rekommenderat brev till

| Mr Steve Nerlich |
| --- |
| Director |
| Research, Analysis and Europe Section (C72NB3) |
| Department of Education, Employment and Workplace Relations |
| GPO Box 9880 |
| Canberra ACT 2601 |
| AUSTRALIA |

Mr Steve Nerlich

Director

Research, Analysis and Europe Section (C72NB3)

Department of Education, Employment and Workplace Relations

GPO Box 9880

Canberra ACT 2601

AUSTRALIA

Koreanska ansökningar och underlag ska skickas med rekommenderat brev till

| ICI Education Co-operation Programme |
| --- |
| Youngki YOON, Deputy Director |
| Global Human Resource Division |
| Ministry of Education, Science and Technology |
| 55, Sejong-no, Jongno-gu, Seoul |
| REPUBLIC OF KOREA 110-760 |

ICI Education Co-operation Programme

Youngki YOON, Deputy Director

Global Human Resource Division

Ministry of Education, Science and Technology

55, Sejong-no, Jongno-gu, Seoul

REPUBLIC OF KOREA 110-760

7.   Ytterligare upplysningar

Riktlinjer och ansökningsformulär finns på följande webbplats:

http://eacea.ec.europa.eu/extcoop/ici-ecp/index_en.htm

Ansökningarna måste lämnas in på det avsedda formuläret och innehålla alla de bilagor och den information som efterfrågas.

---

FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN

Europeiska kommissionen

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/33 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/33

---

Förhandsanmälan av en koncentration

(Ärende COMP/M.5885 – Altarea/Predica/ABP/Aldeta)

Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande

(Text av betydelse för EES)

2010/C 138/09

| 1. | Kommissionen mottog den 20 maj 2010 en anmälan om en föreslagen koncentration enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1), genom vilken företagen Altarea (Altarea, Frankrike), Predica (Predica, Frankrike) som tillhör Crédit Agricole SA (GCA) och Stichting Pensioenfonds ABP (ABP, Nederländerna), på det sätt som avses i artikel 3.1 b i EG:s koncentrationsförordning, förvärvar gemensam kontroll över företaget Aldeta (Aldeta, Frankrike), genom förvärv av aktier. |
| --- | --- |

1.

Kommissionen mottog den 20 maj 2010 en anmälan om en föreslagen koncentration enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1), genom vilken företagen Altarea (Altarea, Frankrike), Predica (Predica, Frankrike) som tillhör Crédit Agricole SA (GCA) och Stichting Pensioenfonds ABP (ABP, Nederländerna), på det sätt som avses i artikel 3.1 b i EG:s koncentrationsförordning, förvärvar gemensam kontroll över företaget Aldeta (Aldeta, Frankrike), genom förvärv av aktier.

| 2. | De berörda företagen bedriver följande affärsverksamhet:






  — | Altarea: Moderbolag till Altarea Cogedim-koncernen som i huvudsak är verksamt inom kommersiella fastigheter i Frankrike. Koncernen är främst verksam inom innehav och förvaltning för egen räkning av shoppingcentrum, |
| --- | --- | --- |

2.

De berörda företagen bedriver följande affärsverksamhet:

—

Altarea: Moderbolag till Altarea Cogedim-koncernen som i huvudsak är verksamt inom kommersiella fastigheter i Frankrike. Koncernen är främst verksam inom innehav och förvaltning för egen räkning av shoppingcentrum,

| — | Predica: Dotterbolag till GCA som är verksam inom bank- och försäkringssektorn. Predica innehar och förvaltar fastighetstillgångar för egen räkning, |
| --- | --- |

—

Predica: Dotterbolag till GCA som är verksam inom bank- och försäkringssektorn. Predica innehar och förvaltar fastighetstillgångar för egen räkning,

| — | ABP: Pensionsfond för arbetsgivare och arbetstagare inom de centrala myndigheterna och utbildningssektorn i Nederländerna. ABP innehar bland annat andelar i fastighetssektorn i Frankrike, |
| --- | --- |

—

ABP: Pensionsfond för arbetsgivare och arbetstagare inom de centrala myndigheterna och utbildningssektorn i Nederländerna. ABP innehar bland annat andelar i fastighetssektorn i Frankrike,

| — | Aldeta: Företag som uteslutande äger och driver ett shoppingcentrum som kallas ”Cap 3000”, i Saint-Laurent du Var (Alpes Maritimes, Frankrike). |
| --- | --- |

—

Aldeta: Företag som uteslutande äger och driver ett shoppingcentrum som kallas ”Cap 3000”, i Saint-Laurent du Var (Alpes Maritimes, Frankrike).

| 3. | Kommissionen har vid en preliminär granskning kommit fram till att den anmälda koncentrationen kan omfattas av EG:s koncentrationsförordning, dock med det förbehållet att ett slutligt beslut i denna fråga fattas senare. Det bör noteras att detta ärende kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande, i enlighet med kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt EG:s koncentrationsförordning (2). |
| --- | --- |

3.

Kommissionen har vid en preliminär granskning kommit fram till att den anmälda koncentrationen kan omfattas av EG:s koncentrationsförordning, dock med det förbehållet att ett slutligt beslut i denna fråga fattas senare. Det bör noteras att detta ärende kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande, i enlighet med kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt EG:s koncentrationsförordning (2).

| 4. | Kommissionen uppmanar berörda tredje parter att till den lämna eventuella synpunkter på den föreslagna koncentrationen.
  Synpunkterna ska ha kommit in till kommissionen senast tio dagar efter detta offentliggörande. Synpunkterna kan sändas till kommissionen per fax (+32 22964301), per e-post till COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu eller per post, med angivande av referens COMP/M.5885 – Altarea/Predica/ABP/Aldeta, till





  Europeiska kommissionen |
| --- | --- |
| Generaldirektoratet för konkurrens |
| Registratorskontoret ”Företagskoncentrationer och -fusioner” |
| J-70 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

4.

Kommissionen uppmanar berörda tredje parter att till den lämna eventuella synpunkter på den föreslagna koncentrationen.

Synpunkterna ska ha kommit in till kommissionen senast tio dagar efter detta offentliggörande. Synpunkterna kan sändas till kommissionen per fax (+32 22964301), per e-post till COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu eller per post, med angivande av referens COMP/M.5885 – Altarea/Predica/ABP/Aldeta, till

Europeiska kommissionen

Generaldirektoratet för konkurrens

Registratorskontoret ”Företagskoncentrationer och -fusioner”

J-70

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1 (EG:s koncentrationsförordning).

(2)  EUT C 56, 5.3.2005, s. 32 (Tillkännagivande om ett förenklat förfarande).

---

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/34 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/34

---

Tillkännagivande enligt artikel 27.4 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 i ärendet COMP/39.398 – Visa MIF

(Text av betydelse för EES)

2010/C 138/10

1.   INLEDNING

| (1) | I de fall där kommissionen avser att anta ett beslut om att en överträdelse måste upphöra och de berörda parterna erbjuder åtaganden för att undanröja de betänkligheter som kommissionen har delgivit dem i sin preliminära bedömning, får kommissionen – i enlighet med artikel 9 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget (1) – genom beslut göra dessa åtaganden bindande för företagen. Ett sådant beslut får antas för en bestämd period och ska fastställa att det inte längre finns skäl för kommissionen att ingripa. Enligt artikel 27.4 i samma förordning ska kommissionen offentliggöra en kort sammanfattning av ärendet samt huvuddragen i åtagandena. Berörda tredje parter får inkomma med synpunkter inom den tidsfrist som kommissionen fastställer. |
| --- | --- |

(1)

I de fall där kommissionen avser att anta ett beslut om att en överträdelse måste upphöra och de berörda parterna erbjuder åtaganden för att undanröja de betänkligheter som kommissionen har delgivit dem i sin preliminära bedömning, får kommissionen – i enlighet med artikel 9 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget (1) – genom beslut göra dessa åtaganden bindande för företagen. Ett sådant beslut får antas för en bestämd period och ska fastställa att det inte längre finns skäl för kommissionen att ingripa. Enligt artikel 27.4 i samma förordning ska kommissionen offentliggöra en kort sammanfattning av ärendet samt huvuddragen i åtagandena. Berörda tredje parter får inkomma med synpunkter inom den tidsfrist som kommissionen fastställer.

2.   SAMMANFATTNING AV ÄRENDET

| (2) | Kommissionen antog den 3 april 2009 ett meddelande om invändningar mot Visa Europe Limited (nedan kallat Visa Europe), Visa Inc. och Visa International Services Association. |
| --- | --- |

(2)

Kommissionen antog den 3 april 2009 ett meddelande om invändningar mot Visa Europe Limited (nedan kallat Visa Europe), Visa Inc. och Visa International Services Association.

| (3) | I meddelandet om invändningar, som är en preliminär bedömning enligt artikel 9.1 i förordning (EG) nr 1/2003, sammanfattas kommissionens preliminära uppfattning att Visa Europe, som är en sammanslutning av europeiska banker, har överträtt artikel 101 i EUF-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet genom att fastställa multilaterala förmedlingsavgifter (multilaterally agreed interchange fees, MIF, nedan kallade förmedlingsavgifter) för gränsöverskridande och vissa inhemska (2) transaktioner via försäljningsställen med VISA-, VISA Electron- och V PAY-betalkort inom EES. |
| --- | --- |

(3)

I meddelandet om invändningar, som är en preliminär bedömning enligt artikel 9.1 i förordning (EG) nr 1/2003, sammanfattas kommissionens preliminära uppfattning att Visa Europe, som är en sammanslutning av europeiska banker, har överträtt artikel 101 i EUF-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet genom att fastställa multilaterala förmedlingsavgifter (multilaterally agreed interchange fees, MIF, nedan kallade förmedlingsavgifter) för gränsöverskridande och vissa inhemska (2) transaktioner via försäljningsställen med VISA-, VISA Electron- och V PAY-betalkort inom EES.

| (4) | Förmedlingsavgifter betalas i praktiken av affärsidkarens bank (den inlösande banken) till kortinnehavarens bank (den utfärdande banken) för alla transaktioner som genomförs med ett betalkort på ett försäljningsställe. När en kortinnehavare använder ett betalkort för att köpa varor eller tjänster av en affärsidkare betalar denne i praktiken en serviceavgift till den inlösande banken. Den inlösande banken behåller en del av denna avgift (den inlösande bankens marginal) och skickar en del (förmedlingsavgiften) till den utfärdande banken), medan en liten del går till systemoperatören (i det här fallet VISA). I praktiken bestäms således en stor del av serviceavgiften för affärsidkaren på grundval av förmedlingsavgiften. |
| --- | --- |

(4)

Förmedlingsavgifter betalas i praktiken av affärsidkarens bank (den inlösande banken) till kortinnehavarens bank (den utfärdande banken) för alla transaktioner som genomförs med ett betalkort på ett försäljningsställe. När en kortinnehavare använder ett betalkort för att köpa varor eller tjänster av en affärsidkare betalar denne i praktiken en serviceavgift till den inlösande banken. Den inlösande banken behåller en del av denna avgift (den inlösande bankens marginal) och skickar en del (förmedlingsavgiften) till den utfärdande banken), medan en liten del går till systemoperatören (i det här fallet VISA). I praktiken bestäms således en stor del av serviceavgiften för affärsidkaren på grundval av förmedlingsavgiften.

| (5) | I meddelandet om invändningar uttrycks farhågor för att förmedlingsavgifter har till syfte och effekt att begränsa konkurrensen avsevärt på marknaden för inlösen till skada för affärsidkare och indirekt deras kunder. Förmedlingsavgifterna förefaller höja den grundval på vilken de inlösande bankerna fastställer serviceavgifter för affärsidkare genom att skapa ett betydande kostnadselement som är gemensamt för samtliga inlösande banker. Enligt kommissionens preliminära uppfattning är Visa Europes förmedlingsavgifter inte nödvändiga objektivt sett. Den konkurrensbegränsande effekten på marknaden för inlösen förstärks ytterligare av förmedlingsavgifternas inverkan på nätverket och marknaderna för inlösen och av andra nätregler och annan nätpraxis (regeln om att alla kort måste godtas (Honour All Cards Rule (HACR)), förbudet mot extraavgifter (No Discrimination Rule (NDR)) samt blandning och tillämpning av olika förmedlingsavgifter på gränsöverskridande inlösande banker till skillnad från inhemska inlösande banker). Enligt meddelandet om invändningar uppfyller förmedlingsavgifterna dessutom inte heller villkoren för ett undantag enligt artikel 101.3 i EUF-fördraget, eftersom de inte medför effektivitetsvinster som tillförsäkrar konsumenterna en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås. |
| --- | --- |

(5)

I meddelandet om invändningar uttrycks farhågor för att förmedlingsavgifter har till syfte och effekt att begränsa konkurrensen avsevärt på marknaden för inlösen till skada för affärsidkare och indirekt deras kunder. Förmedlingsavgifterna förefaller höja den grundval på vilken de inlösande bankerna fastställer serviceavgifter för affärsidkare genom att skapa ett betydande kostnadselement som är gemensamt för samtliga inlösande banker. Enligt kommissionens preliminära uppfattning är Visa Europes förmedlingsavgifter inte nödvändiga objektivt sett. Den konkurrensbegränsande effekten på marknaden för inlösen förstärks ytterligare av förmedlingsavgifternas inverkan på nätverket och marknaderna för inlösen och av andra nätregler och annan nätpraxis (regeln om att alla kort måste godtas (Honour All Cards Rule (HACR)), förbudet mot extraavgifter (No Discrimination Rule (NDR)) samt blandning och tillämpning av olika förmedlingsavgifter på gränsöverskridande inlösande banker till skillnad från inhemska inlösande banker). Enligt meddelandet om invändningar uppfyller förmedlingsavgifterna dessutom inte heller villkoren för ett undantag enligt artikel 101.3 i EUF-fördraget, eftersom de inte medför effektivitetsvinster som tillförsäkrar konsumenterna en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås.

| (6) | Meddelandet om invändningar riktades också till Visa Inc. och Visa International Service Association den 29 maj 2009, särskilt vad avser den eventuella tillämpningen av deras interregionala förmedlingsavgifter (dvs. i den mån dessa avgifter skulle kunna tillämpas på gränsöverskridande eller inhemska transaktioner med VISA- och V PAY-konsumentkort inom EES) och deras roll när det gäller att fastställa HACR- och NDR-reglerna. |
| --- | --- |

(6)

Meddelandet om invändningar riktades också till Visa Inc. och Visa International Service Association den 29 maj 2009, särskilt vad avser den eventuella tillämpningen av deras interregionala förmedlingsavgifter (dvs. i den mån dessa avgifter skulle kunna tillämpas på gränsöverskridande eller inhemska transaktioner med VISA- och V PAY-konsumentkort inom EES) och deras roll när det gäller att fastställa HACR- och NDR-reglerna.

3.   HUVUDDRAGEN I DE ERBJUDNA ÅTAGANDENA

| (7) | Parterna i förfarandet godtar inte kommissionens preliminära bedömning. Visa Europe har dock erbjudit åtaganden enligt artikel 9 i förordning (EG) nr 1/2003 för att undanröja kommissionens betänkligheter beträffande konkurrensen inom segmentet för betalkort med omedelbar debitering. |
| --- | --- |

(7)

Parterna i förfarandet godtar inte kommissionens preliminära bedömning. Visa Europe har dock erbjudit åtaganden enligt artikel 9 i förordning (EG) nr 1/2003 för att undanröja kommissionens betänkligheter beträffande konkurrensen inom segmentet för betalkort med omedelbar debitering.

| (8) | Dessa åtaganden sammanfattas nedan och offentliggörs i sin helhet på engelska på generaldirektoratet för konkurrens webbplats:
  http://ec.europa.eu/competition/index_en.html |
| --- | --- |

(8)

Dessa åtaganden sammanfattas nedan och offentliggörs i sin helhet på engelska på generaldirektoratet för konkurrens webbplats:

http://ec.europa.eu/competition/index_en.html

| (9) | Visa Europe gör ett åtagande om att de årliga viktade genomsnittliga gränsöverskridande förmedlingsavgifterna till transaktioner som genomförs med konsumentkort med omedelbar debitering ska begränsas till 20 baspunkter (0,2 %) inom två månader efter att beslutet rörande åtagandet delgivits Visa Europe. Denna begränsning ska också gälla separat i vart och ett av de EES-länder för vilka Visa Europe direkt fastställer särskilda inhemska förmedlingsavgifter för konsumentkort med omedelbar debitering och i de EES-länder där gränsöverskridande förmedlingsavgifter gäller i avsaknad av andra multilaterala förmedlingsavgifter. |
| --- | --- |

(9)

Visa Europe gör ett åtagande om att de årliga viktade genomsnittliga gränsöverskridande förmedlingsavgifterna till transaktioner som genomförs med konsumentkort med omedelbar debitering ska begränsas till 20 baspunkter (0,2 %) inom två månader efter att beslutet rörande åtagandet delgivits Visa Europe. Denna begränsning ska också gälla separat i vart och ett av de EES-länder för vilka Visa Europe direkt fastställer särskilda inhemska förmedlingsavgifter för konsumentkort med omedelbar debitering och i de EES-länder där gränsöverskridande förmedlingsavgifter gäller i avsaknad av andra multilaterala förmedlingsavgifter.

| (10) | På grundval av undersökningar som centralbankerna i flera EES-länder har genomfört för att jämföra kostnaderna för användning av kort respektive kontanter anser kommissionen preliminärt att de förmedlingsavgifter som Visa Europe har åtagit sig att tillämpa på transaktioner som genomförs med konsumentkort med omedelbar debitering är förenliga med den ”merchant indifference”-metod som utvecklats i den ekonomiska litteraturen (det s.k. turisttestet) (3). Den avgift som klarar detta test (även kallad balansavgift, balancing fee) sätts på en sådan nivå att det är oväsentligt för affärsidkarna om de får betalt med kort eller i kontanter. Balanseringen fungerar så att affärsidkare inte betalar avgifter som är högre än deras transaktionsvinst vid kortbetalning. Transaktionsvinster kan uppstå t.ex. när kortbetalningar minskar affärsidkarnas kostnader jämfört med kontantbetalningar (t.ex. därför att transport- och säkerhetskostnader vid användning av kontanter sparas in eller därför att betalningen vid kassan sker snabbare). Under vissa förutsättningar (t.ex. i vilken utsträckning avgiften överförs på kortinnehavarna) garanterar detta att kortinnehavare träffar effektiva val mellan olika betalningsinstrument. I det fallet blir det tack vare förmedlingsavgifterna möjligt att ge korrekta prissignaler till kortinnehavarna, som anpassar sitt beteende i enlighet med det. |
| --- | --- |

(10)

På grundval av undersökningar som centralbankerna i flera EES-länder har genomfört för att jämföra kostnaderna för användning av kort respektive kontanter anser kommissionen preliminärt att de förmedlingsavgifter som Visa Europe har åtagit sig att tillämpa på transaktioner som genomförs med konsumentkort med omedelbar debitering är förenliga med den ”merchant indifference”-metod som utvecklats i den ekonomiska litteraturen (det s.k. turisttestet) (3). Den avgift som klarar detta test (även kallad balansavgift, balancing fee) sätts på en sådan nivå att det är oväsentligt för affärsidkarna om de får betalt med kort eller i kontanter. Balanseringen fungerar så att affärsidkare inte betalar avgifter som är högre än deras transaktionsvinst vid kortbetalning. Transaktionsvinster kan uppstå t.ex. när kortbetalningar minskar affärsidkarnas kostnader jämfört med kontantbetalningar (t.ex. därför att transport- och säkerhetskostnader vid användning av kontanter sparas in eller därför att betalningen vid kassan sker snabbare). Under vissa förutsättningar (t.ex. i vilken utsträckning avgiften överförs på kortinnehavarna) garanterar detta att kortinnehavare träffar effektiva val mellan olika betalningsinstrument. I det fallet blir det tack vare förmedlingsavgifterna möjligt att ge korrekta prissignaler till kortinnehavarna, som anpassar sitt beteende i enlighet med det.

| (11) | Dessutom har Visa Europe åtagit sig att fortsätta att genomföra och vidareutveckla de åtgärder för ökad insyn som infördes av Visa Europes styrelse i mars 2009. Visa Europe gör i synnerhet följande åtaganden:






  — | Visa Europa ska fortsätta tillämpa förbudet mot att ta ut samma serviceavgifter av affärsidkare för mer än ett betalkortsystem eller mer än en typ av Visa Europe-kort, och kräva att de inlösande bankerna fakturerar affärsidkarnas serviceavgifter separat för varje typ av kort. |
| --- | --- | --- |

(11)

Dessutom har Visa Europe åtagit sig att fortsätta att genomföra och vidareutveckla de åtgärder för ökad insyn som infördes av Visa Europes styrelse i mars 2009. Visa Europe gör i synnerhet följande åtaganden:

—

Visa Europa ska fortsätta tillämpa förbudet mot att ta ut samma serviceavgifter av affärsidkare för mer än ett betalkortsystem eller mer än en typ av Visa Europe-kort, och kräva att de inlösande bankerna fakturerar affärsidkarnas serviceavgifter separat för varje typ av kort.

| — | Visa Europe fortsätter kräva att Visa Europe-medlemmar registrerar samtliga Förmedlingsavgifter och tillämpar dem på både utställande bankers och inlösande bankers gränsöverskridande transaktioner. |
| --- | --- |

—

Visa Europe fortsätter kräva att Visa Europe-medlemmar registrerar samtliga Förmedlingsavgifter och tillämpar dem på både utställande bankers och inlösande bankers gränsöverskridande transaktioner.

| — | Visa Europe fortsätter att offentliggöra alla inomregionala och inhemska Förmedlingsavgifter på sin webbplats så att en tillämplig förmedlingsavgift kan identifieras för alla typer av transaktioner, och kräver att inlösande banker informerar affärsidkarna om detta. |
| --- | --- |

—

Visa Europe fortsätter att offentliggöra alla inomregionala och inhemska Förmedlingsavgifter på sin webbplats så att en tillämplig förmedlingsavgift kan identifieras för alla typer av transaktioner, och kräver att inlösande banker informerar affärsidkarna om detta.

| — | Visa Europe säkerställer att bankkort för tjänstebruk som ges ut i EES är lätt och på ett synligt sätt känns igen och att alla sådana kort kan identifieras elektroniskt i den inlösande bankens eller affärsidkarens kassaterminal om terminalen har de tekniska specifikationer som fordras. |
| --- | --- |

—

Visa Europe säkerställer att bankkort för tjänstebruk som ges ut i EES är lätt och på ett synligt sätt känns igen och att alla sådana kort kan identifieras elektroniskt i den inlösande bankens eller affärsidkarens kassaterminal om terminalen har de tekniska specifikationer som fordras.

| — | Visa Europa har redan separata regler om att alla kort måste godtas (Honour All Cards Rules, HACR) för Visa-, Visa Electron- och V PAY-kort, dvs. affärsidkarna får själva välja att godta Visa-, Visa Electron- och/eller V Pay-kort. Visa Europe kommer inte att ändra HACR, eftersom det tillämpas på transaktioner med omedelbar debitering. Visa Europe kommer också att kräva att de inlösande bankerna informerar affärsidkarna om att de har rätt att godta Visa-, Visa Electron-, V Pay-kort och/eller kort från konkurrerande system. |
| --- | --- |

—

Visa Europa har redan separata regler om att alla kort måste godtas (Honour All Cards Rules, HACR) för Visa-, Visa Electron- och V PAY-kort, dvs. affärsidkarna får själva välja att godta Visa-, Visa Electron- och/eller V Pay-kort. Visa Europe kommer inte att ändra HACR, eftersom det tillämpas på transaktioner med omedelbar debitering. Visa Europe kommer också att kräva att de inlösande bankerna informerar affärsidkarna om att de har rätt att godta Visa-, Visa Electron-, V Pay-kort och/eller kort från konkurrerande system.

| — | Visa Europe bibehåller sin nuvarande policy enligt vilken affärsidkare har rätt att tillåta olika inlösande banker att hantera transaktioner med de olika korttyperna inom Visa Europe-systemet och/eller konkurrerande system. |
| --- | --- |

—

Visa Europe bibehåller sin nuvarande policy enligt vilken affärsidkare har rätt att tillåta olika inlösande banker att hantera transaktioner med de olika korttyperna inom Visa Europe-systemet och/eller konkurrerande system.

| (12) | Visa Europe ska utse en förvaltare som ska övervaka att Visa Europe uppfyller sina åtaganden. Kommissionen ska ha befogenhet att godkänna eller avvisa den föreslagna förvaltaren innan denna utses. |
| --- | --- |

(12)

Visa Europe ska utse en förvaltare som ska övervaka att Visa Europe uppfyller sina åtaganden. Kommissionen ska ha befogenhet att godkänna eller avvisa den föreslagna förvaltaren innan denna utses.

| (13) | Åtagandena kommer att gälla under en fyraårsperiod från och med dagen då Visa Europe underrättades om beslutet om åtaganden och inkludera en granskningsmekanism. |
| --- | --- |

(13)

Åtagandena kommer att gälla under en fyraårsperiod från och med dagen då Visa Europe underrättades om beslutet om åtaganden och inkludera en granskningsmekanism.

| (14) | Åtagandena omfattar inte Visa Europes nuvarande Förmedlingsavgifter för konsumentkredits- och betalkortstransaktioner, som kommer att ingå i kommissionens pågående antitrustundersökning som omfattar Visa Europes tidigare Förmedlingsavgifter för konsumentkredits- och betalkortstransaktioner. De föreslagna åtagandena påverkar inte kommissionens rätt att inleda eller fortsätta förfaranden mot andra Visa-nätverksregler, såsom HACR, Visa Europes Förmedlingsavgifter för transaktioner med bankkort för tjänstebruk eller interregionala Förmedlingsavgifter. |
| --- | --- |

(14)

Åtagandena omfattar inte Visa Europes nuvarande Förmedlingsavgifter för konsumentkredits- och betalkortstransaktioner, som kommer att ingå i kommissionens pågående antitrustundersökning som omfattar Visa Europes tidigare Förmedlingsavgifter för konsumentkredits- och betalkortstransaktioner. De föreslagna åtagandena påverkar inte kommissionens rätt att inleda eller fortsätta förfaranden mot andra Visa-nätverksregler, såsom HACR, Visa Europes Förmedlingsavgifter för transaktioner med bankkort för tjänstebruk eller interregionala Förmedlingsavgifter.

| (15) | Dessa åtaganden gäller endast Visa Europe. Följaktligen kommer den pågående antitrustundersökningen (se punkt 6 ovan) mot Visa Inc. och Visa International Service Association, inklusive Förmedlingsavgifter för konsumentkort med omedelbar debitering, att fortsätta fram till dess att kommissionen har gjort en ytterligare bedömning, som kan komma att rymma eventuella synpunkter som blir resultatet av detta tillkännagivande. |
| --- | --- |

(15)

Dessa åtaganden gäller endast Visa Europe. Följaktligen kommer den pågående antitrustundersökningen (se punkt 6 ovan) mot Visa Inc. och Visa International Service Association, inklusive Förmedlingsavgifter för konsumentkort med omedelbar debitering, att fortsätta fram till dess att kommissionen har gjort en ytterligare bedömning, som kan komma att rymma eventuella synpunkter som blir resultatet av detta tillkännagivande.

4.   UPPMANING ATT LÄMNA SYNPUNKTER

| (16) | Om inte annat följer av eventuella synpunkter som blir resultatet av detta tillkännagivande avser kommissionen, med förbehåll för sitt samråd med marknadsaktörerna, att fatta ett beslut enligt artikel 9.1 i förordning (EG) nr 1/2003, i vilket de åtaganden som sammanfattas ovan och offentliggörs i sin helhet på webbplatsen för generaldirektoratet för konkurrens, förklaras vara bindande. Om åtagandena ändras väsentligt kommer ett nytt marknadstest att genomföras. |
| --- | --- |

(16)

Om inte annat följer av eventuella synpunkter som blir resultatet av detta tillkännagivande avser kommissionen, med förbehåll för sitt samråd med marknadsaktörerna, att fatta ett beslut enligt artikel 9.1 i förordning (EG) nr 1/2003, i vilket de åtaganden som sammanfattas ovan och offentliggörs i sin helhet på webbplatsen för generaldirektoratet för konkurrens, förklaras vara bindande. Om åtagandena ändras väsentligt kommer ett nytt marknadstest att genomföras.

| (17) | I enlighet med artikel 27.4 i förordning (EG) nr 1/2003 uppmanar kommissionen berörda tredje parter att lämna synpunkter på de föreslagna åtagandena. Dessa synpunkter måste ha inkommit till kommissionen senast en månad efter dagen för offentliggörandet av detta tillkännagivande. Berörda tredje parter ombeds också inkomma med en icke-konfidentiell version av sina synpunkter, där affärshemligheter och andra konfidentiella delar har strukits och ersatts med en icke-konfidentiell sammanfattning eller av orden ”affärshemligheter”” eller ””konfidentiella uppgifter”. Hänsyn kommer att tas till legitima krav på konfidentiell behandling. Om ingen icke-konfidentiell version av synpunkterna skickas in, kommer kommissionen att ha rätt att anse att synpunkterna inte innehåller konfidentiella uppgifter. |
| --- | --- |

(17)

I enlighet med artikel 27.4 i förordning (EG) nr 1/2003 uppmanar kommissionen berörda tredje parter att lämna synpunkter på de föreslagna åtagandena. Dessa synpunkter måste ha inkommit till kommissionen senast en månad efter dagen för offentliggörandet av detta tillkännagivande. Berörda tredje parter ombeds också inkomma med en icke-konfidentiell version av sina synpunkter, där affärshemligheter och andra konfidentiella delar har strukits och ersatts med en icke-konfidentiell sammanfattning eller av orden ”affärshemligheter”” eller ””konfidentiella uppgifter”. Hänsyn kommer att tas till legitima krav på konfidentiell behandling. Om ingen icke-konfidentiell version av synpunkterna skickas in, kommer kommissionen att ha rätt att anse att synpunkterna inte innehåller konfidentiella uppgifter.

| (18) | Synpunkterna kan sändas till kommissionens generaldirektorat för konkurrens med e-post (COMP-GREFFE-ANTITRUST@ec.europa.eu), med fax (+32 22950128) eller per post, med angivande av referens ”COMP/B-39.398 – Visa MIF”, till följande adress:





  Europeiska kommissionen |
| --- | --- |
| Generaldirektoratet för konkurrens |
| Registreringsenheten för antitrustärenden |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

(18)

Synpunkterna kan sändas till kommissionens generaldirektorat för konkurrens med e-post (COMP-GREFFE-ANTITRUST@ec.europa.eu), med fax (+32 22950128) eller per post, med angivande av referens ”COMP/B-39.398 – Visa MIF”, till följande adress:

Europeiska kommissionen

Generaldirektoratet för konkurrens

Registreringsenheten för antitrustärenden

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

---

(1)  EGT L 1, 4.1.2003, s. 1. Med verkan från och med den 1 december 2009 har artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget ersatts av respektive artikel 101 och 102 i EUF-fördraget. Innehållet i bestämmelserna är dock i sak oförändrat. I detta tillkännagivande bör hänvisningar till artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget när så är lämpligt förstås som hänvisningar till artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget.

(2)  För närvarande fastställs de inhemska MIF-avgifterna för nio länder av Visa Europe. I övriga EES-länder fastställs de inhemska MIF-avgifterna av medlemmarna i Visa Europe.

(3)  Se Jean-Charles Rochet och Jean Tirole, ”Must Take Cards and the Tourist Test”, nr 496, IDEI Working Papers från Institut d'Économie Industrielle (IDEI), Toulouse, http://idei.fr/doc/wp/2008/must_take_cards.pdf

---

ÖVRIGA AKTER

Europeiska kommissionen

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/37 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/37

---

Offentliggörande av en ansökan i enlighet med artikel 6.2 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel

2010/C 138/11

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt till invändningar som fastställs genom artikel 7 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 (1). Invändningar måste komma in till kommissionen senast sex månader efter dagen för detta offentliggörande.

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 510/2006

”HOFER RINDFLEISCHWURST”

EG nr: DE-PGI-0005-0722-10.10.2008

SGB ( X ) SUB ( )

1.   Beteckning:

”Hofer Rindfleischwurst”

2.   Medlemsstat eller tredjeland:

Tyskland

3.   Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet:

3.1   Produkttyp:

| Klass 1.2 | Köttprodukter |
| --- | --- |

Klass 1.2

Köttprodukter

3.2   Beskrivning av den produkt för vilken beteckningen i punkt 1 är tillämplig:

”Hofer Rindfleischwurst” är en bredbar råkorv. Den är avlång och stoppad i konsttarm (cellofan) med kaliber 40–55 mm. Beroende på kaliber är korven upp till 50 cm lång och väger beroende på storlek från 150 gram till 800 gram. Den har en intensiv men angenäm röd köttfärg.

”Hofer Rindfleischwurst” har en för denna korvsort typisk fin kryddig smak med en lätt pepparton. Den har vidare en angenäm röksmak då korven kallröks över bokträ.

”Hofer Rindfleischwurst” är en finmalen bredbar råkorv som kännetecknas av sin färskhet. Den behåller sin särskilda smak och den unika aromen bara två till tre dagar och kan därför inte lagras någon längre tid.

Som vakuumförpackad har ”Hofer Rindfleischwurst” lite längre hållbarhet, minst 10 dagar. Detta förutsätter dock att den vakuumförpackade nötköttskorven kyllagras.

Ytterligare kvalitetskriterier för ”Hofer Rindfleischwurst” är att den ska vara stabilt rödfärgad, utpräglat bredbar och ha en jämn konsistens.

Eftersom man använder magert nötkött för att framställa ”Hofer Rindfleischwurst” har produkten ett högt värde av bindvävsfritt köttprotein. Denna Beffe-andel får inte ligga under 10 % för ”Hofer Rindfleischwurst”. Vid analyser som genomförts inom ramen för den oberoende verksamhets- och kvalitetskontrollen för charkuterier i den bayerska charkuteribranschen har ”Hofer Rindfleischwurst” fått följande analysvärden: Vattenhalten ligger mellan 50 % och 55 %, fetthalten ligger mellan 25 % och 30 % och andelen griskött och ryggfläsk uppgår till högst 30 %.

Som tillsatser används främst nitritsalt och därutöver askorbinsyra som ska bidra till korvens röda färg. Dessa tillsatsers andel uppgår för nitritsalt till 2,5 % och för askorbinsyra till 0,5 %. Som kryddor används huvudsakligen salt och finmalen peppar. För att förfina smaken och för att ge korven en individuell karaktär kan man i liten utsträckning använda andra kryddblandningar.

3.3   Råvaror (endast för bearbetade produkter):

Kött- och fettråvarornas egenskaper är av avgörande betydelse för en korrekt framställning av ”Hofer Rindfleischwurst”. Kött från fullvuxna äldre slaktdjur föredras. Fördelarna är en intensiv köttfärg och moget kött. Nöt- och griskött används. Kött från ungnöt används således inte vid framställningen av ”Hofer Rindfleischwurst”. Som råvara används nötkött i klass R I med låg andel fettvävnad och fritt från senor (2/3) samt ryggfläsk av gris i klass S VIII (1/3). En liten andel griskött i klass S I får tillsättas tillsammans med ryggfläsket, men det görs inte så ofta.

Nötköttet kommer till största delen från kor, sällan från tjurar. Den styckningsdel som används är låret som har en fetthalt på omkring 5 %. Om griskött används tas det köttet från skinkan som har en fetthalt på cirka 4 %. Ryggfläsket har en fetthalt på cirka 70 %.

”Hofer Rindfleischwurst” kännetecknas av sin kvalitet och färskhet. Endast nyslaktat kött används vid framställningen. Moget, hängt eller djupfryst kött används inte vid framställningen.

3.4   Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung):

—

3.5   Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området:

”Hofer Rindfleischwurst” framställs i det geografiska området.

3.6   Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning etc.:

—

3.7   Särskilda regler för märkning:

—

4.   Kort beskrivning av det geografiska området:

Stadsområdet Hof och Landkreis Hof.

5.   Samband med det geografiska området:

5.1   Specifika uppgifter om det geografiska området:

”Hofer Rindfleischwurst” har en över 50-årig tradition i det avgränsade geografiska området.

1950 började slaktmästaren Hans Millitzer i Hof att framställa nötköttskorven av magert nötkött. Hans tidigare gesäll Gottfried Rädlein fortsatte sedan i denna tradition och framställde ”Hofer Rindfleischwurst” mellan 1962 och 1993 i sin egen verksamhet i Hof. Korven blev då känd långt bortom stadens gränser.

Efterfrågan var så stor att Gottfried Rädlein bearbetade upp till 15 bakkvartsparter till nötköttskorv varje vecka och ibland framställde korven även på söndagar och helgdagar efter sitt speciella recept. Den fina bredbara råkorven var en utpräglad färskvara och behöll därför sin särskilda smak och unika arom under bara två till tre dagar. ”Hofer Rindfleischwurst” var en särskilt mager och nyttig produkt som på sin tid till och med rekommenderades av läkare.

Fler slaktare i området började senare framställa korven och alla strävade de efter att producera och sälja den traditionsrika korven. I januari 1993 överlät Gottfried Rädlein sin kötthandel till det renommerade charkuteriet Albert Schiller i Hof som fram till i dag specialiserat sig på att framställa ”Hofer Rindfleischwurst” på samma sätt som Gottfried Rädlein. Tack vare den dåvarande chefen för slaktarnas sammanslutning i Hof togs produkten ”Hofer Rindfleischwurst” 1993 upp i det tyska förbundsriktlinjerna för kött och köttprodukter under riktlinje nr 2.2120.1.

5.2   Specifika uppgifter om produkten:

”Hofer Rindfleischwurst” är som redan nämnts en vara av hög kvalitet med en särpräglad smak som är väl känd som en regional specialitet och har högt anseende särskilt i staden Hof och i Landkreis Hof. Korven är mycket omtyckt och efterfrågad både av invånarna i området och av besökare. Att den finns upptagen i de tyska riktlinjerna för livsmedel (Deutsches Lebensmittelbuch) visar också att den har stor betydelse och är välkänd.

”Hofer Rindfleischwurst” har redan fått utmärkelser i olika korvtävlingar. Slaktarsammanslutningen i Bayern genomför varje år ett kvalitetstest där charkuterier från det angivna geografiska området deltar med sin ”Hofer Rindfleischwurst”. Under de gångna åren har denna kvalitetsprodukt alltid fått guld- och silvermedaljer. Detsamma gäller för resultaten som uppnåtts vid de kvalitetstester som DLG (Deutsche Lebensmittelgesellschaft) genomför på förbundsnivå. I april 2009 genomfördes ett offentligt korvtest vid Oberfranken-utställningen i Hof, varvid de lokala medierna rapporterade utförligt om ”Hofer Rindfleischwurst” som en enastående regional produkt.

5.3   Orsakssamband mellan det geografiska området och produktens kvalitet eller egenskaper (för SUB) eller en viss kvalitet, ett visst anseende eller en viss annan egenskap som kan hänföras till produkten (för SGB):

”Hofer Rindfleischwurst” är en produkt som är typisk för regionen Hof. Den har sitt ursprung där och framställs sedan över 50 år enligt ett speciellt recept och en speciell teknik i lokala företag. Produktens berömmelse och anseende bygger därmed på ett avgörande sätt på dess ursprung i det avgränsade geografiska området.

Hänvisning till offentliggörandet av specifikationen:

(Artikel 5.7 i förordning (EG) nr 510/2006)

Markenblatt häfte 16, 18.4.2008, del 7a-aa, s. 31 817.

(http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/106)

---

(1)  EUT L 93, 31.3.2006, s. 12.

---

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/40 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/40

---

Meddelande om anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs från tredjeland

2010/C 138/12

I.   SYFTE

| 1. | Härmed inleds ett anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs från tredjeland enligt KN-nummer 1005 90 00. |
| --- | --- |

1.

Härmed inleds ett anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs från tredjeland enligt KN-nummer 1005 90 00.

| 2. | Anbudsomgången ska genomföras i enlighet med bestämmelserna i kommissionens förordning (EU) nr 463/2010 (1). |
| --- | --- |

2.

Anbudsomgången ska genomföras i enlighet med bestämmelserna i kommissionens förordning (EU) nr 463/2010 (1).

II.   TIDSFRISTER

| 1. | Tidsfristen för inlämning av anbud för den första delanbudsinfordran löper ut den 10 juni 2010, kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel).
  Tidsfristen för inlämning av anbud för efterföljande delanbudsinfordringar löper ut följande torsdagar kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel):






  — | den 24 juni 2010, |
| --- | --- | --- |

1.

Tidsfristen för inlämning av anbud för den första delanbudsinfordran löper ut den 10 juni 2010, kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel).

Tidsfristen för inlämning av anbud för efterföljande delanbudsinfordringar löper ut följande torsdagar kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel):

—

den 24 juni 2010,

| — | den 15 och den 29 juli 2010, |
| --- | --- |

—

den 15 och den 29 juli 2010,

| — | den 26 augusti 2010, |
| --- | --- |

—

den 26 augusti 2010,

| — | den 16 och den 30 september 2010, |
| --- | --- |

—

den 16 och den 30 september 2010,

| — | den 14 och den 28 oktober 2010, |
| --- | --- |

—

den 14 och den 28 oktober 2010,

| — | den 11 och den 25 november 2010, |
| --- | --- |

—

den 11 och den 25 november 2010,

| — | den 9 och den 16 december 2010. |
| --- | --- |

—

den 9 och den 16 december 2010.

| 2. | Detta meddelande offentliggörs endast i samband med inledandet av anbudsförfarandet. Om meddelandet inte ändras eller ersätts, gäller det för alla delanbudsinfordringar som genomförs inom giltighetstiden för detta anbudsförfarande. |
| --- | --- |

2.

Detta meddelande offentliggörs endast i samband med inledandet av anbudsförfarandet. Om meddelandet inte ändras eller ersätts, gäller det för alla delanbudsinfordringar som genomförs inom giltighetstiden för detta anbudsförfarande.

III.   ANBUDEN

| 1. | Anbuden ska lämnas skriftligt senast det datum och den tidpunkt som anges i avsnitt II. De kan antingen lämnas in personligen i utbyte mot ett mottagningsbevis eller skickas elektroniskt till någon av följande adresser:
  Adress:





  Ministério das Finanças |
| --- | --- |
| Direcção Geral das Alfândegas e Impostos Especiais sobre o Consumo |
| Terreiro do Trigo — Edifício da Alfândega |
| 1149-060 Lisbon |
| PORTUGAL |
| Tfn +351 218814263 |
| Fax +351 218814261 |

1.

Anbuden ska lämnas skriftligt senast det datum och den tidpunkt som anges i avsnitt II. De kan antingen lämnas in personligen i utbyte mot ett mottagningsbevis eller skickas elektroniskt till någon av följande adresser:

Adress:

Ministério das Finanças

Direcção Geral das Alfândegas e Impostos Especiais sobre o Consumo

Terreiro do Trigo — Edifício da Alfândega

1149-060 Lisbon

PORTUGAL

Tfn +351 218814263

Fax +351 218814261

Anbud som inte skickas elektroniskt ska lämnas in i förseglade dubbla kuvert till den ovan angivna adressen. Innerkuvertet, även det förseglat, ska vara märkt med ”Anbud gällande anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs – förordning (EU) nr 463/2010”.

Inlämnade anbud är bindande till dess att den berörda medlemsstaten har underrättat anbudsgivarna om vem som har tilldelats kontraktet.

| 2. | Anbudet samt det bevis och det intyg som avses i artikel 7.3 i kommissionens förordning (EG) nr 1296/2008 (2) ska författas på det officiella språket eller på ett av de officiella språken i den medlemsstat vars behöriga myndighet tar emot anbudet. |
| --- | --- |

2.

Anbudet samt det bevis och det intyg som avses i artikel 7.3 i kommissionens förordning (EG) nr 1296/2008 (2) ska författas på det officiella språket eller på ett av de officiella språken i den medlemsstat vars behöriga myndighet tar emot anbudet.

IV.   ANBUDSSÄKERHET

Säkerheten för anbudet ska vara utställd på den behöriga myndigheten.

V.   ANTAGANDE AV ANBUD

En anbudsgivare som har fått sitt anbud antaget

| a) | har rätt att få en importlicens utfärdad i den medlemsstat där anbudet lämnades in, med uppgift om den nedsättning av importtullen som angavs i anbudet och som beviljats för kvantiteten i fråga, |
| --- | --- |

a)

har rätt att få en importlicens utfärdad i den medlemsstat där anbudet lämnades in, med uppgift om den nedsättning av importtullen som angavs i anbudet och som beviljats för kvantiteten i fråga,

| b) | är skyldig att, i den medlemsstat som avses i a), ansöka om importlicens för denna kvantitet. |
| --- | --- |

b)

är skyldig att, i den medlemsstat som avses i a), ansöka om importlicens för denna kvantitet.

---

(1)  EUT L 129, 27.5.2010, s. 60.

(2)  EUT L 340, 19.12.2008, s. 57.

---

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/42 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/42

---

Meddelande om anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs från tredjeland

2010/C 138/13

I.   SYFTE

| 1. | Härmed inleds ett anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs från tredjeland enligt KN-nummer 1005 90 00. |
| --- | --- |

1.

Härmed inleds ett anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs från tredjeland enligt KN-nummer 1005 90 00.

| 2. | Anbudsomgången ska genomföras i enlighet med bestämmelserna i kommissionens förordning (EU) nr 462/2010 (1). |
| --- | --- |

2.

Anbudsomgången ska genomföras i enlighet med bestämmelserna i kommissionens förordning (EU) nr 462/2010 (1).

II.   TIDSFRISTER

| 1. | Tidsfristen för inlämning av anbud för den första delanbudsinfordran löper ut den 10 juni 2010, kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel).
  Tidsfristen för inlämning av anbud för efterföljande delanbudsinfordringar löper ut följande torsdagar kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel):






  — | den 24 juni 2010 |
| --- | --- | --- |

1.

Tidsfristen för inlämning av anbud för den första delanbudsinfordran löper ut den 10 juni 2010, kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel).

Tidsfristen för inlämning av anbud för efterföljande delanbudsinfordringar löper ut följande torsdagar kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel):

—

den 24 juni 2010

| — | den 15 juli och den 29 juli 2010 |
| --- | --- |

—

den 15 juli och den 29 juli 2010

| — | den 26 augusti 2010 |
| --- | --- |

—

den 26 augusti 2010

| — | den 16 september och den 30 september 2010 |
| --- | --- |

—

den 16 september och den 30 september 2010

| — | den 14 oktober och den 28 oktober 2010 |
| --- | --- |

—

den 14 oktober och den 28 oktober 2010

| — | den 11 november och den 25 november 2010 |
| --- | --- |

—

den 11 november och den 25 november 2010

| — | den 9 december och den 16 december 2010. |
| --- | --- |

—

den 9 december och den 16 december 2010.

| 2. | Detta meddelande offentliggörs endast i samband med inledandet av anbudsförfarandet. Om meddelandet inte ändras eller ersätts, gäller det för alla delanbudsinfordringar som genomförs inom giltighetstiden för detta anbudsförfarande. |
| --- | --- |

2.

Detta meddelande offentliggörs endast i samband med inledandet av anbudsförfarandet. Om meddelandet inte ändras eller ersätts, gäller det för alla delanbudsinfordringar som genomförs inom giltighetstiden för detta anbudsförfarande.

III.   ANBUDEN

| 1. | Anbuden ska lämnas skriftligt senast det datum och den tidpunkt som anges i avsnitt II. De kan antingen lämnas in personligen i utbyte mot ett mottagningsbevis eller skickas elektroniskt till någon av följande adresser:
  Adress:





  Fondo Español de Garantía Agraria (FEGA) |
| --- | --- |
| C /Beneficencia, 8 |
| 28004 Madrid |
| ESPAÑA |
| E-post: intervec@fega.mapya.es |
| Fax +34 915219832 / 913476387 |

1.

Anbuden ska lämnas skriftligt senast det datum och den tidpunkt som anges i avsnitt II. De kan antingen lämnas in personligen i utbyte mot ett mottagningsbevis eller skickas elektroniskt till någon av följande adresser:

Adress:

Fondo Español de Garantía Agraria (FEGA)

C /Beneficencia, 8

28004 Madrid

ESPAÑA

E-post: intervec@fega.mapya.es

Fax +34 915219832 / 913476387

Anbud som inte skickas elektroniskt ska lämnas in i förseglade dubbla kuvert till den ovan angivna adressen. Innerkuvertet, även det förseglat, ska vara märkt med ”Anbud gällande anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på majs – förordning (EU) nr 462/2010”.

Inlämnade anbud är bindande till dess att den berörda medlemsstaten har underrättat anbudsgivarna om vem som har tilldelats kontraktet.

| 2. | Anbudet samt det bevis och det intyg som avses i artikel 7.3 i kommissionens förordning (EG) nr 1296/2008 (2) ska författas på det officiella språket eller på ett av de officiella språken i den medlemsstat vars behöriga myndighet tar emot anbudet. |
| --- | --- |

2.

Anbudet samt det bevis och det intyg som avses i artikel 7.3 i kommissionens förordning (EG) nr 1296/2008 (2) ska författas på det officiella språket eller på ett av de officiella språken i den medlemsstat vars behöriga myndighet tar emot anbudet.

IV.   ANBUDSSÄKERHET

Säkerheten för anbudet ska vara utställd på den behöriga myndigheten.

V.   ANTAGANDE AV ANBUD

En anbudsgivare som har fått sitt anbud antaget

| a) | har rätt att få en importlicens utfärdad i den medlemsstat där anbudet lämnades in, med uppgift om den nedsättning av importtullen som angavs i anbudet och som beviljats för kvantiteten i fråga, |
| --- | --- |

a)

har rätt att få en importlicens utfärdad i den medlemsstat där anbudet lämnades in, med uppgift om den nedsättning av importtullen som angavs i anbudet och som beviljats för kvantiteten i fråga,

| b) | är skyldig att, i den medlemsstat som avses i a), ansöka om importlicens för denna kvantitet. |
| --- | --- |

b)

är skyldig att, i den medlemsstat som avses i a), ansöka om importlicens för denna kvantitet.

---

(1)  EUT L 129, 27.5.2010, s. 58.

(2)  EUT L 340, 19.12.2008, s. 57.

---

| 28.5.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 138/44 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 138/44

---

Meddelande om anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på sorghum från tredjeland

2010/C 138/14

I.   SYFTE

| 1. | Härmed inleds ett anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på sorghum från tredjeland enligt KN-nummer 1007 00 90. |
| --- | --- |

1.

Härmed inleds ett anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på sorghum från tredjeland enligt KN-nummer 1007 00 90.

| 2. | Anbudsomgången ska genomföras i enlighet med bestämmelserna i kommissionens förordning (EU) nr 464/2010 (1). |
| --- | --- |

2.

Anbudsomgången ska genomföras i enlighet med bestämmelserna i kommissionens förordning (EU) nr 464/2010 (1).

II.   TIDSFRISTER

| 1. | Tidsfristen för inlämning av anbud för den första delanbudsinfordran löper ut den 10 juni 2010, kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel).
  Tidsfristen för inlämning av anbud för efterföljande delanbudsinfordringar löper ut följande torsdagar kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel):






  — | den 24 juni 2010, |
| --- | --- | --- |

1.

Tidsfristen för inlämning av anbud för den första delanbudsinfordran löper ut den 10 juni 2010, kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel).

Tidsfristen för inlämning av anbud för efterföljande delanbudsinfordringar löper ut följande torsdagar kl. 10.00 (lokal tid i Bryssel):

—

den 24 juni 2010,

| — | den 15 och den 29 juli 2010, |
| --- | --- |

—

den 15 och den 29 juli 2010,

| — | den 26 augusti 2010, |
| --- | --- |

—

den 26 augusti 2010,

| — | den 16 och den 30 september 2010, |
| --- | --- |

—

den 16 och den 30 september 2010,

| — | den 14 och den 28 oktober 2010, |
| --- | --- |

—

den 14 och den 28 oktober 2010,

| — | den 11 och den 25 november 2010, |
| --- | --- |

—

den 11 och den 25 november 2010,

| — | den 9 och den 16 december 2010. |
| --- | --- |

—

den 9 och den 16 december 2010.

| 2. | Detta meddelande offentliggörs endast i samband med inledandet av anbudsförfarandet. Om meddelandet inte ändras eller ersätts, gäller det för alla delanbudsinfordringar som genomförs inom giltighetstiden för detta anbudsförfarande. |
| --- | --- |

2.

Detta meddelande offentliggörs endast i samband med inledandet av anbudsförfarandet. Om meddelandet inte ändras eller ersätts, gäller det för alla delanbudsinfordringar som genomförs inom giltighetstiden för detta anbudsförfarande.

III.   ANBUDEN

| 1. | Anbuden ska lämnas skriftligt senast det datum och den tidpunkt som anges i avsnitt II. De kan antingen lämnas in personligen i utbyte mot ett mottagningsbevis eller skickas elektroniskt till någon av följande adresser:
  Adress:





  Fondo Español de Garantía Agraria (FEGA) |
| --- | --- |
| C/ Beneficencia, 8 |
| 28004 Madrid |
| ESPAÑA |
| E-post: secreint@fega.mapya.es |
| Fax +34 915219832 / 913476387 |

1.

Anbuden ska lämnas skriftligt senast det datum och den tidpunkt som anges i avsnitt II. De kan antingen lämnas in personligen i utbyte mot ett mottagningsbevis eller skickas elektroniskt till någon av följande adresser:

Adress:

Fondo Español de Garantía Agraria (FEGA)

C/ Beneficencia, 8

28004 Madrid

ESPAÑA

E-post: secreint@fega.mapya.es

Fax +34 915219832 / 913476387

Anbud som inte skickas elektroniskt ska lämnas in i förseglade dubbla kuvert till den ovan angivna adressen. Innerkuvertet, även det förseglat, ska vara märkt med ”Anbud gällande anbudsförfarande för nedsättning av importtullen på sorghum – förordning (EU) nr 464/2010”.

Inlämnade anbud är bindande till dess att den berörda medlemsstaten har underrättat anbudsgivarna om vem som har tilldelats kontraktet.

| 2. | Anbudet samt det bevis och det intyg som avses i artikel 7.3 i kommissionens förordning (EG) nr 1296/2008 ska författas på det officiella språket eller på ett av de officiella språken i den medlemsstat vars behöriga myndighet tar emot anbudet. |
| --- | --- |

2.

Anbudet samt det bevis och det intyg som avses i artikel 7.3 i kommissionens förordning (EG) nr 1296/2008 ska författas på det officiella språket eller på ett av de officiella språken i den medlemsstat vars behöriga myndighet tar emot anbudet.

IV.   ANBUDSSÄKERHET

Säkerheten för anbudet ska vara utställd på den behöriga myndigheten.

V.   ANTAGANDE AV ANBUD

En anbudsgivare som har fått sitt anbud antaget

| a) | har rätt att få en importlicens utfärdad i den medlemsstat där anbudet lämnades in, med uppgift om den nedsättning av importtullen som angavs i anbudet och som beviljats för kvantiteten i fråga, |
| --- | --- |

a)

har rätt att få en importlicens utfärdad i den medlemsstat där anbudet lämnades in, med uppgift om den nedsättning av importtullen som angavs i anbudet och som beviljats för kvantiteten i fråga,

| b) | är skyldig att, i den medlemsstat som avses i a), ansöka om importlicens för denna kvantitet. |
| --- | --- |

b)

är skyldig att, i den medlemsstat som avses i a), ansöka om importlicens för denna kvantitet.

---

(1)  EUT L 129, 27.5.2010, s. 62.

---