# Az Európai Unió C 142/2010

| | ISSN 1725-518X
  doi:10.3000/1725518X.C_2010.142.hun |
| --- | --- |
| Az Európai Unió
  Hivatalos Lapja | C 142 |
| | |
| Magyar nyelvű kiadás | Tájékoztatások és közlemények | 53. évfolyam2010. június 1. |

ISSN 1725-518X

doi:10.3000/1725518X.C_2010.142.hun

Az Európai Unió

Hivatalos Lapja

C 142

Magyar nyelvű kiadás

Tájékoztatások és közlemények

53. évfolyam2010. június 1.

---

| Közleményszám | Tartalom | Oldal |
| --- | --- | --- |
| | I   Állásfoglalások, ajánlások és vélemények |
| | VÉLEMÉNYEK |
| | Tanács |
| 2010/C 142/01 | A Tanács véleménye Magyarországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról | 1 |
| 2010/C 142/02 | A Tanács véleménye Írországnak a 2009–2014-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról | 7 |
| 2010/C 142/03 | A Tanács véleménye Olaszországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról | 13 |
| 2010/C 142/04 | A Tanács véleménye Lettországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról | 19 |

Közleményszám

Tartalom

Oldal

I   Állásfoglalások, ajánlások és vélemények

VÉLEMÉNYEK

Tanács

2010/C 142/01

A Tanács véleménye Magyarországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról

1

2010/C 142/02

A Tanács véleménye Írországnak a 2009–2014-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

7

2010/C 142/03

A Tanács véleménye Olaszországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

13

2010/C 142/04

A Tanács véleménye Lettországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról

19

| | IV   Tájékoztatások |
| --- | --- |
| | AZ EURÓPAI UNIÓ INTÉZMÉNYEITŐL, SZERVEITŐL, HIVATALAITÓL ÉS ÜGYNÖKSÉGEITŐL SZÁRMAZÓ TÁJÉKOZTATÁSOK |
| | Európai Bizottság |
| 2010/C 142/05 | Euro-átváltási árfolyamok | 25 |
| 2010/C 142/06 | A versenykorlátozó magatartásokkal és erőfölénnyel foglalkozó tanácsadó bizottság 2010. március 15-én tartott ülésén megfogalmazott véleménye a COMP/39.351 – svéd rendszerösszekötők üggyel kapcsolatban – Előadó: Románia | 26 |
| 2010/C 142/07 | A meghallgató tisztviselő zárójelentése – A COMP/39.351 – svéd rendszerösszekötők ügyben | 27 |
| 2010/C 142/08 | A Bizottság határozatának összefoglalója (2010. április 14.) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 102. cikke és az EGT-megállapodás 54. cikke szerinti eljárásról (Ügyszám: COMP/39.351 – Swedish Interconnectors) (
  1
  ) | 28 |

IV   Tájékoztatások

AZ EURÓPAI UNIÓ INTÉZMÉNYEITŐL, SZERVEITŐL, HIVATALAITÓL ÉS ÜGYNÖKSÉGEITŐL SZÁRMAZÓ TÁJÉKOZTATÁSOK

Európai Bizottság

2010/C 142/05

Euro-átváltási árfolyamok

25

2010/C 142/06

A versenykorlátozó magatartásokkal és erőfölénnyel foglalkozó tanácsadó bizottság 2010. március 15-én tartott ülésén megfogalmazott véleménye a COMP/39.351 – svéd rendszerösszekötők üggyel kapcsolatban – Előadó: Románia

26

2010/C 142/07

A meghallgató tisztviselő zárójelentése – A COMP/39.351 – svéd rendszerösszekötők ügyben

27

2010/C 142/08

A Bizottság határozatának összefoglalója (2010. április 14.) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 102. cikke és az EGT-megállapodás 54. cikke szerinti eljárásról (Ügyszám: COMP/39.351 – Swedish Interconnectors) (
  1
  )

1

28

| | V   Hirdetmények |
| --- | --- |
| | KÖZIGAZGATÁSI ELJÁRÁSOK |
| | Európai Beruházási Bank |
| 2010/C 142/09 | Pályázati felhívás – Az Európai Beruházási Bank felsőoktatási kutatási keretprogramja keretében három új EIBURS-programot hirdet | 30 |
| | A VERSENYPOLITIKA VÉGREHAJTÁSÁRA VONATKOZÓ ELJÁRÁSOK |
| | Európai Bizottság |
| 2010/C 142/10 | Összefonódás előzetes bejelentése (Ügyszám COMP/M.5906 – One Equity Partners/Constantia) (
  1
  ) | 33 |
| 2010/C 142/11 | Összefonódás előzetes bejelentése (Ügyszám COMP/M.5862 – Mahle/Behr/Behr Industry) (
  1
  ) | 34 |
| 2010/C 142/12 | A francia kormány közleménye a szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételeiről szóló, 94/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján (Hirdetmény a folyékony és gáznemű szénhidrogének bányászati célú kutatására vonatkozó, Permis de Langlade és Permis de Hermine elnevezésű engedély iránti kérelemről)
   (
  1
  ) | 35 |
| 2010/C 142/13 | A francia kormány közleménye a szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételeiről szóló, 94/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján (Hirdetmény a folyékony és gáznemű szénhidrogének bányászati célú kutatására vonatkozó, a Concorde Energy LLC, illetve a Réalm Energy International által benyújtott, Permis de Sézanne elnevezésű engedély iránti kérelemről)
   (
  1
  ) | 37 |

V   Hirdetmények

KÖZIGAZGATÁSI ELJÁRÁSOK

Európai Beruházási Bank

2010/C 142/09

Pályázati felhívás – Az Európai Beruházási Bank felsőoktatási kutatási keretprogramja keretében három új EIBURS-programot hirdet

30

A VERSENYPOLITIKA VÉGREHAJTÁSÁRA VONATKOZÓ ELJÁRÁSOK

Európai Bizottság

2010/C 142/10

Összefonódás előzetes bejelentése (Ügyszám COMP/M.5906 – One Equity Partners/Constantia) (
  1
  )

1

33

2010/C 142/11

Összefonódás előzetes bejelentése (Ügyszám COMP/M.5862 – Mahle/Behr/Behr Industry) (
  1
  )

1

34

2010/C 142/12

A francia kormány közleménye a szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételeiről szóló, 94/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján (Hirdetmény a folyékony és gáznemű szénhidrogének bányászati célú kutatására vonatkozó, Permis de Langlade és Permis de Hermine elnevezésű engedély iránti kérelemről)
   (
  1
  )

(Hirdetmény a folyékony és gáznemű szénhidrogének bányászati célú kutatására vonatkozó, Permis de Langlade és Permis de Hermine elnevezésű engedély iránti kérelemről)

1

35

2010/C 142/13

A francia kormány közleménye a szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételeiről szóló, 94/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján (Hirdetmény a folyékony és gáznemű szénhidrogének bányászati célú kutatására vonatkozó, a Concorde Energy LLC, illetve a Réalm Energy International által benyújtott, Permis de Sézanne elnevezésű engedély iránti kérelemről)
   (
  1
  )

(Hirdetmény a folyékony és gáznemű szénhidrogének bányászati célú kutatására vonatkozó, a Concorde Energy LLC, illetve a Réalm Energy International által benyújtott, Permis de Sézanne elnevezésű engedély iránti kérelemről)

1

37

| | |
| --- | --- |
| | (1)   EGT-vonatkozású szöveg |

---

(1)   EGT-vonatkozású szöveg

1

| HU | |
| --- | --- |

HU

---

I Állásfoglalások, ajánlások és vélemények

VÉLEMÉNYEK

Tanács

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/1 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/1

---

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

Magyarországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról

2010/C 142/01

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

| (1) | A Tanács 2010. április 26-án megvizsgálta Magyarországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját. |
| --- | --- |

(1)

A Tanács 2010. április 26-án megvizsgálta Magyarországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.

| (2) | A pénzügyi válság 2008. őszi kitörésekor Magyarország törékeny gazdasági helyzetben volt. A 2006 közepén lezajlott fiskális politikai irányváltás, amely a fennálló gazdasági egyensúlytalanságok kiigazítását és az államadósság növekedésének megállítását célozta, 2008-ra sikeresen a GDP 3,8 %-ára csökkentette a költségvetési hiányt (a 2006. évi 9,3 %-hoz képest), de a kiigazítás még nem ért véget, amikor kitört a globális pénzügyi válság. Emellett meglehetősen nagy volt a devizaadósság aránya.
  A bruttó finanszírozási igény kielégítése egyre nehezebbé vált, ami jelezte, hogy a befektetők aggódnak a költségvetési pozíció fenntarthatósága, az ország magas külső eladósodottsága és a potenciális növekedés visszaesése miatt. Összességében e tényezők erőteljesebb gazdaságpolitikai válaszlépést, a bankszektort támogató intézkedéseket, valamint 20 milliárd EUR összegű nemzetközi intézmények által nyújtott jelentős külső támogatást tettek szükségessé; utóbbiból 6,5 milliárd EUR-t az EU biztosított (amiből eddig 5,5 milliárd EUR-t folyósítottak). 2009 márciusának második felétől az erőteljes stabilizációs és kiigazítási törekvéseknek köszönhetően újból elérhetővé vált a piaci alapú finanszírozás. Ezenkívül, a belföldi kereslet 2009. évi jelentős zsugorodása miatt rendkívüli mértékben javult a folyó fizetési mérleg, főként a kereskedelmi egyenleg javulása révén. A forint árfolyama 2009 júliusától nagyjából stabil volt, így a központi bank 2009 közepe és 2010 eleje között összesen 375 bázisponttal csökkenthette az irányadó kamatlábat. A költségvetési mozgástér hiánya és a befektetők aggályai miatt a kormány folytatta költségvetés-konszolidáló politikája végrehajtását, és a gazdaság élénkítése érdekében csak költségvetés-semleges intézkedéseket hozott. Az adósság csökkenő pályára állítása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében a költségvetés konszolidációjának folytatása kulcsfontosságú kihívás marad Magyarország számára. |
| --- | --- |

(2)

A pénzügyi válság 2008. őszi kitörésekor Magyarország törékeny gazdasági helyzetben volt. A 2006 közepén lezajlott fiskális politikai irányváltás, amely a fennálló gazdasági egyensúlytalanságok kiigazítását és az államadósság növekedésének megállítását célozta, 2008-ra sikeresen a GDP 3,8 %-ára csökkentette a költségvetési hiányt (a 2006. évi 9,3 %-hoz képest), de a kiigazítás még nem ért véget, amikor kitört a globális pénzügyi válság. Emellett meglehetősen nagy volt a devizaadósság aránya.

A bruttó finanszírozási igény kielégítése egyre nehezebbé vált, ami jelezte, hogy a befektetők aggódnak a költségvetési pozíció fenntarthatósága, az ország magas külső eladósodottsága és a potenciális növekedés visszaesése miatt. Összességében e tényezők erőteljesebb gazdaságpolitikai válaszlépést, a bankszektort támogató intézkedéseket, valamint 20 milliárd EUR összegű nemzetközi intézmények által nyújtott jelentős külső támogatást tettek szükségessé; utóbbiból 6,5 milliárd EUR-t az EU biztosított (amiből eddig 5,5 milliárd EUR-t folyósítottak). 2009 márciusának második felétől az erőteljes stabilizációs és kiigazítási törekvéseknek köszönhetően újból elérhetővé vált a piaci alapú finanszírozás. Ezenkívül, a belföldi kereslet 2009. évi jelentős zsugorodása miatt rendkívüli mértékben javult a folyó fizetési mérleg, főként a kereskedelmi egyenleg javulása révén. A forint árfolyama 2009 júliusától nagyjából stabil volt, így a központi bank 2009 közepe és 2010 eleje között összesen 375 bázisponttal csökkenthette az irányadó kamatlábat. A költségvetési mozgástér hiánya és a befektetők aggályai miatt a kormány folytatta költségvetés-konszolidáló politikája végrehajtását, és a gazdaság élénkítése érdekében csak költségvetés-semleges intézkedéseket hozott. Az adósság csökkenő pályára állítása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében a költségvetés konszolidációjának folytatása kulcsfontosságú kihívás marad Magyarország számára.

| (3) | Bár a tényleges GDP-nek a válság során megfigyelt csökkenése jórészt ciklikus, a válság a potenciális kibocsátás szintjére is negatív hatással volt. Emellett a válság a beruházások visszaesése, a hitelhez jutás nehézségei és a növekvő strukturális munkanélküliség következtében középtávon is hatással lehet a potenciális növekedésre. A gazdasági válság hatása továbbá súlyosbítja a népesség idősödése által a potenciális kibocsátásra és az államháztartás fenntarthatóságára gyakorolt negatív hatásokat. Mindezek ismeretében a potenciális növekedés támogatása céljából elengedhetetlen a strukturális reformok ütemének felgyorsítása. Magyarország esetében különösen fontos, hogy az ország a munkaerő-piaci részvétel fokozását célzó reformokat indítson, és hogy helyreállítsa tőkevonzó képességét. |
| --- | --- |

(3)

Bár a tényleges GDP-nek a válság során megfigyelt csökkenése jórészt ciklikus, a válság a potenciális kibocsátás szintjére is negatív hatással volt. Emellett a válság a beruházások visszaesése, a hitelhez jutás nehézségei és a növekvő strukturális munkanélküliség következtében középtávon is hatással lehet a potenciális növekedésre. A gazdasági válság hatása továbbá súlyosbítja a népesség idősödése által a potenciális kibocsátásra és az államháztartás fenntarthatóságára gyakorolt negatív hatásokat. Mindezek ismeretében a potenciális növekedés támogatása céljából elengedhetetlen a strukturális reformok ütemének felgyorsítása. Magyarország esetében különösen fontos, hogy az ország a munkaerő-piaci részvétel fokozását célzó reformokat indítson, és hogy helyreállítsa tőkevonzó képességét.

| (4) | A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a 2009. évi 6,7 %-os zsugorodás után a reál-GDP 2010-ben további 0,3 %-kal csökken, majd 2011-ben és 2012-ben újra növekedésnek indul, 3 3/4 %-kal. Ez egy kissé optimistább várakozás, mint a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése, amely szerint az éves GDP 2010-ben 0,5 %-kal csökken, 2011-ben pedig 3,1 %-kal nő. Mindazonáltal a legfrissebb információk – köztük a 2009. évi, vártnál jobb előzetes GDP-adat (– 6,3 %) – tükrében a 2010. évre vonatkozó előrejelzés megalapozottnak tekinthető, noha a forgatókönyv a későbbi évek tekintetében továbbra is kissé optimista. A program szerint a növekedés várhatóan elsősorban a nettó export visszaerősödésének lesz köszönhető, mivel a lakossági fogyasztás 2010-ben még mindig zsugorodni fog mintegy 2 1/2 %-kal, amely azonban a legfrissebb információk alapján kissé rosszabbul is alakulhat. A belföldi keresletre vonatkozó előrejelzések nagyjából megalapozottnak látszanak, az importra és a beruházásokra vonatkozók azonban túlzottan optimistának tűnnek. Összességében a makrogazdasági forgatókönyv 2010 vonatkozásában megalapozottnak tűnik, 2011 és 2012 esetében pedig kissé optimistának. A referencia-forgatókönyvben kijelölt nominális pályát a munkaerőpiac és a termékpiac egybevágó konjunkturális helyzete alakítja. A jelentősen negatív kibocsátási rés ugyanis leszorító hatást gyakorol az árakra, a magas munkanélküliség pedig a bérnövekedés lassulását vonja maga után. Az inflációs előrejelzések 2010 vonatkozásában összességében megalapozottnak tűnnek, a későbbi évek tekintetében viszont kissé alacsonynak. A program makrogazdasági forgatókönyve összhangban van az alapjául szolgáló monetáris és árfolyam-feltevésekkel. |
| --- | --- |

(4)

A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a 2009. évi 6,7 %-os zsugorodás után a reál-GDP 2010-ben további 0,3 %-kal csökken, majd 2011-ben és 2012-ben újra növekedésnek indul, 3 3/4 %-kal. Ez egy kissé optimistább várakozás, mint a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése, amely szerint az éves GDP 2010-ben 0,5 %-kal csökken, 2011-ben pedig 3,1 %-kal nő. Mindazonáltal a legfrissebb információk – köztük a 2009. évi, vártnál jobb előzetes GDP-adat (– 6,3 %) – tükrében a 2010. évre vonatkozó előrejelzés megalapozottnak tekinthető, noha a forgatókönyv a későbbi évek tekintetében továbbra is kissé optimista. A program szerint a növekedés várhatóan elsősorban a nettó export visszaerősödésének lesz köszönhető, mivel a lakossági fogyasztás 2010-ben még mindig zsugorodni fog mintegy 2 1/2 %-kal, amely azonban a legfrissebb információk alapján kissé rosszabbul is alakulhat. A belföldi keresletre vonatkozó előrejelzések nagyjából megalapozottnak látszanak, az importra és a beruházásokra vonatkozók azonban túlzottan optimistának tűnnek. Összességében a makrogazdasági forgatókönyv 2010 vonatkozásában megalapozottnak tűnik, 2011 és 2012 esetében pedig kissé optimistának. A referencia-forgatókönyvben kijelölt nominális pályát a munkaerőpiac és a termékpiac egybevágó konjunkturális helyzete alakítja. A jelentősen negatív kibocsátási rés ugyanis leszorító hatást gyakorol az árakra, a magas munkanélküliség pedig a bérnövekedés lassulását vonja maga után. Az inflációs előrejelzések 2010 vonatkozásában összességében megalapozottnak tűnnek, a későbbi évek tekintetében viszont kissé alacsonynak. A program makrogazdasági forgatókönyve összhangban van az alapjául szolgáló monetáris és árfolyam-feltevésekkel.

| (5) | A program a 2009. évi államháztartási hiányt a GDP 3,9 %-ára becsüli, szemben a 2008. évi 3,8 %-kal. Az államháztartási hiány a gazdasági helyzetnek a globális gazdasági visszaeséshez köthető erőteljes romlása, és annak a költségvetésre gyakorolt nagy mértékben kedvezőtlen hatásai ellenére lényegében stabilizálódott. Ez a stabilizálódás a végrehajtott kiadáscsökkentéseknek köszönhető, amelyek részben strukturális jellegűek voltak, és főként a közszféra béreit, a nyugdíjakat és a szociális juttatásokat érintették. Mindezek eredményeként a strukturális egyenleg jelentősen, a GDP közel 3 %-ával javult. Emellett a hiány szempontjából lényegében semleges adóátalakításra került sor, amelynek célja, hogy az élőmunkára nehezedő adóterhek csökkentésével és a fogyasztási adók súlyának növelésével fokozza a gazdaság versenyképességét.
  Az államadósság magas szintje és a pénzügyi piacokon uralkodó stresszhelyzet miatt a hatóságok a gazdaság élénkítését csak olyan intézkedésekkel támogathatták, amelyek nem érintették a költségvetést. A Tanács által szorgalmazott, a válságkezelő intézkedések leépítésére vonatkozó stratégiával (exitstratégia) összhangban, és a túlzott hiánynak a 2011-ig történő megszüntetése céljából – figyelembe véve az adósság GDP-hez viszonyított magas arányát is – a 2009. évi restriktív költségvetési irányvonal a tervek szerint a 2010–2011-es időszakban tovább folytatódik. |
| --- | --- |

(5)

A program a 2009. évi államháztartási hiányt a GDP 3,9 %-ára becsüli, szemben a 2008. évi 3,8 %-kal. Az államháztartási hiány a gazdasági helyzetnek a globális gazdasági visszaeséshez köthető erőteljes romlása, és annak a költségvetésre gyakorolt nagy mértékben kedvezőtlen hatásai ellenére lényegében stabilizálódott. Ez a stabilizálódás a végrehajtott kiadáscsökkentéseknek köszönhető, amelyek részben strukturális jellegűek voltak, és főként a közszféra béreit, a nyugdíjakat és a szociális juttatásokat érintették. Mindezek eredményeként a strukturális egyenleg jelentősen, a GDP közel 3 %-ával javult. Emellett a hiány szempontjából lényegében semleges adóátalakításra került sor, amelynek célja, hogy az élőmunkára nehezedő adóterhek csökkentésével és a fogyasztási adók súlyának növelésével fokozza a gazdaság versenyképességét.

Az államadósság magas szintje és a pénzügyi piacokon uralkodó stresszhelyzet miatt a hatóságok a gazdaság élénkítését csak olyan intézkedésekkel támogathatták, amelyek nem érintették a költségvetést. A Tanács által szorgalmazott, a válságkezelő intézkedések leépítésére vonatkozó stratégiával (exitstratégia) összhangban, és a túlzott hiánynak a 2011-ig történő megszüntetése céljából – figyelembe véve az adósság GDP-hez viszonyított magas arányát is – a 2009. évi restriktív költségvetési irányvonal a tervek szerint a 2010–2011-es időszakban tovább folytatódik.

| (6) | A programban szereplő 2010. évi költségvetési hiánycél a GDP 3,8 %-a, amely összhangban van az EKSz. 104. cikkének (7) bekezdése alapján megfogalmazott 2009. július 7-i tanácsi ajánlással és a 2009. november 30-án elfogadott 2010. évi költségvetéssel. A program szerint a nominális bevételek 2010-ben stabilizálódnak, a reálbevételek viszont ennek megfelelően tovább csökkennek, csakúgy, mint a bevételi hányad (a 2009. évi 45,9 %-ról 2010-ben 45 %-ra). A bevételi hányad csökkenésére a negatív kibocsátási rés folyamatos növekedésén túl lényegében az ad magyarázatot, hogy a nettó export gazdasági súlyának növekedése, valamint a belföldi kereslet arányának ezzel járó csökkenése megváltoztatja a növekedés összetételét. A program a bevételi hányad esését a kiadási hányad csökkentésével kívánja ellensúlyozni (a 2009. évi 49,8 %-ról 2010-ben 48,8 %-ra), ami ugyanakkor a költségvetési egyenleget is javítaná. Ezt főként a 2009-ben elfogadott, a költségvetésre 2010-ben hatást gyakorló strukturális reformokkal és egyedi (többek között a nyugdíjrendszert, a szociális juttatásokat, a közszféra béreit, továbbá a helyi önkormányzatok és a helyközi közösségi közlekedés számára biztosított támogatásokat érintő) takarékossági intézkedésekkel kívánják elérni, összesen a GDP 2 %-át kitevő mértékben. Noha ezek az intézkedések 2010-ben GDP-arányosan összességében több mint 2 százalékpontot tennének ki, a program adatainak a Bizottság szolgálatai által a közösen megállapított módszertan szerinti újraszámítása alapján a strukturális deficit GDP-arányosan várhatóan kevesebb, mint 1⁄4 százalékponttal csökken. A takarékossági intézkedések egy jelentős részének végrehajtására csak azért volt szükség, hogy ellensúlyozza bizonyos kiadások növekedési tendenciáját. Emellett a bevételi hányad várhatóan jobban csökken majd, mint ahogy a standard rugalmasság mellett várható lett volna, tekintettel egyrészt a 2010. évi adóátalakító intézkedések enyhe hiánynövelő jellegére, másrészt a 2010. évi jövedékiadó-emelés miatt előrehozott dohányzárjegy-vásárlásra. |
| --- | --- |

(6)

A programban szereplő 2010. évi költségvetési hiánycél a GDP 3,8 %-a, amely összhangban van az EKSz. 104. cikkének (7) bekezdése alapján megfogalmazott 2009. július 7-i tanácsi ajánlással és a 2009. november 30-án elfogadott 2010. évi költségvetéssel. A program szerint a nominális bevételek 2010-ben stabilizálódnak, a reálbevételek viszont ennek megfelelően tovább csökkennek, csakúgy, mint a bevételi hányad (a 2009. évi 45,9 %-ról 2010-ben 45 %-ra). A bevételi hányad csökkenésére a negatív kibocsátási rés folyamatos növekedésén túl lényegében az ad magyarázatot, hogy a nettó export gazdasági súlyának növekedése, valamint a belföldi kereslet arányának ezzel járó csökkenése megváltoztatja a növekedés összetételét. A program a bevételi hányad esését a kiadási hányad csökkentésével kívánja ellensúlyozni (a 2009. évi 49,8 %-ról 2010-ben 48,8 %-ra), ami ugyanakkor a költségvetési egyenleget is javítaná. Ezt főként a 2009-ben elfogadott, a költségvetésre 2010-ben hatást gyakorló strukturális reformokkal és egyedi (többek között a nyugdíjrendszert, a szociális juttatásokat, a közszféra béreit, továbbá a helyi önkormányzatok és a helyközi közösségi közlekedés számára biztosított támogatásokat érintő) takarékossági intézkedésekkel kívánják elérni, összesen a GDP 2 %-át kitevő mértékben. Noha ezek az intézkedések 2010-ben GDP-arányosan összességében több mint 2 százalékpontot tennének ki, a program adatainak a Bizottság szolgálatai által a közösen megállapított módszertan szerinti újraszámítása alapján a strukturális deficit GDP-arányosan várhatóan kevesebb, mint 1⁄4 százalékponttal csökken. A takarékossági intézkedések egy jelentős részének végrehajtására csak azért volt szükség, hogy ellensúlyozza bizonyos kiadások növekedési tendenciáját. Emellett a bevételi hányad várhatóan jobban csökken majd, mint ahogy a standard rugalmasság mellett várható lett volna, tekintettel egyrészt a 2010. évi adóátalakító intézkedések enyhe hiánynövelő jellegére, másrészt a 2010. évi jövedékiadó-emelés miatt előrehozott dohányzárjegy-vásárlásra.

| (7) | A program középtávú stratégiájának fő célja, hogy a GDP-arányos államháztartási hiányt a 2010. évi 3,8 %-ról 2011-ben 3 % alá csökkentse (2,8 %-ra), 2012-ben pedig még tovább, 2,5 %-ra. A 2011. évi és a 2012. évi hiánycél az újraszámítás alapján GDP-arányosan 1 1/2 %-os, illetve 2 1/2 %-os strukturális hiányt eredményez. Ez azt jelenti, hogy a 2009. évi, GDP-arányosan mintegy 3 százalékpontos strukturális javulást a 2010–2011-es időszakban az előrejelzés szerint GDP-arányosan 0,1 %-os javulás követ (szemben a Bizottság 2009. őszi előrejelzésében szereplő, GDP-arányosan majdnem 1 %-os romlással). Sőt, 2012-ben a strukturális egyenleg GDP-arányosan 1 %-kal romlik. Ami 2011-et illeti, a bevételi hányad a gazdaság élénkülése ellenére várhatóan tovább csökken, a következők miatt: i. a nettó export súlyának növekedése, amelynek következtében csökken a növekedés okozta adóbevétel-bővülés, ii. a gazdaság zsugorodásának késleltetett hatása, és iii. a személyi jövedelemadó-terhelés 2009-ben elfogadott csökkentése, ami 2011-től hatályos. Az EU-s források gyorsuló felhasználása csak részben ellensúlyozhatja ezeket a folyamatokat, ami végül a GDP-arányos bevételek 0,8 százalékpontos csökkenéséhez vezet. A konvergenciaprogram a kiadási oldalon több olyan lehetséges intézkedést sorol fel, amelyek nemcsak ellensúlyoznák, hanem meghaladnák a bevételi hányad esését, és a hiányt a GDP 2,8 %-ára csökkentenék. Az intézkedések főként a közszféra reálbéreinek további csökkentésére, a szociális juttatások reálértékének további csökkentésére és a költségvetés fejezetek gazdálkodásában a szigorú fegyelem érvényre juttatására irányulnak. Ugyanakkor nem került sor ezen intézkedések java részének részletezésére. A középtávú célkitűzés a GDP – 1,5 %-át kitevő strukturális egyenleg megvalósítása, ami a legfrissebb előrejelzések és az adósságszint fényében megfelel a Paktum célkitűzéseinek. A strukturális egyenlegnek a Bizottság szolgálatai által a közösen megállapított módszertan szerinti újraszámítása, valamint a 2010–2011-re előrejelzett jelentős kibocsátási rés alapján a program a középtávú cél 2011-ben való teljesítését célozza, amire az előrejelzések szerint már 2010-ben sor kerül, és ez 2011-ben is teljesül. Ugyanakkor a középtávú cél 2011-ben való teljesítéséhez és a 2012-es strukturális romlás megelőzéséhez további konszolidációra lenne szükség. Pontosabban meg kellene határozni a 2012. évi célkitűzés alapjául szolgáló intézkedéseket is. |
| --- | --- |

(7)

A program középtávú stratégiájának fő célja, hogy a GDP-arányos államháztartási hiányt a 2010. évi 3,8 %-ról 2011-ben 3 % alá csökkentse (2,8 %-ra), 2012-ben pedig még tovább, 2,5 %-ra. A 2011. évi és a 2012. évi hiánycél az újraszámítás alapján GDP-arányosan 1 1/2 %-os, illetve 2 1/2 %-os strukturális hiányt eredményez. Ez azt jelenti, hogy a 2009. évi, GDP-arányosan mintegy 3 százalékpontos strukturális javulást a 2010–2011-es időszakban az előrejelzés szerint GDP-arányosan 0,1 %-os javulás követ (szemben a Bizottság 2009. őszi előrejelzésében szereplő, GDP-arányosan majdnem 1 %-os romlással). Sőt, 2012-ben a strukturális egyenleg GDP-arányosan 1 %-kal romlik. Ami 2011-et illeti, a bevételi hányad a gazdaság élénkülése ellenére várhatóan tovább csökken, a következők miatt: i. a nettó export súlyának növekedése, amelynek következtében csökken a növekedés okozta adóbevétel-bővülés, ii. a gazdaság zsugorodásának késleltetett hatása, és iii. a személyi jövedelemadó-terhelés 2009-ben elfogadott csökkentése, ami 2011-től hatályos. Az EU-s források gyorsuló felhasználása csak részben ellensúlyozhatja ezeket a folyamatokat, ami végül a GDP-arányos bevételek 0,8 százalékpontos csökkenéséhez vezet. A konvergenciaprogram a kiadási oldalon több olyan lehetséges intézkedést sorol fel, amelyek nemcsak ellensúlyoznák, hanem meghaladnák a bevételi hányad esését, és a hiányt a GDP 2,8 %-ára csökkentenék. Az intézkedések főként a közszféra reálbéreinek további csökkentésére, a szociális juttatások reálértékének további csökkentésére és a költségvetés fejezetek gazdálkodásában a szigorú fegyelem érvényre juttatására irányulnak. Ugyanakkor nem került sor ezen intézkedések java részének részletezésére. A középtávú célkitűzés a GDP – 1,5 %-át kitevő strukturális egyenleg megvalósítása, ami a legfrissebb előrejelzések és az adósságszint fényében megfelel a Paktum célkitűzéseinek. A strukturális egyenlegnek a Bizottság szolgálatai által a közösen megállapított módszertan szerinti újraszámítása, valamint a 2010–2011-re előrejelzett jelentős kibocsátási rés alapján a program a középtávú cél 2011-ben való teljesítését célozza, amire az előrejelzések szerint már 2010-ben sor kerül, és ez 2011-ben is teljesül. Ugyanakkor a középtávú cél 2011-ben való teljesítéséhez és a 2012-es strukturális romlás megelőzéséhez további konszolidációra lenne szükség. Pontosabban meg kellene határozni a 2012. évi célkitűzés alapjául szolgáló intézkedéseket is.

| (8) | A költségvetési eredmények a programban előre jelzetteknél rosszabbul alakulhatnak. A bevételek 2010-ben akár a GDP 1/4 %-ának megfelelő mértékben is alacsonyabbak lehetnek a tervezettnél, mivel a program számításainak korábbi lezárási dátuma miatt nem vették figyelembe, hogy az Alkotmánybíróság eltörli az általános értékalapú ingatlanadó bevezetéséről szóló, az Országgyűlés által elfogadott törvényt. A kiadási oldalon is várható némi túlköltekezés a Malév újraállamosítási költségei miatt és annak következtében, hogy a helyközi közösségi közlekedésre fordított támogatások tervezett csökkentését a strukturális intézkedések nem támasztják alá maradéktalanul. A program a költségvetési fejezetek szintjén az újonnan létrehozott kincstárnoki rendszer kapcsán is megtakarítást tervez, ám ennek megvalósulása kérdéses, mivel hiányoznak az ehhez szükséges konkrét intézkedések. Végül az adatszolgáltatási eljárás során még meg kell erősíteni azoknak az egyszeri, a GDP 1/4 %-ának megfelelő összegű bevételeknek a megvalósulását, amelyek a jogosult alkalmazottaknak és nyugdíjasoknak a magánnyugdíjpénztárakból az állami nyugdíjrendszerbe való visszalépéséből származnak. Másfelől viszont be lehet fagyasztani a GDP mintegy 1⁄2 %-ának megfelelő költségvetési tartalékokat és kedvezőtlen fejlemények bekövetkezése esetén a GDP 0,2 %-ának megfelelő rendkívüli kiadáscsökkentés is végrehajtható. A programhoz képest 2011-ben és 2012-ben többek között az ingatlanadó eltörlése miatti bázishatáson túl is alulteljesítésre, illetve túllépésre lehet számítani a bevételi, illetve a kiadási oldalon. A gazdaság élénkülésének ütemét és a lakossági fogyasztási kiadások arányának 2011-ben és az azt követő években megvalósuló arányát illetően a program kissé optimistább, mint a Bizottság szolgálatainak előrejelzése, ami azt jelenti, hogy a programban szereplő adóbevételek túl optimistának bizonyulhatnak. Ami a kiadásokat illeti, a programban a bevételi hányad folyamatos esésének ellentételezésére előirányzott takarékossági intézkedések nagy részét még nem támasztják alá konkrét döntések. Ezenkívül a program nem veszi figyelembe a központi bank veszteségeit sem, amelyek – a jelenlegi becslések alapján – 2011-ben várhatóan a GDP 0,1–0,2 %-ának, 2012-ben pedig várhatóan 0,3–0,4 %-ának megfelelő mértékben növelik a hiányt.
  Végezetül az állami tulajdonú vállalatok veszteségei miatt a kiadások is magasabbak lehetnek. A túllépés, illetve alulteljesítés ellentételezésére szolgáló költségvetési tartalékok azonban 2011-ben csupán a GDP 0,2 %-át, 2012-ben pedig 0,4 %-át teszik ki, szemben a 2010. évi 0,8 %-kal. Noha az elmúlt években teljesültek a költségvetési hiánycélok, Magyarország múltbeli teljesítményéhez köthető kockázatok a korábbi évek tekintélyes hiánytúllépései miatt legfeljebb semlegesek. Éppen ezért jelentős kockázata van annak, hogy a tényleges hiány rosszabb lesz a programban tervezettnél. |
| --- | --- |

(8)

A költségvetési eredmények a programban előre jelzetteknél rosszabbul alakulhatnak. A bevételek 2010-ben akár a GDP 1/4 %-ának megfelelő mértékben is alacsonyabbak lehetnek a tervezettnél, mivel a program számításainak korábbi lezárási dátuma miatt nem vették figyelembe, hogy az Alkotmánybíróság eltörli az általános értékalapú ingatlanadó bevezetéséről szóló, az Országgyűlés által elfogadott törvényt. A kiadási oldalon is várható némi túlköltekezés a Malév újraállamosítási költségei miatt és annak következtében, hogy a helyközi közösségi közlekedésre fordított támogatások tervezett csökkentését a strukturális intézkedések nem támasztják alá maradéktalanul. A program a költségvetési fejezetek szintjén az újonnan létrehozott kincstárnoki rendszer kapcsán is megtakarítást tervez, ám ennek megvalósulása kérdéses, mivel hiányoznak az ehhez szükséges konkrét intézkedések. Végül az adatszolgáltatási eljárás során még meg kell erősíteni azoknak az egyszeri, a GDP 1/4 %-ának megfelelő összegű bevételeknek a megvalósulását, amelyek a jogosult alkalmazottaknak és nyugdíjasoknak a magánnyugdíjpénztárakból az állami nyugdíjrendszerbe való visszalépéséből származnak. Másfelől viszont be lehet fagyasztani a GDP mintegy 1⁄2 %-ának megfelelő költségvetési tartalékokat és kedvezőtlen fejlemények bekövetkezése esetén a GDP 0,2 %-ának megfelelő rendkívüli kiadáscsökkentés is végrehajtható. A programhoz képest 2011-ben és 2012-ben többek között az ingatlanadó eltörlése miatti bázishatáson túl is alulteljesítésre, illetve túllépésre lehet számítani a bevételi, illetve a kiadási oldalon. A gazdaság élénkülésének ütemét és a lakossági fogyasztási kiadások arányának 2011-ben és az azt követő években megvalósuló arányát illetően a program kissé optimistább, mint a Bizottság szolgálatainak előrejelzése, ami azt jelenti, hogy a programban szereplő adóbevételek túl optimistának bizonyulhatnak. Ami a kiadásokat illeti, a programban a bevételi hányad folyamatos esésének ellentételezésére előirányzott takarékossági intézkedések nagy részét még nem támasztják alá konkrét döntések. Ezenkívül a program nem veszi figyelembe a központi bank veszteségeit sem, amelyek – a jelenlegi becslések alapján – 2011-ben várhatóan a GDP 0,1–0,2 %-ának, 2012-ben pedig várhatóan 0,3–0,4 %-ának megfelelő mértékben növelik a hiányt.

Végezetül az állami tulajdonú vállalatok veszteségei miatt a kiadások is magasabbak lehetnek. A túllépés, illetve alulteljesítés ellentételezésére szolgáló költségvetési tartalékok azonban 2011-ben csupán a GDP 0,2 %-át, 2012-ben pedig 0,4 %-át teszik ki, szemben a 2010. évi 0,8 %-kal. Noha az elmúlt években teljesültek a költségvetési hiánycélok, Magyarország múltbeli teljesítményéhez köthető kockázatok a korábbi évek tekintélyes hiánytúllépései miatt legfeljebb semlegesek. Éppen ezért jelentős kockázata van annak, hogy a tényleges hiány rosszabb lesz a programban tervezettnél.

| (9) | A bruttó államadósság 2009-ben a becslések szerint az előző évi mintegy 73 %-ról a GDP 78 %-ára emelkedett. A növekedés az államháztartási hiánnyal és a nominális GDP negatív növekedésével magyarázható. A program alapján az adósságráta a programidőszak alatt végig a Szerződésben megállapított referenciaérték felett marad. 2010-re a GDP-arányos adósság további, 79 %-ra való növekedését jelzik előre; ezt követően 2011-ben 77 %-ra, 2012-ben pedig 73 1/2 %-ra csökken. E pozitív folyamatok hátterében a makrogazdasági feltételek várható javulása és a nemzetközi gazdasági támogatás 2011-től kezdődő törlesztése áll. A költségvetési célokat övező negatív kockázatok és a lehetséges SFA-tételek miatt az adósságráta alakulása a programban előirányzottnál jóval kedvezőtlenebb is lehet, különösen 2011-től kezdődően. 2010-től kezdődően az adósságráta kellően csökken a referenciaérték felé. |
| --- | --- |

(9)

A bruttó államadósság 2009-ben a becslések szerint az előző évi mintegy 73 %-ról a GDP 78 %-ára emelkedett. A növekedés az államháztartási hiánnyal és a nominális GDP negatív növekedésével magyarázható. A program alapján az adósságráta a programidőszak alatt végig a Szerződésben megállapított referenciaérték felett marad. 2010-re a GDP-arányos adósság további, 79 %-ra való növekedését jelzik előre; ezt követően 2011-ben 77 %-ra, 2012-ben pedig 73 1/2 %-ra csökken. E pozitív folyamatok hátterében a makrogazdasági feltételek várható javulása és a nemzetközi gazdasági támogatás 2011-től kezdődő törlesztése áll. A költségvetési célokat övező negatív kockázatok és a lehetséges SFA-tételek miatt az adósságráta alakulása a programban előirányzottnál jóval kedvezőtlenebb is lehet, különösen 2011-től kezdődően. 2010-től kezdődően az adósságráta kellően csökken a referenciaérték felé.

| (10) | A 2020-ig tartó időszakra elkészített középtávú adósság-előrejelzések, amelyek azt feltételezik, hogy a GDP-növekedés fokozatosan helyreáll a válság előtt tervezett mértékre és az adóhányad visszatér a válság előtti szintre, azt jelzik, hogy a programban tervezett költségvetési folyamat önmagában, változatlan politika mellett nem elegendő az adósság 2020-ig történő stabilizálásához. |
| --- | --- |

(10)

A 2020-ig tartó időszakra elkészített középtávú adósság-előrejelzések, amelyek azt feltételezik, hogy a GDP-növekedés fokozatosan helyreáll a válság előtt tervezett mértékre és az adóhányad visszatér a válság előtti szintre, azt jelzik, hogy a programban tervezett költségvetési folyamat önmagában, változatlan politika mellett nem elegendő az adósság 2020-ig történő stabilizálásához.

| (11) | A 2009-ben végrehajtott nyugdíjreformok a tervek szerint visszafogják az idősödő népességhez kapcsolódó jövőbeli kiadások növekedését, amely a reformot követően egyértelműen az EU-átlag alá várható. A programban becsült 2009-es költségvetési helyzet javult az előző programban felvázolt kiindulási helyzethez képest. A népesség idősödése így jóval mérsékeltebb költségvetési hatást gyakorol a fenntarthatósági résre. A magas elsődleges többletek középtávú biztosítása és a nyugdíjreformok következetes, már a programban is előirányzottaknak megfelelő végrehajtása csökkenteni fogja az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos hosszú távú kockázatokat, amelyeket a Bizottság 2009. évi fenntarthatósági jelentése (2) közepesnek ítélt. A 2009. évi nyugdíjreformokat figyelembe vevő előrejelzéseknek a Gazdaságpolitikai Bizottság általi 2010. februári validálását követően, a frissített fenntarthatósági számítások a fenntarthatósági kockázat alacsony szintjét mutatják. |
| --- | --- |

(11)

A 2009-ben végrehajtott nyugdíjreformok a tervek szerint visszafogják az idősödő népességhez kapcsolódó jövőbeli kiadások növekedését, amely a reformot követően egyértelműen az EU-átlag alá várható. A programban becsült 2009-es költségvetési helyzet javult az előző programban felvázolt kiindulási helyzethez képest. A népesség idősödése így jóval mérsékeltebb költségvetési hatást gyakorol a fenntarthatósági résre. A magas elsődleges többletek középtávú biztosítása és a nyugdíjreformok következetes, már a programban is előirányzottaknak megfelelő végrehajtása csökkenteni fogja az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos hosszú távú kockázatokat, amelyeket a Bizottság 2009. évi fenntarthatósági jelentése (2) közepesnek ítélt. A 2009. évi nyugdíjreformokat figyelembe vevő előrejelzéseknek a Gazdaságpolitikai Bizottság általi 2010. februári validálását követően, a frissített fenntarthatósági számítások a fenntarthatósági kockázat alacsony szintjét mutatják.

| (12) | Az államháztartás intézményi jellemzőit illetően az egyik legfontosabb új keletű fejlemény az új költségvetési keret végrehajtása volt, amely a 2008 novemberében elfogadott költségvetési felelősségről szóló törvényre és az államháztartási törvény módosítására épül. Összességében az új költségvetési keret várhatóan hozzájárul az államháztartás átláthatóságának és fenntarthatóságának javításához. A költségvetési felelősségről szóló törvény általános szabályként rögzíti, hogy a jövőben a középtávú elsődleges egyenlegek meghatározásánál be kell tartani az úgynevezett reáladósság-szabályt. A törvény alapján megalakult és működni kezdett a független Költségvetési Tanács. A 2010. évi költségvetést lényegében az új költségvetési keretnek megfelelően készítették el, a 2011. évi költségvetésnek pedig már minden elemében meg kell felelnie az új költségvetési keretnek. A költségvetési keretet érintő másik fontos fejlemény volt, hogy az Országgyűlés 2009 decemberében elfogadta a költségvetési szervek jogállásáról és gazdálkodásáról szóló törvényt. Az új jogszabály több új elemmel egészíti ki a hatályos szabályokat, többek között részletes működési és gazdálkodási szabályokat határoz meg a különböző költségvetési szervek számára, valamint egységes keretet biztosít a magyar és az európai uniós források felhasználására. Azt azonban még korai lenne értékelni, hogy az új keretnek milyen hatékonyan sikerült biztosítania a költségvetés végrehajtásának javítását és a fiskális politika rendezettségét. |
| --- | --- |

(12)

Az államháztartás intézményi jellemzőit illetően az egyik legfontosabb új keletű fejlemény az új költségvetési keret végrehajtása volt, amely a 2008 novemberében elfogadott költségvetési felelősségről szóló törvényre és az államháztartási törvény módosítására épül. Összességében az új költségvetési keret várhatóan hozzájárul az államháztartás átláthatóságának és fenntarthatóságának javításához. A költségvetési felelősségről szóló törvény általános szabályként rögzíti, hogy a jövőben a középtávú elsődleges egyenlegek meghatározásánál be kell tartani az úgynevezett reáladósság-szabályt. A törvény alapján megalakult és működni kezdett a független Költségvetési Tanács. A 2010. évi költségvetést lényegében az új költségvetési keretnek megfelelően készítették el, a 2011. évi költségvetésnek pedig már minden elemében meg kell felelnie az új költségvetési keretnek. A költségvetési keretet érintő másik fontos fejlemény volt, hogy az Országgyűlés 2009 decemberében elfogadta a költségvetési szervek jogállásáról és gazdálkodásáról szóló törvényt. Az új jogszabály több új elemmel egészíti ki a hatályos szabályokat, többek között részletes működési és gazdálkodási szabályokat határoz meg a különböző költségvetési szervek számára, valamint egységes keretet biztosít a magyar és az európai uniós források felhasználására. Azt azonban még korai lenne értékelni, hogy az új keretnek milyen hatékonyan sikerült biztosítania a költségvetés végrehajtásának javítását és a fiskális politika rendezettségét.

| (13) | Magyarország az általános adóteher és a kormányzati kiadások egyaránt magas szintjével jellemezhető. A kormány több intézkedést hozott az adórendszernek a költségvetés szempontjából lényegében semleges módon történő átalakítására, amelynek célja, hogy az élőmunka adóterheit csökkentve és a fogyasztási adókat növelve fokozza a gazdaság versenyképességét. Az alkotmánybíróság új keletű határozatai és a személyi jövedelemadó 2011-re tervezett csökkentése azonban olyan bevételkiesést okoz, amelyet még nem fedeznek megfelelő intézkedések, jóllehet nem zárható ki, hogy módosított formában újból benyújtják az ingatlanadóról szóló törvényt. A kiadási oldalon az elsődleges kiadások növekedése 2000 és 2009 között meghaladta a nominális GDP növekedését. Az állami kiadáscsökkentés előtt álló fő kihívás az idősödéssel kapcsolatos állami kiadások várható növekedése. A múltban végrehajtott nyugdíjreformok – különösen a 2009. májusi reform – várhatóan a nyugdíjköltségek növekedésének lassulását eredményezik, és kedveznek a munkaerő-kínálatnak is, így elősegítik a potenciális növekedést. Az államháztartás minőségét a jövőben a kötelező nyugdíjkorhatárnak a várható élettartammal összefüggő emelésével lehetne javítani. A kormányzat méretének csökkentése és a közigazgatás hatékonyságának növelése, például az oktatás és az egészségügy területén, szintén nagymértékű jóléti megtakarításokkal járhatna, és adott esetben lehetővé tenné az élőmunka adóterheinek további csökkentését is. |
| --- | --- |

(13)

Magyarország az általános adóteher és a kormányzati kiadások egyaránt magas szintjével jellemezhető. A kormány több intézkedést hozott az adórendszernek a költségvetés szempontjából lényegében semleges módon történő átalakítására, amelynek célja, hogy az élőmunka adóterheit csökkentve és a fogyasztási adókat növelve fokozza a gazdaság versenyképességét. Az alkotmánybíróság új keletű határozatai és a személyi jövedelemadó 2011-re tervezett csökkentése azonban olyan bevételkiesést okoz, amelyet még nem fedeznek megfelelő intézkedések, jóllehet nem zárható ki, hogy módosított formában újból benyújtják az ingatlanadóról szóló törvényt. A kiadási oldalon az elsődleges kiadások növekedése 2000 és 2009 között meghaladta a nominális GDP növekedését. Az állami kiadáscsökkentés előtt álló fő kihívás az idősödéssel kapcsolatos állami kiadások várható növekedése. A múltban végrehajtott nyugdíjreformok – különösen a 2009. májusi reform – várhatóan a nyugdíjköltségek növekedésének lassulását eredményezik, és kedveznek a munkaerő-kínálatnak is, így elősegítik a potenciális növekedést. Az államháztartás minőségét a jövőben a kötelező nyugdíjkorhatárnak a várható élettartammal összefüggő emelésével lehetne javítani. A kormányzat méretének csökkentése és a közigazgatás hatékonyságának növelése, például az oktatás és az egészségügy területén, szintén nagymértékű jóléti megtakarításokkal járhatna, és adott esetben lehetővé tenné az élőmunka adóterheinek további csökkentését is.

| (14) | Összességében úgy tűnik, hogy a programban felvázolt költségvetési stratégia 2010-et tekintve lényegében összhangban áll az EKSz. 104. cikkének (7) bekezdése alapján megfogalmazott tanácsi ajánlásokkal, mivel az annak eredményét érintő jelentős kockázatokat legalábbis részben ellensúlyozza a költségvetési tartalékok befagyasztásának és a rendkívüli kiadáscsökkentések elfogadásának a lehetősége. 2011 tekintetében – a kockázatok figyelembevételével – előfordulhat, hogy a költségvetési stratégia nem lesz összhangban a tanácsi ajánlásokkal, így nem biztosított, hogy a 2010–2011-es időszakban megvalósul az összességében a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális kiigazítás. Ki kell emelni, hogy a 2011. évi célt alátámasztó kiadáscsökkentő intézkedéseket csak részben konkretizálták és elfogadásukra még nem került sor, 2012 tekintetében pedig egyáltalán nincsenek részletezve.
  Ezenkívül az adóbevételekre vonatkozó előrejelzés mindkét év esetében túl optimistának bizonyulhat. Mindezek mellett 2010-hez képest a költségvetési tartalékok is meglehetősen korlátozottak, ami arra utal, hogy a tényleges hiány lényegesen rosszabb is lehet, és hogy a túlzott hiány kellő időben történő megszüntetése csak további konszolidációs intézkedésekkel lesz lehetséges. A költségvetési célokhoz kapcsolódó kockázatok fényében előfordulhat, hogy a stratégia ahhoz sem lesz elégséges, hogy a bruttó államadósság-rátát szilárdan csökkenő pályára állítsa. E kockázatok kezelése és a 2012. évi, a Paktum szellemétől eltérő expanzív költségvetési irányvonal kiigazítása érdekében a stratégiát a 2011-től kezdődő évekre is teljeskörűen részletezett intézkedésekkel kell alátámasztani, továbbá fokozni kell a konszolidációs erőfeszítéseket, különösen a későbbi években. |
| --- | --- |

(14)

Összességében úgy tűnik, hogy a programban felvázolt költségvetési stratégia 2010-et tekintve lényegében összhangban áll az EKSz. 104. cikkének (7) bekezdése alapján megfogalmazott tanácsi ajánlásokkal, mivel az annak eredményét érintő jelentős kockázatokat legalábbis részben ellensúlyozza a költségvetési tartalékok befagyasztásának és a rendkívüli kiadáscsökkentések elfogadásának a lehetősége. 2011 tekintetében – a kockázatok figyelembevételével – előfordulhat, hogy a költségvetési stratégia nem lesz összhangban a tanácsi ajánlásokkal, így nem biztosított, hogy a 2010–2011-es időszakban megvalósul az összességében a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális kiigazítás. Ki kell emelni, hogy a 2011. évi célt alátámasztó kiadáscsökkentő intézkedéseket csak részben konkretizálták és elfogadásukra még nem került sor, 2012 tekintetében pedig egyáltalán nincsenek részletezve.

Ezenkívül az adóbevételekre vonatkozó előrejelzés mindkét év esetében túl optimistának bizonyulhat. Mindezek mellett 2010-hez képest a költségvetési tartalékok is meglehetősen korlátozottak, ami arra utal, hogy a tényleges hiány lényegesen rosszabb is lehet, és hogy a túlzott hiány kellő időben történő megszüntetése csak további konszolidációs intézkedésekkel lesz lehetséges. A költségvetési célokhoz kapcsolódó kockázatok fényében előfordulhat, hogy a stratégia ahhoz sem lesz elégséges, hogy a bruttó államadósság-rátát szilárdan csökkenő pályára állítsa. E kockázatok kezelése és a 2012. évi, a Paktum szellemétől eltérő expanzív költségvetési irányvonal kiigazítása érdekében a stratégiát a 2011-től kezdődő évekre is teljeskörűen részletezett intézkedésekkel kell alátámasztani, továbbá fokozni kell a konszolidációs erőfeszítéseket, különösen a későbbi években.

| (15) | Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos (3). A Tanács a 104. cikk (7) bekezdése alapján megfogalmazott 2009. július 7-i, a túlzott hiány megszüntetéséről szóló ajánlásaiban arra kérte továbbá Magyarországot, hogy a kovergenciaprogramok aktualizált változataiban külön fejezetben számoljon be a tanácsi ajánlások végrehajtása terén tett előrelépéséről. Magyarország teljesítette ezt az ajánlást. |
| --- | --- |

(15)

Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos (3). A Tanács a 104. cikk (7) bekezdése alapján megfogalmazott 2009. július 7-i, a túlzott hiány megszüntetéséről szóló ajánlásaiban arra kérte továbbá Magyarországot, hogy a kovergenciaprogramok aktualizált változataiban külön fejezetben számoljon be a tanácsi ajánlások végrehajtása terén tett előrelépéséről. Magyarország teljesítette ezt az ajánlást.

Általános következtetésként megállapítható, hogy a költségvetési hiány a gazdaságnak a pénzügyi válság miatt bekövetkezett 2009. évi erőteljes visszaesés ellenére stabilizálódott. A 2009-ben és az azt megelőző két évben alkalmazott erőteljesen restriktív költségvetési irányvonal után Magyarország 2010-es és 2011-es költségvetési politikája lényegében semleges, 2012-től pedig expanzív lesz. A program alapján mindez a túlzott hiány így 2011-ig történő megszüntetéséhez és a középtávú célkitűzés megvalósításához kell, hogy vezessen. A bruttó államadósság GDP-hez viszonyított aránya 2010-ben várhatóan tovább nő, majd 2011-ben csökkenni kezd, csökkenő pályára állítva vissza az adósságot.

A költségvetési pálya alapján azonban 2010-ben csak kismértékű strukturális javulás következne be, 2011-ben nem javulna a strukturális egyenleg, 2012-ben pedig romlana. Ezenfelül ezt a pályát jelentős lefelé mutató kockázatok övezik, különösen a későbbi években. 2010-ben az ingatlanadó eltörlése és a – főként a közösségi közlekedés finanszírozási többletigényéből eredő – lefelé mutató kockázatok bizonyos mértékig ellentételezhetők a költségvetési tartalékok befagyasztása és a GDP 0,2 %-ának megfelelő rendkívüli kiadáscsökkentés révén. Ami a későbbi éveket illeti, ezek kockázatai ahhoz köthetők, hogy a programban bemutatott makrogazdasági forgatókönyv némileg optimista, és hogy a költségvetési pálya alapjául szolgáló intézkedések nagy részét nem részletezték és nem fogadták el. Mindezek ismeretében a túlzott hiány 2011-ig történő, az EKSz. 104. cikkének (7) bekezdése alapján megfogalmazott 2009. július 7-i ajánlásokkal összhangban álló megszüntetése és az azt követő konszolidáció nem biztosított, a 2011-től kezdődő időszak tekintetében pedig részletezni kell a takarékossági intézkedéseket és fokozni kell a konszolidációs erőfeszítéseket. A program bemutatja az új költségvetési keret legfontosabb elemeit, ugyanakkor biztosítani kell annak fokozottabb tiszteletben tartását.

A fenti értékelés alapján, valamint figyelembe véve az EKSz 104. cikke (7) bekezdésének alapján megfogalmazott 2009. július 7-i ajánlást, Magyarország felkérést kap arra, hogy:

| i. | a kiadások szigorú ellenőrzése révén, valamint a költségvetési tartalékok esetleges befagyasztásával és – szükség esetén – rendkívüli kiadáscsökkentések végrehajtásával biztosítsa a GDP 3,8 %-ában meghatározott 2010. évi hiánycél teljesülését; |
| --- | --- |

i.

a kiadások szigorú ellenőrzése révén, valamint a költségvetési tartalékok esetleges befagyasztásával és – szükség esetén – rendkívüli kiadáscsökkentések végrehajtásával biztosítsa a GDP 3,8 %-ában meghatározott 2010. évi hiánycél teljesülését;

| ii. | a 2011-től kezdődő időszak tekintetében részletezze a költségvetési célokat alátámasztó intézkedéseket és – ha valóra válnának az abból eredő kockázatok, hogy a program forgatókönyve optimistább, mint az EKSz. 104. cikkének (7) bekezdése szerinti ajánlást alátámasztó forgatókönyv – a hiánynak 2011-ig a GDP 3 %-a alá csökkentése céljából álljon készen a költségvetési kiigazítások fokozására; továbbá jelentősen erősítse meg a 2012-re vonatkozó stratégiát annak érdekében, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel összhangban biztosítsa a középtávú célkitűzés felé vezető kiigazítást; |
| --- | --- |

ii.

a 2011-től kezdődő időszak tekintetében részletezze a költségvetési célokat alátámasztó intézkedéseket és – ha valóra válnának az abból eredő kockázatok, hogy a program forgatókönyve optimistább, mint az EKSz. 104. cikkének (7) bekezdése szerinti ajánlást alátámasztó forgatókönyv – a hiánynak 2011-ig a GDP 3 %-a alá csökkentése céljából álljon készen a költségvetési kiigazítások fokozására; továbbá jelentősen erősítse meg a 2012-re vonatkozó stratégiát annak érdekében, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel összhangban biztosítsa a középtávú célkitűzés felé vezető kiigazítást;

| iii. | a költségvetési keretnek teljes körűen megfelelő 2011. évi költségvetés elkészítésével és elfogadásával, további közigazgatási reformok révén a kiadáscsökkentés elősegítésével, valamint a veszteséges állami vállalatok helyzetének strukturális reformok útján való kezelésével javítsa az államháztartás minőségét. |
| --- | --- |

iii.

a költségvetési keretnek teljes körűen megfelelő 2011. évi költségvetés elkészítésével és elfogadásával, további közigazgatási reformok révén a kiadáscsökkentés elősegítésével, valamint a veszteséges állami vállalatok helyzetének strukturális reformok útján való kezelésével javítsa az államháztartás minőségét.

A legfontosabb makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása

| | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Reál-GDP
  (%-os változás) | KP 2010. jan. | 0,6 | –6,7 | –0,3 | 3,7 | 3,8 |
| BIZ 2009. nov. | 0,6 | –6,5 | –0,5 | 3,1 | n.a. |
| KP 2008. dec. | 1,3 | –0,9 | 1,6 | 2,5 | n.a. |
| HICP-infláció
  (%) | KP 2010. jan. | 6,1 | 4,2 | 4,1 | 2,3 | 2,6 |
| BIZ 2009. nov. | 6,0 | 4,3 | 4,0 | 2,5 | n.a. |
| KP 2008. dec. | 6,2 | 4,5 | 3,2 | 3,0 | n.a. |
| Kibocsátási rés (4)

  (a potenciális GDP %-ában) | KP 2010. jan. | 2,6 | –4,8 | –5,6 | –2,8 | –0,1 |
| BIZ 2009. nov. (5) | 2,9 | –4,0 | –4,7 | –2,0 | n.a. |
| KP 2008. dec. | 2,3 | –0,1 | 0,4 | n.a. | n.a. |
| Nettó külső finanszírozási képesség/igény
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | –6,2 | 2,2 | 1,6 | 1,5 | 1,4 |
| BIZ 2009. nov. | –5,6 | 0,5 | 0,3 | 0,4 | n.a. |
| KP 2008. dec. | –5,1 | –3,7 | –2,5 | –1,6 | n.a. |
| Államháztartási bevétel
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | 45,5 | 45,9 | 45,0 | 44,2 | 43,3 |
| BIZ 2009. nov. | 45,5 | 45,9 | 45,1 | 45,1 | n.a. |
| KP 2008. dec. | 45,2 | 45,8 | 46,0 | 45,8 | n.a. |
| Államháztartási kiadás
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | 49,3 | 49,8 | 48,8 | 47,0 | 45,8 |
| BIZ 2009. nov. | 49,3 | 50,0 | 49,4 | 49,0 | n.a. |
| KP 2008. dec. | 48,6 | 48,4 | 48,5 | 48,0 | n.a. |
| Államháztartási egyenleg
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | –3,8 | –3,9 | –3,8 | –2,8 | –2,5 |
| BIZ 2009. nov. | –3,8 | –4,1 | –4,2 | –3,9 | n.a. |
| KP 2008. dec. | –3,4 | –2,6 | –2,5 | –2,2 | n.a. |
| Elsődleges egyenleg
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | 0,4 | 0,5 | 0,5 | 1,0 | 1,2 |
| BIZ 2009. nov. | 0,4 | 0,2 | –0,1 | –0,2 | n.a. |
| KP 2008. dec. | 0,6 | 1,9 | 2,0 | 2,2 | n.a. |
| Ciklikusan kiigazított egyenleg (4)

  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | –5,0 | –1,7 | –1,3 | –1,5 | –2,5 |
| BIZ 2009. nov. | –5,1 | –2,2 | –2,1 | –3,0 | n.a. |
| KP 2008. dec. | –4,3 | –2,8 | –3,2 | n.a. | n.a. |
| Strukturális egyenleg (6)

  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | –4,6 | –1,6 | –1,5 | –1,5 | –2,5 |
| BIZ 2009. nov. | –4,8 | –2,1 | –2,1 | –3,0 | n.a. |
| KP 2008. dec. | –4,0 | –2,8 | –3,2 | n.a. | n.a. |
| Bruttó államadósság
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | 72,9 | 78,0 | 79,0 | 76,9 | 73,6 |
| BIZ 2009. nov. | 72,9 | 79,1 | 79,8 | 79,1 | n.a. |
| KP 2008. dec. | 71,1 | 72,5 | 72,2 | 69,0 | n.a. |
| Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2009. novemberi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai. |

2008

2009

2010

2011

2012

Reál-GDP

(%-os változás)

KP 2010. jan.

0,6

–6,7

–0,3

3,7

3,8

BIZ 2009. nov.

0,6

–6,5

–0,5

3,1

n.a.

KP 2008. dec.

1,3

–0,9

1,6

2,5

n.a.

HICP-infláció

(%)

KP 2010. jan.

6,1

4,2

4,1

2,3

2,6

BIZ 2009. nov.

6,0

4,3

4,0

2,5

n.a.

KP 2008. dec.

6,2

4,5

3,2

3,0

n.a.

Kibocsátási rés (4)

(a potenciális GDP %-ában)

KP 2010. jan.

2,6

–4,8

–5,6

–2,8

–0,1

BIZ 2009. nov. (5)

2,9

–4,0

–4,7

–2,0

n.a.

KP 2008. dec.

2,3

–0,1

0,4

n.a.

n.a.

Nettó külső finanszírozási képesség/igény

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

–6,2

2,2

1,6

1,5

1,4

BIZ 2009. nov.

–5,6

0,5

0,3

0,4

n.a.

KP 2008. dec.

–5,1

–3,7

–2,5

–1,6

n.a.

Államháztartási bevétel

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

45,5

45,9

45,0

44,2

43,3

BIZ 2009. nov.

45,5

45,9

45,1

45,1

n.a.

KP 2008. dec.

45,2

45,8

46,0

45,8

n.a.

Államháztartási kiadás

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

49,3

49,8

48,8

47,0

45,8

BIZ 2009. nov.

49,3

50,0

49,4

49,0

n.a.

KP 2008. dec.

48,6

48,4

48,5

48,0

n.a.

Államháztartási egyenleg

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

–3,8

–3,9

–3,8

–2,8

–2,5

BIZ 2009. nov.

–3,8

–4,1

–4,2

–3,9

n.a.

KP 2008. dec.

–3,4

–2,6

–2,5

–2,2

n.a.

Elsődleges egyenleg

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

0,4

0,5

0,5

1,0

1,2

BIZ 2009. nov.

0,4

0,2

–0,1

–0,2

n.a.

KP 2008. dec.

0,6

1,9

2,0

2,2

n.a.

Ciklikusan kiigazított egyenleg (4)

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

–5,0

–1,7

–1,3

–1,5

–2,5

BIZ 2009. nov.

–5,1

–2,2

–2,1

–3,0

n.a.

KP 2008. dec.

–4,3

–2,8

–3,2

n.a.

n.a.

Strukturális egyenleg (6)

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

–4,6

–1,6

–1,5

–1,5

–2,5

BIZ 2009. nov.

–4,8

–2,1

–2,1

–3,0

n.a.

KP 2008. dec.

–4,0

–2,8

–3,2

n.a.

n.a.

Bruttó államadósság

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

72,9

78,0

79,0

76,9

73,6

BIZ 2009. nov.

72,9

79,1

79,8

79,1

n.a.

KP 2008. dec.

71,1

72,5

72,2

69,0

n.a.

Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2009. novemberi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai.

---

(1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm

(2)  Az államháztartások fenntarthatóságáról szóló 2009. november 10-i tanácsi következtetésekben „a Tanács felhívja a tagállamokat, hogy a soron következő stabilitási és konvergenciaprogramjaik során irányítsák figyelmüket a fenntarthatóságot célzó stratégiákra”, továbbá „felkéri a Bizottságot, valamint a Gazdaságpolitikai Bizottságot és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottságot, hogy – a következő fenntarthatósági jelentéshez megfelelő időben – további módszereket dolgozzanak ki az államháztartások hosszú távú fenntarthatóságának értékeléséhez”, amelyet 2012-re terveznek.

(3)  Hiányzik különösen a nominális effektív árfolyamra vonatkozó kötelező információ, illetve az opcionális adatok közül az államháztartási kiadások funkciók szerinti bontása és az SFA-tételek bontása.

(4)  Kibocsátási rések és ciklikusan kiigazított egyenlegek a programokból, ahogy a Bizottság szolgálatai a programokban szereplő információk alapján újraszámították.

(5)  A 2008 és 2011 közötti időszakra vonatkozó 0,8 %-os, 0,3 %-os, 0,2 %-os és 0,3 %-os becsült potenciális növekedés alapján.

(6)  Ciklikusan kiigazított egyenleg, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül. Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a legújabb program alapján: a GDP 0,4 %-a 2008-ban és 0,1 %-a 2009-ben (mindkettő hiánycsökkentő), 0,2 % 2010-ben (hiánynövelő), a Bizottság szolgálatainak 2009. novemberi előrejelzése alapján: a GDP 0,3 %-a 2008-ban, 0,1 %-a 2009-ben (mindkettő hiánycsökkentő).

Forrás:

Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2009. novemberi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai.

---

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/7 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/7

---

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

Írországnak a 2009–2014-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

2010/C 142/02

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

| (1) | A Tanács 2010. április 26-án megvizsgálta Írország 2009–2014-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját. |
| --- | --- |

(1)

A Tanács 2010. április 26-án megvizsgálta Írország 2009–2014-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját.

| (2) | Az 1990-es évek második felének nagyon gyors növekedéssel járó időszaka után Írországot a 2001–2007-es időszakban az élénk hazai kereslet által támogatott stabilabb növekedés jellemezte. Ez alatt az időszak alatt Írország versenyképességi pozíciója az ár- és bérinfláció, valamint a csökkenő ütemű termelékenységnövekedés miatt némiképp romlott. Az ingatlanpiacon a 2006-os csúcs óta bekövetkezett hirtelen korrekció súlyos gazdasági visszaesést eredményezett, amit a globális pénzügyi válság és az Írország főbb kereskedelmi partnerországaiban mutatkozó recesszió tovább súlyosbított.
  A 2008 közepe óta elfogadott öt konszolidációs csomag ellenére ezek a fejlemények drámai mértékű romlást idéztek elő az ír államháztartás helyzetében, az államháztartás egyenlege a 2007. évi többletből 2009-re kétszámjegyű hiánnyá változott, az államadósság pedig 2009-ben meghaladta a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaértéket. A Tanács 2009. április 27-én az EKSz. 104. cikkének (6) bekezdése alapján határozott arról, hogy Írországban túlzott hiány áll fenn, és 2009. december 2-án 2014-et tűzte ki a hiány megszüntetésének határidejeként. A következő évekre vonatkozó első fő kihívás a széles körű és hiteles, a már végrehajtott jelentős intézkedéseken alapuló költségvetési konszolidációs stratégia végrehajtása. A második kihívás a fenntartható növekedési pályára történő visszaállás, ami megkívánja a friss munkanélküliek átképzését és továbbképzését, a versenyképességnek a termelékenységet növelő intézkedésekkel és megfelelő bérpolitikával történő visszanyerését, valamint a pénzügyi ágazat megfelelő szerkezetátalakítását. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében további fontos kihívást jelent a nyugdíjrendszer megreformálása. |
| --- | --- |

(2)

Az 1990-es évek második felének nagyon gyors növekedéssel járó időszaka után Írországot a 2001–2007-es időszakban az élénk hazai kereslet által támogatott stabilabb növekedés jellemezte. Ez alatt az időszak alatt Írország versenyképességi pozíciója az ár- és bérinfláció, valamint a csökkenő ütemű termelékenységnövekedés miatt némiképp romlott. Az ingatlanpiacon a 2006-os csúcs óta bekövetkezett hirtelen korrekció súlyos gazdasági visszaesést eredményezett, amit a globális pénzügyi válság és az Írország főbb kereskedelmi partnerországaiban mutatkozó recesszió tovább súlyosbított.

A 2008 közepe óta elfogadott öt konszolidációs csomag ellenére ezek a fejlemények drámai mértékű romlást idéztek elő az ír államháztartás helyzetében, az államháztartás egyenlege a 2007. évi többletből 2009-re kétszámjegyű hiánnyá változott, az államadósság pedig 2009-ben meghaladta a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaértéket. A Tanács 2009. április 27-én az EKSz. 104. cikkének (6) bekezdése alapján határozott arról, hogy Írországban túlzott hiány áll fenn, és 2009. december 2-án 2014-et tűzte ki a hiány megszüntetésének határidejeként. A következő évekre vonatkozó első fő kihívás a széles körű és hiteles, a már végrehajtott jelentős intézkedéseken alapuló költségvetési konszolidációs stratégia végrehajtása. A második kihívás a fenntartható növekedési pályára történő visszaállás, ami megkívánja a friss munkanélküliek átképzését és továbbképzését, a versenyképességnek a termelékenységet növelő intézkedésekkel és megfelelő bérpolitikával történő visszanyerését, valamint a pénzügyi ágazat megfelelő szerkezetátalakítását. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében további fontos kihívást jelent a nyugdíjrendszer megreformálása.

| (3) | Bár a tényleges GDP-nek a válság során megfigyelt csökkenése jórészt ciklikus, a válság a potenciális kibocsátás szintjére is negatív hatással volt. Emellett a válság a beruházások visszaesése, a hitelhez jutás nehézségei és a növekvő strukturális munkanélküliség, valamint annak hosszú távú fennmaradása esetén a nettó elvándorlás következtében középtávon is hatással lehet a potenciális növekedésre. A gazdasági válság hatása továbbá súlyosbítja a népesség idősödése által a potenciális kibocsátásra és az államháztartás fenntarthatóságára gyakorolt negatív hatásokat. Mindezek ismeretében a potenciális növekedés támogatása céljából elengedhetetlen a strukturális reformok ütemének felgyorsítása. Írország esetében különösen fontos, hogy az ország reformokat hajtson végre az emberi tőke, a versenyképesség és a kutatás-fejlesztés területén. |
| --- | --- |

(3)

Bár a tényleges GDP-nek a válság során megfigyelt csökkenése jórészt ciklikus, a válság a potenciális kibocsátás szintjére is negatív hatással volt. Emellett a válság a beruházások visszaesése, a hitelhez jutás nehézségei és a növekvő strukturális munkanélküliség, valamint annak hosszú távú fennmaradása esetén a nettó elvándorlás következtében középtávon is hatással lehet a potenciális növekedésre. A gazdasági válság hatása továbbá súlyosbítja a népesség idősödése által a potenciális kibocsátásra és az államháztartás fenntarthatóságára gyakorolt negatív hatásokat. Mindezek ismeretében a potenciális növekedés támogatása céljából elengedhetetlen a strukturális reformok ütemének felgyorsítása. Írország esetében különösen fontos, hogy az ország reformokat hajtson végre az emberi tőke, a versenyképesség és a kutatás-fejlesztés területén.

| (4) | A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP 2009-ben és 2010-ben bekövetkező 7,5 %-os, illetve 1,4 %-os csökkenése után a gazdaság a 2011–2014-es időszakban átlagosan 4 %-os pozitív növekedést fog mutatni. A jelenleg rendelkezésre álló információkkal összevetve (2) úgy látszik, hogy ez a forgatókönyv 2010-re vonatkozóan valós, azt követően pedig derűlátó növekedési feltételezéseken alapul, különösen a tendenciális növekedésnek a jelenlegi válság és a folyamatban levő egyenlegjavító intézkedések miatt várható csökkenését tekintve. A programban szereplő inflációs várakozások a munkaerő-piaci korrekció várható elhúzódását figyelembe véve valósnak tűnnek. A külső többlethez való tervezett visszatérés a versenyképesség folyamatos visszanyerésének függvényében képzelhető el. |
| --- | --- |

(4)

A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP 2009-ben és 2010-ben bekövetkező 7,5 %-os, illetve 1,4 %-os csökkenése után a gazdaság a 2011–2014-es időszakban átlagosan 4 %-os pozitív növekedést fog mutatni. A jelenleg rendelkezésre álló információkkal összevetve (2) úgy látszik, hogy ez a forgatókönyv 2010-re vonatkozóan valós, azt követően pedig derűlátó növekedési feltételezéseken alapul, különösen a tendenciális növekedésnek a jelenlegi válság és a folyamatban levő egyenlegjavító intézkedések miatt várható csökkenését tekintve. A programban szereplő inflációs várakozások a munkaerő-piaci korrekció várható elhúzódását figyelembe véve valósnak tűnnek. A külső többlethez való tervezett visszatérés a versenyképesség folyamatos visszanyerésének függvényében képzelhető el.

| (5) | A program 2009-re vonatkozóan a GDP 11,7 %-ára becsüli az államháztartási hiányt. A hiány jelentős romlása – a 2008. évi, GDP-arányosan 7,2 %-os szintről – főként a széles körű recessziónak az államháztartásra gyakorolt jelentős továbbgyűrűző hatását tükrözi, beleértve az adóbevételek lényeges csökkenését és a munkanélküliséggel kapcsolatos kiadások emelkedését. Ugyanakkor a 2008 közepe óta elfogadott jelentős – a hatóságok által együttesen a GDP 5 %-át kitevőre becsült hiánycsökkentő hatással járó – konszolidációs csomagok hozzájárultak a költségvetés romlásának visszafogásához. Míg a költségvetési stratégia fő iránya a hiánycsökkentés, Írország szerény, a GDP 0,7 %-ára rúgó gazdaságélénkítési intézkedéscsomagot is elfogadott az európai gazdaságélénkítési tervvel összhangban. A Tanács által szorgalmazott exitstratégiával összhangban és a túlzott hiány 2014-ig történő megszüntetése érdekében a tervek szerint a teljes programidőszak során folytatódnak a jelentős költségvetési megszorítások. |
| --- | --- |

(5)

A program 2009-re vonatkozóan a GDP 11,7 %-ára becsüli az államháztartási hiányt. A hiány jelentős romlása – a 2008. évi, GDP-arányosan 7,2 %-os szintről – főként a széles körű recessziónak az államháztartásra gyakorolt jelentős továbbgyűrűző hatását tükrözi, beleértve az adóbevételek lényeges csökkenését és a munkanélküliséggel kapcsolatos kiadások emelkedését. Ugyanakkor a 2008 közepe óta elfogadott jelentős – a hatóságok által együttesen a GDP 5 %-át kitevőre becsült hiánycsökkentő hatással járó – konszolidációs csomagok hozzájárultak a költségvetés romlásának visszafogásához. Míg a költségvetési stratégia fő iránya a hiánycsökkentés, Írország szerény, a GDP 0,7 %-ára rúgó gazdaságélénkítési intézkedéscsomagot is elfogadott az európai gazdaságélénkítési tervvel összhangban. A Tanács által szorgalmazott exitstratégiával összhangban és a túlzott hiány 2014-ig történő megszüntetése érdekében a tervek szerint a teljes programidőszak során folytatódnak a jelentős költségvetési megszorítások.

| (6) | A program 2009-hez képest a hiány stabilizálódását irányozza elő 2010-re, GDP-arányosan 11,6 %-os szinten, a GDP 2,5 %-ának megfelelő, jelentős megtakarítási csomag eredményeként, ami nagyjából összhangban áll a 2009. december 2-i, a 126. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlással. A kamatterhek meredek emelkedése miatt az elsődleges egyenleg a tervek szerint GDP-arányosan 0,75 százalékponttal javul.
  A korrekciós intézkedések szinte mindegyike a kiadási oldalt érinti, beleértve a közszféra béreinek csökkentését, a szociális jóléti kiadások és más folyó kiadások visszafogását, valamint az állami beruházások csökkentését, amelyek nagyjából egyenlő mértékben járulnak hozzá a teljes csomag hatásához. Bevételi oldalon a szén-dioxid-kibocsátással összefüggő új adó hatását nagyjából ellentételezi a normál héakulcs és a szeszesitalokra kivetett jövedéki adó csökkentése. A konszolidációs intézkedések ellenére a GDP-arányos elsődleges kiadások a munkanélküliséggel összefüggő kiadások emelkedését tükrözve enyhén nőni fognak. A bevételek GDP-hez viszonyított aránya várhatóan 1 százalékponttal nő a társadalombiztosítási járulékok és az egyéb bevételek GDP-hez viszonyított arányának emelkedése miatt (3), ami bőven ellentételezi az adóbevételek GDP-hez viszonyított arányának további csökkenését. A 2010-re tervezett költségvetési irányvonal semlegesnek tűnik, mivel a strukturális hiány – azaz a ciklikusan kiigazított, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélküli, a közösen megállapított módszertannak megfelelően számított hiány – a becslések szerint 2009-hez képest nagyjából változatlan marad. Fontos megjegyezni azonban, hogy a GDP 2,5 %-át kitevő megtakarítási csomag nélkül 2010-ben a költségvetési pozíció jelentős további romlást szenvedett volna el. A költségvetési pozíciónak a változatlan politika esetén bekövetkező folyamatos romlása magyarázza a korrekciós intézkedések hatásainak becslésében mutatkozó eltérést attól függően, hogy alulról felfelé irányuló megközelítést (a 2010-es költségvetésben található megtakarítási csomag a GDP 2,5 %-át teszi ki) vagy felülről lefelé irányuló megközelítést (változatlan strukturális egyenleg) alkalmazunk. |
| --- | --- |

(6)

A program 2009-hez képest a hiány stabilizálódását irányozza elő 2010-re, GDP-arányosan 11,6 %-os szinten, a GDP 2,5 %-ának megfelelő, jelentős megtakarítási csomag eredményeként, ami nagyjából összhangban áll a 2009. december 2-i, a 126. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlással. A kamatterhek meredek emelkedése miatt az elsődleges egyenleg a tervek szerint GDP-arányosan 0,75 százalékponttal javul.

A korrekciós intézkedések szinte mindegyike a kiadási oldalt érinti, beleértve a közszféra béreinek csökkentését, a szociális jóléti kiadások és más folyó kiadások visszafogását, valamint az állami beruházások csökkentését, amelyek nagyjából egyenlő mértékben járulnak hozzá a teljes csomag hatásához. Bevételi oldalon a szén-dioxid-kibocsátással összefüggő új adó hatását nagyjából ellentételezi a normál héakulcs és a szeszesitalokra kivetett jövedéki adó csökkentése. A konszolidációs intézkedések ellenére a GDP-arányos elsődleges kiadások a munkanélküliséggel összefüggő kiadások emelkedését tükrözve enyhén nőni fognak. A bevételek GDP-hez viszonyított aránya várhatóan 1 százalékponttal nő a társadalombiztosítási járulékok és az egyéb bevételek GDP-hez viszonyított arányának emelkedése miatt (3), ami bőven ellentételezi az adóbevételek GDP-hez viszonyított arányának további csökkenését. A 2010-re tervezett költségvetési irányvonal semlegesnek tűnik, mivel a strukturális hiány – azaz a ciklikusan kiigazított, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélküli, a közösen megállapított módszertannak megfelelően számított hiány – a becslések szerint 2009-hez képest nagyjából változatlan marad. Fontos megjegyezni azonban, hogy a GDP 2,5 %-át kitevő megtakarítási csomag nélkül 2010-ben a költségvetési pozíció jelentős további romlást szenvedett volna el. A költségvetési pozíciónak a változatlan politika esetén bekövetkező folyamatos romlása magyarázza a korrekciós intézkedések hatásainak becslésében mutatkozó eltérést attól függően, hogy alulról felfelé irányuló megközelítést (a 2010-es költségvetésben található megtakarítási csomag a GDP 2,5 %-át teszi ki) vagy felülről lefelé irányuló megközelítést (változatlan strukturális egyenleg) alkalmazunk.

| (7) | A program középtávú költségvetési stratégiájának fő célja további költségvetési konszolidáció végrehajtása annak érdekében, hogy a GDP-arányos hiány a programidőszak végéig (2014-ig) 3 % alá csökkenjen. A GDP-arányos nominális hiány 2011-ben 1,75 százalékponttal, 2012-ben 2,75, 2013-ban 2,25, majd 2014-ben 2 százalékponttal javulna, amikor is az elsődleges egyenleg ismét többletre váltana. Ez a stratégia önmagában tekintve összhangban áll a 2009. december 2-i, a 126. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlással.
  A célok elérése érdekében a kormány további, számszerűsített konszolidációs intézkedéseket tervez végrehajtani a költségvetés folyó kiadási oldalán, összekötve a tőkekiadások (2011-ben bekövetkező csökkentését követő) befagyasztásával. Ezeket az erőfeszítéseket azonban nem támasztják alá széles körű intézkedések. A programban szereplő technikai előrejelzések egy főként a kiadások visszafogására alapozott konszolidációra utalnak, mivel a kiadások GDP-hez viszonyított aránya a 2010–2014-es időszakban közel 7 százalékponttal csökken – elsősorban a kormányzati fogyasztás és a szociális kifizetések területén –, míg a bevételek GDP-hez viszonyított aránya mintegy 2 százalékponttal nő. A strukturális egyenleg a várakozások szerint 2011-ben GDP-arányosan 1 százalékponttal, majd a 2012–2014-es időszakban évente 1,75 százalékponttal javul. A hatóságok közlése szerint Írország középtávú költségvetési célkitűzése a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányt határoz meg, ami a program szerint a programidőszakban nem valósul meg. Tekintettel a legújabb előrejelzésekre és az adósság szintjére, a középtávú célkitűzés megfelel a Paktum célkitűzéseinek. |
| --- | --- |

(7)

A program középtávú költségvetési stratégiájának fő célja további költségvetési konszolidáció végrehajtása annak érdekében, hogy a GDP-arányos hiány a programidőszak végéig (2014-ig) 3 % alá csökkenjen. A GDP-arányos nominális hiány 2011-ben 1,75 százalékponttal, 2012-ben 2,75, 2013-ban 2,25, majd 2014-ben 2 százalékponttal javulna, amikor is az elsődleges egyenleg ismét többletre váltana. Ez a stratégia önmagában tekintve összhangban áll a 2009. december 2-i, a 126. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlással.

A célok elérése érdekében a kormány további, számszerűsített konszolidációs intézkedéseket tervez végrehajtani a költségvetés folyó kiadási oldalán, összekötve a tőkekiadások (2011-ben bekövetkező csökkentését követő) befagyasztásával. Ezeket az erőfeszítéseket azonban nem támasztják alá széles körű intézkedések. A programban szereplő technikai előrejelzések egy főként a kiadások visszafogására alapozott konszolidációra utalnak, mivel a kiadások GDP-hez viszonyított aránya a 2010–2014-es időszakban közel 7 százalékponttal csökken – elsősorban a kormányzati fogyasztás és a szociális kifizetések területén –, míg a bevételek GDP-hez viszonyított aránya mintegy 2 százalékponttal nő. A strukturális egyenleg a várakozások szerint 2011-ben GDP-arányosan 1 százalékponttal, majd a 2012–2014-es időszakban évente 1,75 százalékponttal javul. A hatóságok közlése szerint Írország középtávú költségvetési célkitűzése a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányt határoz meg, ami a program szerint a programidőszakban nem valósul meg. Tekintettel a legújabb előrejelzésekre és az adósság szintjére, a középtávú célkitűzés megfelel a Paktum célkitűzéseinek.

| (8) | Fennáll a veszélye annak, hogy a költségvetési eredmények 2010-ben az előirányzottaknál rosszabbak, a későbbi időszakban pedig a tervezettnél lényegesen rosszabbak lehetnek. Először is a 2011-től tervezett jelentős konszolidációs erőfeszítéseket nem támasztják alá konkrét intézkedések, így nem világos, hogy azokhoz a bevételi, illetve kiadási intézkedések a tervek szerint miként járulnak hozzá. Ezt a kockázatot erősíti az, hogy a program szerint az egyes évekre vonatkozó konszolidációs csomagoknak még a tervezett mértéke is felülvizsgálandó a jövőbeli költségvetések függvényében, annak ellenére, hogy 2010-re vonatkozóan a korábban bejelentett méretű megtakarítási csomagot hajtották végre. Másodszor, jelentős lefelé mutató kockázatot hordoznak a gazdasági kilátások, amelyek a program későbbi éveire vonatkozóan túlzottan derűlátónak tűnnek. Ezen túlmenően, a tervezett konszolidáció méretét is figyelembe véve, 2010-ben és azt követően fennáll a tervezett kiadások túllépésének veszélye, amennyiben a még részletesen meghatározandó stratégia a kiadások visszafogására alapulna. Ugyanakkor meg kell említeni, hogy 2008 közepe óta már jelentős konszolidációs intézkedéseket hajtottak végre. További speciális kockázatok kapcsolódnak a kormányzat által a pénzügyi ágazat támogatása érdekében biztosított bankgaranciákhoz, mivel azok lehívása növelné a hiányt és az államadósságot. A pénzügyi ágazatnak nyújtott kormányzati támogatás költségeinek egy részét azonban a jövőben vissza lehet szerezni. |
| --- | --- |

(8)

Fennáll a veszélye annak, hogy a költségvetési eredmények 2010-ben az előirányzottaknál rosszabbak, a későbbi időszakban pedig a tervezettnél lényegesen rosszabbak lehetnek. Először is a 2011-től tervezett jelentős konszolidációs erőfeszítéseket nem támasztják alá konkrét intézkedések, így nem világos, hogy azokhoz a bevételi, illetve kiadási intézkedések a tervek szerint miként járulnak hozzá. Ezt a kockázatot erősíti az, hogy a program szerint az egyes évekre vonatkozó konszolidációs csomagoknak még a tervezett mértéke is felülvizsgálandó a jövőbeli költségvetések függvényében, annak ellenére, hogy 2010-re vonatkozóan a korábban bejelentett méretű megtakarítási csomagot hajtották végre. Másodszor, jelentős lefelé mutató kockázatot hordoznak a gazdasági kilátások, amelyek a program későbbi éveire vonatkozóan túlzottan derűlátónak tűnnek. Ezen túlmenően, a tervezett konszolidáció méretét is figyelembe véve, 2010-ben és azt követően fennáll a tervezett kiadások túllépésének veszélye, amennyiben a még részletesen meghatározandó stratégia a kiadások visszafogására alapulna. Ugyanakkor meg kell említeni, hogy 2008 közepe óta már jelentős konszolidációs intézkedéseket hajtottak végre. További speciális kockázatok kapcsolódnak a kormányzat által a pénzügyi ágazat támogatása érdekében biztosított bankgaranciákhoz, mivel azok lehívása növelné a hiányt és az államadósságot. A pénzügyi ágazatnak nyújtott kormányzati támogatás költségeinek egy részét azonban a jövőben vissza lehet szerezni.

| (9) | A bruttó államadósság aránya 2009-ben meghaladta a Szerződésben meghatározott referenciaértéket, és az előrejelzések szerint 2012-ig növekvő tendenciát fog mutatni. Konkrétan, a program szerint a GDP-arányos államadósság a 2008-as 44 %-ról 2009-re csaknem 66 %-ra emelkedett. Az emelkedés fő okozója az elsődleges hiány növekedése volt (+10 százalékpont). Ehhez azonban a pozitív lavinahatás (a kamatkiadások emelkedése és a negatív nominális GDP-növekedés), valamint a negatív SFA (főként a pénzügyi ágazatnak juttatott tőkeinjekciók finanszírozásához kapcsolódóan) is lényegesen hozzájárult. A program az adósságráta további meredek emelkedését jelzi, ami 2012-ben a GDP csaknem 84 %-án éri el a csúcsot, majd a programidőszak végére (2014-re) fokozatosan a GDP 81 %-a alá csökken az elsődleges egyenleg javulása, a nominális GDP erőteljes növekedési pályájához való tervezett visszatérés és a pénzpiacok jelenlegi bizonytalansága miatt elővigyázatossági okokból visszatartott készpénzállomány felszabadítása révén. A bankoknak juttatandó további jelentős tőkeinjekciók iránti valószínűsíthető igényre és a költségvetési célokhoz kapcsolódó negatív kockázatokra tekintettel az adósságráta is valószínűleg a program előrejelzéseinél kedvezőtlenebbül alakul. |
| --- | --- |

(9)

A bruttó államadósság aránya 2009-ben meghaladta a Szerződésben meghatározott referenciaértéket, és az előrejelzések szerint 2012-ig növekvő tendenciát fog mutatni. Konkrétan, a program szerint a GDP-arányos államadósság a 2008-as 44 %-ról 2009-re csaknem 66 %-ra emelkedett. Az emelkedés fő okozója az elsődleges hiány növekedése volt (+10 százalékpont). Ehhez azonban a pozitív lavinahatás (a kamatkiadások emelkedése és a negatív nominális GDP-növekedés), valamint a negatív SFA (főként a pénzügyi ágazatnak juttatott tőkeinjekciók finanszírozásához kapcsolódóan) is lényegesen hozzájárult. A program az adósságráta további meredek emelkedését jelzi, ami 2012-ben a GDP csaknem 84 %-án éri el a csúcsot, majd a programidőszak végére (2014-re) fokozatosan a GDP 81 %-a alá csökken az elsődleges egyenleg javulása, a nominális GDP erőteljes növekedési pályájához való tervezett visszatérés és a pénzpiacok jelenlegi bizonytalansága miatt elővigyázatossági okokból visszatartott készpénzállomány felszabadítása révén. A bankoknak juttatandó további jelentős tőkeinjekciók iránti valószínűsíthető igényre és a költségvetési célokhoz kapcsolódó negatív kockázatokra tekintettel az adósságráta is valószínűleg a program előrejelzéseinél kedvezőtlenebbül alakul.

| (10) | A középtávú adósság-előrejelzések, amelyek azt feltételezik, hogy a GDP-növekedés fokozatosan helyreáll a válság előtt tervezett mértékre és az adóhányad visszatér a válság előtti szintre, és amelyek magukban foglalják a népesség idősödésével kapcsolatos kiadások előre jelzett növekedését is, azt mutatják, hogy a programban tervezett költségvetési stratégia önmagában, változatlan politika mellett 2020-ig stabilizálná az adósságrátát. |
| --- | --- |

(10)

A középtávú adósság-előrejelzések, amelyek azt feltételezik, hogy a GDP-növekedés fokozatosan helyreáll a válság előtt tervezett mértékre és az adóhányad visszatér a válság előtti szintre, és amelyek magukban foglalják a népesség idősödésével kapcsolatos kiadások előre jelzett növekedését is, azt mutatják, hogy a programban tervezett költségvetési stratégia önmagában, változatlan politika mellett 2020-ig stabilizálná az adósságrátát.

| (11) | A népesség idősödésének a költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatásai Írországban jóval meghaladják az uniós átlagot, főként a nyugdíjkiadásoknak a következő évtizedekben várható viszonylag jelentős növekedése miatt. A programban becsült 2009. évi költségvetési helyzet súlyosbítja a népesség idősödésének a fenntarthatósági résre gyakorolt költségvetési hatását.
  Meg kell jegyezni, hogy a jövőbeli nyugdíjkiadások egy részének előfinanszírozása céljából a nemzeti nyugdíj-tartalékalapban eszközöket halmoztak fel. A magas elsődleges hiány középtávon történő, a programban már előre jelzett csökkentése, valamint a többek között a népesség idősödésével kapcsolatos kiadások erőteljes növekedésének megfékezését célzó strukturális reformintézkedések végrehajtása hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos, a Bizottság 2009. évi fenntarthatósági jelentésében (4) magasnak értékelt kockázat csökkentéséhez. A program szerint a közszféra nyugdíjrendszerének az új belépőkre vonatkozó reformját 2010-ben vezetik be. Ezt követően a nyugdíj összegét az utolsó bér helyett az életpálya alatti bérek átlagából számítják ki, és a nyugdíjkorhatárt egy évvel, 66 évre emelik. Fontos lenne szélesebb körű reformokat végrehajtani a népesség idősödéséhez kapcsolódó kiadások előre jelzett növekedésével kapcsolatban. Az ír hatóságok 2010. március 3-án tették közzé a nyugdíjreformra vonatkozó terveiket tartalmazó „nemzeti nyugdíjkeretet”, amely az állami nyugdíjra jogosító nyugdíjkorhatár fokozatos, a jelenlegi 65 éves korról 2028-ig 68 évre történő emelését tartalmazza (5). |
| --- | --- |

(11)

A népesség idősödésének a költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatásai Írországban jóval meghaladják az uniós átlagot, főként a nyugdíjkiadásoknak a következő évtizedekben várható viszonylag jelentős növekedése miatt. A programban becsült 2009. évi költségvetési helyzet súlyosbítja a népesség idősödésének a fenntarthatósági résre gyakorolt költségvetési hatását.

Meg kell jegyezni, hogy a jövőbeli nyugdíjkiadások egy részének előfinanszírozása céljából a nemzeti nyugdíj-tartalékalapban eszközöket halmoztak fel. A magas elsődleges hiány középtávon történő, a programban már előre jelzett csökkentése, valamint a többek között a népesség idősödésével kapcsolatos kiadások erőteljes növekedésének megfékezését célzó strukturális reformintézkedések végrehajtása hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos, a Bizottság 2009. évi fenntarthatósági jelentésében (4) magasnak értékelt kockázat csökkentéséhez. A program szerint a közszféra nyugdíjrendszerének az új belépőkre vonatkozó reformját 2010-ben vezetik be. Ezt követően a nyugdíj összegét az utolsó bér helyett az életpálya alatti bérek átlagából számítják ki, és a nyugdíjkorhatárt egy évvel, 66 évre emelik. Fontos lenne szélesebb körű reformokat végrehajtani a népesség idősödéséhez kapcsolódó kiadások előre jelzett növekedésével kapcsolatban. Az ír hatóságok 2010. március 3-án tették közzé a nyugdíjreformra vonatkozó terveiket tartalmazó „nemzeti nyugdíjkeretet”, amely az állami nyugdíjra jogosító nyugdíjkorhatár fokozatos, a jelenlegi 65 éves korról 2028-ig 68 évre történő emelését tartalmazza (5).

| (12) | Írország középtávú költségvetési keretének vannak gyenge pontjai. Mindenekelőtt az, hogy az adott költségvetési évet követő évekre vonatkozó költségvetési célok, különösen a kiadási keretösszegek, a későbbi költségvetésekben módosíthatók. A tapasztalatok szerint ez (ismétlődő) többletbevételek esetén megnehezíti a politikai döntéshozók számára a prudens fiskális politika fenntartását. A program elismeri a szilárd költségvetési keretek fontosságát, és kiemeli, hogy a 2009 áprilisában elfogadott pótköltségvetésben foglalt, a költségvetési tárgyéven túlmutató időszakra vonatkozó konszolidációs csomagok tekintetében a közelmúltban számszerűsített célokat vezettek be. A stabilitási program későbbi éveire vonatkozó számszerűsített célokat azonban – amint azt fentebb említettük – nem támasztják alá konkrét intézkedések.
  A részletek meghatározása nélkül a program csupán arra utal, hogy további reformokat vesznek fontolóra, mint például a folyó kiadásokra vonatkozó kötelező érvényű, többéves időszakot lefedő keretösszegek bevezetését, valamint a jövőbeli váratlan bevételek hiánycsökkentési célra történő felhasználását előíró költségvetési szabályt. Ami a rövidebb távú költségvetési keretet illeti, a hatóságok közzétesznek ugyan havi kimutatásokat a központi kormányzat bevételeinek és kiadásainak alakulásáról, de a céloktól való eltérés kockázatának csökkentése érdekében fontos lenne a költségvetési terveknek az évenkéntinél gyakoribb rendszeres felülvizsgálata. |
| --- | --- |

(12)

Írország középtávú költségvetési keretének vannak gyenge pontjai. Mindenekelőtt az, hogy az adott költségvetési évet követő évekre vonatkozó költségvetési célok, különösen a kiadási keretösszegek, a későbbi költségvetésekben módosíthatók. A tapasztalatok szerint ez (ismétlődő) többletbevételek esetén megnehezíti a politikai döntéshozók számára a prudens fiskális politika fenntartását. A program elismeri a szilárd költségvetési keretek fontosságát, és kiemeli, hogy a 2009 áprilisában elfogadott pótköltségvetésben foglalt, a költségvetési tárgyéven túlmutató időszakra vonatkozó konszolidációs csomagok tekintetében a közelmúltban számszerűsített célokat vezettek be. A stabilitási program későbbi éveire vonatkozó számszerűsített célokat azonban – amint azt fentebb említettük – nem támasztják alá konkrét intézkedések.

A részletek meghatározása nélkül a program csupán arra utal, hogy további reformokat vesznek fontolóra, mint például a folyó kiadásokra vonatkozó kötelező érvényű, többéves időszakot lefedő keretösszegek bevezetését, valamint a jövőbeli váratlan bevételek hiánycsökkentési célra történő felhasználását előíró költségvetési szabályt. Ami a rövidebb távú költségvetési keretet illeti, a hatóságok közzétesznek ugyan havi kimutatásokat a központi kormányzat bevételeinek és kiadásainak alakulásáról, de a céloktól való eltérés kockázatának csökkentése érdekében fontos lenne a költségvetési terveknek az évenkéntinél gyakoribb rendszeres felülvizsgálata.

| (13) | A bevételeknek az ingatlanpiaci korrekció és a kiterjedt recesszió kapcsán bekövetkezett meredek csökkenése rámutatott az ír adórendszer egyes gyenge pontjaira, például a szűk adózási alapra és a tőkeügyletek megadóztatásától való erős függőségre. A kormány által felállított adóügyi bizottság 2009 szeptemberében közzétett jelentésének egyik fő üzenete az volt, hogy egy átfogó középtávú stratégia keretében szélesíteni szükséges az adóalapot. A program szerint ez a jelentés, valamint a közszolgálattal összefüggő kiadások és a közszolgálatban dolgozók számának felülvizsgálatával foglalkozó különleges csoport által 2009 júliusában kiadott jelentésnek az állami kiadási programok javításával kapcsolatos ajánlásai adnak tájékoztatást a kormányzat költségvetési stratégiájának további elemeiről. A 2010. évi költségvetésben már figyelembe vettek néhány javaslatot, mint például a szén-dioxid-kibocsátással összefüggő adó bevezetését. A program szerint a közszféra nyugdíjrendszerére vonatkozó említett reformok a fontolóra vett további nyugdíjreformokkal együtt tovább javítják Írország államháztartási helyzetét. |
| --- | --- |

(13)

A bevételeknek az ingatlanpiaci korrekció és a kiterjedt recesszió kapcsán bekövetkezett meredek csökkenése rámutatott az ír adórendszer egyes gyenge pontjaira, például a szűk adózási alapra és a tőkeügyletek megadóztatásától való erős függőségre. A kormány által felállított adóügyi bizottság 2009 szeptemberében közzétett jelentésének egyik fő üzenete az volt, hogy egy átfogó középtávú stratégia keretében szélesíteni szükséges az adóalapot. A program szerint ez a jelentés, valamint a közszolgálattal összefüggő kiadások és a közszolgálatban dolgozók számának felülvizsgálatával foglalkozó különleges csoport által 2009 júliusában kiadott jelentésnek az állami kiadási programok javításával kapcsolatos ajánlásai adnak tájékoztatást a kormányzat költségvetési stratégiájának további elemeiről. A 2010. évi költségvetésben már figyelembe vettek néhány javaslatot, mint például a szén-dioxid-kibocsátással összefüggő adó bevezetését. A program szerint a közszféra nyugdíjrendszerére vonatkozó említett reformok a fontolóra vett további nyugdíjreformokkal együtt tovább javítják Írország államháztartási helyzetét.

| (14) | A programban meghatározott, a 2010. évre vonatkozó költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 126. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásnak. A hiánycélokra vonatkozó kockázatok figyelembevételével azonban a költségvetési stratégia 2011-től nem feltétlenül áll összhangban a tanácsi ajánlással. Különösen a 2011–2014-es időszakra vonatkozó hiánycélokat kell konkrét intézkedésekkel alátámasztani, valamint a terveket a kedvezőtlen GDP-növekedési tendenciák és a kiadások növekedéséből eredő kockázatok kezelése érdekében a teljes időszakra vonatkozóan meg kell erősíteni.
  A program az időszak későbbi éveire vonatkozóan – a derűlátó makrogazdasági forgatókönyvvel összhangban – azzal számol, hogy a ciklikus gazdasági hatások jelentősen hozzájárulnak a konszolidációhoz, amiből egyúttal az is következik, hogy a túlzott hiány 2014-ig történő megszüntetéséhez a program szerint szükséges átlagos évi strukturális kiigazítási erőfeszítés nem éri el a Tanács által javasolt, GDP-arányosan két százalékpontos mértéket. Ez megerősíti azt a következtetést, hogy a hatóságoknak készen kell állniuk a tervezett konszolidációs csomagokon túlmutató intézkedések meghozatalára, amennyiben a növekedés a programban tervezettnél alacsonyabb lenne. Ha ezeket a kockázatokat nem kezelik megfelelően és a konszolidációs terveket nem hajtják végre teljes mértékben, akkor előfordulhat, hogy a költségvetési stratégia nem lesz elégséges ahhoz, hogy az adósságrátát a programidőszak végéig csökkenő pályára állítsák. Helyénvaló lenne a program konszolidációs stratégiáját – a már megtett jelentős erőfeszítésekre építve – szigorúan végrehajtani, tekintve az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára vonatkozó magas kockázatokat, különösen a népesség idősödésével kapcsolatos kiadások középtávon várható változását, az adósságállománynak az előrejelzések szerinti gyors emelkedését, valamint a pénzügyi ágazat számára juttatandó további támogatások iránti várható igényt. |
| --- | --- |

(14)

A programban meghatározott, a 2010. évre vonatkozó költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 126. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásnak. A hiánycélokra vonatkozó kockázatok figyelembevételével azonban a költségvetési stratégia 2011-től nem feltétlenül áll összhangban a tanácsi ajánlással. Különösen a 2011–2014-es időszakra vonatkozó hiánycélokat kell konkrét intézkedésekkel alátámasztani, valamint a terveket a kedvezőtlen GDP-növekedési tendenciák és a kiadások növekedéséből eredő kockázatok kezelése érdekében a teljes időszakra vonatkozóan meg kell erősíteni.

A program az időszak későbbi éveire vonatkozóan – a derűlátó makrogazdasági forgatókönyvvel összhangban – azzal számol, hogy a ciklikus gazdasági hatások jelentősen hozzájárulnak a konszolidációhoz, amiből egyúttal az is következik, hogy a túlzott hiány 2014-ig történő megszüntetéséhez a program szerint szükséges átlagos évi strukturális kiigazítási erőfeszítés nem éri el a Tanács által javasolt, GDP-arányosan két százalékpontos mértéket. Ez megerősíti azt a következtetést, hogy a hatóságoknak készen kell állniuk a tervezett konszolidációs csomagokon túlmutató intézkedések meghozatalára, amennyiben a növekedés a programban tervezettnél alacsonyabb lenne. Ha ezeket a kockázatokat nem kezelik megfelelően és a konszolidációs terveket nem hajtják végre teljes mértékben, akkor előfordulhat, hogy a költségvetési stratégia nem lesz elégséges ahhoz, hogy az adósságrátát a programidőszak végéig csökkenő pályára állítsák. Helyénvaló lenne a program konszolidációs stratégiáját – a már megtett jelentős erőfeszítésekre építve – szigorúan végrehajtani, tekintve az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára vonatkozó magas kockázatokat, különösen a népesség idősödésével kapcsolatos kiadások középtávon várható változását, az adósságállománynak az előrejelzések szerinti gyors emelkedését, valamint a pénzügyi ágazat számára juttatandó további támogatások iránti várható igényt.

| (15) | Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos (6). A 126. cikk (7) bekezdése szerinti, a túlzott hiány megszüntetéséről szóló 2009. december 2-i ajánlásában a Tanács felkérte továbbá Írországot, hogy stabilitási programja aktualizált változataiban külön fejezetben tárgyalja a tanácsi ajánlások végrehajtása terén tett előrelépést. Írország ennek az ajánlásnak részben eleget tett. Külön megemlítendő azonban, hogy az időszak későbbi éveire tervezett konszolidációt nem támasztják alá átfogó intézkedések. |
| --- | --- |

(15)

Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos (6). A 126. cikk (7) bekezdése szerinti, a túlzott hiány megszüntetéséről szóló 2009. december 2-i ajánlásában a Tanács felkérte továbbá Írországot, hogy stabilitási programja aktualizált változataiban külön fejezetben tárgyalja a tanácsi ajánlások végrehajtása terén tett előrelépést. Írország ennek az ajánlásnak részben eleget tett. Külön megemlítendő azonban, hogy az időszak későbbi éveire tervezett konszolidációt nem támasztják alá átfogó intézkedések.

Általánosságban megállapítható, hogy Írország gyorsan és határozottan reagált az államháztartási hiány növekedésének megállítása érdekében. Mindezzel együtt a súlyos recesszió miatt az államháztartási hiány 2009-ben tovább nőtt, de a programban tervezettek szerint 2010-ben GDP-arányosan 11,6 %-os szinten stabilizálódik. A program azt irányozza elő, hogy 2011-től kezdődően a hiányt 2014-ig, a Tanács által a túlzott hiány megszüntetésére meghatározott határidőig a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértékre csökkentik. Az államadósság 2012-ben a GDP csaknem 84 %-án tetőzne, majd enyhe csökkenésnek indulna. A költségvetési eredmények a teljes programidőszakban a tervezettnél rosszabbak lehetnek, főként azért, mert i. a 2010 utáni évekre tervezett konszolidációt nem támasztják alá átfogó intézkedések, és annak mértéke a jövőbeli költségvetések függvényében felülvizsgálható; ii. a program 2010-et követően kedvező makrogazdasági forgatókönyvvel számol; és iii. 2010-ben és azt követően fennáll a tervezett kiadások túllépésének veszélye, amennyiben a még részletesen meghatározandó stratégia a kiadások visszafogására alapulna. Mindezek, a pénzügyi ágazat számára a jövőben valószínűleg szükségessé váló további támogató intézkedésekkel együtt arra utalnak, hogy az adósságráta a programban tervezettnél magasabb lehet. Míg a 2010-re vonatkozó megtakarítási csomag jelentős mérete nagyjából összhangban áll a 2009. december 2-i tanácsi ajánlással, a konszolidációs stratégiát alátámasztó intézkedések meghatározásával és – amennyiben a növekedés a programban tervezettnél kedvezőtlenebbül alakul vagy ha bekövetkezik a kiadások túllépésének kockázata – további konszolidációs intézkedésekkel kell mérsékelni az említett kockázatokat. A hiteles, erőteljesebb költségvetési keretekkel támogatott költségvetési konszolidációs stratégia a már megtett jelentős erőfeszítésekre építve elősegítheti a fenntartható gazdasági növekedéshez történő visszatérést. Ennek eléréséhez vissza kell nyerni a versenyképességet, amihez a termelékenységnövekedés előmozdítására és megfelelő bérpolitika kialakítására szolgáló, valamint a friss munkanélküliek átképzését és továbbképzését támogató, a tartós munkanélküliséget megelőző intézkedésekre van szükség. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében a költségvetési konszolidációs erőfeszítések mellett a nyugdíjrendszer további reformjára is szükség van. Ezek a reformok célszerűen építhetnének a 2010 márciusában közzétett nemzeti nyugdíjkeretben foglaltakra.

A fenti értékelés alapján és a 2009. december 2-i, az EUMSz. 126. cikkének (7) bekezdése szerinti ajánlásra is figyelemmel a Tanács üdvözli a végrehajtott érdemi konszolidációs intézkedéseket, és felkéri Írországot a következőkre:

| i. | következetesen hajtsa végre a 2010. évi költségvetést, és széles körű konszolidációs stratégia keretén belül konkrét intézkedésekkel támassza alá az elkövetkező évekre tervezett konszolidációs csomagokat annak érdekében, hogy a 126. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlásnak megfelelően elérje a GDP 2 %-ában meghatározott átlagos éves ajánlott költségvetési konszolidációt, valamint álljon készen további konszolidációs intézkedések elfogadására abban az esetben, ha megvalósul az abból fakadó kockázat, hogy a programban foglalt makrogazdasági forgatókönyv derűlátóbb a 126. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlás alapjául szolgáló forgatókönyvnél; a túlzott hiány esetén követendő eljárásra vonatkozó ajánlásban előírtaknak megfelelően a költségvetési konszolidáción túl is ragadjon meg minden alkalmat – többek között a kedvezőbb gazdasági feltételekből adódókat is – arra, hogy gyorsítsa a bruttó adósságráta csökkentését a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték felé; |
| --- | --- |

i.

következetesen hajtsa végre a 2010. évi költségvetést, és széles körű konszolidációs stratégia keretén belül konkrét intézkedésekkel támassza alá az elkövetkező évekre tervezett konszolidációs csomagokat annak érdekében, hogy a 126. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlásnak megfelelően elérje a GDP 2 %-ában meghatározott átlagos éves ajánlott költségvetési konszolidációt, valamint álljon készen további konszolidációs intézkedések elfogadására abban az esetben, ha megvalósul az abból fakadó kockázat, hogy a programban foglalt makrogazdasági forgatókönyv derűlátóbb a 126. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlás alapjául szolgáló forgatókönyvnél; a túlzott hiány esetén követendő eljárásra vonatkozó ajánlásban előírtaknak megfelelően a költségvetési konszolidáción túl is ragadjon meg minden alkalmat – többek között a kedvezőbb gazdasági feltételekből adódókat is – arra, hogy gyorsítsa a bruttó adósságráta csökkentését a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték felé;

| ii. | a népesség idősödéséhez kapcsolódó kiadások előre jelzett jelentős növekedésére, valamint az államadósságnak a programidőszak során várható további növekedésére tekintettel további nyugdíjreformok végrehajtása révén javítsa az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát; |
| --- | --- |

ii.

a népesség idősödéséhez kapcsolódó kiadások előre jelzett jelentős növekedésére, valamint az államadósságnak a programidőszak során várható további növekedésére tekintettel további nyugdíjreformok végrehajtása révén javítsa az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát;

| iii. | a kiigazítással járó kockázatok csökkentése érdekében erősítse a középtávú költségvetési keret kötelező jellegét, és egész évben szigorúan kövesse nyomon a költségvetési célok betartását. |
| --- | --- |

iii.

a kiigazítással járó kockázatok csökkentése érdekében erősítse a középtávú költségvetési keret kötelező jellegét, és egész évben szigorúan kövesse nyomon a költségvetési célok betartását.

A Tanács felkéri továbbá Írországot arra, hogy jövőbeli aktualizált stabilitási programjaiban a túlzott hiányról szóló fejezetben szolgáljon további információkkal a későbbi évekre előirányzott konszolidációt alátámasztó irányvonalról és átfogó intézkedésekről.

A legfontosabb makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása
   (7)
   (8)

| | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Reál-GDP
  (%-os változás) | SP 2009. december | n.a. | –7,5 | –1,3 | 3,3 | 4,5 | 4,3 | 4,0 |
| BIZ 2009. november | –3,0 | –7,5 | –1,4 | 2,6 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | –1,4 | –4,0 | –0,9 | 2,3 | 3,4 | 3,0 | n.a. |
| HICP infláció
  (%) | SP 2009. december | n.a. | –1,7 | –1,2 | 1,0 | 1,7 | 1,8 | 1,8 |
| BIZ 2009. november | 3,1 | –1,5 | –0,6 | 1,0 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | 3,1 | 0,5 | 1,5 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | n.a. |
| Kibocsátási rés (8)

  (a potenciális GDP %-ában) | SP 2009. december | 0,0 | –7,0 | –7,6 | –4,6 | –2,2 | –0,6 | 0,1 |
| BIZ 2009. november (9) | –0,1 | –7,2 | –7,8 | –5,4 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | 0,5 | –3,5 | –4,1 | –3,4 | –1,6 | –0,5 | n.a. |
| Nettó külső finanszírozási képesség/igény
  (a GDP %-ában) | SP 2009. december | n.a. | –2,0 | 0,6 | 1,2 | 1,6 | 1,6 | 1,3 |
| BIZ 2009. november | –5,1 | –3,1 | –1,8 | –1,4 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | –6,3 | –4,2 | –3,5 | –3,4 | –3,0 | –2,8 | n.a. |
| Államháztartási bevétel
  (a GDP %-ában) | SP 2009. december | 34,8 | 34,2 | 35,2 | 35,5 | 36,3 | 36,7 | 37,1 |
| BIZ 2009. november | 34,9 | 34,4 | 34,4 | 33,8 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | 33,6 | 33,7 | 34,4 | 34,6 | 33,9 | 34,4 | n.a. |
| Államháztartási kiadás
  (a GDP %-ában) | SP 2009. december | 42,0 | 45,9 | 46,8 | 45,5 | 43,5 | 41,5 | 40,0 |
| BIZ 2009. november | 42,0 | 46,9 | 49,1 | 48,4 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | 39,9 | 43,3 | 43,4 | 41,0 | 38,7 | 37,0 | n.a. |
| Államháztartási egyenleg
  (a GDP %-ában) | SP 2009. december | –7,2 | –11,7 | –11,6 | –10,0 | –7,2 | –4,9 | –2,9 |
| BIZ 2009. november | –7,2 | –12,5 | –14,7 | –14,7 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | –6,3 | –9,5 | –9,0 | –6,4 | –4,8 | –2,6 | n.a. |
| Elsődleges egyenleg
  (a GDP %-ában) | SP 2009. december | –6,1 | –9,6 | –8,8 | –6,6 | –3,4 | –1 | 1 |
| BIZ 2009. november | –6,1 | –10,2 | –11,3 | –10,6 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | –5,2 | –7,3 | –6,4 | –3,5 | –1,7 | 0,7 | n.a. |
| Ciklikusan kiigazított egyenleg (8)

  (a GDP %-ában) | SP 2009. december | –7,2 | –8,9 | –8,6 | –8,2 | –6,3 | –4,7 | –2,9 |
| BIZ 2009. november | –7,1 | –9,6 | –11,5 | –12,5 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | –6,5 | –8,1 | –7,4 | –5,0 | –4,1 | –2,4 | n.a. |
| Strukturális egyenleg (10)

  (a GDP %-ában) | SP 2009. december | –6,4 | –9,3 | –9,2 | –8,2 | –6,3 | –4,7 | –2,9 |
| BIZ 2009. november | –7,1 | –10,1 | –11,5 | –12,5 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | –6,2 | –8,1 | –7,4 | –5,0 | –4,1 | –2,4 | n.a. |
| Bruttó államadósság
  (a GDP %-ában) | SP 2009. december | n.a. | 64,5 | 77,9 | 82,9 | 83,9 | 83,3 | 80,8 |
| BIZ 2009. november | 44,1 | 65,8 | 82,9 | 96,2 | n.a. | n.a. | n.a. |
| SP 2008. október | 40,6 | 52,7 | 62,3 | 65,7 | 66,2 | 64,5 | n.a. |
| Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai. |

2008

2009

2010

2011

2012

2013

2014

Reál-GDP

(%-os változás)

SP 2009. december

n.a.

–7,5

–1,3

3,3

4,5

4,3

4,0

BIZ 2009. november

–3,0

–7,5

–1,4

2,6

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

–1,4

–4,0

–0,9

2,3

3,4

3,0

n.a.

HICP infláció

(%)

SP 2009. december

n.a.

–1,7

–1,2

1,0

1,7

1,8

1,8

BIZ 2009. november

3,1

–1,5

–0,6

1,0

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

3,1

0,5

1,5

1,8

1,8

1,8

n.a.

Kibocsátási rés (8)

(a potenciális GDP %-ában)

SP 2009. december

0,0

–7,0

–7,6

–4,6

–2,2

–0,6

0,1

BIZ 2009. november (9)

–0,1

–7,2

–7,8

–5,4

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

0,5

–3,5

–4,1

–3,4

–1,6

–0,5

n.a.

Nettó külső finanszírozási képesség/igény

(a GDP %-ában)

SP 2009. december

n.a.

–2,0

0,6

1,2

1,6

1,6

1,3

BIZ 2009. november

–5,1

–3,1

–1,8

–1,4

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

–6,3

–4,2

–3,5

–3,4

–3,0

–2,8

n.a.

Államháztartási bevétel

(a GDP %-ában)

SP 2009. december

34,8

34,2

35,2

35,5

36,3

36,7

37,1

BIZ 2009. november

34,9

34,4

34,4

33,8

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

33,6

33,7

34,4

34,6

33,9

34,4

n.a.

Államháztartási kiadás

(a GDP %-ában)

SP 2009. december

42,0

45,9

46,8

45,5

43,5

41,5

40,0

BIZ 2009. november

42,0

46,9

49,1

48,4

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

39,9

43,3

43,4

41,0

38,7

37,0

n.a.

Államháztartási egyenleg

(a GDP %-ában)

SP 2009. december

–7,2

–11,7

–11,6

–10,0

–7,2

–4,9

–2,9

BIZ 2009. november

–7,2

–12,5

–14,7

–14,7

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

–6,3

–9,5

–9,0

–6,4

–4,8

–2,6

n.a.

Elsődleges egyenleg

(a GDP %-ában)

SP 2009. december

–6,1

–9,6

–8,8

–6,6

–3,4

–1

1

BIZ 2009. november

–6,1

–10,2

–11,3

–10,6

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

–5,2

–7,3

–6,4

–3,5

–1,7

0,7

n.a.

Ciklikusan kiigazított egyenleg (8)

(a GDP %-ában)

SP 2009. december

–7,2

–8,9

–8,6

–8,2

–6,3

–4,7

–2,9

BIZ 2009. november

–7,1

–9,6

–11,5

–12,5

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

–6,5

–8,1

–7,4

–5,0

–4,1

–2,4

n.a.

Strukturális egyenleg (10)

(a GDP %-ában)

SP 2009. december

–6,4

–9,3

–9,2

–8,2

–6,3

–4,7

–2,9

BIZ 2009. november

–7,1

–10,1

–11,5

–12,5

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

–6,2

–8,1

–7,4

–5,0

–4,1

–2,4

n.a.

Bruttó államadósság

(a GDP %-ában)

SP 2009. december

n.a.

64,5

77,9

82,9

83,9

83,3

80,8

BIZ 2009. november

44,1

65,8

82,9

96,2

n.a.

n.a.

n.a.

SP 2008. október

40,6

52,7

62,3

65,7

66,2

64,5

n.a.

Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai.

---

(1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm

(2)  Az értékelés a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzését és az azóta rendelkezésre bocsátott egyéb információkat veszi figyelembe.

(3)  A társadalombiztosítási járulékok emelkedése a 2009. áprilisi pótköltségvetésben bevezetett intézkedések pozitív átviteli hatását tükrözi. Az „egyéb bevételek” kategória a központi bank által a kormányzatnak 2010-ben fizetett, a 2009. évit meghaladó többlet, a bankgarancia-programok díjainak növekedése és a nyugdíjalapok eszközeinek egyszeri, 2010-ben a GDP 0,6 %-ának megfelelő értékben az államháztartásra történő átruházása következtében nőni fog. Egy hasonló ügylet 2009-ben a GDP 0,4 %-át tette ki.

(4)  Az államháztartások fenntarthatóságára vonatkozó, 2009. november 10-i következtetésekben „a Tanács felhívja a tagállamokat, hogy a soron következő stabilitási és konvergenciaprogramjaik során irányítsák figyelmüket a fenntarthatóságot célzó stratégiákra”, továbbá „felkéri a Bizottságot, valamint a Gazdaságpolitikai Bizottságot és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottságot, hogy – a következő fenntarthatósági jelentéshez megfelelő időben – további módszereket dolgozzanak ki az államháztartások hosszú távú fenntarthatóságának értékeléséhez”, amelyet 2012-re terveznek.

(5)  Ezeket a reformterveket nem vették figyelembe a népesség idősödésének a bekezdés elején említett, az államháztartásra gyakorolt várható hatásai között.

(6)  Különösen a tényleges nominális árfolyamra, az uniós GDP-növekedésre és a releváns külföldi piacok növekedésére vonatkozó adatokat nem nyújtották be. Még jelentősebb hiányosság, hogy a programban található, a bevételekre és kiadásokra vonatkozó előrejelzések inkább technikai jellegűek, mintsem célkitűzések.

(7)  A Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzését a költségvetés elfogadása előtt készítették el.

(8)  A 2008. októberi stabilitási programból származóként feltüntetett számadatok valójában a 2009. januári kiegészítésre vonatkozonak

(9)  Kibocsátási rések és ciklikusan kiigazított egyenlegek a programokból, ahogy a Bizottság szolgálatai a programban szereplő információkon alapulóan újraszámították.

(10)  A 2008–2011-es időszakra vonatkozóan 1,8 %-os, – 0,5 %-os, – 0,7 %-os, illetve 0,0 %-os becslés szerinti potenciális növekedés alapján.

(11)  Ciklikusan kiigazított, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg. Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a legújabb program alapján: a GDP 0,4 %-a 2009-ben és 0,6 %-a 2010-ben (mindkettő hiánycsökkentő), a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése szerint pedig 2009-ben a GDP 0,5 %-a (hiánycsökkentő).

Forrás:

Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai.

---

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/13 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/13

---

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

Olaszországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

2010/C 142/03

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

| (1) | A Tanács 2010. április 26-án megvizsgálta Olaszország 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját. |
| --- | --- |

(1)

A Tanács 2010. április 26-án megvizsgálta Olaszország 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját.

| (2) | Noha a háztartások alacsony eladósodottsága és a viszonylag szilárd pénzügyi ágazat némi védelmet nyújtott a globális pénzügyi válsággal szemben, a rendszer alacsony termelékenységnövekedéshez vezető, mélyen gyökerező strukturális hiányosságai már jóval a globális visszaesés előtt meggyengítették az olasz gazdaságot. Öt negyedévnyi csökkenés után a GDP 2009 harmadik negyedévében ugrásszerűen nőtt, de a negyedik negyedévben ismét enyhén csökkent. A recesszió a munkaerőpiacot fáziskéséssel érintette: hatásai 2009-ben inkább a ledolgozott munkaórák számában nyilvánultak meg, és nem a foglalkoztatottak számában; a kimaradt munkaórák miatt kiesett fizetés ellentételezésére sok munkás – főleg a leginkább sújtott feldolgozóiparban – a bérkiegészítő alapot vette igénybe. A kormányzati válságkezelés az államadósság magas szintjét figyelembe véve, a fokozott kockázatkerüléssel összefüggésben megfelelő volt. 2008 utolsó negyedéve óta a kormány több intézkedést hagyott jóvá a pénzügyi ágazat stabilitásának megerősítésére, a bizalom helyreállítására és a bajba jutott vállalkozások és háztartások megsegítésére. A kormány számításai szerint a gazdaságélénkítő intézkedéseket a források átcsoportosításával és a bevételek növelésével teljes körűen finanszírozni tudták, így azok nem befolyásolták a hiány mértékét. A kormány prudens fiskális politikája ellenére a gazdasági visszaesés jelentős hatást gyakorolt az olasz államháztartásra. A GDP-arányos államháztartási hiány 2008 és 2009 között 5,3 %-ra nőtt (ezt a statisztikai hivatal 2010. március 1-jén kiadott becslése is megerősítette). Mindezek miatt a Tanács, az igen magas adósságrátára is tekintettel, 2009. december 2-án úgy határozott, hogy Olaszországban túlzott hiány áll fenn, és annak megszüntetésére 2012-t tűzte ki határidőül. Az elkövetkező években az államháztartás fenntartható pályán tartásához szükséges költségvetési konszolidáció mellett Olaszország gazdaságpolitikájának fő feladata az lesz, hogy elősegítse a termelékenységnövekedés gyors és tartós élénkülését, ezáltal helyreállítsa a versenyképességet és gyorsítsa az ország potenciális GDP-jének alacsony ütemű növekedését. A termelékenységi kihívás megválaszolásához elengedhetetlenek a nagy horderejű strukturális reformok. A versenyképesség rövid távú helyreállításához emellett azt is biztosítani kell, hogy a bérek alakulása jobban összhangban legyen a termelékenység változásával. |
| --- | --- |

(2)

Noha a háztartások alacsony eladósodottsága és a viszonylag szilárd pénzügyi ágazat némi védelmet nyújtott a globális pénzügyi válsággal szemben, a rendszer alacsony termelékenységnövekedéshez vezető, mélyen gyökerező strukturális hiányosságai már jóval a globális visszaesés előtt meggyengítették az olasz gazdaságot. Öt negyedévnyi csökkenés után a GDP 2009 harmadik negyedévében ugrásszerűen nőtt, de a negyedik negyedévben ismét enyhén csökkent. A recesszió a munkaerőpiacot fáziskéséssel érintette: hatásai 2009-ben inkább a ledolgozott munkaórák számában nyilvánultak meg, és nem a foglalkoztatottak számában; a kimaradt munkaórák miatt kiesett fizetés ellentételezésére sok munkás – főleg a leginkább sújtott feldolgozóiparban – a bérkiegészítő alapot vette igénybe. A kormányzati válságkezelés az államadósság magas szintjét figyelembe véve, a fokozott kockázatkerüléssel összefüggésben megfelelő volt. 2008 utolsó negyedéve óta a kormány több intézkedést hagyott jóvá a pénzügyi ágazat stabilitásának megerősítésére, a bizalom helyreállítására és a bajba jutott vállalkozások és háztartások megsegítésére. A kormány számításai szerint a gazdaságélénkítő intézkedéseket a források átcsoportosításával és a bevételek növelésével teljes körűen finanszírozni tudták, így azok nem befolyásolták a hiány mértékét. A kormány prudens fiskális politikája ellenére a gazdasági visszaesés jelentős hatást gyakorolt az olasz államháztartásra. A GDP-arányos államháztartási hiány 2008 és 2009 között 5,3 %-ra nőtt (ezt a statisztikai hivatal 2010. március 1-jén kiadott becslése is megerősítette). Mindezek miatt a Tanács, az igen magas adósságrátára is tekintettel, 2009. december 2-án úgy határozott, hogy Olaszországban túlzott hiány áll fenn, és annak megszüntetésére 2012-t tűzte ki határidőül. Az elkövetkező években az államháztartás fenntartható pályán tartásához szükséges költségvetési konszolidáció mellett Olaszország gazdaságpolitikájának fő feladata az lesz, hogy elősegítse a termelékenységnövekedés gyors és tartós élénkülését, ezáltal helyreállítsa a versenyképességet és gyorsítsa az ország potenciális GDP-jének alacsony ütemű növekedését. A termelékenységi kihívás megválaszolásához elengedhetetlenek a nagy horderejű strukturális reformok. A versenyképesség rövid távú helyreállításához emellett azt is biztosítani kell, hogy a bérek alakulása jobban összhangban legyen a termelékenység változásával.

| (3) | Bár a tényleges GDP-nek a válság során megfigyelt csökkenése jórészt ciklikus, a válság a potenciális kibocsátás szintjére is negatív hatással volt. Emellett a válság a beruházások visszaesése, a hitelhez jutás nehézségei és a növekvő strukturális munkanélküliség következtében középtávon is hatással lehet a potenciális növekedésre. A gazdasági válság hatása továbbá súlyosbítja a népesség idősödése által a potenciális kibocsátásra és az államháztartás fenntarthatóságára gyakorolt negatív hatásokat. Mindezek ismeretében a potenciális növekedés támogatása céljából elengedhetetlen a strukturális reformok ütemének felgyorsítása. Olaszország esetében különösen fontos, hogy az ország reformokat hajtson végre a piaci verseny, az üzleti környezet, a közszolgáltatások színvonala és a munkaerőpiac működése tekintetében, beleértve a szociális kiadások átszervezését egy átfogóbb és egységesebb munkanélküli-ellátási rendszer kialakítása érdekében. |
| --- | --- |

(3)

Bár a tényleges GDP-nek a válság során megfigyelt csökkenése jórészt ciklikus, a válság a potenciális kibocsátás szintjére is negatív hatással volt. Emellett a válság a beruházások visszaesése, a hitelhez jutás nehézségei és a növekvő strukturális munkanélküliség következtében középtávon is hatással lehet a potenciális növekedésre. A gazdasági válság hatása továbbá súlyosbítja a népesség idősödése által a potenciális kibocsátásra és az államháztartás fenntarthatóságára gyakorolt negatív hatásokat. Mindezek ismeretében a potenciális növekedés támogatása céljából elengedhetetlen a strukturális reformok ütemének felgyorsítása. Olaszország esetében különösen fontos, hogy az ország reformokat hajtson végre a piaci verseny, az üzleti környezet, a közszolgáltatások színvonala és a munkaerőpiac működése tekintetében, beleértve a szociális kiadások átszervezését egy átfogóbb és egységesebb munkanélküli-ellátási rendszer kialakítása érdekében.

| (4) | A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP a 2009. évi – 4,8 % (a statisztikai hivatal 2010. március 1-jén kiadott becslése szerint – 5 %) után 2010-ben – 1,1 %-kal – újra növekedni fog, a növekedés üteme a programidőszak további részében pedig 2 %-ra gyorsul. A jelenleg rendelkezésre álló információk (2) fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv optimista növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése valószerűnek tűnik. A foglalkoztatás növekedésére és a munkanélküliségi rátára vonatkozó előrejelzések a programban optimistábbak, mint a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzésében, mivel a program a reál-GDP nagyobb növekedésével számol. |
| --- | --- |

(4)

A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP a 2009. évi – 4,8 % (a statisztikai hivatal 2010. március 1-jén kiadott becslése szerint – 5 %) után 2010-ben – 1,1 %-kal – újra növekedni fog, a növekedés üteme a programidőszak további részében pedig 2 %-ra gyorsul. A jelenleg rendelkezésre álló információk (2) fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv optimista növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése valószerűnek tűnik. A foglalkoztatás növekedésére és a munkanélküliségi rátára vonatkozó előrejelzések a programban optimistábbak, mint a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzésében, mivel a program a reál-GDP nagyobb növekedésével számol.

| (5) | A program 2009-re vonatkozóan a GDP 5,3 %-ára becsüli az államháztartási hiányt. A hiány jelentős romlása – a 2008. évi, GDP-arányosan 2,7 %-os szintről – főként a válság államháztartásra gyakorolt hatásával magyarázható. 2009-ben számos, az európai gazdaságélénkítési tervnek megfelelő élénkítő intézkedéscsomagot fogadtak el, amelyek összege a GDP mintegy 0,7 %-át tette ki; a hatóságok szerint ezeket a források átcsoportosításával és a többletbevételekből teljeskörűen finanszírozni tudták. A programban tervezettek szerint a költségvetési politika a túlzott hiány 2012-ig történő megszüntetése céljából már 2010-ben enyhén, 2011-ben és 2012-ben pedig fokozottan restriktívvé válik. Ez – az adósságráta igen magas szintjét is figyelembe véve – lényegében összhangban van a Tanács által szorgalmazott exitstratégiával. |
| --- | --- |

(5)

A program 2009-re vonatkozóan a GDP 5,3 %-ára becsüli az államháztartási hiányt. A hiány jelentős romlása – a 2008. évi, GDP-arányosan 2,7 %-os szintről – főként a válság államháztartásra gyakorolt hatásával magyarázható. 2009-ben számos, az európai gazdaságélénkítési tervnek megfelelő élénkítő intézkedéscsomagot fogadtak el, amelyek összege a GDP mintegy 0,7 %-át tette ki; a hatóságok szerint ezeket a források átcsoportosításával és a többletbevételekből teljeskörűen finanszírozni tudták. A programban tervezettek szerint a költségvetési politika a túlzott hiány 2012-ig történő megszüntetése céljából már 2010-ben enyhén, 2011-ben és 2012-ben pedig fokozottan restriktívvé válik. Ez – az adósságráta igen magas szintjét is figyelembe véve – lényegében összhangban van a Tanács által szorgalmazott exitstratégiával.

| (6) | A program 2010-ben 0,3 százalékponttal, 5 %-ra kívánja csökkenteni a GDP-arányos államháztartási hiányt, ami önmagában tekintve elvileg megfelel a 2009. december 2-án elfogadott, a 126. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásnak. A GDP arányos bevétel várhatóan 0,5 százalékponttal csökken, már csak azért is, mert kifutnak a 2009-ben ható egyszeri bevételnövelő intézkedések. A GDP arányos kiadás a tervek szerint nagyobb mértékben, 0,8 százalékponttal esik, főleg a 2008 nyarán a 2009–2011-es költségvetési csomaggal elfogadott kiadáskorlátozás miatt. Ez abban nyilvánul majd meg, hogy lassulni fog az elsődleges kiadások növekedési üteme – 2010-ben csak 0,6 % lesz –, többek között az állami beruházások 2009. évi fellendülést követő visszaesése miatt. Maga a 2010. évi költségvetés tartalmaz néhány intézkedést azokon túl, amelyeket már a 2008-ban elfogadott, a 2009–2011-es időszakra vonatkozó költségvetési csomag is tartalmaz, és a hatóságok szerint nem gyakorol hatást a költségvetési pozícióra. Tartalmaz néhány új expanzív intézkedést – összesen a GDP mintegy 0,4 %-ának megfelelő értékben –, amelyek célja az alacsony jövedelmű munkavállalók támogatása és bizonyos egészségügyi és szociális többletkiadások, valamint külföldi katonai missziók finanszírozása. A finanszírozás forrását főként az illegálisan külföldre vitt vagyonra kivetett rendkívüli adó – scudo fiscale – egyszeri bevételei adták (2009-ben a GDP 0,35 %-a), mivel ezek kedvező alakulása miatt a 2010. évi költségvetés kapcsán az a döntés született, hogy 2009-ről elhalasztva 2010-ben hajtanak be bizonyos jövedelemadókat, amelyek a becslések szerint összességében a GDP 0,25 %-át teszik majd ki.
  A további expanzív intézkedések némi eltérést eredményeznek a 2010-re tett ajánlásoktól, noha el kell ismerni, hogy nagyságrendjük kicsi, és a hatóságok becslése szerint a scudo fiscale egyszeri bevételeinek átcsoportosításával finanszírozásuk is teljeskörűen megoldható. A közös módszertan szerinti strukturális egyenleg, azaz a ciklikusan kiigazított, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg 2009-ben a GDP arányában 0,25 százalékponttal romlott, 2010-ben viszont a kiadások visszafogásának köszönhetően várhatóan 0,5 százalékponttal javulni fog. |
| --- | --- |

(6)

A program 2010-ben 0,3 százalékponttal, 5 %-ra kívánja csökkenteni a GDP-arányos államháztartási hiányt, ami önmagában tekintve elvileg megfelel a 2009. december 2-án elfogadott, a 126. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásnak. A GDP arányos bevétel várhatóan 0,5 százalékponttal csökken, már csak azért is, mert kifutnak a 2009-ben ható egyszeri bevételnövelő intézkedések. A GDP arányos kiadás a tervek szerint nagyobb mértékben, 0,8 százalékponttal esik, főleg a 2008 nyarán a 2009–2011-es költségvetési csomaggal elfogadott kiadáskorlátozás miatt. Ez abban nyilvánul majd meg, hogy lassulni fog az elsődleges kiadások növekedési üteme – 2010-ben csak 0,6 % lesz –, többek között az állami beruházások 2009. évi fellendülést követő visszaesése miatt. Maga a 2010. évi költségvetés tartalmaz néhány intézkedést azokon túl, amelyeket már a 2008-ban elfogadott, a 2009–2011-es időszakra vonatkozó költségvetési csomag is tartalmaz, és a hatóságok szerint nem gyakorol hatást a költségvetési pozícióra. Tartalmaz néhány új expanzív intézkedést – összesen a GDP mintegy 0,4 %-ának megfelelő értékben –, amelyek célja az alacsony jövedelmű munkavállalók támogatása és bizonyos egészségügyi és szociális többletkiadások, valamint külföldi katonai missziók finanszírozása. A finanszírozás forrását főként az illegálisan külföldre vitt vagyonra kivetett rendkívüli adó – scudo fiscale – egyszeri bevételei adták (2009-ben a GDP 0,35 %-a), mivel ezek kedvező alakulása miatt a 2010. évi költségvetés kapcsán az a döntés született, hogy 2009-ről elhalasztva 2010-ben hajtanak be bizonyos jövedelemadókat, amelyek a becslések szerint összességében a GDP 0,25 %-át teszik majd ki.

A további expanzív intézkedések némi eltérést eredményeznek a 2010-re tett ajánlásoktól, noha el kell ismerni, hogy nagyságrendjük kicsi, és a hatóságok becslése szerint a scudo fiscale egyszeri bevételeinek átcsoportosításával finanszírozásuk is teljeskörűen megoldható. A közös módszertan szerinti strukturális egyenleg, azaz a ciklikusan kiigazított, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg 2009-ben a GDP arányában 0,25 százalékponttal romlott, 2010-ben viszont a kiadások visszafogásának köszönhetően várhatóan 0,5 százalékponttal javulni fog.

| (7) | A program középtávú költségvetési stratégiájának fő célja, hogy a hiányt 2012-re – a Tanács által a túlzott hiány megszüntetésére kijelölt határidőre – a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alá szorítsa, amihez a 2011. év tekintetében 3,9 %-os, a 2012. év tekintetében pedig 2,7 %-os hiánycélt határoz meg. A kormány a célok eléréséhez a 2009–2011-es időszakra vonatkozó költségvetési csomaggal már elfogadott intézkedéseken túl további konszolidációt irányoz elő, amely 2011-ben GDP-arányosan 0,4 százalékponttal, 2012-ben pedig további 0,8 százalékponttal javítaná az egyenleget. A konszolidációt alátámasztó átfogó intézkedésekről a program nem ad információt, ami miatt a tervezett kiigazítás az összetevők oldaláról nem értékelhető. Az elsődleges egyenleg a tervek szerint 2011-ben a GDP 1,3 %-a, 2012-ben a GDP 2,7 %-a lesz. A tervezett éves konszolidáció 2011-ben GDP-arányosan 0,5 százalékpontos, 2012-ben — százalékpontos strukturális javulást eredményez. Ekképpen úgy tűnik, hogy a költségvetési kiigazítás inkább a programidőszak végére összpontosul. A program megerősíti a középtávú célkitűzés, azaz a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozíció melletti elkötelezettséget. Tekintettel a legújabb előrejelzésekre és az adósság szintjére, a középtávú célkitűzés megfelel a Paktum célkitűzéseinek; mindazonáltal a program nem irányozza elő annak a programidőszakon belüli megvalósítását. |
| --- | --- |

(7)

A program középtávú költségvetési stratégiájának fő célja, hogy a hiányt 2012-re – a Tanács által a túlzott hiány megszüntetésére kijelölt határidőre – a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alá szorítsa, amihez a 2011. év tekintetében 3,9 %-os, a 2012. év tekintetében pedig 2,7 %-os hiánycélt határoz meg. A kormány a célok eléréséhez a 2009–2011-es időszakra vonatkozó költségvetési csomaggal már elfogadott intézkedéseken túl további konszolidációt irányoz elő, amely 2011-ben GDP-arányosan 0,4 százalékponttal, 2012-ben pedig további 0,8 százalékponttal javítaná az egyenleget. A konszolidációt alátámasztó átfogó intézkedésekről a program nem ad információt, ami miatt a tervezett kiigazítás az összetevők oldaláról nem értékelhető. Az elsődleges egyenleg a tervek szerint 2011-ben a GDP 1,3 %-a, 2012-ben a GDP 2,7 %-a lesz. A tervezett éves konszolidáció 2011-ben GDP-arányosan 0,5 százalékpontos, 2012-ben — százalékpontos strukturális javulást eredményez. Ekképpen úgy tűnik, hogy a költségvetési kiigazítás inkább a programidőszak végére összpontosul. A program megerősíti a középtávú célkitűzés, azaz a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozíció melletti elkötelezettséget. Tekintettel a legújabb előrejelzésekre és az adósság szintjére, a középtávú célkitűzés megfelel a Paktum célkitűzéseinek; mindazonáltal a program nem irányozza elő annak a programidőszakon belüli megvalósítását.

| (8) | A költségvetés teljesítménye összességében a programban előre jelzettnél rosszabbul is alakulhat. Ez a veszély fokozottan fennáll a programidőszak későbbi évei tekintetében. Először is, a reál-GDP növekedése a 2010 és 2012 közötti időszak egészében alacsonyabban alakulhat a programban feltételezettnél. Ezzel összefüggésben a program érzékenységi elemzése kimutatta, hogy évente 0,5 százalékponttal alacsonyabb GDP-növekedés 2012-ig 0,7 százalékponttal (a 2,7 %-os céllal szemben 3,4 %-ra) növelné az államháztartás GDP-arányos hiányát, továbbá a potenciális növekedésre gyakorolt hatások miatt összességében 0,5 százalékponttal alacsonyabb strukturális kiigazításhoz vezetne a 2010–2012-es időszakban. Másodszor, a 2011. és a 2012. évi költségvetési célok további konszolidációs intézkedések részletes meghatározásán és végrehajtásán alapulnak, a program azonban nem részletezi, hogy milyen átfogó intézkedések támasztják alá ezt a tervezett további kiigazítást a program eredeti, a jogszabályok változatlanságán alapuló forgatókönyvéhez képest. A program emellett jellemzően alábecsüli a tényleges kiadási tendenciákat, következésképpen a költségvetési célok eléréséhez szükséges konszolidációs intézkedések nagyságát is. Harmadszor, még a szükséges további konszolidációs intézkedések nélkül is nagy kihívást jelentene megvalósítani a program terveit – amelyek magukban foglalják a 2008 nyarán bevezetett, a 2009–2011-es időszakra vonatkozó költségvetési csomagot –, mivel e tervek már önmagukban is igen jelentős mértékű kiadáscsökkentést irányoznak elő. Ezzel összefüggésben a múltbeli tapasztalatokból kiindulva nem zárható ki a túlköltekezés veszélye központi és helyi szinten; különösen igaz ez a folyó elsődleges kiadásokra, amelyek az utóbbi évtizedben átlagosan mintegy 4,5 %-kal emelkedtek. A 2008. nyári költségvetési csomagban meghatározott szigorú kiadási célok betartásához fokozni kell a kiadások visszafogására irányuló erőfeszítéseket, növelni kell a hatékonyságot és javítani kell a közszolgáltatások színvonalát. |
| --- | --- |

(8)

A költségvetés teljesítménye összességében a programban előre jelzettnél rosszabbul is alakulhat. Ez a veszély fokozottan fennáll a programidőszak későbbi évei tekintetében. Először is, a reál-GDP növekedése a 2010 és 2012 közötti időszak egészében alacsonyabban alakulhat a programban feltételezettnél. Ezzel összefüggésben a program érzékenységi elemzése kimutatta, hogy évente 0,5 százalékponttal alacsonyabb GDP-növekedés 2012-ig 0,7 százalékponttal (a 2,7 %-os céllal szemben 3,4 %-ra) növelné az államháztartás GDP-arányos hiányát, továbbá a potenciális növekedésre gyakorolt hatások miatt összességében 0,5 százalékponttal alacsonyabb strukturális kiigazításhoz vezetne a 2010–2012-es időszakban. Másodszor, a 2011. és a 2012. évi költségvetési célok további konszolidációs intézkedések részletes meghatározásán és végrehajtásán alapulnak, a program azonban nem részletezi, hogy milyen átfogó intézkedések támasztják alá ezt a tervezett további kiigazítást a program eredeti, a jogszabályok változatlanságán alapuló forgatókönyvéhez képest. A program emellett jellemzően alábecsüli a tényleges kiadási tendenciákat, következésképpen a költségvetési célok eléréséhez szükséges konszolidációs intézkedések nagyságát is. Harmadszor, még a szükséges további konszolidációs intézkedések nélkül is nagy kihívást jelentene megvalósítani a program terveit – amelyek magukban foglalják a 2008 nyarán bevezetett, a 2009–2011-es időszakra vonatkozó költségvetési csomagot –, mivel e tervek már önmagukban is igen jelentős mértékű kiadáscsökkentést irányoznak elő. Ezzel összefüggésben a múltbeli tapasztalatokból kiindulva nem zárható ki a túlköltekezés veszélye központi és helyi szinten; különösen igaz ez a folyó elsődleges kiadásokra, amelyek az utóbbi évtizedben átlagosan mintegy 4,5 %-kal emelkedtek. A 2008. nyári költségvetési csomagban meghatározott szigorú kiadási célok betartásához fokozni kell a kiadások visszafogására irányuló erőfeszítéseket, növelni kell a hatékonyságot és javítani kell a közszolgáltatások színvonalát.

| (9) | A bruttó államadósság GDP-hez viszonyított aránya jóval meghaladja a Szerződésben meghatározott referenciaértéket, és az előrejelzések szerint 2010-ben is emelkedő pályán marad. A program becslése szerint az adósságráta a 2008. évi emelkedést követően 2009-ben 9,3 százalékponttal, a GDP 115,1 %-ára (a statisztikai hivatal 2010. március 1-jei becslése szerint 115,8 %-ára) nőtt, főként a magas kamatterhek és a reál-GDP erőteljes csökkenése miatt, amelyeket csak részben ellensúlyozott a még mindig tekintélyes GDP-deflátor hatása. Az adósságot növelte még, hogy az elsődleges egyenleg 1991 óta első ízben negatívvá vált, továbbá növelte az SFA is, főként mivel az államkincstár óvatossági okokból likvid eszközök felhalmozásába kezdett. A program 2010-re az adósságráta további 1,8 százalékpontos emelkedésével számol, mert a kamatterhek adósságnövelő hatását csak részben ellensúlyozza a reál-GDP feltételezett pozitív növekedése és a GDP-deflátor. Az előrejelzés szerint az adósságráta 2011-ben és 2012-ben csökkenő pályára áll és a GDP 114,6 %-ára csökken, leginkább a tervezett pozitív elsődleges egyenlegeknek és a reál-GDP feltételezett gyorsuló növekedésének köszönhetően. Az adósságráta kevésbé kedvezően is alakulhat, mint azt a program várja, különösen 2010 után, amikor a költségvetési konszolidáció kockázatait növeli annak a lehetősége is, hogy a reál-GDP növekedése a programban feltételezettnél kedvezőtlenebbül alakul. |
| --- | --- |

(9)

A bruttó államadósság GDP-hez viszonyított aránya jóval meghaladja a Szerződésben meghatározott referenciaértéket, és az előrejelzések szerint 2010-ben is emelkedő pályán marad. A program becslése szerint az adósságráta a 2008. évi emelkedést követően 2009-ben 9,3 százalékponttal, a GDP 115,1 %-ára (a statisztikai hivatal 2010. március 1-jei becslése szerint 115,8 %-ára) nőtt, főként a magas kamatterhek és a reál-GDP erőteljes csökkenése miatt, amelyeket csak részben ellensúlyozott a még mindig tekintélyes GDP-deflátor hatása. Az adósságot növelte még, hogy az elsődleges egyenleg 1991 óta első ízben negatívvá vált, továbbá növelte az SFA is, főként mivel az államkincstár óvatossági okokból likvid eszközök felhalmozásába kezdett. A program 2010-re az adósságráta további 1,8 százalékpontos emelkedésével számol, mert a kamatterhek adósságnövelő hatását csak részben ellensúlyozza a reál-GDP feltételezett pozitív növekedése és a GDP-deflátor. Az előrejelzés szerint az adósságráta 2011-ben és 2012-ben csökkenő pályára áll és a GDP 114,6 %-ára csökken, leginkább a tervezett pozitív elsődleges egyenlegeknek és a reál-GDP feltételezett gyorsuló növekedésének köszönhetően. Az adósságráta kevésbé kedvezően is alakulhat, mint azt a program várja, különösen 2010 után, amikor a költségvetési konszolidáció kockázatait növeli annak a lehetősége is, hogy a reál-GDP növekedése a programban feltételezettnél kedvezőtlenebbül alakul.

| (10) | A középtávú adósság-előrejelzések, amelyek azt feltételezik, hogy a GDP-növekedés fokozatosan helyreáll a válság előtt tervezett mértékre és az adóhányad visszatér a válság előtti szintre, és amelyek magukban foglalják a népesség idősödésével kapcsolatos kiadások előre jelzett növekedését is, azt mutatják, hogy a programban tervezett költségvetési stratégia önmagában, változatlan politika mellett elegendő lenne az adósságráta 2020-ig történő stabilizálásához. |
| --- | --- |

(10)

A középtávú adósság-előrejelzések, amelyek azt feltételezik, hogy a GDP-növekedés fokozatosan helyreáll a válság előtt tervezett mértékre és az adóhányad visszatér a válság előtti szintre, és amelyek magukban foglalják a népesség idősödésével kapcsolatos kiadások előre jelzett növekedését is, azt mutatják, hogy a programban tervezett költségvetési stratégia önmagában, változatlan politika mellett elegendő lenne az adósságráta 2020-ig történő stabilizálásához.

| (11) | A népesség idősödésének hosszú távú költségvetési hatása egyértelműen alacsonyabb az EU átlagánál, mivel a nyugdíjkiadások az elfogadott reformok teljes körű végrehajtása miatt kevésbé nőttek, mint az EU-ban átlagosan. A nyugdíjkiadások GDP-hez viszonyított aránya még így is a legmagasabbak között van az EU-ban. A programban becsült 2009. évi költségvetési pozíció nem lenne elégséges a jelenlegi adósságráta stabilizálásához. A magas elsődleges többletek elérése ezért hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos hosszú távú kockázatok mérsékléséhez, amelyeket a Bizottság 2009. évi fenntarthatósági jelentése (3) közepesnek ítélt. |
| --- | --- |

(11)

A népesség idősödésének hosszú távú költségvetési hatása egyértelműen alacsonyabb az EU átlagánál, mivel a nyugdíjkiadások az elfogadott reformok teljes körű végrehajtása miatt kevésbé nőttek, mint az EU-ban átlagosan. A nyugdíjkiadások GDP-hez viszonyított aránya még így is a legmagasabbak között van az EU-ban. A programban becsült 2009. évi költségvetési pozíció nem lenne elégséges a jelenlegi adósságráta stabilizálásához. A magas elsődleges többletek elérése ezért hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos hosszú távú kockázatok mérsékléséhez, amelyeket a Bizottság 2009. évi fenntarthatósági jelentése (3) közepesnek ítélt.

| (12) | Olaszországban az euroövezethez való csatlakozás óta jelentősen javult a költségvetési irányítás színvonala, köszönhetően a Szerződés és a Stabilitási és Növekedési Paktum által előírt költségvetési korlátoknak. A költségvetési keret azonban több tekintetben is javítható még. A közelmúltban számos kezdeményezést indítottak az olasz költségvetési irányítás színvonalának javítására. Először is, a hagyományosan rövid távú költségvetési tervek problémájának megoldására a kormány 2008 nyarán hároméves költségvetési csomagot fogadott el, amely az egyes évekre vonatkozó tételszintű kiadási és bevételi célszámokon kívül az azok eléréséhez vezető átfogó intézkedéseket is tartalmazta. A hatóságok szerint ezt a gyakorlatot a 2010. évi költségvetés tervezésekor – a gazdasági visszaesést övező bizonytalanságok miatt – nem követték. A költségvetés-tervezés folyamatának reformjáról szóló, 2009-ben elfogadott kerettörvény azonban jogszabályban rögzítette a hároméves tervezési horizontot. Második javításként egyszerűsítették az állami költségvetés szerkezetét, ami lehetővé teszi az erőforrások egyszerűbb és jobban a szakpolitikákhoz igazodó elosztását.
  Harmadszor, a kiadások részletes ellenőrzését szolgáló minisztériumi szintű eljárások bevezetésével intézkedéseket hoztak a kifizetések figyelemmel kísérésének javítására. E két utóbbi intézkedést szintén tartalmazza a kerettörvény, így azok a költségvetési folyamat állandó elemévé váltak. Csak később lesz látható, hogy e reform gyakorlati végrehajtása, amely éveket vesz majd igénybe, meghozza-e a kívánt eredményt, azaz a kiadás-ellenőrzés és a költségvetési irányítás magasabb színvonalát. Előretekintve a költségvetési irányítás előtt álló egyik fő kihívás a költségvetési föderalizmus új keretének részletes meghatározása és végrehajtása lesz, azzal a céllal, hogy az biztosítsa a helyi önkormányzatok elszámoltathatóságát és fokozza a hatékonyságot. |
| --- | --- |

(12)

Olaszországban az euroövezethez való csatlakozás óta jelentősen javult a költségvetési irányítás színvonala, köszönhetően a Szerződés és a Stabilitási és Növekedési Paktum által előírt költségvetési korlátoknak. A költségvetési keret azonban több tekintetben is javítható még. A közelmúltban számos kezdeményezést indítottak az olasz költségvetési irányítás színvonalának javítására. Először is, a hagyományosan rövid távú költségvetési tervek problémájának megoldására a kormány 2008 nyarán hároméves költségvetési csomagot fogadott el, amely az egyes évekre vonatkozó tételszintű kiadási és bevételi célszámokon kívül az azok eléréséhez vezető átfogó intézkedéseket is tartalmazta. A hatóságok szerint ezt a gyakorlatot a 2010. évi költségvetés tervezésekor – a gazdasági visszaesést övező bizonytalanságok miatt – nem követték. A költségvetés-tervezés folyamatának reformjáról szóló, 2009-ben elfogadott kerettörvény azonban jogszabályban rögzítette a hároméves tervezési horizontot. Második javításként egyszerűsítették az állami költségvetés szerkezetét, ami lehetővé teszi az erőforrások egyszerűbb és jobban a szakpolitikákhoz igazodó elosztását.

Harmadszor, a kiadások részletes ellenőrzését szolgáló minisztériumi szintű eljárások bevezetésével intézkedéseket hoztak a kifizetések figyelemmel kísérésének javítására. E két utóbbi intézkedést szintén tartalmazza a kerettörvény, így azok a költségvetési folyamat állandó elemévé váltak. Csak később lesz látható, hogy e reform gyakorlati végrehajtása, amely éveket vesz majd igénybe, meghozza-e a kívánt eredményt, azaz a kiadás-ellenőrzés és a költségvetési irányítás magasabb színvonalát. Előretekintve a költségvetési irányítás előtt álló egyik fő kihívás a költségvetési föderalizmus új keretének részletes meghatározása és végrehajtása lesz, azzal a céllal, hogy az biztosítsa a helyi önkormányzatok elszámoltathatóságát és fokozza a hatékonyságot.

| (13) | Noha a nyugdíjreformok végrehajtása és a női köztisztviselők nyugdíjkorhatárának 2009-ben bevezetett fokozatos emelése kedvező fejleménynek minősül, a szociális kiadások összetétele továbbra is a nyugdíjkiadások egyoldalúan magas arányával jellemezhető. Ez visszafogja a többi szociális kiadást, illetve a kutatás és az innováció támogatására irányuló termelékenyebb kiadásokat, emellett a növekedési potenciálra is káros hatással lehet. Emellett, mivel a programidőszak konszolidációs stratégiája a kiadások csökkentésén alapul, jelentős hatékonyságnövelésre lesz szükség annak biztosításához, hogy ne csökkenjen a közszolgáltatások mennyisége és minősége. A közigazgatás hatékonyságának és gazdaságosságának javítására, valamint a felső-középszintű oktatás szervezeti reformjára irányuló közelmúltbeli erőfeszítések közép-, illetve hosszú távon kedvező költségvetési eredményeket hozhatnak. |
| --- | --- |

(13)

Noha a nyugdíjreformok végrehajtása és a női köztisztviselők nyugdíjkorhatárának 2009-ben bevezetett fokozatos emelése kedvező fejleménynek minősül, a szociális kiadások összetétele továbbra is a nyugdíjkiadások egyoldalúan magas arányával jellemezhető. Ez visszafogja a többi szociális kiadást, illetve a kutatás és az innováció támogatására irányuló termelékenyebb kiadásokat, emellett a növekedési potenciálra is káros hatással lehet. Emellett, mivel a programidőszak konszolidációs stratégiája a kiadások csökkentésén alapul, jelentős hatékonyságnövelésre lesz szükség annak biztosításához, hogy ne csökkenjen a közszolgáltatások mennyisége és minősége. A közigazgatás hatékonyságának és gazdaságosságának javítására, valamint a felső-középszintű oktatás szervezeti reformjára irányuló közelmúltbeli erőfeszítések közép-, illetve hosszú távon kedvező költségvetési eredményeket hozhatnak.

| (14) | A programban meghatározott, a 2010. évre vonatkozó költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 126. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásoknak. A hiánycélokat övező kockázatokat figyelembe véve azonban előfordulhat, hogy a költségvetési stratégia 2011-től kezdve nem lesz összhangban a tanácsi ajánlásokkal. Mindenekelőtt konkrét intézkedésekkel kell alátámasztani a 2011. és a 2012. évi hiánycélokat, a teljes időszakra vonatkozó terveket pedig kellően meg kell erősíteni ahhoz, hogy kezelni tudják a vártnál esetleg rosszabbul alakuló GDP-növekedésből és a kiadási korlátok esetleges túllépéséből eredő kockázatokat. Ugyanez vonatkozik a programban tervezett strukturális kiigazításra is, amely lehet, hogy nem éri el a Tanács által ajánlott mértéket. Ha ezeket a kockázatokat nem kezelik megfelelően és a konszolidációs terveket nem hajtják végre teljes körűen, akkor előfordulhat, hogy a költségvetési stratégia nem lesz elégséges ahhoz, hogy az igen magas adósságrátát 2011–2012 folyamán csökkenő pályára állítsák. |
| --- | --- |

(14)

A programban meghatározott, a 2010. évre vonatkozó költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 126. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásoknak. A hiánycélokat övező kockázatokat figyelembe véve azonban előfordulhat, hogy a költségvetési stratégia 2011-től kezdve nem lesz összhangban a tanácsi ajánlásokkal. Mindenekelőtt konkrét intézkedésekkel kell alátámasztani a 2011. és a 2012. évi hiánycélokat, a teljes időszakra vonatkozó terveket pedig kellően meg kell erősíteni ahhoz, hogy kezelni tudják a vártnál esetleg rosszabbul alakuló GDP-növekedésből és a kiadási korlátok esetleges túllépéséből eredő kockázatokat. Ugyanez vonatkozik a programban tervezett strukturális kiigazításra is, amely lehet, hogy nem éri el a Tanács által ajánlott mértéket. Ha ezeket a kockázatokat nem kezelik megfelelően és a konszolidációs terveket nem hajtják végre teljes körűen, akkor előfordulhat, hogy a költségvetési stratégia nem lesz elégséges ahhoz, hogy az igen magas adósságrátát 2011–2012 folyamán csökkenő pályára állítsák.

| (15) | Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos (4). A 126. cikk (7) bekezdése szerinti, a túlzott hiány megszüntetéséről szóló 2009. december 2-i ajánlásában a Tanács felkérte továbbá Olaszországot, hogy stabilitási programja aktualizált változataiban külön fejezetben tárgyalja a tanácsi ajánlások végrehajtása terén tett előrelépést. Olaszország ennek az ajánlásnak csak részben tett eleget, mivel nem adott tájékoztatást a 2011–2012-re tervezett további konszolidációt alátámasztó átfogó intézkedésekről. |
| --- | --- |

(15)

Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos (4). A 126. cikk (7) bekezdése szerinti, a túlzott hiány megszüntetéséről szóló 2009. december 2-i ajánlásában a Tanács felkérte továbbá Olaszországot, hogy stabilitási programja aktualizált változataiban külön fejezetben tárgyalja a tanácsi ajánlások végrehajtása terén tett előrelépést. Olaszország ennek az ajánlásnak csak részben tett eleget, mivel nem adott tájékoztatást a 2011–2012-re tervezett további konszolidációt alátámasztó átfogó intézkedésekről.

Összességében megállapítható, hogy a program szerint a GDP-arányos hiány a 2009. évi 5,3 %-ról 2010-ben kismértékben, 5 %-ra szűkül, köszönhetően a 2008 nyarán elfogadott és a 2010. évi költségvetésben megerősített kiadásoldali kiigazításnak. A hiány arányát 2012-ig, a Tanács által a túlzott hiány megszüntetésére előírt határidőig 3 % alá kívánják csökkenteni. E stratégia alapja i. a 2009–2012-es időszakra vonatkozóan 2008 nyarán elfogadott kiadásoldali kiigazítás folytatása; és ii. az a további konszolidáció, amely 2011-ben GDP-arányosan 0,4 százalékponttal, 2012-ben pedig további 0,8 százalékponttal javítaná az egyenleget, amelyet azonban nem támasztottak alá átfogó intézkedésekkel. A 2009-ben a GDP 115 %-át valamivel meghaladó bruttó adósságráta a program szerint 2010-ben mintegy 117 %-ra emelkedik. A ráta az előrejelzés alapján 2012-ben a GDP 114,6 %-ára csökken, ami megfelel a tervezett költségvetési céloknak és a gazdasági növekedésre vonatkozó feltételezéseknek. A hiány mértéke és az adósságráta azonban a tervezettnél magasabb is lehet. A program makrogazdasági feltételezései összességében optimistának tűnnek. A program terveinek megvalósítása a tervezett további konszolidációt alátámasztó intézkedések hiányát figyelmen kívül hagyva is nagy kihívást jelent, mivel a tervek már önmagukban is igen jelentős mértékű kiadáscsökkentést irányoznak elő. Ezzel összefüggésben a múltbeli tapasztalatokból kiindulva nem zárható ki a túlköltekezés veszélye. A költségvetési irányítás előtt álló egyik fő kihívás a költségvetés-tervezés reformjának és a költségvetési föderalizmus szabályainak végrehajtása lesz, oly módon, hogy az javítsa a helyi önkormányzatok elszámoltathatóságát és biztosítsa a költségvetési fegyelmet. Az elkövetkező években az államháztartás fenntartható pályán tartásához szükséges költségvetési konszolidáció mellett, az igen magas adósságrátát figyelembe véve Olaszország gazdaságpolitikájának további fő feladata az lesz, hogy elősegítse a termelékenységnövekedés gyors és tartós élénkülését, ezáltal helyreállítsa a versenyképességet és gyorsítsa az ország potenciális GDP-jének alacsony ütemű növekedését.

A fenti értékelés alapján és a 2009. december 2-i, az EUMSz. 126. cikkének (7) bekezdése szerinti ajánlásra is figyelemmel Olaszország felkérést kap a következőkre:

| i. | következetesen hajtsa végre a tervezett költségvetési kiigazítást, mindenekelőtt 2010-ben a terveknek megfelelően hajtsa végre a költségvetési konszolidációt, konkrét intézkedésekkel támassza alá a 2011-re és 2012-re tervezett konszolidációt, valamint álljon készen a szükséges konszolidációs intézkedések elfogadására abban az esetben, ha a 126. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlás alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv következik be; a túlzott hiány esetén követendő eljárásra vonatkozó ajánlásban előírtaknak megfelelően a költségvetési konszolidáción túl is ragadjon meg minden alkalmat – többek között a kedvezőbb gazdasági feltételekből adódókat is – arra, hogy gyorsítsa a bruttó adósságráta csökkentését a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték felé; |
| --- | --- |

i.

következetesen hajtsa végre a tervezett költségvetési kiigazítást, mindenekelőtt 2010-ben a terveknek megfelelően hajtsa végre a költségvetési konszolidációt, konkrét intézkedésekkel támassza alá a 2011-re és 2012-re tervezett konszolidációt, valamint álljon készen a szükséges konszolidációs intézkedések elfogadására abban az esetben, ha a 126. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlás alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv következik be; a túlzott hiány esetén követendő eljárásra vonatkozó ajánlásban előírtaknak megfelelően a költségvetési konszolidáción túl is ragadjon meg minden alkalmat – többek között a kedvezőbb gazdasági feltételekből adódókat is – arra, hogy gyorsítsa a bruttó adósságráta csökkentését a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték felé;

| ii. | biztosítsa, hogy a költségvetés-tervezési folyamat reformjának végrehajtásával javuljanak a kiadás-ellenőrzés feltételei és fenntartható legyen a rendezett államháztartás célkitűzése, valamint hogy a költségvetési föderalizmus szabályai javítsák a helyi önkormányzatok elszámoltathatóságát és fokozzák a hatékonyságot. |
| --- | --- |

ii.

biztosítsa, hogy a költségvetés-tervezési folyamat reformjának végrehajtásával javuljanak a kiadás-ellenőrzés feltételei és fenntartható legyen a rendezett államháztartás célkitűzése, valamint hogy a költségvetési föderalizmus szabályai javítsák a helyi önkormányzatok elszámoltathatóságát és fokozzák a hatékonyságot.

Olaszország arra is felkérést kap, hogy a későbbi évekre vonatkozó kiadási és bevételi előrejelzések indikatív jellegére tekintettel javítsa a magatartási kódex szerinti adatszolgáltatási követelményeknek való megfelelést, és a stabilitási program következő aktualizált változatainak a túlzott hiány esetén követendő eljárással foglalkozó fejezetében adjon több információt az ezen évekre vonatkozó tervezett konszolidációt alátámasztó átfogó intézkedésekről.

A legfontosabb makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása

| | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Reál-GDP
  (%-os változás) | SP 2010. január | –1,0 | –4,8 | 1,1 | 2,0 | 2,0 |
| BIZ 2009. november | –1,0 | –4,7 | 0,7 | 1,4 | n.a. |
| SP 2009. feb. | –0,6 | –2,0 | 0,3 | 1,0 | n.a. |
| HICP–infláció
  (%) | SP 2010. január | 3,5 | 0,8 | 1,5 | 2,0 | 2,0 |
| BIZ 2009. november | 3,5 | 0,8 | 1,8 | 2,0 | n.a. |
| SP 2009. feb. | 3,5 | 1,2 | 1,7 | 2,0 | n.a. |
| Kibocsátási rés (5)

  (a potenciális GDP %-ában) | SP 2010. január | 1,1 | –4,0 | –3,5 | –2,5 | –1,6 |
| BIZ 2009. nov. (6) | 1,3 | –3,6 | –3,2 | –2,5 | n.a. |
| SP 2009. feb. | 0,3 | –2,3 | –2,7 | –2,5 | n.a. |
| Nettó külső finanszírozási képesség/igény
  (a GDP %-ában) | SP 2010. január | –2,9 | –1,8 | –1,6 | –1,3 | –1,3 |
| BIZ 2009. november | –2,9 | –2,3 | –2,3 | –2,3 | n.a. |
| SP 2009. feb. | –1,6 | –1,3 | –1,1 | –0,9 | n.a. |
| Államháztartási bevétel (7)

  (a GDP %-ában) | SP 2010. január | 46,0 | 46,4 | 45,9 | 45,5 | 45,6 |
| BIZ 2009. november | 46,0 | 46,3 | 45,5 | 45,4 | n.a. |
| SP 2009. feb. | 46,4 | 46,8 | 46,8 | 46,4 | n.a. |
| Államháztartási kiadás (7)

  (a GDP %-ában) | SP 2010. január | 48,8 | 51,7 | 50,9 | 49,9 | 49,5 |
| BIZ 2009. november | 48,8 | 51,6 | 50,8 | 50,5 | n.a. |
| SP 2009. feb. | 49,0 | 50,5 | 50,0 | 49,5 | n.a. |
| Államháztartási egyenleg
  (a GDP %-ában) | SP 2010. január | –2,7 | –5,3 | –5,0 | –3,9 | –2,7 |
| BIZ 2009. november | –2,7 | –5,3 | –5,3 | –5,1 | n.a. |
| SP 2009. feb. | –2,6 | –3,7 | –3,3 | –2,9 | n.a. |
| Elsődleges egyenleg
  (a GDP %-ában) | SP 2010. január | 2,4 | –0,5 | –0,1 | 1,3 | 2,7 |
| BIZ 2009. november | 2,4 | –0,5 | –0,6 | 0,1 | n.a. |
| SP 2009. feb. | 2,5 | 1,3 | 1,9 | 2,6 | n.a. |
| Ciklikusan kiigazított egyenleg (5)

  (a GDP %-ában) | SP 2010. január | –3,3 | –3,2 | –3,2 | –2,7 | –1,9 |
| BIZ 2009. november | –3,4 | –3,5 | –3,7 | –3,8 | n.a. |
| SP 2009. feb. | –2,7 | –2,6 | –1,9 | –1,6 | n.a. |
| Strukturális egyenleg (8)

  (a GDP %-ában) | SP 2010. január | –3,5 | –3,8 | –3,3 | –2,7 | –1,9 |
| BIZ 2009. november | –3,6 | –3,7 | –3,7 | –3,7 | n.a. |
| SP 2009. feb. | –2,9 | –2,7 | –2,0 | –1,7 | n.a. |
| Bruttó államadósság
  (a GDP %-ában) | SP 2010. január | 105,8 | 115,1 | 116,9 | 116,5 | 114,6 |
| BIZ 2009. november | 105,8 | 114,6 | 116,7 | 117,8 | n.a. |
| SP 2009. feb. | 105,9 | 110,5 | 112,0 | 111,6 | n.a. |
| Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai. |

2008

2009

2010

2011

2012

Reál-GDP

(%-os változás)

SP 2010. január

–1,0

–4,8

1,1

2,0

2,0

BIZ 2009. november

–1,0

–4,7

0,7

1,4

n.a.

SP 2009. feb.

–0,6

–2,0

0,3

1,0

n.a.

HICP–infláció

(%)

SP 2010. január

3,5

0,8

1,5

2,0

2,0

BIZ 2009. november

3,5

0,8

1,8

2,0

n.a.

SP 2009. feb.

3,5

1,2

1,7

2,0

n.a.

Kibocsátási rés (5)

(a potenciális GDP %-ában)

SP 2010. január

1,1

–4,0

–3,5

–2,5

–1,6

BIZ 2009. nov. (6)

1,3

–3,6

–3,2

–2,5

n.a.

SP 2009. feb.

0,3

–2,3

–2,7

–2,5

n.a.

Nettó külső finanszírozási képesség/igény

(a GDP %-ában)

SP 2010. január

–2,9

–1,8

–1,6

–1,3

–1,3

BIZ 2009. november

–2,9

–2,3

–2,3

–2,3

n.a.

SP 2009. feb.

–1,6

–1,3

–1,1

–0,9

n.a.

Államháztartási bevétel (7)

(a GDP %-ában)

SP 2010. január

46,0

46,4

45,9

45,5

45,6

BIZ 2009. november

46,0

46,3

45,5

45,4

n.a.

SP 2009. feb.

46,4

46,8

46,8

46,4

n.a.

Államháztartási kiadás (7)

(a GDP %-ában)

SP 2010. január

48,8

51,7

50,9

49,9

49,5

BIZ 2009. november

48,8

51,6

50,8

50,5

n.a.

SP 2009. feb.

49,0

50,5

50,0

49,5

n.a.

Államháztartási egyenleg

(a GDP %-ában)

SP 2010. január

–2,7

–5,3

–5,0

–3,9

–2,7

BIZ 2009. november

–2,7

–5,3

–5,3

–5,1

n.a.

SP 2009. feb.

–2,6

–3,7

–3,3

–2,9

n.a.

Elsődleges egyenleg

(a GDP %-ában)

SP 2010. január

2,4

–0,5

–0,1

1,3

2,7

BIZ 2009. november

2,4

–0,5

–0,6

0,1

n.a.

SP 2009. feb.

2,5

1,3

1,9

2,6

n.a.

Ciklikusan kiigazított egyenleg (5)

(a GDP %-ában)

SP 2010. január

–3,3

–3,2

–3,2

–2,7

–1,9

BIZ 2009. november

–3,4

–3,5

–3,7

–3,8

n.a.

SP 2009. feb.

–2,7

–2,6

–1,9

–1,6

n.a.

Strukturális egyenleg (8)

(a GDP %-ában)

SP 2010. január

–3,5

–3,8

–3,3

–2,7

–1,9

BIZ 2009. november

–3,6

–3,7

–3,7

–3,7

n.a.

SP 2009. feb.

–2,9

–2,7

–2,0

–1,7

n.a.

Bruttó államadósság

(a GDP %-ában)

SP 2010. január

105,8

115,1

116,9

116,5

114,6

BIZ 2009. november

105,8

114,6

116,7

117,8

n.a.

SP 2009. feb.

105,9

110,5

112,0

111,6

n.a.

Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai.

---

(1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm

(2)  Az értékelés a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzését, 2010. februári időközi előrejelzését, valamint az azóta rendelkezésre bocsátott egyéb információkat veszi figyelembe.

(3)  Az államháztartások fenntarthatóságára vonatkozó, 2009. november 10-i következtetésekben „a Tanács felhívja a tagállamokat, hogy a soron következő stabilitási és konvergenciaprogramjaik során irányítsák figyelmüket a fenntarthatóságot célzó stratégiákra”, továbbá „felkéri a Bizottságot, valamint a Gazdaságpolitikai Bizottságot és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottságot, hogy – a következő fenntarthatósági jelentéshez megfelelő időben – további módszereket dolgozzanak ki az államháztartások hosszú távú fenntarthatóságának értékeléséhez”, amelyet 2012-re terveznek.

(4)  A program nem tesz említést különösen azokról a tervezett további konszolidációt alátámasztó, széles körű intézkedésekről, amelyek a középtávú költségvetési célkitűzések megvalósításához szükségesek. Ennek megfelelően a programban a 2011. és a 2012. évi kiadási és bevételi hányadra vonatkozóan megadott adatok nincsenek összhangban a költségvetési célokkal. Emellett a nem kötelező adatok közül nincs bemutatva az államháztartási kiadások funkciók szerinti bontása (a magatartási kódex 2. mellékletének 3. táblázata) és nincsenek megadva a likvid pénzügyi eszközök és a nettó pénzügyi adósság adatai (a magatartási kódex 2. mellékletének 4. táblázata).

(5)  Kibocsátási rések és ciklikusan kiigazított egyenlegek a programok szerint, ahogy a Bizottság szolgálatai a programokban szereplő információk alapján újraszámították.

(6)  A 2008–2011-es időszakra vonatkozóan 0,4 %-os, 0,2 %-os, 0,3 %-os, illetve 0,7%-os becslés szerinti potenciális növekedés alapján.

(7)  A programban szereplő bevételi és kiadási adatok változatlan jogszabályi hátteret feltételező trendek. A célul kitűzött államháztartási egyenlegek 2011-ben a GDP 0,4 %-át , 2012-ben a pedig GDP 0,8 %-át kitevő további egyenlegjavító intézkedéseket tartalmaznak.

(8)  Ciklikusan kiigazított, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg. Az egyszeri és más átmeneti intézkedések 2008-ban a GDP 0,2 %-át, 2009-ben a GDP 0,6 %-át és 2010-ban a GDP 0,1 %-át teszik ki; a legújabb program szerint valamennyi hiánycsökkentő. Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése alapján: a GDP 0,2 %-a 2008-ban és 2009-ben is (mindkettő hiánycsökkentő), a GDP 0 %-a 2010-ben és a GDP 0,1 %-a 2011-ben (mindkettő hiánynövelő).

Forrás:

Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai.

---

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/19 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/19

---

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

Lettországnak a 2009–2012-es időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról

2010/C 142/04

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

| (1) | A Tanács 2010. április 26-án megvizsgálta Lettország 2009–2012 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját. |
| --- | --- |

(1)

A Tanács 2010. április 26-án megvizsgálta Lettország 2009–2012 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.

| (2) | A globális pénzügyi válság a hitelek rendelkezésre állásának beszűkülése és a feltételek szigorodása révén felerősítette azt a megrázkódtatást, amelyet Lettországban a belföldi finanszírozási képesség és az ingatlanárak fellendülésének megfordulása okozott. Az exportpiacokon mutatkozó, ezzel együtt járó visszaesés a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek ágazatát sújtotta. Ezenfelül az előző évek romló versenyképességéhez hozzáadódott egyes elsődleges kereskedelmi partnerek valutájának leértékelődése.
  Lettország pénzügyi piacaira és banki ágazatára 2008 októberétől komoly nyomás nehezedett. Ez arra ösztönözte a lett hatóságokat, hogy nemzetközi pénzügyi támogatást kérjenek, amelyet 2008 végén megkaptak (2), és amelynek feltétele volt a jelentős költségvetési konszolidáció, valamint a pénzügyi rendszer erősítése és a strukturális reformok. Ezután, mivel 2009 első felében a gazdasági és költségvetési feltételek a vártnál sokkal nagyobb mértékben romlottak, a kormány további – strukturális reformokkal részben alátámasztott – költségvetési konszolidációs intézkedéseket hajtott végre. A fent említett fejlemények következtében a Tanács 2009. július 7-én határozatot fogadott el, amelyben megállapította, hogy Lettországban túlzott hiány áll fenn, és az EKSz. 104. cikke (7) bekezdésének megfelelően ajánlásokat tett annak 2012-ig történő megszüntetéséről. 2009 második felében a gazdaság exportorientált része stabilizálódott és mutatkozni kezdtek az élénkülés első jelei. A munkaerőpiac jelentős romlása és a hitelezés szűkülése miatt azonban továbbra is igen erős maradt a belföldi kereslet visszaesése. A nemzetközi pénzügyi támogatás folyósítása, a 2009. évi költségvetés határozott végrehajtása és a további költségvetési konszolidációs intézkedéseket tartalmazó 2010. évi költségvetés sikeres elfogadása mindazonáltal hozzájárult ahhoz, hogy Lettország tekintetében erősödött a bizalom és javult a piaci hangulat. A gazdaságpolitika számára a legfőbb kihívást továbbra is a gazdaság stabilizálása és a jól megalapozott felzárkózási folyamathoz való visszatérés jelenti. A gazdaság stabilizációja nagyrészt a hosszú távú várakozások lehorgonyzásától függ, amihez létfontosságú a tervezett költségvetési konszolidációs pálya megvalósítása. A gazdaság stabilizálása közvetlenül kapcsolódik a strukturális szempontból stabil, társadalmi szempontból pedig méltányos költségvetési intézkedések bevezetéséhez, továbbá ahhoz is, hogy folytatódjon a gazdaság szerkezetátalakítása a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek ágazata felé való elmozdulással. A külső versenyképességnek a fellendülés éveiben bekövetkező jelentős romlására tekintettel úgy tűnik, a belföldi árak további kiigazítására és a termelékenység javítására van szükség. Az EU strukturális alapjaiból származó források felhasználásának hozzá kell járulnia a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek ágazatának erősítéséhez és a recesszió tompításához.
  A belföldi kereslet zuhanása és az így keletkező tartalékkapacitás segített enyhíteni a fennálló egyensúlyhiányt, nagyrészt az import összeomlása miatt csökkent az infláció és megszűnt a külső hiány. A külső fizetési mérleg, amely a fellendülés éveiben erősen negatív volt és finanszírozása a banki ágazathoz kapcsolódó tőkeimport révén történt, ami a nettó külső kötelezettségek gyors növekedéséhez vezetett, 2009-ben a becslések szerint a GDP 8 %-át meghaladó többletet ért el, és várhatóan a programidőszak egészében fennmarad a jelentős többlete. |
| --- | --- |

(2)

A globális pénzügyi válság a hitelek rendelkezésre állásának beszűkülése és a feltételek szigorodása révén felerősítette azt a megrázkódtatást, amelyet Lettországban a belföldi finanszírozási képesség és az ingatlanárak fellendülésének megfordulása okozott. Az exportpiacokon mutatkozó, ezzel együtt járó visszaesés a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek ágazatát sújtotta. Ezenfelül az előző évek romló versenyképességéhez hozzáadódott egyes elsődleges kereskedelmi partnerek valutájának leértékelődése.

Lettország pénzügyi piacaira és banki ágazatára 2008 októberétől komoly nyomás nehezedett. Ez arra ösztönözte a lett hatóságokat, hogy nemzetközi pénzügyi támogatást kérjenek, amelyet 2008 végén megkaptak (2), és amelynek feltétele volt a jelentős költségvetési konszolidáció, valamint a pénzügyi rendszer erősítése és a strukturális reformok. Ezután, mivel 2009 első felében a gazdasági és költségvetési feltételek a vártnál sokkal nagyobb mértékben romlottak, a kormány további – strukturális reformokkal részben alátámasztott – költségvetési konszolidációs intézkedéseket hajtott végre. A fent említett fejlemények következtében a Tanács 2009. július 7-én határozatot fogadott el, amelyben megállapította, hogy Lettországban túlzott hiány áll fenn, és az EKSz. 104. cikke (7) bekezdésének megfelelően ajánlásokat tett annak 2012-ig történő megszüntetéséről. 2009 második felében a gazdaság exportorientált része stabilizálódott és mutatkozni kezdtek az élénkülés első jelei. A munkaerőpiac jelentős romlása és a hitelezés szűkülése miatt azonban továbbra is igen erős maradt a belföldi kereslet visszaesése. A nemzetközi pénzügyi támogatás folyósítása, a 2009. évi költségvetés határozott végrehajtása és a további költségvetési konszolidációs intézkedéseket tartalmazó 2010. évi költségvetés sikeres elfogadása mindazonáltal hozzájárult ahhoz, hogy Lettország tekintetében erősödött a bizalom és javult a piaci hangulat. A gazdaságpolitika számára a legfőbb kihívást továbbra is a gazdaság stabilizálása és a jól megalapozott felzárkózási folyamathoz való visszatérés jelenti. A gazdaság stabilizációja nagyrészt a hosszú távú várakozások lehorgonyzásától függ, amihez létfontosságú a tervezett költségvetési konszolidációs pálya megvalósítása. A gazdaság stabilizálása közvetlenül kapcsolódik a strukturális szempontból stabil, társadalmi szempontból pedig méltányos költségvetési intézkedések bevezetéséhez, továbbá ahhoz is, hogy folytatódjon a gazdaság szerkezetátalakítása a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek ágazata felé való elmozdulással. A külső versenyképességnek a fellendülés éveiben bekövetkező jelentős romlására tekintettel úgy tűnik, a belföldi árak további kiigazítására és a termelékenység javítására van szükség. Az EU strukturális alapjaiból származó források felhasználásának hozzá kell járulnia a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek ágazatának erősítéséhez és a recesszió tompításához.

A belföldi kereslet zuhanása és az így keletkező tartalékkapacitás segített enyhíteni a fennálló egyensúlyhiányt, nagyrészt az import összeomlása miatt csökkent az infláció és megszűnt a külső hiány. A külső fizetési mérleg, amely a fellendülés éveiben erősen negatív volt és finanszírozása a banki ágazathoz kapcsolódó tőkeimport révén történt, ami a nettó külső kötelezettségek gyors növekedéséhez vezetett, 2009-ben a becslések szerint a GDP 8 %-át meghaladó többletet ért el, és várhatóan a programidőszak egészében fennmarad a jelentős többlete.

| (3) | Bár a tényleges GDP-nek a válság során megfigyelt csökkenése jórészt ciklikus, a válság a potenciális kibocsátás szintjére is negatív hatással volt. Emellett a válság a beruházások visszaesése, a hitelhez jutás nehézségei és a növekvő strukturális munkanélküliség következtében középtávon is hatással lehet a potenciális növekedésre. Ezenfelül a gazdasági válság hatása súlyosbítja a népesség idősödésének a potenciális kibocsátásra és az államháztartás fenntarthatóságára gyakorolt negatív hatásait. Mindezek ismeretében a potenciális növekedés támogatása céljából elengedhetetlen a strukturális reformok ütemének felgyorsítása. Lettországnak mindenekelőtt fel kell gyorsítania a széles körű strukturális reformokat a költségvetés és a közszféra irányítása terén, a termelékenység növelésére irányuló erőfeszítés részeként emelnie kell a képzettségi szintet és hatékonyan kell felhasználnia a rendelkezésre álló uniós strukturális alapokat. |
| --- | --- |

(3)

Bár a tényleges GDP-nek a válság során megfigyelt csökkenése jórészt ciklikus, a válság a potenciális kibocsátás szintjére is negatív hatással volt. Emellett a válság a beruházások visszaesése, a hitelhez jutás nehézségei és a növekvő strukturális munkanélküliség következtében középtávon is hatással lehet a potenciális növekedésre. Ezenfelül a gazdasági válság hatása súlyosbítja a népesség idősödésének a potenciális kibocsátásra és az államháztartás fenntarthatóságára gyakorolt negatív hatásait. Mindezek ismeretében a potenciális növekedés támogatása céljából elengedhetetlen a strukturális reformok ütemének felgyorsítása. Lettországnak mindenekelőtt fel kell gyorsítania a széles körű strukturális reformokat a költségvetés és a közszféra irányítása terén, a termelékenység növelésére irányuló erőfeszítés részeként emelnie kell a képzettségi szintet és hatékonyan kell felhasználnia a rendelkezésre álló uniós strukturális alapokat.

| (4) | A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint 2009-ben a kibocsátás rendkívüli módon, 18 %-kal visszaesik, majd ezután a reál-GDP 2010-ben további 4 %-kal csökken, mielőtt 2011-ben 2,0 %-kal, 2012-ben pedig 3,8 %-kal növekedne. A pozitív növekedéshez való tervezett visszatérés hátterében a külkereskedelem áll, és sokkal kisebb mértékben az állóeszköz-beruházások, a lakossági fogyasztás, és a teljes belföldi kereslet csak a programidőszak későbbi éveiben mutat jelentős bővülést. A jelenleg rendelkezésre álló információk alapján (3) ez a forgatókönyv megalapozottnak tűnik, de a recesszió súlyossága miatt a bizonytalanság továbbra is számottevő.
  Reális a program 2010-re erős deflációt prognosztizáló becslése, de a 2011-re előre jelzett további defláció mértéke tekintetében alábecsülheti az árstabilitáshoz való visszatérés ütemét. A tervek szerint a fizetési mérleg a programidőszakban jelentős többletet mutat, ami nagyjából megalapozott, bár a becsült többlet mértéke magasnak tűnik. A program monetáris és az árfolyammal kapcsolatos feltételezései összhangban vannak a makrogazdasági forgatókönyvvel. |
| --- | --- |

(4)

A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint 2009-ben a kibocsátás rendkívüli módon, 18 %-kal visszaesik, majd ezután a reál-GDP 2010-ben további 4 %-kal csökken, mielőtt 2011-ben 2,0 %-kal, 2012-ben pedig 3,8 %-kal növekedne. A pozitív növekedéshez való tervezett visszatérés hátterében a külkereskedelem áll, és sokkal kisebb mértékben az állóeszköz-beruházások, a lakossági fogyasztás, és a teljes belföldi kereslet csak a programidőszak későbbi éveiben mutat jelentős bővülést. A jelenleg rendelkezésre álló információk alapján (3) ez a forgatókönyv megalapozottnak tűnik, de a recesszió súlyossága miatt a bizonytalanság továbbra is számottevő.

Reális a program 2010-re erős deflációt prognosztizáló becslése, de a 2011-re előre jelzett további defláció mértéke tekintetében alábecsülheti az árstabilitáshoz való visszatérés ütemét. A tervek szerint a fizetési mérleg a programidőszakban jelentős többletet mutat, ami nagyjából megalapozott, bár a becsült többlet mértéke magasnak tűnik. A program monetáris és az árfolyammal kapcsolatos feltételezései összhangban vannak a makrogazdasági forgatókönyvvel.

| (5) | A program 2009-re vonatkozóan a GDP 10,0 %-ára becsüli az államháztartási hiányt. A GDP 4,1 %-át kitevő 2008-as hiány tetemes romlása a válságnak az államháztartásra gyakorolt hatását tükrözi annak ellenére, hogy 2009. június 16-án a nemzetközi hitelnyújtókkal konzultálva restriktív pótköltségvetést fogadtak el, amely a GDP 4,4 %-át jelentő, szinte teljes egészében kiadáson alapuló konszolidációt von maga után. Az adóbevételek 2008-hoz képest nominálértéken egynegyeddel estek vissza, annak ellenére, hogy 2009 elején emelkedett a héa és a jövedéki adó mértéke. A program szerint és a nemzetközi pénzügyi segítségnyújtás keretében vállalt kötelezettségekkel összhangban a tervek szerint a költségvetési politika az egész programidőszakban erősen restriktív marad, tekintettel a költségvetési mozgástér hiányára és a gazdasági egyensúlyhiány megszüntetésének szükségességére. Ez összhangban van a Tanács által Lettország számára javasolt, a válságkezelő intézkedések leépítésére vonatkozó stratégiával (exitstratégia), amely a túlzott hiány 2012-re történő megszüntetésén alapul. |
| --- | --- |

(5)

A program 2009-re vonatkozóan a GDP 10,0 %-ára becsüli az államháztartási hiányt. A GDP 4,1 %-át kitevő 2008-as hiány tetemes romlása a válságnak az államháztartásra gyakorolt hatását tükrözi annak ellenére, hogy 2009. június 16-án a nemzetközi hitelnyújtókkal konzultálva restriktív pótköltségvetést fogadtak el, amely a GDP 4,4 %-át jelentő, szinte teljes egészében kiadáson alapuló konszolidációt von maga után. Az adóbevételek 2008-hoz képest nominálértéken egynegyeddel estek vissza, annak ellenére, hogy 2009 elején emelkedett a héa és a jövedéki adó mértéke. A program szerint és a nemzetközi pénzügyi segítségnyújtás keretében vállalt kötelezettségekkel összhangban a tervek szerint a költségvetési politika az egész programidőszakban erősen restriktív marad, tekintettel a költségvetési mozgástér hiányára és a gazdasági egyensúlyhiány megszüntetésének szükségességére. Ez összhangban van a Tanács által Lettország számára javasolt, a válságkezelő intézkedések leépítésére vonatkozó stratégiával (exitstratégia), amely a túlzott hiány 2012-re történő megszüntetésén alapul.

| (6) | A parlament által 2009. december 1-jén elfogadott 2010. évi állami költségvetés további, a GDP 4,2 %-át meghaladó diszkrecionális konszolidációt tartalmaz, ahogy azt a fizetésimérleg-támogatással összefüggésben megállapították és a Lettország számára adott 2009. július 7-i tanácsi ajánlásokban jóváhagyták. A konszolidáció nagyjából egyenlő mértékben oszlik meg a kiadások (a GDP 2,0 %-a) és a bevételek között (a GDP 2,2 %-a). A bevételi oldalon a költségvetési kiigazítás a bevételi arány jelentős növekedését eredményezi (a GDP + 2,4 %-a; a jelentős ún. nevezőhatást (a GDP csökkenésének hatását) majdnem közvetlenül ellensúlyozza az adóalap megfelelő szűkülése).
  Az elsődleges kiadások aránya azonban a jelentős konszolidáció (többek között a 2009. júniusi intézkedések áthúzódó hatása) ellenére várhatóan csak a GDP 0,2 %-ával csökken, főként a tetemes nevezőhatás miatt. A bevételi intézkedések közé tartozik a személyi jövedelemadó mértékének emelése (a GDP + 0,8 %-a), a különböző reformok, amelyek eredményeként a személyi jövedelemadó és a társadalombiztosítási járulékok rendszere semlegesebbé válik (a GDP + 0,8 %-a), az ingatlanok további megadóztatása (a GDP + 0,3 %-a, többek között az adóalapnak a lakóingatlanok progresszív adóztatása révén történő kiszélesítésével), a gépjárműhasználat progresszív megadóztatása (a GDP + 0,2 %-a), valamint a gáz és a dohány jövedéki adójának emelése. A kiadási oldalon a 2010. évi állami költségvetés jelentős kiadáscsökkentést vezetett be, amely nagyrészt középtávon ható strukturális reformokon alapul, elsősorban a földművelésügyi, a kulturális, az oktatási és a védelmi minisztérium hatáskörébe tartozó ügynökségek és intézmények összevonásával/megszüntetésével, míg további, a GDP 0,5 %-át jelentő csökkentésre kerül sor a szállítással összefüggő karbantartási kiadások és a támogatások terén. A helyi önkormányzatoknál végrehajtott további bércsökkentések a GDP 0,4 %-át kitevő megtakarítást eredményeznek, miközben a táppénz, a munkanélküli, anyasági és szülői ellátások bizonyos küszöb feletti visszafogása a GDP 0,2 %-át jelentő megtakarítást jelent. Egyszeri intézkedések igénybevételére jelentős mértékben nem kerül sor. A Bizottság szolgálatainak a programban szereplő információk alapján végzett számításai szerint a strukturális egyenleg (azaz a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) várhatóan valamivel több mint 2 %-kal javul (– 7,6 %-ról – 5,5 %-ra), ami megfelel a szükséges restriktív költségvetési irányvonalnak. A javulás kevesebb mint a konszolidációs intézkedések összege, tekintettel az adóalap szűkülésére és a kamatkiadásoknak a GDP 1,1 %-át kitevő növekedésére. |
| --- | --- |

(6)

A parlament által 2009. december 1-jén elfogadott 2010. évi állami költségvetés további, a GDP 4,2 %-át meghaladó diszkrecionális konszolidációt tartalmaz, ahogy azt a fizetésimérleg-támogatással összefüggésben megállapították és a Lettország számára adott 2009. július 7-i tanácsi ajánlásokban jóváhagyták. A konszolidáció nagyjából egyenlő mértékben oszlik meg a kiadások (a GDP 2,0 %-a) és a bevételek között (a GDP 2,2 %-a). A bevételi oldalon a költségvetési kiigazítás a bevételi arány jelentős növekedését eredményezi (a GDP + 2,4 %-a; a jelentős ún. nevezőhatást (a GDP csökkenésének hatását) majdnem közvetlenül ellensúlyozza az adóalap megfelelő szűkülése).

Az elsődleges kiadások aránya azonban a jelentős konszolidáció (többek között a 2009. júniusi intézkedések áthúzódó hatása) ellenére várhatóan csak a GDP 0,2 %-ával csökken, főként a tetemes nevezőhatás miatt. A bevételi intézkedések közé tartozik a személyi jövedelemadó mértékének emelése (a GDP + 0,8 %-a), a különböző reformok, amelyek eredményeként a személyi jövedelemadó és a társadalombiztosítási járulékok rendszere semlegesebbé válik (a GDP + 0,8 %-a), az ingatlanok további megadóztatása (a GDP + 0,3 %-a, többek között az adóalapnak a lakóingatlanok progresszív adóztatása révén történő kiszélesítésével), a gépjárműhasználat progresszív megadóztatása (a GDP + 0,2 %-a), valamint a gáz és a dohány jövedéki adójának emelése. A kiadási oldalon a 2010. évi állami költségvetés jelentős kiadáscsökkentést vezetett be, amely nagyrészt középtávon ható strukturális reformokon alapul, elsősorban a földművelésügyi, a kulturális, az oktatási és a védelmi minisztérium hatáskörébe tartozó ügynökségek és intézmények összevonásával/megszüntetésével, míg további, a GDP 0,5 %-át jelentő csökkentésre kerül sor a szállítással összefüggő karbantartási kiadások és a támogatások terén. A helyi önkormányzatoknál végrehajtott további bércsökkentések a GDP 0,4 %-át kitevő megtakarítást eredményeznek, miközben a táppénz, a munkanélküli, anyasági és szülői ellátások bizonyos küszöb feletti visszafogása a GDP 0,2 %-át jelentő megtakarítást jelent. Egyszeri intézkedések igénybevételére jelentős mértékben nem kerül sor. A Bizottság szolgálatainak a programban szereplő információk alapján végzett számításai szerint a strukturális egyenleg (azaz a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) várhatóan valamivel több mint 2 %-kal javul (– 7,6 %-ról – 5,5 %-ra), ami megfelel a szükséges restriktív költségvetési irányvonalnak. A javulás kevesebb mint a konszolidációs intézkedések összege, tekintettel az adóalap szűkülésére és a kamatkiadásoknak a GDP 1,1 %-át kitevő növekedésére.

| (7) | A programban bemutatott költségvetési pálya ebben a formában megfelel a fizetésimérleg-támogatás keretében elfogadottnak, vagyis a hiány 2011-ben és 2012-ben a GDP legfeljebb 6 és 3 %-a, és összhangban van a 2009. július 7-i tanácsi ajánlással, amely szerint a túlzott hiányt legkésőbb 2012-ig meg kell szüntetni.
  Ezek a költségvetési célok a Tanács ajánlásának megfelelően és összhangban az egyetértési megállapodás 2010. februári kiegészítésével további konszolidációs intézkedéseket tesznek szükségessé. A Bizottság szolgálatai által a programban szereplő információk szerint, a közösen megállapított módszertannak megfelelően átszámított strukturális egyenleg alapján az aktualizált konvergenciaprogram a programidőszakon belül nem vezet a középtávú költségvetési célkitűzés, a GDP 1 %-át kitevő strukturális hiány eléréséhez (4). Tekintettel a legújabb előrejelzésekre és az adósság szintjére, maga a középtávú célkitűzés tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum célkitűzéseit. A Bizottság szolgálatai által számított strukturális egyenleg szerint a megfelelő költségvetési erőfeszítés két éven át 3,75 %-ot tesz ki, amelynek egy részét előre, 2011-re ütemezik. A 2011-re és 2012-re vonatkozó forgatókönyvet a bevételi és a kiadási oldalon egyaránt már számos intézkedéssel alátámasztották, amelyeket a lett hatóságok felvázoltak, és amelyekre a fizetésimérleg-támogatással összefüggésben kötelezettséget vállaltak. A kiadási oldalon a lett hatóságok elsősorban átfogó felülvizsgálatot szándékoznak végrehajtani a szociális biztonsági ellátások és a nyugdíjrendszer terén, az utóbbi kapcsán az a cél, hogy a jövőben biztosítható legyen a nyugdíjrendszer három pillérének fenntarthatósága és megfelelősége. |
| --- | --- |

(7)

A programban bemutatott költségvetési pálya ebben a formában megfelel a fizetésimérleg-támogatás keretében elfogadottnak, vagyis a hiány 2011-ben és 2012-ben a GDP legfeljebb 6 és 3 %-a, és összhangban van a 2009. július 7-i tanácsi ajánlással, amely szerint a túlzott hiányt legkésőbb 2012-ig meg kell szüntetni.

Ezek a költségvetési célok a Tanács ajánlásának megfelelően és összhangban az egyetértési megállapodás 2010. februári kiegészítésével további konszolidációs intézkedéseket tesznek szükségessé. A Bizottság szolgálatai által a programban szereplő információk szerint, a közösen megállapított módszertannak megfelelően átszámított strukturális egyenleg alapján az aktualizált konvergenciaprogram a programidőszakon belül nem vezet a középtávú költségvetési célkitűzés, a GDP 1 %-át kitevő strukturális hiány eléréséhez (4). Tekintettel a legújabb előrejelzésekre és az adósság szintjére, maga a középtávú célkitűzés tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum célkitűzéseit. A Bizottság szolgálatai által számított strukturális egyenleg szerint a megfelelő költségvetési erőfeszítés két éven át 3,75 %-ot tesz ki, amelynek egy részét előre, 2011-re ütemezik. A 2011-re és 2012-re vonatkozó forgatókönyvet a bevételi és a kiadási oldalon egyaránt már számos intézkedéssel alátámasztották, amelyeket a lett hatóságok felvázoltak, és amelyekre a fizetésimérleg-támogatással összefüggésben kötelezettséget vállaltak. A kiadási oldalon a lett hatóságok elsősorban átfogó felülvizsgálatot szándékoznak végrehajtani a szociális biztonsági ellátások és a nyugdíjrendszer terén, az utóbbi kapcsán az a cél, hogy a jövőben biztosítható legyen a nyugdíjrendszer három pillérének fenntarthatósága és megfelelősége.

| (8) | A helyzet a jövőben a programban előre jelzettnél rosszabbul is alakulhat, tekintettel a lanyha gazdasági háttér mellett fennmaradó kiigazítás mértékére, a jövőbeli bevételi tendenciákat és az azon intézkedéseket övező bizonytalanságokra, amelyeknek alá kell támasztaniuk a konszolidációt, valamint azoknak a reformoknak a mértékére, amelyekre a tartós élénkülés megerősítéséhez még szükség van. Ahogy a program is elismeri, a gazdaság élénkülésének fontos előfeltétele a pénzügyi ágazat stabilizálásának a biztosítása. Ami a politikai és a végrehajtással kapcsolatos kockázatokat illeti, a szükséges költségvetési intézkedések mértéke jogi szempontból kihívást jelenthet a kormány számára, ugyanakkor a küszöbön álló választásokkal összefüggésben és tekintettel az eddigi jelentős konszolidációra, nehéznek bizonyulhat további – a 2011-re és 2012-re vonatkozó programcélok teljesítéséhez szükséges – intézkedéseket találni a már elfogadott kiterjedt intézkedéscsomagokon felül.
  Másrészt a lett hatóságok számára komoly ösztönzést jelent, hogy teljesíteniük kell a fizetésimérleg-támogatással kapcsolatos megállapodások keretében vállalt kötelezettségeiket. Emellett a lett hatóságok az eddig végrehajtott konszolidáció során meggyőzően bizonyították, hogy képesek tekintélyes mértékű konszolidáció megfelelő végrehajtására. A költségvetési előrejelzéseket és a makrogazdasági forgatókönyvet érintő kockázatok így az egész programidőszakban nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek. |
| --- | --- |

(8)

A helyzet a jövőben a programban előre jelzettnél rosszabbul is alakulhat, tekintettel a lanyha gazdasági háttér mellett fennmaradó kiigazítás mértékére, a jövőbeli bevételi tendenciákat és az azon intézkedéseket övező bizonytalanságokra, amelyeknek alá kell támasztaniuk a konszolidációt, valamint azoknak a reformoknak a mértékére, amelyekre a tartós élénkülés megerősítéséhez még szükség van. Ahogy a program is elismeri, a gazdaság élénkülésének fontos előfeltétele a pénzügyi ágazat stabilizálásának a biztosítása. Ami a politikai és a végrehajtással kapcsolatos kockázatokat illeti, a szükséges költségvetési intézkedések mértéke jogi szempontból kihívást jelenthet a kormány számára, ugyanakkor a küszöbön álló választásokkal összefüggésben és tekintettel az eddigi jelentős konszolidációra, nehéznek bizonyulhat további – a 2011-re és 2012-re vonatkozó programcélok teljesítéséhez szükséges – intézkedéseket találni a már elfogadott kiterjedt intézkedéscsomagokon felül.

Másrészt a lett hatóságok számára komoly ösztönzést jelent, hogy teljesíteniük kell a fizetésimérleg-támogatással kapcsolatos megállapodások keretében vállalt kötelezettségeiket. Emellett a lett hatóságok az eddig végrehajtott konszolidáció során meggyőzően bizonyították, hogy képesek tekintélyes mértékű konszolidáció megfelelő végrehajtására. A költségvetési előrejelzéseket és a makrogazdasági forgatókönyvet érintő kockázatok így az egész programidőszakban nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek.

| (9) | A bruttó államadósság a becslések szerint az előző évi 19,5 %-ról 2009-ben 34,8 %-ra emelkedik. Az adósságarány a programidőszakban várhatóan erősen emelkedik, további 22 százalékponttal, ami egyrészt a jelentős költségvetési hiánnyal, másrészt a tekintélyes mértékű, 2010-ben a GDP 8 %-át kitevő pozitív SFA-tételekkel magyarázható, mivel különböző nemzetközi hitelezőktől a GDP körülbelül 15 %-át jelentő folyósítás várható, ami bőven fedezi a sürgős költségvetési igényeket. A banki ágazatot támogató intézkedések végleges költsége azonban 2011-ben és 2012-ben kockázatot jelent. Ebből következően kockázatok övezik a program azon előrejelzését, amely szerint az adósságarány 2011-ben éri el a csúcsértéket, amikor valamivel 60 % alatt lesz. Az előrejelzés a programidőszak utolsó évében, 2012-ben a GDP 56,8 %-ára teszi az adósságarányt. Noha az előrejelzés szerint az adósság aránya a programidőszakban a Szerződésben meghatározott referenciaérték alatt marad, 2011-ig gyorsan növekvő pályára kerül. |
| --- | --- |

(9)

A bruttó államadósság a becslések szerint az előző évi 19,5 %-ról 2009-ben 34,8 %-ra emelkedik. Az adósságarány a programidőszakban várhatóan erősen emelkedik, további 22 százalékponttal, ami egyrészt a jelentős költségvetési hiánnyal, másrészt a tekintélyes mértékű, 2010-ben a GDP 8 %-át kitevő pozitív SFA-tételekkel magyarázható, mivel különböző nemzetközi hitelezőktől a GDP körülbelül 15 %-át jelentő folyósítás várható, ami bőven fedezi a sürgős költségvetési igényeket. A banki ágazatot támogató intézkedések végleges költsége azonban 2011-ben és 2012-ben kockázatot jelent. Ebből következően kockázatok övezik a program azon előrejelzését, amely szerint az adósságarány 2011-ben éri el a csúcsértéket, amikor valamivel 60 % alatt lesz. Az előrejelzés a programidőszak utolsó évében, 2012-ben a GDP 56,8 %-ára teszi az adósságarányt. Noha az előrejelzés szerint az adósság aránya a programidőszakban a Szerződésben meghatározott referenciaérték alatt marad, 2011-ig gyorsan növekvő pályára kerül.

| (10) | Az adósságra vonatkozó középtávú előrejelzések, amelyek azt feltételezik, hogy a GDP-növekedés csak fokozatosan áll helyre a válság előtt tervezett mértékre, és az adóhányad visszatér a válság előtti szintre, azt jelzik, hogy a programban tervezett költségvetési stratégia ebben a formában 2020-ig majdnem stabilizálná a GDP-arányos államadósságot. |
| --- | --- |

(10)

Az adósságra vonatkozó középtávú előrejelzések, amelyek azt feltételezik, hogy a GDP-növekedés csak fokozatosan áll helyre a válság előtt tervezett mértékre, és az adóhányad visszatér a válság előtti szintre, azt jelzik, hogy a programban tervezett költségvetési stratégia ebben a formában 2020-ig majdnem stabilizálná a GDP-arányos államadósságot.

| (11) | A már végrehajtott nyugdíjreform következtében az idősödés hosszú távú költségvetési hatása egyértelműen kisebb az uniós átlagnál. A programban előre jelzett 2009-es költségvetési egyenleg azonban súlyosbítja a népesség idősödésének a fenntarthatósági résre gyakorolt költségvetési hatását.
  A programban tervezettnek megfelelően az elsődleges hiány középtávú csökkentése hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságával összefüggő, a Bizottság 2009. évi fenntarthatósági jelentésében (5) magasnak ítélt kockázatok csökkentéséhez. |
| --- | --- |

(11)

A már végrehajtott nyugdíjreform következtében az idősödés hosszú távú költségvetési hatása egyértelműen kisebb az uniós átlagnál. A programban előre jelzett 2009-es költségvetési egyenleg azonban súlyosbítja a népesség idősödésének a fenntarthatósági résre gyakorolt költségvetési hatását.

A programban tervezettnek megfelelően az elsődleges hiány középtávú csökkentése hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságával összefüggő, a Bizottság 2009. évi fenntarthatósági jelentésében (5) magasnak ítélt kockázatok csökkentéséhez.

| (12) | A válságot megelőző években folytatott prociklikus fiskális politika a költségvetési keret és az államháztartás irányítási rendszerének radikális erősítését teszi szükségessé. Már történt némi előrelépés, és további kezdeményezések vannak tervben. A költségvetés szükségtelen merevségének megszüntetését és a kifizetések rugalmasságának javítását célozza egy 2009. november 3-i kormányrendelet, amellyel a pénzügyminiszter lehetőséget kap arra, hogy az egy költségvetési szervnek jutó előirányzatokat átcsoportosítsa a programok, alprogramok és kiadási kategóriák között. A 2010. évi költségvetés keretében módosított állami költségvetési törvénnyel megerősítették az EU strukturális alapjaihoz kapcsolódó kiadások ellenőrzését. A Pénzügyminisztérium kötelezettséget vállalt arra, hogy más releváns intézményekkel együttműködve kidolgozza és előterjeszti a költségvetési fegyelemről szóló törvény tervezetét annak érdekében, hogy a közigazgatás valamennyi szintjén biztosítható legyen az anticiklikus költségvetési fegyelem. Néhány átfogó felülvizsgálat valószínűleg javítani fogja a későbbi költségvetések kidolgozását megelőző rangsorolást és döntéshozatali folyamatot: tervbe vették a közintézmények által nyújtott valamennyi szolgáltatás elemzését abból a célból, hogy értékeljék, mely szolgáltatásokat kell továbbvinni, megszüntetni vagy kiszervezni, sor kerül továbbá valamennyi állami vállalat felülvizsgálatára egy esetleges szerkezetátalakítás céljából. A költségvetési konszolidáció támogatásához arra is szükség van, hogy hatékony szankcionálási eljárást vezessenek be arra az esetre, ha egyének közpénzekkel élnek vissza, javítsák az államháztartási adatok összegyűjtését és feldolgozását, és erősítsék a meglévő és tervezett kötelezettségvállalások ellenőrzését. |
| --- | --- |

(12)

A válságot megelőző években folytatott prociklikus fiskális politika a költségvetési keret és az államháztartás irányítási rendszerének radikális erősítését teszi szükségessé. Már történt némi előrelépés, és további kezdeményezések vannak tervben. A költségvetés szükségtelen merevségének megszüntetését és a kifizetések rugalmasságának javítását célozza egy 2009. november 3-i kormányrendelet, amellyel a pénzügyminiszter lehetőséget kap arra, hogy az egy költségvetési szervnek jutó előirányzatokat átcsoportosítsa a programok, alprogramok és kiadási kategóriák között. A 2010. évi költségvetés keretében módosított állami költségvetési törvénnyel megerősítették az EU strukturális alapjaihoz kapcsolódó kiadások ellenőrzését. A Pénzügyminisztérium kötelezettséget vállalt arra, hogy más releváns intézményekkel együttműködve kidolgozza és előterjeszti a költségvetési fegyelemről szóló törvény tervezetét annak érdekében, hogy a közigazgatás valamennyi szintjén biztosítható legyen az anticiklikus költségvetési fegyelem. Néhány átfogó felülvizsgálat valószínűleg javítani fogja a későbbi költségvetések kidolgozását megelőző rangsorolást és döntéshozatali folyamatot: tervbe vették a közintézmények által nyújtott valamennyi szolgáltatás elemzését abból a célból, hogy értékeljék, mely szolgáltatásokat kell továbbvinni, megszüntetni vagy kiszervezni, sor kerül továbbá valamennyi állami vállalat felülvizsgálatára egy esetleges szerkezetátalakítás céljából. A költségvetési konszolidáció támogatásához arra is szükség van, hogy hatékony szankcionálási eljárást vezessenek be arra az esetre, ha egyének közpénzekkel élnek vissza, javítsák az államháztartási adatok összegyűjtését és feldolgozását, és erősítsék a meglévő és tervezett kötelezettségvállalások ellenőrzését.

| (13) | Az államháztartás színvonalát valószínűleg javítani fogják a bevétel szerkezetére ható jelentős változások, többek között a hatékonyabb és méltányosabb vagyonadóztatásra fordított nagyobb figyelem. A személyi jövedelemadó mértékének emelését követően a bérköltség adóéke azonban továbbra is magas. Hosszabb távú, következetes adóstratégia hozzájárulna az adózási szerkezet által a növekedésre gyakorolt hatás optimalizálásához. A szürkegazdaság leküzdésére irányuló megfelelő közigazgatási és jogi eszközök kialakítása szintén szükségesnek tűnik a jelenleg zajló költségvetési konszolidáció sikerének biztosításához. Mivel a konszolidációs igények teljesítéséhez korlátozott erőforrások állnak rendelkezésre, számos fontos lépésre került sor az állami kiadások hatékonyságának erősítése érdekében. Az Állami Foglalkoztatási Hivatal kapacitásának erősítése javíthatja a munkaerőpiac aktivizálására irányuló intézkedések hatékonyságát. Általánosabban, az EU strukturális alapjaihoz kapcsolódó finanszírozás jól időzített és célzott módon történő felhasználása igen hasznosnak bizonyulhat a gazdasági válság hatásának enyhítéséhez. A köztisztviselők, valamint a központi kormányzati és a helyi önkormányzati alkalmazottak bérezését szabályozó, 2009. december 1-jén elfogadott törvény egyesíti a közszférában foglalkoztatottakra vonatkozó valamennyi előírást, és a bérezési rendszer átláthatóságának erősítése révén további ösztönzést teremt a közalkalmazottak számára, a kormányzat különböző szintjein működő költségvetési hatóságok esetében pedig szigorítja a kiadások ellenőrzését és alátámasztja a konszolidációs folyamatot. |
| --- | --- |

(13)

Az államháztartás színvonalát valószínűleg javítani fogják a bevétel szerkezetére ható jelentős változások, többek között a hatékonyabb és méltányosabb vagyonadóztatásra fordított nagyobb figyelem. A személyi jövedelemadó mértékének emelését követően a bérköltség adóéke azonban továbbra is magas. Hosszabb távú, következetes adóstratégia hozzájárulna az adózási szerkezet által a növekedésre gyakorolt hatás optimalizálásához. A szürkegazdaság leküzdésére irányuló megfelelő közigazgatási és jogi eszközök kialakítása szintén szükségesnek tűnik a jelenleg zajló költségvetési konszolidáció sikerének biztosításához. Mivel a konszolidációs igények teljesítéséhez korlátozott erőforrások állnak rendelkezésre, számos fontos lépésre került sor az állami kiadások hatékonyságának erősítése érdekében. Az Állami Foglalkoztatási Hivatal kapacitásának erősítése javíthatja a munkaerőpiac aktivizálására irányuló intézkedések hatékonyságát. Általánosabban, az EU strukturális alapjaihoz kapcsolódó finanszírozás jól időzített és célzott módon történő felhasználása igen hasznosnak bizonyulhat a gazdasági válság hatásának enyhítéséhez. A köztisztviselők, valamint a központi kormányzati és a helyi önkormányzati alkalmazottak bérezését szabályozó, 2009. december 1-jén elfogadott törvény egyesíti a közszférában foglalkoztatottakra vonatkozó valamennyi előírást, és a bérezési rendszer átláthatóságának erősítése révén további ösztönzést teremt a közalkalmazottak számára, a kormányzat különböző szintjein működő költségvetési hatóságok esetében pedig szigorítja a kiadások ellenőrzését és alátámasztja a konszolidációs folyamatot.

| (14) | Lettországot rendkívül erősen sújtotta a válság, és nemzetközi pénzügyi támogatást kellett igénybe vennie. A munkaerőpiac gyengesége, a tőkeáttétel csökkentése és a költségvetési konszolidáció szükségessége visszafogja a gazdaság élénkülését, bár vannak arra utaló jelek, hogy a versenyképességi mutatók javulni kezdtek. 2009 nyara óta a pénzügyi piacokra nehezedő nyomás jelentősen enyhült, de a fejlemények változatlanul nagymértékben a fennmaradó problémák megoldására irányuló további intézkedésektől függnek. Megerősítették a pénzügyi ágazat felügyeletét – többek között a külföldi felügyeleti szervekkel folytatott jobb együttműködés révén –, és lépéseket tettek a bankrendszer megfelelő tőkésítésének biztosítására. Lettország határozott intézkedéseket tett az államháztartás romlásának megállítására.
  Az államháztartás tartós javulásának a méltányos teherviselés biztosításával és a gazdaság versenyképességének támogatásával egyidejű megvalósításához hozzájárulhat az EU strukturális alapjaiból származó támogatás felhasználásának és kezelésének további erősítése, a külföldi közvetlen tőkebefektetést és az exportra termelő vállalkozásokat támogató intézkedésekre való összpontosítás, a munkaerő megfelelő képzése és oktatása, valamint a versenyképesség és a kutatás-fejlesztési szakpolitikák kapcsán a prioritások egyértelműbb meghatározása. |
| --- | --- |

(14)

Lettországot rendkívül erősen sújtotta a válság, és nemzetközi pénzügyi támogatást kellett igénybe vennie. A munkaerőpiac gyengesége, a tőkeáttétel csökkentése és a költségvetési konszolidáció szükségessége visszafogja a gazdaság élénkülését, bár vannak arra utaló jelek, hogy a versenyképességi mutatók javulni kezdtek. 2009 nyara óta a pénzügyi piacokra nehezedő nyomás jelentősen enyhült, de a fejlemények változatlanul nagymértékben a fennmaradó problémák megoldására irányuló további intézkedésektől függnek. Megerősítették a pénzügyi ágazat felügyeletét – többek között a külföldi felügyeleti szervekkel folytatott jobb együttműködés révén –, és lépéseket tettek a bankrendszer megfelelő tőkésítésének biztosítására. Lettország határozott intézkedéseket tett az államháztartás romlásának megállítására.

Az államháztartás tartós javulásának a méltányos teherviselés biztosításával és a gazdaság versenyképességének támogatásával egyidejű megvalósításához hozzájárulhat az EU strukturális alapjaiból származó támogatás felhasználásának és kezelésének további erősítése, a külföldi közvetlen tőkebefektetést és az exportra termelő vállalkozásokat támogató intézkedésekre való összpontosítás, a munkaerő megfelelő képzése és oktatása, valamint a versenyképesség és a kutatás-fejlesztési szakpolitikák kapcsán a prioritások egyértelműbb meghatározása.

| (15) | Összességében 2010-ben a programban meghatározott költségvetési stratégia összhangban van az EKSz. 104. cikkének (7) bekezdése alapján megfogalmazott tanácsi ajánlásokkal és a fizetésimérleg-támogatás keretében megállapított hiánycélokkal. A kockázatokat figyelembe véve úgy tűnik, hogy a költségvetési stratégia 2011-től nagyjából összhangban van a keretekben meghatározott hiánycélokkal, és tükrözi a hatóságok arra irányuló törekvését, hogy 2012-ben teljesítsék a maastrichti kritériumokat, és 2014-ben bevezessék az eurót. Jelenleg úgy tűnik, hogy a költségvetési politika megfelelő az ERM II-ben való zavartalan részvétel biztosításához, a tekintélyes strukturális hiány jelenleg folyó ambiciózus kiigazításával reagálva a súlyos recesszió által teremtett problémákra. Mindazonáltal a strukturális egyenleg átlagos éves javításának a GDP körülbelül 2 %-át kitevő mértéke kevesebb, mint a Tanács által 2009 júliusában a 2010–2012 közötti időszakra ajánlott legalább 2,75 %-os átlagos éves költségvetési kiigazítás, tekintettel különösen a kamatkiadásoknak a GDP csaknem 2 %-át jelentő növekedésére, és az adóalapoknak az időszak elején megfigyelt szűkülésére. A ciklikusan kiigazított és a strukturális egyenlegeket azonban óvatosan kell értelmezni, figyelembe véve Lettország esetében a potenciális növekedésre és a kibocsátási résre vonatkozó becsléseket övező jelentős bizonytalanságokat, valamint azt, hogy a 2008-ról áthúzódó kivételesen ingatag gazdasági környezet ahhoz vezethet, hogy a standard rugalmasság nem felel meg kellő mértékben a Lettország által tapasztalt rendkívüli visszaesés költségvetésre gyakorolt hatásának. A kiegyensúlyozott kockázatokra tekintettel és figyelembe véve az eddig megtett vagy körvonalazott diszkrecionális intézkedéseket, összességében úgy tűnik, hogy a programban tervezett diszkrecionális költségvetési kiigazítás nagyjából összhangban van a júliusi tanácsi ajánlásokkal.
  A még szükséges és teljes körűen meghatározott intézkedésekkel nem alátámasztott költségvetési kiigazítás mértéke miatt azonban fennáll annak a kockázata, hogy a költségvetés teljesítménye a tervezettnél rosszabb lesz, bár ezt a kockázatot ellensúlyozzák a nemzetközi pénzügyi segítségnyújtással kapcsolatos megállapodások keretében vállalt kötelezettségek és a hatóságok által ezek teljesítése terén eddig elért eredmények. Ez megerősíti annak szükségességét, hogy a lett hatóságoknak javítaniuk kell a költségvetési keretet és a döntéshozatali eljárást, ahogy azt 2010-re tervezték. |
| --- | --- |

(15)

Összességében 2010-ben a programban meghatározott költségvetési stratégia összhangban van az EKSz. 104. cikkének (7) bekezdése alapján megfogalmazott tanácsi ajánlásokkal és a fizetésimérleg-támogatás keretében megállapított hiánycélokkal. A kockázatokat figyelembe véve úgy tűnik, hogy a költségvetési stratégia 2011-től nagyjából összhangban van a keretekben meghatározott hiánycélokkal, és tükrözi a hatóságok arra irányuló törekvését, hogy 2012-ben teljesítsék a maastrichti kritériumokat, és 2014-ben bevezessék az eurót. Jelenleg úgy tűnik, hogy a költségvetési politika megfelelő az ERM II-ben való zavartalan részvétel biztosításához, a tekintélyes strukturális hiány jelenleg folyó ambiciózus kiigazításával reagálva a súlyos recesszió által teremtett problémákra. Mindazonáltal a strukturális egyenleg átlagos éves javításának a GDP körülbelül 2 %-át kitevő mértéke kevesebb, mint a Tanács által 2009 júliusában a 2010–2012 közötti időszakra ajánlott legalább 2,75 %-os átlagos éves költségvetési kiigazítás, tekintettel különösen a kamatkiadásoknak a GDP csaknem 2 %-át jelentő növekedésére, és az adóalapoknak az időszak elején megfigyelt szűkülésére. A ciklikusan kiigazított és a strukturális egyenlegeket azonban óvatosan kell értelmezni, figyelembe véve Lettország esetében a potenciális növekedésre és a kibocsátási résre vonatkozó becsléseket övező jelentős bizonytalanságokat, valamint azt, hogy a 2008-ról áthúzódó kivételesen ingatag gazdasági környezet ahhoz vezethet, hogy a standard rugalmasság nem felel meg kellő mértékben a Lettország által tapasztalt rendkívüli visszaesés költségvetésre gyakorolt hatásának. A kiegyensúlyozott kockázatokra tekintettel és figyelembe véve az eddig megtett vagy körvonalazott diszkrecionális intézkedéseket, összességében úgy tűnik, hogy a programban tervezett diszkrecionális költségvetési kiigazítás nagyjából összhangban van a júliusi tanácsi ajánlásokkal.

A még szükséges és teljes körűen meghatározott intézkedésekkel nem alátámasztott költségvetési kiigazítás mértéke miatt azonban fennáll annak a kockázata, hogy a költségvetés teljesítménye a tervezettnél rosszabb lesz, bár ezt a kockázatot ellensúlyozzák a nemzetközi pénzügyi segítségnyújtással kapcsolatos megállapodások keretében vállalt kötelezettségek és a hatóságok által ezek teljesítése terén eddig elért eredmények. Ez megerősíti annak szükségességét, hogy a lett hatóságoknak javítaniuk kell a költségvetési keretet és a döntéshozatali eljárást, ahogy azt 2010-re tervezték.

| (16) | Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program tartalmaz minden előírt adatot, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is. A Tanács az EKSz. 104. cikke (7) bekezdésének megfelelően tett, a túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről szóló 2009. július 7-i ajánlásában arra is felkérte Lettországot, hogy a konvergenciaprogram aktualizált változataiban külön fejezetben tárgyalja a tanácsi ajánlások végrehajtása terén tett előrelépést. Lettország teljes mértékben teljesítette ezt az ajánlást. |
| --- | --- |

(16)

Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program tartalmaz minden előírt adatot, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is. A Tanács az EKSz. 104. cikke (7) bekezdésének megfelelően tett, a túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről szóló 2009. július 7-i ajánlásában arra is felkérte Lettországot, hogy a konvergenciaprogram aktualizált változataiban külön fejezetben tárgyalja a tanácsi ajánlások végrehajtása terén tett előrelépést. Lettország teljes mértékben teljesítette ezt az ajánlást.

Általános következtetésként megállapítható, hogy Lettország a tanácsi ajánlásokkal összhangban jelentős költségvetési konszolidációt és gazdasági kiigazítást hajt végre, amelyet alátámaszt a magas színvonalú intézkedéseken alapuló 2010. évi költségvetés elfogadása, a közszféra átfogó reformja, az EU strukturális alapjainak jobb felhasználása, célzott munkaerő-piaci politikák és a pénzügyi ágazat erősítésére irányuló intézkedések. Előretekintve elmondható, hogy kockázatok övezik a lanyha gazdaság miatt még szükséges kiigazítás mértékét, a jövőbeli bevételi tendenciák és azon intézkedések bizonytalanságát, amelyeknek alá kell támasztaniuk a konszolidációt, valamint azoknak a reformoknak a mértékét, amelyekre a fenntartható élénkülés megerősítéséhez még szükség van. A költségvetési keret további javítása megkönnyítheti a szükséges intézkedések meghatározását és végrehajtását, csökkentve annak kockázatát, hogy a költségvetés teljesítménye a tervezettnél rosszabb lesz.

A fenti értékelés és az EKSz. 104. cikke (7) bekezdésének megfelelően adott ajánlás alapján, valamint a fenntartható konvergencia és az ERM II-ben való zavartalan részvétel biztosításának szükségességét tekintve Lettország felkérést kap arra, hogy:

| i. | teljes körűen hajtsa végre a 2009. december 1-jén elfogadott 2010. évi költségvetést; készítse el azoknak a költségvetési lehetőségeknek a listáját, amelyek megtakarításokat vagy többletbevételt eredményeznek, lehetővé téve a konszolidációs igényeknek megfelelő 2011. évi költségvetés elfogadását; a 2012. évre is a megcélzott költségvetési pályával összhangban lévő, a 104. cikk (7) bekezdésének megfelelő költségvetési pályát fogadjon el; |
| --- | --- |

i.

teljes körűen hajtsa végre a 2009. december 1-jén elfogadott 2010. évi költségvetést; készítse el azoknak a költségvetési lehetőségeknek a listáját, amelyek megtakarításokat vagy többletbevételt eredményeznek, lehetővé téve a konszolidációs igényeknek megfelelő 2011. évi költségvetés elfogadását; a 2012. évre is a megcélzott költségvetési pályával összhangban lévő, a 104. cikk (7) bekezdésének megfelelő költségvetési pályát fogadjon el;

| ii. | végezze el a szociális ellátások széles körű reformjához szükséges alapos és előretekintő elemzést azzal a céllal, hogy 2011-ben további bevételoldali intézkedésekkel együtt végrehajtsa ezt a reformot; |
| --- | --- |

ii.

végezze el a szociális ellátások széles körű reformjához szükséges alapos és előretekintő elemzést azzal a céllal, hogy 2011-ben további bevételoldali intézkedésekkel együtt végrehajtsa ezt a reformot;

| iii. | javítsa a költségvetési irányítást és átláthatóságot, többek között a költségvetési fegyelemről szóló törvény tervezetének elfogadásával, a középtávú költségvetési keret kötelező jellegének erősítésével és hatékony szankcionálási eljárás bevezetésével arra az esetre, ha egyének közpénzekkel élnek vissza; erősítse a szürkegazdaság leküzdését célzó ellenőrzési, koordinációs és szankcionálási mechanizmusokat; |
| --- | --- |

iii.

javítsa a költségvetési irányítást és átláthatóságot, többek között a költségvetési fegyelemről szóló törvény tervezetének elfogadásával, a középtávú költségvetési keret kötelező jellegének erősítésével és hatékony szankcionálási eljárás bevezetésével arra az esetre, ha egyének közpénzekkel élnek vissza; erősítse a szürkegazdaság leküzdését célzó ellenőrzési, koordinációs és szankcionálási mechanizmusokat;

| iv. | mozdítsa elő a gazdasági növekedést a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek felé való elmozdulás ösztönzésével és a termelékenység javításával, többek között annak biztosításával, hogy az uniós strukturális alapok rendelkezésre álló eszközei a reálgazdaságba kerüljenek, valamint az állami tulajdonú bankok középtávú stratégia keretében történő, időben való átalakításával. |
| --- | --- |

iv.

mozdítsa elő a gazdasági növekedést a külkereskedelmi forgalomba kerülő termékek felé való elmozdulás ösztönzésével és a termelékenység javításával, többek között annak biztosításával, hogy az uniós strukturális alapok rendelkezésre álló eszközei a reálgazdaságba kerüljenek, valamint az állami tulajdonú bankok középtávú stratégia keretében történő, időben való átalakításával.

A legfontosabb makrogazdasági és költségvetési előrejelzések áttekintése

| | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Reál-GDP
  (%-os változás) | KP 2010. jan. | –4,6 | –18,0 | –4,0 | 2,0 | 3,8 |
| BIZ 2009. nov. | –4,6 | –18,0 | –4,0 | 2,0 | n.a. |
| KP 2009. jan. | –2,0 | –5,0 | –3,0 | 1,5 | n.a. |
| HICP infláció
  (%) | KP 2010. jan. | 15,4 | 3,5 | –3,7 | –2,8 | 0,0 |
| BIZ 2009. nov. | 15,3 | 3,5 | –3,7 | –1,2 | n.a. |
| KP 2009. jan. | 15,4 | 5,9 | 2,2 | 1,3 | n.a. |
| Kibocsátási rés (6)

  (a potenciális GDP %-ában) | KP 2010. jan. | 9,5 | –8,8 | –10,7 | –7,8 | –3,8 |
| BIZ 2009. nov (7) | 9,2 | –9,1 | –10,7 | –7,0 | n.a. |
| KP 2009. jan. | 5,9 | –1,6 | –5,7 | –5,3 | n.a. |
| Nettó külső finanszírozási képesség/igény
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | –10,8 | 8,2 | 10,7 | 10,4 | 8,0 |
| BIZ 2009. nov. | –11,5 | 8,9 | 8,0 | 6,1 | n.a. |
| KP 2009. jan. | –13,4 | –5,4 | –2,6 | –2,3 | n.a. |
| Államháztartási bevétel
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | 34,7 | 33,8 | 36,2 | 38,6 | 39,4 |
| BIZ 2009. nov. | 34,6 | 34,9 | 33,4 | 32,9 | n.a. |
| KP 2009. jan. | 35,1 | 32,5 | 35,0 | 37,7 | n.a. |
| Államháztartási kiadás
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | 38,8 | 43,8 | 44,7 | 44,6 | 42,4 |
| BIZ 2009. nov. | 38,8 | 43,8 | 45,7 | 45,1 | n.a. |
| KP 2009. jan. | 38,6 | 37,7 | 39,9 | 40,7 | n.a. |
| Államháztartási egyenleg
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | –4,1 | –10,0 | –8,5 | –6,0 | –2,9 |
| BIZ 2009. nov. | –4,1 | –9,0 | –12,3 | –12,2 | n.a. |
| KP 2009. jan. | –3,5 | –5,3 | –4,9 | –2,9 | n.a. |
| Elsődleges egyenleg
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | –3,4 | –8,7 | –6,1 | –2,7 | 0,3 |
| BIZ 2009. nov. | –3,4 | –7,6 | –9,9 | –8,3 | n.a. |
| KP 2009. jan. | –2,9 | –3,7 | –3,5 | –1,4 | n.a. |
| Ciklikusan kiigazított egyenleg (6)

  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | –6,7 | –7,6 | –5,5 | –3,9 | –1,8 |
| BIZ 2009. nov. | –6,7 | –6,4 | –9,3 | –10,2 | n.a. |
| KP 2009. jan. | –5,1 | –4,9 | –3,3 | –1,4 | n.a. |
| Strukturális egyenleg (8)

  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | –6,7 | –7,6 | –5,5 | –3,9 | –1,8 |
| BIZ 2009. nov. | –6,7 | –7,0 | –10,2 | –10,2 | n.a. |
| KP 2009. jan. | –5,1 | –4,9 | –3,3 | –1,4 | n.a. |
| Bruttó államadósság
  (a GDP %-ában) | KP 2010. jan. | 19,5 | 34,8 | 55,1 | 59,1 | 56,8 |
| BIZ 2009. nov. | 19,5 | 33,2 | 48,6 | 60,4 | n.a. |
| KP 2009. jan. | 19,4 | 32,4 | 45,4 | 47,3 | n.a. |
| Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai. |

2008

2009

2010

2011

2012

Reál-GDP

(%-os változás)

KP 2010. jan.

–4,6

–18,0

–4,0

2,0

3,8

BIZ 2009. nov.

–4,6

–18,0

–4,0

2,0

n.a.

KP 2009. jan.

–2,0

–5,0

–3,0

1,5

n.a.

HICP infláció

(%)

KP 2010. jan.

15,4

3,5

–3,7

–2,8

0,0

BIZ 2009. nov.

15,3

3,5

–3,7

–1,2

n.a.

KP 2009. jan.

15,4

5,9

2,2

1,3

n.a.

Kibocsátási rés (6)

(a potenciális GDP %-ában)

KP 2010. jan.

9,5

–8,8

–10,7

–7,8

–3,8

BIZ 2009. nov (7)

9,2

–9,1

–10,7

–7,0

n.a.

KP 2009. jan.

5,9

–1,6

–5,7

–5,3

n.a.

Nettó külső finanszírozási képesség/igény

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

–10,8

8,2

10,7

10,4

8,0

BIZ 2009. nov.

–11,5

8,9

8,0

6,1

n.a.

KP 2009. jan.

–13,4

–5,4

–2,6

–2,3

n.a.

Államháztartási bevétel

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

34,7

33,8

36,2

38,6

39,4

BIZ 2009. nov.

34,6

34,9

33,4

32,9

n.a.

KP 2009. jan.

35,1

32,5

35,0

37,7

n.a.

Államháztartási kiadás

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

38,8

43,8

44,7

44,6

42,4

BIZ 2009. nov.

38,8

43,8

45,7

45,1

n.a.

KP 2009. jan.

38,6

37,7

39,9

40,7

n.a.

Államháztartási egyenleg

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

–4,1

–10,0

–8,5

–6,0

–2,9

BIZ 2009. nov.

–4,1

–9,0

–12,3

–12,2

n.a.

KP 2009. jan.

–3,5

–5,3

–4,9

–2,9

n.a.

Elsődleges egyenleg

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

–3,4

–8,7

–6,1

–2,7

0,3

BIZ 2009. nov.

–3,4

–7,6

–9,9

–8,3

n.a.

KP 2009. jan.

–2,9

–3,7

–3,5

–1,4

n.a.

Ciklikusan kiigazított egyenleg (6)

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

–6,7

–7,6

–5,5

–3,9

–1,8

BIZ 2009. nov.

–6,7

–6,4

–9,3

–10,2

n.a.

KP 2009. jan.

–5,1

–4,9

–3,3

–1,4

n.a.

Strukturális egyenleg (8)

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

–6,7

–7,6

–5,5

–3,9

–1,8

BIZ 2009. nov.

–6,7

–7,0

–10,2

–10,2

n.a.

KP 2009. jan.

–5,1

–4,9

–3,3

–1,4

n.a.

Bruttó államadósság

(a GDP %-ában)

KP 2010. jan.

19,5

34,8

55,1

59,1

56,8

BIZ 2009. nov.

19,5

33,2

48,6

60,4

n.a.

KP 2009. jan.

19,4

32,4

45,4

47,3

n.a.

Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai.

---

(1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm

(2)  A legfeljebb 7,5 milliárd EUR értékű finanszírozási csomagot az EU, az IMF, a Világbank, az EBRD, a skandináv országok, a Cseh Köztársaság, Észtország és Lengyelország közösen finanszírozza, és 2011 végéig több részletben, előre ütemezett módon bocsátják Lettország rendelkezésére.

(3)  Az értékelés a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzését és más, azóta elérhetővé vált információkat is figyelembe vesz.

(4)  Bár a program szerint a strukturális hiány 2012-ben a GDP 0,5 %-ára csökken, a Bizottság szolgálatai által végzett újraszámítás szerint viszont a strukturális hiány a GDP 1,8 %-a lesz.

(5)  Az államháztartások fenntarthatóságára vonatkozó, 2009. november 10-i következtetésekben „a Tanács felhívja a tagállamokat, hogy a soron következő stabilitási és konvergenciaprogramjaik során irányítsák figyelmüket a fenntarthatóságot célzó stratégiákra”, továbbá „felkéri a Bizottságot, valamint a Gazdaságpolitikai Bizottságot és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottságot, hogy – a következő fenntarthatósági jelentéshez megfelelő időben – további módszereket dolgozzanak ki az államháztartások hosszú távú fenntarthatóságának értékeléséhez”, amelyet 2012-re terveznek.

(6)  Kibocsátási rések és ciklikusan kiigazított egyenlegek a programok szerint, ahogy a Bizottság szolgálatai a programokban szereplő információk alapján újraszámították.

(7)  A 2008–2011 közötti időszakra vonatkozó 1,6 %-os, – 1,4 %-os, – 2,3 %-os és – 2,1 %-os becsült potenciális növekedés alapján.

(8)  Ciklikusan kiigazított egyenleg, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül.

Forrás:

Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzése (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai.

---

IV Tájékoztatások

AZ EURÓPAI UNIÓ INTÉZMÉNYEITŐL, SZERVEITŐL, HIVATALAITÓL ÉS ÜGYNÖKSÉGEITŐL SZÁRMAZÓ TÁJÉKOZTATÁSOK

Európai Bizottság

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/25 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/25

---

Euro-átváltási árfolyamok (1)

2010. május 31.

2010/C 142/05

1 euro =

| | Pénznem | Átváltási árfolyam |
| --- | --- | --- |
| USD | USA dollár | 1,2307 |
| JPY | Japán yen | 112,62 |
| DKK | Dán korona | 7,4395 |
| GBP | Angol font | 0,84863 |
| SEK | Svéd korona | 9,6230 |
| CHF | Svájci frank | 1,4230 |
| ISK | Izlandi korona | |
| NOK | Norvég korona | 7,9390 |
| BGN | Bulgár leva | 1,9558 |
| CZK | Cseh korona | 25,505 |
| EEK | Észt korona | 15,6466 |
| HUF | Magyar forint | 275,53 |
| LTL | Litván litász/lita | 3,4528 |
| LVL | Lett lats | 0,7090 |
| PLN | Lengyel zloty | 4,0791 |
| RON | Román lej | 4,1855 |
| TRY | Török líra | 1,9360 |
| AUD | Ausztrál dollár | 1,4576 |
| CAD | Kanadai dollár | 1,2894 |
| HKD | Hongkongi dollár | 9,5905 |
| NZD | Új-zélandi dollár | 1,8120 |
| SGD | Szingapúri dollár | 1,7225 |
| KRW | Dél-Koreai won | 1 479,42 |
| ZAR | Dél-Afrikai rand | 9,4552 |
| CNY | Kínai renminbi | 8,4031 |
| HRK | Horvát kuna | 7,2635 |
| IDR | Indonéz rúpia | 11 276,14 |
| MYR | Maláj ringgit | 4,0139 |
| PHP | Fülöp-szigeteki peso | 56,918 |
| RUB | Orosz rubel | 38,0340 |
| THB | Thaiföldi baht | 40,070 |
| BRL | Brazil real | 2,2343 |
| MXN | Mexikói peso | 15,8822 |
| INR | Indiai rúpia | 57,0550 |

Pénznem

Átváltási árfolyam

USD

USA dollár

1,2307

JPY

Japán yen

112,62

DKK

Dán korona

7,4395

GBP

Angol font

0,84863

SEK

Svéd korona

9,6230

CHF

Svájci frank

1,4230

ISK

Izlandi korona

NOK

Norvég korona

7,9390

BGN

Bulgár leva

1,9558

CZK

Cseh korona

25,505

EEK

Észt korona

15,6466

HUF

Magyar forint

275,53

LTL

Litván litász/lita

3,4528

LVL

Lett lats

0,7090

PLN

Lengyel zloty

4,0791

RON

Román lej

4,1855

TRY

Török líra

1,9360

AUD

Ausztrál dollár

1,4576

CAD

Kanadai dollár

1,2894

HKD

Hongkongi dollár

9,5905

NZD

Új-zélandi dollár

1,8120

SGD

Szingapúri dollár

1,7225

KRW

Dél-Koreai won

1 479,42

ZAR

Dél-Afrikai rand

9,4552

CNY

Kínai renminbi

8,4031

HRK

Horvát kuna

7,2635

IDR

Indonéz rúpia

11 276,14

MYR

Maláj ringgit

4,0139

PHP

Fülöp-szigeteki peso

56,918

RUB

Orosz rubel

38,0340

THB

Thaiföldi baht

40,070

BRL

Brazil real

2,2343

MXN

Mexikói peso

15,8822

INR

Indiai rúpia

57,0550

---

(1)  Forrás: Az Európai Központi Bank (ECB) átváltási árfolyama.

---

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/26 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/26

---

A versenykorlátozó magatartásokkal és erőfölénnyel foglalkozó tanácsadó bizottság 2010. március 15-én tartott ülésén megfogalmazott véleménye a COMP/39.351 – svéd rendszerösszekötők üggyel kapcsolatban

Előadó: Románia

2010/C 142/06

| 1. | A tanácsadó bizottság osztja a Bizottság 2009. júniusi, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 102. cikke és az EGT-megállapodás 54. cikke szerinti előzetes értékelésében megfogalmazott aggályait. |
| --- | --- |

1.

A tanácsadó bizottság osztja a Bizottság 2009. júniusi, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 102. cikke és az EGT-megállapodás 54. cikke szerinti előzetes értékelésében megfogalmazott aggályait.

| 2. | A tanácsadó bizottság egyetért a Bizottsággal abban, hogy az eljárást az 1/2003/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdése szerinti határozattal le lehet zárni. |
| --- | --- |

2.

A tanácsadó bizottság egyetért a Bizottsággal abban, hogy az eljárást az 1/2003/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdése szerinti határozattal le lehet zárni.

| 3. | A tanácsadó bizottság egyetért a Bizottsággal abban, hogy a Svenska Kraftnät által tett kötelezettségvállalások elegendőek és arányosak a Bizottság előzetes értékelésében kifejezett aggályok eloszlatásához. |
| --- | --- |

3.

A tanácsadó bizottság egyetért a Bizottsággal abban, hogy a Svenska Kraftnät által tett kötelezettségvállalások elegendőek és arányosak a Bizottság előzetes értékelésében kifejezett aggályok eloszlatásához.

| 4. | A tanácsadó bizottság egyetért a Bizottsággal abban, hogy – a Svenska Kraftnät által felajánlott kötelezettségvállalások tükrében – a Bizottság részéről nincs szükség további intézkedésre, az 1/2003/EK rendelet 9. cikke (2) bekezdésének sérelme nélkül. |
| --- | --- |

4.

A tanácsadó bizottság egyetért a Bizottsággal abban, hogy – a Svenska Kraftnät által felajánlott kötelezettségvállalások tükrében – a Bizottság részéről nincs szükség további intézkedésre, az 1/2003/EK rendelet 9. cikke (2) bekezdésének sérelme nélkül.

| 5. | A tanácsadó bizottság felkéri a Bizottságot, hogy vegye figyelembe a vita során felmerülő további kérdéseket is. |
| --- | --- |

5.

A tanácsadó bizottság felkéri a Bizottságot, hogy vegye figyelembe a vita során felmerülő további kérdéseket is.

| 6. | A tanácsadó bizottság javasolja véleményének az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételét. |
| --- | --- |

6.

A tanácsadó bizottság javasolja véleményének az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételét.

---

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/27 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/27

---

A meghallgató tisztviselő (1) zárójelentése

A COMP/39.351 – svéd rendszerösszekötők ügyben

2010/C 142/07

A Bizottsághoz benyújtott határozattervezet tárgya az EUMSz. 102. cikkének a svéd villamosenergia-ipari átviteli rendszerirányító, a Svenska Kraftnät (a továbbiakban: SvK) általi állítólagos megsértése.

A Bizottság aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy az SvK vélhetően visszaélt a villamosenergia-átvitel svéd piacán élvezett erőfölényével azáltal, hogy korlátozta a svéd rendszerösszekötők kapacitását amikor a svéd átviteli rendszeren belül szűk keresztmetszettel számolt. Az SvK azáltal, hogy a Svédországon belüli fogyasztáshoz kapcsolódó átviteli engedélyeket az exporthoz kapcsolódó átviteli engedélyektől eltérően kezelte, vélhetően mesterségesen szegmentálta a piacot, és akadályozta a Svédországon kívüli ipari és egyéb felhasználókat a belső piac nyújtotta előnyök élvezésében.

A vizsgálatot a dán energiavállalatok szervezete, a Dansk Energi által 2006 júliusában benyújtott panaszt követően indították meg. A Bizottság 2009. április 1-jén megindította az eljárást, és 2009. június 25-én az 1/2003/EK rendelet (2) 9. cikkének (1) bekezdése szerint előzetes értékelést fogadott el. Az SkV az előzetes értékelésre válaszolva 2009. szeptember 4-én kötelezettségvállalásokat nyújtott be.

Az SvK elsősorban kötelezettséget vállalt arra, hogy legkésőbb 2011. július 1-jéig a svéd átviteli rendszert két vagy több ajánlati zónára osztja fel. Az ajánlati zónák bevezetésének időpontját követően az SvK a svéd átviteli rendszerben jelentkező szűk keresztmetszetet a rendszerösszekötőkre vonatkozó kereskedelmi célú kapacitás korlátozása nélkül fogja kezelni. Ezen elvet a nyugati parti folyosó kivételével fogják alkalmazni, ahol az SvK kötelezettséget vállal arra, hogy új 400 kV-os átviteli vonalat épít ki és állít üzembe. Az átmeneti (a kötelezettségvállalásról szóló határozat bejelentése és az ajánlati zónák bevezetésének napja közötti) időszak alatt az SvK vállalja, hogy bármilyen szűk keresztmetszetet oly módon fog kezelni, hogy figyelembe veszi az ellenkereskedelemre alkalmas források kezelését. A kötelezettségvállalás a határozat hatálybalépésének időpontjától számított 10 éves időszakra kötelező az SvK számára.

2009. október 6-án a Bizottság a 27. cikk (4) bekezdése alapján értesítést tett közzé, amelyben összefoglalta aggályait és a kötelezettségvállalásokat, valamint felhívta az érdekelt harmadik feleket, hogy a közzétételtől számított egy hónapon belül nyújtsák be az értesítésre vonatkozó észrevételeiket. Az érdekelt felek részéről összesen 57 válasz érkezett. A Bizottság tájékoztatta az SvK-t a piaci teszt eredményéről. Az SvK válaszul beterjesztette a kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos módosított javaslatait.

A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy e kötelezettségvállalásokra tekintettel és a 9. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül indokolt az eljárást lezárni.

Az SvK úgy nyilatkozott a Bizottságnak, hogy megfelelő mértékben hozzáfért azokhoz az információkhoz, amelyeket a Bizottság által megfogalmazott aggályok eloszlatására irányuló kötelezettségvállalások felajánlásához szükségesnek tartott. A meghallgató tisztviselőhöz a szóban forgó ügy kapcsán az SvK vagy harmadik fél részéről semmilyen további kérelem vagy beadvány nem érkezett.

A fentiek alapján megállapítom, hogy ebben az ügyben a meghallgatáshoz való jogot tiszteletben tartották.

Brüsszel, 2010. március 25.

Michael ALBERS

---

(1)  Az egyes versenyjogi eljárásokban a meghallgatási tisztviselők megbízásáról szóló, 2001. május 23-i 2001/462/EK, ESZAK bizottsági határozat (HL L 162., 2001.6.19., 21. o) 15. és 16. cikke alapján.

1

(2)  A továbbiakban idézett valamennyi cikk az 1/2003/EK rendeletre vonatkozik.

2

---

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/28 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/28

---

A Bizottság határozatának összefoglalója

(2010. április 14.)

az Európai Unió működéséről szóló szerződés 102. cikke és az EGT-megállapodás 54. cikke szerinti eljárásról

(Ügyszám: COMP/39.351 – Swedish Interconnectors)

(Csak az angol nyelvű szöveg hiteles)

(EGT-vonatkozású szöveg)

2010/C 142/08

A Bizottság 2010. április 14-én az EUMSz. 102. cikke szerinti eljáráshoz kapcsolódó határozatot fogadott el. Az 1/2003/EK tanácsi rendelet
   (1)
  30. cikkének rendelkezései alapján a Bizottság ezúton teszi közzé a felek nevét, a határozat lényegét és a kiszabott büntetéseket, figyelembe véve a vállalkozások üzleti titkaik védelmére vonatkozó jogos érdekét. A határozat szövegének betekinthető változata megtalálható a Versenypolitikai Főigazgatóság honlapján az alábbi címen:

http://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/

1.   BEVEZETÉS

| (1) | Ennek a határozatnak a Svenska Kraftnät (a továbbiakban: SvK) a címzettje. A Bizottság által a villamosenergia-átvitel svéd piacán végzett vizsgálatokból eredő, versennyel kapcsolatos aggályok eloszlatása érdekében az SvK által ajánlott kötelezettségvállalások a vállalkozásra nézve kötelezőek. |
| --- | --- |

(1)

Ennek a határozatnak a Svenska Kraftnät (a továbbiakban: SvK) a címzettje. A Bizottság által a villamosenergia-átvitel svéd piacán végzett vizsgálatokból eredő, versennyel kapcsolatos aggályok eloszlatása érdekében az SvK által ajánlott kötelezettségvállalások a vállalkozásra nézve kötelezőek.

2.   AZ ELJÁRÁS

| (2) | A Bizottság 2009. április 1-jén eljárást indított azzal a szándékkal, hogy az 1/2003/EK rendelet III. fejezete alapján határozatot hozzon, és 2009. június 25-én az 1/2003/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében említett előzetes értékelést fogadott el, amely tartalmazza a Bizottság versennyel kapcsolatos aggályait. 2009. szeptember 4-én az SkV az előzetes értékelésre válaszolva kötelezettségvállalásokat nyújtott be. 2009. október 6-án a Bizottság az 1/2003/EK rendelet 27. cikkének (4) bekezdése alapján értesítést (2) tett közzé Az Európai Unió Hivatalos Lapjában, amelyben összefoglalta az ügyet és a kötelezettségvállalásokat, valamint felhívta az érdekelt harmadik feleket, hogy a közzétételétől számított egy hónapon belül nyújtsák be az értesítésre vonatkozó észrevételeiket. Az SvK 2010. január 26-án beterjesztette a kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos módosított javaslatát, amelyben figyelembe vette a harmadik felek vonatkozó megjegyzéseit. A versenykorlátozó magatartásokkal és erőfölénnyel foglalkozó tanácsadó bizottság 2010. március 15-én kedvező véleményt nyilvánított. A meghallgató tisztviselő 2010. március 25-i zárójelentésében kedvező véleményt adott az eljárásról. |
| --- | --- |

(2)

A Bizottság 2009. április 1-jén eljárást indított azzal a szándékkal, hogy az 1/2003/EK rendelet III. fejezete alapján határozatot hozzon, és 2009. június 25-én az 1/2003/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében említett előzetes értékelést fogadott el, amely tartalmazza a Bizottság versennyel kapcsolatos aggályait. 2009. szeptember 4-én az SkV az előzetes értékelésre válaszolva kötelezettségvállalásokat nyújtott be. 2009. október 6-án a Bizottság az 1/2003/EK rendelet 27. cikkének (4) bekezdése alapján értesítést (2) tett közzé Az Európai Unió Hivatalos Lapjában, amelyben összefoglalta az ügyet és a kötelezettségvállalásokat, valamint felhívta az érdekelt harmadik feleket, hogy a közzétételétől számított egy hónapon belül nyújtsák be az értesítésre vonatkozó észrevételeiket. Az SvK 2010. január 26-án beterjesztette a kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos módosított javaslatát, amelyben figyelembe vette a harmadik felek vonatkozó megjegyzéseit. A versenykorlátozó magatartásokkal és erőfölénnyel foglalkozó tanácsadó bizottság 2010. március 15-én kedvező véleményt nyilvánított. A meghallgató tisztviselő 2010. március 25-i zárójelentésében kedvező véleményt adott az eljárásról.

3.   AZ ELŐZETES ÉRTÉKELÉSBEN MEGFOGALMAZOTT AGGÁLYOK

| (3) | A Bizottság 2009. június 25-i előzetes értékelésében kifejezte versennyel kapcsolatos aggályait amiatt, hogy az SvK vélhetően visszaélt a villamosenergia-átvitel svéd piacán élvezett erőfölényével. Feltételezhető, hogy az SvK korlátozta a svéd rendszerösszekötők exportkapacitását, amikor a svéd átviteli rendszeren belül szűk keresztmetszettel számolt, ezáltal pedig megkülönböztetést tett a rendszer különböző felhasználói között és szegmentálta a belső piacot. |
| --- | --- |

(3)

A Bizottság 2009. június 25-i előzetes értékelésében kifejezte versennyel kapcsolatos aggályait amiatt, hogy az SvK vélhetően visszaélt a villamosenergia-átvitel svéd piacán élvezett erőfölényével. Feltételezhető, hogy az SvK korlátozta a svéd rendszerösszekötők exportkapacitását, amikor a svéd átviteli rendszeren belül szűk keresztmetszettel számolt, ezáltal pedig megkülönböztetést tett a rendszer különböző felhasználói között és szegmentálta a belső piacot.

4.   MEGJEGYZÉSEK

| (4) | Az SvK kötelezettségeket vállalt annak érdekében, hogy eloszlassa a Bizottság által a svéd átviteli piacot illetően megfogalmazott aggályokat. Elsősorban az SvK a svéd átviteli rendszert két vagy több ajánlati zónára kívánja felosztani, és a svéd átviteli rendszert legkésőbb 2011. november 1-jétől kezdődően ezen az alapon fogja működtetni. Az ajánlati zónákat kellően rugalmasan alakítják ki ahhoz, hogy azokat a svéd átviteli rendszer jövőbeni áramlásaiban bekövetkező előrelátható és nem előrelátható változásoknak megfelelően tudják alakítani. Az ajánlati zónák bevezetésének időpontját követően az SvK a svéd átviteli rendszerben jelentkező szűk keresztmetszetet a rendszerösszekötőkre vonatkozó kereskedelmi célú kapacitás korlátozása nélkül fogja kezelni. A svédországi hálózat egy szakasza – az ún. nyugati parti folyosó – az egyetlen kivétel ezen elv alól. Ebben a szakaszban nincsen elegendő megfelelő generációs forrás különálló ajánlati zónák fenntartásához. Másodsorban az SvK kötelezettséget vállal arra, hogy a nyugati parti folyosó területén új 400 kV-os átviteli vonalat épít ki és állít üzembe 2011. november 30-ig, megerősítve ezzel a hálózatot. Harmadsorban a kötelezettségvállalásról szóló határozat bejelentése és az ajánlati zónák bevezetésének napja közötti időszak alatt az SvK növelni fogja az ellenkereskedelem alkalmazását annak érdekében, hogy csökkentse a rendszerösszekötők szűk belső keresztmetszetből adódó korlátozását. |
| --- | --- |

(4)

Az SvK kötelezettségeket vállalt annak érdekében, hogy eloszlassa a Bizottság által a svéd átviteli piacot illetően megfogalmazott aggályokat. Elsősorban az SvK a svéd átviteli rendszert két vagy több ajánlati zónára kívánja felosztani, és a svéd átviteli rendszert legkésőbb 2011. november 1-jétől kezdődően ezen az alapon fogja működtetni. Az ajánlati zónákat kellően rugalmasan alakítják ki ahhoz, hogy azokat a svéd átviteli rendszer jövőbeni áramlásaiban bekövetkező előrelátható és nem előrelátható változásoknak megfelelően tudják alakítani. Az ajánlati zónák bevezetésének időpontját követően az SvK a svéd átviteli rendszerben jelentkező szűk keresztmetszetet a rendszerösszekötőkre vonatkozó kereskedelmi célú kapacitás korlátozása nélkül fogja kezelni. A svédországi hálózat egy szakasza – az ún. nyugati parti folyosó – az egyetlen kivétel ezen elv alól. Ebben a szakaszban nincsen elegendő megfelelő generációs forrás különálló ajánlati zónák fenntartásához. Másodsorban az SvK kötelezettséget vállal arra, hogy a nyugati parti folyosó területén új 400 kV-os átviteli vonalat épít ki és állít üzembe 2011. november 30-ig, megerősítve ezzel a hálózatot. Harmadsorban a kötelezettségvállalásról szóló határozat bejelentése és az ajánlati zónák bevezetésének napja közötti időszak alatt az SvK növelni fogja az ellenkereskedelem alkalmazását annak érdekében, hogy csökkentse a rendszerösszekötők szűk belső keresztmetszetből adódó korlátozását.

| (5) | Az SvK kötelezettségvállalásai megfelelően orvosolják a Bizottság aggályait. Az aggodalmak eloszlatása érdekében a hálózat svédországi részlege kiküszöböli annak szükségességét, hogy – a nyugati parti folyosó kivételével – korlátozzák a rendszerösszekötők rendelkezésre álló kapacitását, mely korlátozásra a svéd hálózatban azonosított szűk keresztmetszetekre nehezedő nyomás miatt volt szükség. A nyugati parti folyosó tekintetében a nyugat-svédországi Göteborg melletti új 400 kV-os vonal – amelynek kiépítésére és legkésőbb 2011. november 30-ig történő üzembe állítására az SvK kötelezettséget vállalt – elegendő lesz az ottani szűk átviteli keresztmetszet enyhítésére. A korrekciós intézkedések nem aránytalanok sem az SvK, sem pedig harmadik felek számára. |
| --- | --- |

(5)

Az SvK kötelezettségvállalásai megfelelően orvosolják a Bizottság aggályait. Az aggodalmak eloszlatása érdekében a hálózat svédországi részlege kiküszöböli annak szükségességét, hogy – a nyugati parti folyosó kivételével – korlátozzák a rendszerösszekötők rendelkezésre álló kapacitását, mely korlátozásra a svéd hálózatban azonosított szűk keresztmetszetekre nehezedő nyomás miatt volt szükség. A nyugati parti folyosó tekintetében a nyugat-svédországi Göteborg melletti új 400 kV-os vonal – amelynek kiépítésére és legkésőbb 2011. november 30-ig történő üzembe állítására az SvK kötelezettséget vállalt – elegendő lesz az ottani szűk átviteli keresztmetszet enyhítésére. A korrekciós intézkedések nem aránytalanok sem az SvK, sem pedig harmadik felek számára.

5.   KÖVETKEZTETÉS

| (6) | A határozattal a kötelezettségvállalások az értesítéstől számított 10 évig kötelező érvényűek. A határozat megállapítja, hogy az 1/2003/EK rendelet 9. cikke (2) bekezdésének sérelme nélkül a Bizottság részéről semmilyen további intézkedés nem indokolt, ezért az eljárást le kell zárni. |
| --- | --- |

(6)

A határozattal a kötelezettségvállalások az értesítéstől számított 10 évig kötelező érvényűek. A határozat megállapítja, hogy az 1/2003/EK rendelet 9. cikke (2) bekezdésének sérelme nélkül a Bizottság részéről semmilyen további intézkedés nem indokolt, ezért az eljárást le kell zárni.

---

(1)  HL L 1., 2003.1.4., 1. o.

(2)  HL C 239., 2009.10.6., 9. o.

---

V Hirdetmények

KÖZIGAZGATÁSI ELJÁRÁSOK

Európai Beruházási Bank

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/30 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/30

---

Pályázati felhívás – Az Európai Beruházási Bank felsőoktatási kutatási keretprogramja keretében három új EIBURS-programot hirdet

2010/C 142/09

Az Európai Beruházási Bank felsőoktatási intézményi kapcsolatait a három különböző programot felölelő felsőoktatási kutatási keretprogram keretében gondozza:

| — | EIBURS, az EBB egyetemikutatás-támogatási programja (EIB University Research Sponsorship Programme); |
| --- | --- |

—

EIBURS, az EBB egyetemikutatás-támogatási programja (EIB University Research Sponsorship Programme);

| — | STAREBEI (STAges de REcherche BEI), az EBB által támogatott közös egyetemi projekteken dolgozó fiatal kutatók pénzügyi ösztönzésére létrehozott program; valamint |
| --- | --- |

—

STAREBEI (STAges de REcherche BEI), az EBB által támogatott közös egyetemi projekteken dolgozó fiatal kutatók pénzügyi ösztönzésére létrehozott program; valamint

| — | EBB–egyetemi hálózatok: az EBB-csoport célkitűzéseit kiemelten támogató felsőoktatási intézmények számára alapított együttműködési program. |
| --- | --- |

—

EBB–egyetemi hálózatok: az EBB-csoport célkitűzéseit kiemelten támogató felsőoktatási intézmények számára alapított együttműködési program.

Az EIBURS keretében olyan felsőoktatási kutatóközpontok nyerhetnek támogatást, amelyek a bank számára fontos kutatási témákkal és területekkel foglalkoznak. A három éven át kapható évi maximum 100 000 eurós pénzügyi támogatásra az Európai Unióban, valamint a csatlakozó és csatlakozásra váró országokban működő, és az EBB által megjelölt területeken már bizonyított egyetemi tanszékek, illetve felsőoktatási intézményekhez tartozó kutatóközpontok pályázhatnak nyílt eljárásban. A pályázati összegből a megjelölt területekkel kapcsolatos kutatási tevékenységek bővíthetők. A sikeres pályázat többféle teljesítési módra tehet javaslatot (kutatás, tanfolyam- és szemináriumszervezés, hálózatépítés, a kutatási eredmények publikációja és terjesztése, stb.), melyeket a bankkal kötendő megállapodás rögzít majd.

A 2010–2011-es egyetemi tanévben három új kutatási terület támogatására van lehetőség az EIBURS-program keretében:

—   Európai kkv-k hiteltörlesztési teljesítményének összehasonlítása

Szakmai körökben alig mutatkozik egyetértés abban, miként viszonyul a kis- és középvállalkozások (kkv-k) hiteltörlesztési teljesítménye mikrogazdasági szinten a működési kereteket adó makrogazdasági közeghez. A program keretében olyan felsőoktatási kutatási központ részesülhet támogatásban, amely a kutatási program keretében kész elemezni, milyen hatással lehet a makrogazdasági tényezők változása az európai kkv-k hiteltörlesztési teljesítménymutatóira. Az elemzés részeként vizsgálni kell a helyi és a globális gazdasági növekedés, a kamatszintek és árfolyamszintek változásának hatását a hátralékos, késedelmes törlesztések és behajthatatlan követelések arányára – figyelemmel a tendenciák régiók és országok közötti terjedésére –, valamint egyes iparági fejlemények kihatását a fizetési hajlandóságra és teljesítményre.

Az EBB-csoport tagja, az Európai Beruházási Alap (EBA) révén átfogó, részletes adatokkal rendelkezik a kkv-k fizetési teljesítményéről és a hitelek megtérülési mutatóiról. Ez az adatbázis a kutatók rendelkezésére áll, de a pályázatban meg kell nevezni a kutatás során használt többi információ- és adatforrást.

A kutatás része lehet továbbá minden olyan tevékenység, amelyet a felsőoktatási központ a támogatás alapján és a kutatási céllal összhangban indokoltnak tart, például:

| — | tanfolyamok és szemináriumok szervezése, |
| --- | --- |

—

tanfolyamok és szemináriumok szervezése,

| — | további adatbázisok összeállítása, |
| --- | --- |

—

további adatbázisok összeállítása,

| — | felmérések készítése. |
| --- | --- |

—

felmérések készítése.

—   Az infrastruktúra-finanszírozás története Európában

A nyomasztó költségvetési hiánnyal szembesülő európai kormányok egyre inkább – a köz- és a magánszféra partnerségében megvalósuló – PPP-ügyletek különböző formáit alkalmazzák annak érdekében, hogy infrastruktúra-fejlesztésre vonatkozó ígéreteiket ne az államadósság további fokozásának árán kelljen teljesíteniük. A közművek üzemeltetését és finanszírozását számos országban évek óta különféle privatizációs és központi szabályozási modellek alapján oldják meg.

A köz- és a magánszféra részaránya a közmű-infrastruktúrák birtoklásában, üzemeltetésében és fejlesztésében a különböző európai államokban hosszabb távon ciklikusan változik. Koncessziós szerződésekkel először az ókori Görögországban találkozhattunk, s bár a rómaiak már széles körben alkalmazták e szerződéses formákat, modern formájukban végül a napóleoni törvényekben jelentek meg. A XVIII. és XIX. századi infrastruktúrák (csatornahálózat, vasút, távíróhálózat, víz- és gázvezetékrendszerek, áramszolgáltatás) nagy része magántőkéből épült, de sokszor nyílt vagy hallgatólagos állami vagy egyéb támogatással. Számos közmű később állami tulajdonba került. A különféle közműszolgáltatások eltérő története jól szemlélteti, hogy a technológiai innováció, a közszolgáltatások és a finanszírozás közötti kapcsolat a körülmények függvényében sokféleképpen alakulhat. Az egykori viták, alternatív megoldások és a korábbi döntések hosszú távú következményei mind a mai napig éreztetik hatásukat.

Mindezek alapján az EBB ajánlatokat vár az alábbi kutatások elvégzésére:

| — | elemzések az infrastruktúra-finanszírozás terén megfigyelhető hosszú távú makrogazdasági tendenciákról, illetve arról, hogy ezek milyen hatással lehetnek a közszolgáltatások fenntartható fejlesztésére és mennyiben határozzák meg korunk fejlesztéspolitikai vitáit, |
| --- | --- |

—

elemzések az infrastruktúra-finanszírozás terén megfigyelhető hosszú távú makrogazdasági tendenciákról, illetve arról, hogy ezek milyen hatással lehetnek a közszolgáltatások fenntartható fejlesztésére és mennyiben határozzák meg korunk fejlesztéspolitikai vitáit,

| — | esettanulmányok konkrét infrastrukturális beruházásoknál, illetve egyes ágazatokban alkalmazott technológiai és pénzügyi innovációkról, különösen a páneurópai jelentőségű projekteknél, |
| --- | --- |

—

esettanulmányok konkrét infrastrukturális beruházásoknál, illetve egyes ágazatokban alkalmazott technológiai és pénzügyi innovációkról, különösen a páneurópai jelentőségű projekteknél,

| — | a közműfejlesztések és üzemeltetés állami, magán- vagy vegyes finanszírozására kidolgozott különféle ágazati megoldások feltérképezése és elemzése, az eltérő jogi és nemzeti fejlesztéspolitikai keretek hátterében. |
| --- | --- |

—

a közműfejlesztések és üzemeltetés állami, magán- vagy vegyes finanszírozására kidolgozott különféle ágazati megoldások feltérképezése és elemzése, az eltérő jogi és nemzeti fejlesztéspolitikai keretek hátterében.

A támogatásra – a megnevezett témák kutatására vonatkozó pályázattal – európai felsőoktatási intézmények önállóan vagy együtt is jelentkezhetnek. A sikeres pályázó(k) az EIBURS keretében összesen 300 000 eurós támogatásban részesülnek, amelyből – az európai infrastruktúra-finanszírozás történetének a jelenlegi fejlesztéspolitikai viták szempontjából releváns feldolgozására vonatkozó – új hároméves kutatási program finanszírozható. Kedvező elbírálásban részesülnek a mennyiségi és minőségi megközelítést együtt alkalmazó, több szakterületet (pl. történelem, műszaki, közgazdasági, pénzügyi) érintő, valamint a különböző európai országok felsőoktatási intézményei közötti együttműködést ösztönző kutatási pályázatok.

A támogatás nagy részét PhD-fokozattal rendelkező, új fiatal kutatók alkalmazására kell fordítani, akik a meghatározott kutatási témákkal külön-külön foglalkoznak. A kutatók lehetőséget kapnak arra, hogy az Európai Beruházási Bank luxembourgi székhelyén dolgozó ágazati szakértőkkel együtt dolgozzanak. A támogatás egy részét tájékoztatók, rendezvények szervezésére és hálózatépítésre kell fordítani, elősegítendő, hogy a szakértők a különböző országokban működő közművek és ágazatok történetét minél jobban megismerjék.

—   A jogszabályok gazdasági hatása: a csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló irányelv gazdasági hatásvizsgálata

A szilárd hulladékok kezelésével kapcsolatos beruházások egyik legfontosabb komponense a csomagolási hulladékok újrafeldolgozását, illetve hasznosítását lehetővé tévő infrastruktúra kialakítása. A csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló uniós irányelv a csomagolóipar számára előírja, hogy a forgalomba hozott csomagolóanyagokat újra feldolgozza és hasznosítsa, az irányelvben foglalt újrafeldolgozási és hasznosítási célok teljesítését azonban már a tagországoktól várja el.

A kutatás során vizsgálni kell az említett irányelvben foglalt jogszabályi előírások gazdasági hatását az érintettekre, az állami hatóságokra, a piaci szereplőkre és az európai polgárokra, valamint költséghatékonysági elemzésnek kell alávetni az irányelvben előírt intézkedések gazdasági hatékonyságát, eredményességét.

A kutatást ki kell terjeszteni olyan kérdések vizsgálatára is, mint a fokozott környezetvédelem terén jelentkező gazdasági megtérülés és a költségek megosztása (pl. hogyan terhelhetők a polgárokra az irányelv végrehajtásából következő költségek, a csomagolt termékek magasabb árában, a magasabb hulladékkezelési díjakon és adókon keresztül, vagy a két módszert egyszerre alkalmazva; a környezetvédelemben megnyilvánuló gazdasági előnyök megfelelő értéket képviselnek-e az alternatív stratégiák függvényében; az elfogadott jogszabályokkal mennyiben sikerült a kitűzött célokat megvalósítani; stb.).

A kutatást az uniós tagországok reprezentatív mintáján kell elvégezni.

A kutatás része lehet továbbá minden olyan tevékenység, amelyet a felsőoktatási központ a támogatás alapján és a kutatási céllal összhangban indokoltnak tart, például:

| — | tanfolyamok és szemináriumok szervezése, |
| --- | --- |

—

tanfolyamok és szemináriumok szervezése,

| — | adatbázisok összeállítása, |
| --- | --- |

—

adatbázisok összeállítása,

| — | felmérések készítése. |
| --- | --- |

—

felmérések készítése.

A pályázatok beadási határideje: 2010. szeptember 10. A határidő után benyújtott pályázatokat a bírálók nem veszik figyelembe. A pályázatokat az alábbi címre kell küldeni:

elektronikus példány

universities@eib.org

ÉS

nyomtatott példány

| EIB-Universities Research Action |
| --- |
| 100, boulevard Konrad Adenauer |
| 2950 Luxembourg |
| LUXEMBOURG |

EIB-Universities Research Action

100, boulevard Konrad Adenauer

2950 Luxembourg

LUXEMBOURG

To the attention of Ms Luísa Ferreira, Co-ordinator

Az EIBURS-pályázattal, valamint más programokkal és támogatási lehetőségekkel kapcsolatban további részletes információk a www.eib.org/universities weboldalon olvashatók.

---

A VERSENYPOLITIKA VÉGREHAJTÁSÁRA VONATKOZÓ ELJÁRÁSOK

Európai Bizottság

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/33 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/33

---

Összefonódás előzetes bejelentése

(Ügyszám COMP/M.5906 – One Equity Partners/Constantia)

(EGT-vonatkozású szöveg)

2010/C 142/10

| 1. | 2010. május 21-én a Bizottság a 139/2004/EK tanácsi rendelet (1) 4. cikke szerint bejelentést kapott a One Equity Partners (a továbbiakban: OEP) irányítása alatt álló közkereseti társaság, a bécsi székhelyű SulipoBeteiligungsverwaltungs GmbH által tervezett összefonódásról, amely szerint e vállalkozás részesedés vásárlása útján teljes irányítást szerez az EK összefonódás-ellenőrzési rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében a Constantia Packaging AG (a továbbiakban: CPAG) és annak társult vállalkozásai, így a Belisce d.d. vállalkozás (a továbbiakban: Belisce) felett. |
| --- | --- |

1.

2010. május 21-én a Bizottság a 139/2004/EK tanácsi rendelet (1) 4. cikke szerint bejelentést kapott a One Equity Partners (a továbbiakban: OEP) irányítása alatt álló közkereseti társaság, a bécsi székhelyű SulipoBeteiligungsverwaltungs GmbH által tervezett összefonódásról, amely szerint e vállalkozás részesedés vásárlása útján teljes irányítást szerez az EK összefonódás-ellenőrzési rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében a Constantia Packaging AG (a továbbiakban: CPAG) és annak társult vállalkozásai, így a Belisce d.d. vállalkozás (a továbbiakban: Belisce) felett.

| 2. | Az érintett vállalkozások üzleti tevékenysége a következő:






  — | az OEP esetében: magántőke-alapok, |
| --- | --- | --- |

2.

Az érintett vállalkozások üzleti tevékenysége a következő:

—

az OEP esetében: magántőke-alapok,

| — | a CPAG esetében: alumínium, hullámpapír és rugalmas csomagolóanyagok. |
| --- | --- |

—

a CPAG esetében: alumínium, hullámpapír és rugalmas csomagolóanyagok.

| 3. | A Bizottság előzetes vizsgálatára alapozva megállapítja, hogy a bejelentett összefonódás az EK összefonódás-ellenőrzési rendelet hatálya alá tartozhat, a végleges döntés jogát azonban fenntartja. |
| --- | --- |

3.

A Bizottság előzetes vizsgálatára alapozva megállapítja, hogy a bejelentett összefonódás az EK összefonódás-ellenőrzési rendelet hatálya alá tartozhat, a végleges döntés jogát azonban fenntartja.

| 4. | A Bizottság felhívja az érdekelt harmadik feleket, hogy az ügylet kapcsán esetlegesen felmerülő észrevételeiket nyújtsák be a Bizottságnak.
  Az észrevételeknek a közzétételt követő 10 napon belül kell a Bizottsághoz beérkezniük. Az észrevételeket a COMP/M.5906 – One Equity Partners/Constantia hivatkozási szám feltüntetése mellett lehet eljuttatni a Bizottsághoz faxon (+32 22964301), e-mailben a COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu címre, vagy postai úton a következő címre:





  European Commission |
| --- | --- |
| Directorate-General for Competition |
| Merger Registry |
| J-70 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

4.

A Bizottság felhívja az érdekelt harmadik feleket, hogy az ügylet kapcsán esetlegesen felmerülő észrevételeiket nyújtsák be a Bizottságnak.

Az észrevételeknek a közzétételt követő 10 napon belül kell a Bizottsághoz beérkezniük. Az észrevételeket a COMP/M.5906 – One Equity Partners/Constantia hivatkozási szám feltüntetése mellett lehet eljuttatni a Bizottsághoz faxon (+32 22964301), e-mailben a COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu címre, vagy postai úton a következő címre:

European Commission

Directorate-General for Competition

Merger Registry

J-70

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

---

(1)  HL L 24., 2004.1.29., 1. o. (EK összefonódás-ellenőrzési rendelet).

---

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/34 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/34

---

Összefonódás előzetes bejelentése

(Ügyszám COMP/M.5862 – Mahle/Behr/Behr Industry)

(EGT-vonatkozású szöveg)

2010/C 142/11

| 1. | 2010. május 21-én a Bizottság a 139/2004/EK tanácsi rendelet (1) 4. cikke szerint bejelentést kapott a Mahle GmbH (a továbbiakban: Mahle, Németország) és a Behr GmbH & Co KG (a továbbiakban: Behr, Németország) által tervezett összefonódásról, amely szerint e vállalkozások részesedés vásárlása útján közös irányítást szereznek az EK összefonódás-ellenőrzési rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében a Behr Industry GmbH & Co KG (a továbbiakban: Behr Industry, Németország) felett. |
| --- | --- |

1.

2010. május 21-én a Bizottság a 139/2004/EK tanácsi rendelet (1) 4. cikke szerint bejelentést kapott a Mahle GmbH (a továbbiakban: Mahle, Németország) és a Behr GmbH & Co KG (a továbbiakban: Behr, Németország) által tervezett összefonódásról, amely szerint e vállalkozások részesedés vásárlása útján közös irányítást szereznek az EK összefonódás-ellenőrzési rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében a Behr Industry GmbH & Co KG (a továbbiakban: Behr Industry, Németország) felett.

| 2. | Az érintett vállalkozások üzleti tevékenysége a következő:






  — | a Mahle esetében: gépjárművek alkatrészeinek és rendszereinek fejlesztése, gyártása és értékesítése, |
| --- | --- | --- |

2.

Az érintett vállalkozások üzleti tevékenysége a következő:

—

a Mahle esetében: gépjárművek alkatrészeinek és rendszereinek fejlesztése, gyártása és értékesítése,

| — | a Behr esetében: alkatrészek és teljes rendszerek fejlesztése és gyártása gépjárművek motorhűtőjéhez és légkondicionáló berendezéséhez, |
| --- | --- |

—

a Behr esetében: alkatrészek és teljes rendszerek fejlesztése és gyártása gépjárművek motorhűtőjéhez és légkondicionáló berendezéséhez,

| — | a Behr Industry esetében: nem közúti gépjárművek hűtő- és légkondicionáló rendszereinek fejlesztése és gyártása. |
| --- | --- |

—

a Behr Industry esetében: nem közúti gépjárművek hűtő- és légkondicionáló rendszereinek fejlesztése és gyártása.

| 3. | A Bizottság előzetes vizsgálatára alapozva megállapítja, hogy a bejelentett összefonódás az EK összefonódás-ellenőrzési rendelet hatálya alá tartozhat, a végleges döntés jogát azonban fenntartja. |
| --- | --- |

3.

A Bizottság előzetes vizsgálatára alapozva megállapítja, hogy a bejelentett összefonódás az EK összefonódás-ellenőrzési rendelet hatálya alá tartozhat, a végleges döntés jogát azonban fenntartja.

| 4. | A Bizottság felhívja az érdekelt harmadik feleket, hogy az ügylet kapcsán esetlegesen felmerülő észrevételeiket nyújtsák be a Bizottságnak.
  Az észrevételeknek a közzétételt követő 10 napon belül kell a Bizottsághoz beérkezniük. Az észrevételeket a COMP/M.5862 – Mahle/Behr/Behr Industry hivatkozási szám feltüntetése mellett lehet eljuttatni a Bizottsághoz faxon (+32 22964301), e-mailben a COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu címre, vagy postai úton a következő címre:





  European Commission |
| --- | --- |
| Directorate-General for Competition |
| Merger Registry |
| J-70 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

4.

A Bizottság felhívja az érdekelt harmadik feleket, hogy az ügylet kapcsán esetlegesen felmerülő észrevételeiket nyújtsák be a Bizottságnak.

Az észrevételeknek a közzétételt követő 10 napon belül kell a Bizottsághoz beérkezniük. Az észrevételeket a COMP/M.5862 – Mahle/Behr/Behr Industry hivatkozási szám feltüntetése mellett lehet eljuttatni a Bizottsághoz faxon (+32 22964301), e-mailben a COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu címre, vagy postai úton a következő címre:

European Commission

Directorate-General for Competition

Merger Registry

J-70

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

---

(1)  HL L 24., 2004.1.29., 1. o. (EK összefonódás-ellenőrzési rendelet).

---

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/35 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/35

---

A francia kormány közleménye a szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételeiről szóló, 94/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján (1)

(Hirdetmény a folyékony és gáznemű szénhidrogének bányászati célú kutatására vonatkozó, „Permis de Langlade” és „Permis de Hermine” elnevezésű engedély iránti kérelemről)

(EGT-vonatkozású szöveg)

2010/C 142/12

A ConcocoPhillips Canada Ressources Corp. társaság – székhelyének címe: PO Box 130, 401, 9th Ave S.W., Calgary, Alberta T2P 2H7, CANADA– és a BHP Billiton Petroleum Corp. társaság – székhelyének címe: 1360 Post Oak Blvd, Suite 150, Houston, TX 77056-3030, UNITED STATES OF AMERICA2009. június 29-i kérelmében folyékony vagy gáznemű szénhidrogének kutatására jogosító kizárólagos engedélyért – ún. „Permis de Langlade” – folyamodott ötéves időtartamra, körülbelül 547 négyzetkilométernyi, a Saint-Pierre-et-Miquelon tengerentúli megye partja menti vizekhez tartozó tengerfenék alatti területre vonatkozóan.

A Bardoil Energy SAS társaság – székhelyének címe: 42 rue de l’Abbé Pierre Gervain, Boite Postale 4353, 97500 Saint-Pierre-et-Miquelon, FRANCE2009. december 9-i kérelmében folyékony vagy gáznemű szénhidrogének kutatására jogosító kizárólagos engedélyért – ún. „Permis de Hermine” – folyamodott ötéves időtartamra, körülbelül 1 312 négyzetkilométernyi, a Saint-Pierre-et-Miquelon tengerentúli megye partja menti vizekhez tartozó tengerfenék alatti területre vonatkozóan.

Az engedélykérelmek tárgyát képező terület határvonalát a földrajzi koordinátáikkal meghatározott alábbi pontokat felsorolásuk sorrendjében összekötő hosszúsági és szélességi körök ívei alkotják, kezdő meridiánnak a greenwichi hosszúsági kört véve.

| Csúcs | Nyugati hosszúsági fok | Északi szélességi fok |
| --- | --- | --- |
| A | 56° 24′ 01,7" | 44° 35′ 33,1" |
| B | 56° 15′ 00,6" | 44° 35′ 32,0" |
| C | 56° 15′ 02,1" | 44° 47′ 17,8" |
| D | 56° 09′ 16,2" | 44° 47′ 16,6" |
| E | 56° 09′ 21,0" | 43° 50′ 00,2" |
| F | 56° 23′ 53,3" | 43° 50′ 00,2" |

Csúcs

Nyugati hosszúsági fok

Északi szélességi fok

A

56° 24′ 01,7"

44° 35′ 33,1"

B

56° 15′ 00,6"

44° 35′ 32,0"

C

56° 15′ 02,1"

44° 47′ 17,8"

D

56° 09′ 16,2"

44° 47′ 16,6"

E

56° 09′ 21,0"

43° 50′ 00,2"

F

56° 23′ 53,3"

43° 50′ 00,2"

A kérelmek benyújtása és az engedély kiadásának feltételei

Az eredeti kérelem és a versengő kérelmek benyújtói kötelesek igazolni, hogy esetükben teljesülnek a bányászati engedélyekre és a földfelszín alatti tárolási engedélyekre vonatkozó, 2006. június 2-i 2006-648 sz. rendelet (Journal officiel de la République française, 2006. június 3.) 4. és 5. cikkében meghatározott feltételek.

Az érdekelt társaságok versengő kérelmet nyújthatnak be ezen felhívás közzétételétől számított kilencven napon belül az
  Európai Közösségek Hivatalos Lapja 1994. december 30-i C 374. számának 11. oldalán közzétett, a szénhidrogénekre vonatkozó bányászati engedélyek franciaországi megszerzéséről szóló hirdetményben összefoglalt szabályok szerint, amelyeket a bányászati engedélyekre vonatkozó, 2006. június 2-i 2006-648 sz. rendelet (Journal officiel de la République française, 2006. június 3.) állapított meg.

A versengő kérelmeket az alább megadott címen lehet benyújtani a bányászatért felelős miniszterhez. Az eredeti kérelemről és a versengő kérelmekről az illetékes hatóság az eredeti kérelemnek a francia hatóságokhoz való beérkezésétől számítva két éven belül, de legkésőbb 2011. augusztus 31-én dönt.

A tevékenység gyakorlásának és megszüntetésének feltételei és követelményei

A kérelmezők figyelmébe ajánljuk a bányászati törvénykönyv [code minier] 79. és 79.1 cikkét és a bányászati tevékenységről, a földfelszín alatti tárolási tevékenységről, valamint a bányákra és a földfelszín alatti tárolásra vonatkozó rendészetről szóló, 2006. június 2-i 2006-649 sz. rendeletet [décret] (Journal officiel de la République française, 2006. június 3.).

További felvilágosítás a következő címen kérhető: ministère de l'Écologie, de l’Énergie, du Développement durable et de la Mer (a környezetvédelemért, az energiaügyért, a fenntartható fejlődésért és a tengerekért felelős minisztérium), Direction générale de l'énergie et du climat, Direction de l’énergie, Sous-direction de la sécurité d’approvisionnement et nouveaux produits énergétiques, Grande Arche de la Défense, Paroi Nord, 92055 La Défense Cedex, FRANCE, (Tel. +33 140819529).

A fent említett rendeleti rendelkezésekhez a Légifrance honlapon, a http://www.legifrance.gouv.fr internetcímen lehet hozzáférni.

---

(1)  HL L 164., 1994.6.30., 3. o.

---

| 1.6.2010 | HU | Az Európai Unió Hivatalos Lapja | C 142/37 |
| --- | --- | --- | --- |

1.6.2010

HU

Az Európai Unió Hivatalos Lapja

C 142/37

---

A francia kormány közleménye a szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételeiről szóló, 94/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) alapján

(Hirdetmény a folyékony és gáznemű szénhidrogének bányászati célú kutatására vonatkozó, a Concorde Energy LLC, illetve a Réalm Energy International által benyújtott, „Permis de Sézanne” elnevezésű engedély iránti kérelemről)

(EGT-vonatkozású szöveg)

2010/C 142/13

A Concorde Energy LLC társaság – székhelyének címe: 1537 Bull Lea Road, Suite 200, Lexington, KY 40511 UNITED STATES OF AMERICA – 2009. szeptember 8-i kérelmében folyékony és gáznemű szénhidrogének bányászati kutatására jogosító kizárólagos engedélyért – ún. „Permis de Sézanne” – folyamodott négyéves időtartamra. A kérelem mintegy 273 négyzetkilométer nagyságú területet érint Marne megyében.

A Realm Energy International társaság – székhelyének címe: sis 2nd Floor, Berkeley Square, London W1J 6BD UNITED KINGDOM– 2009. december 11-i kérelmében folyékony és gáznemű szénhidrogének bányászati kutatására jogosító kizárólagos engedélyért – ún. „Permis de Sézanne” – folyamodott ötéves időtartamra.A kérelem mintegy 870 négyzetkilométer nagyságú területet érint Aube és Marne megyében.

Az engedélykérelmek tárgyát képező összterület határvonalát az újfokban (gr) megadott földrajzi koordinátáikkal meghatározott alábbi pontokat felsorolásuk sorrendjében összekötő hosszúsági és szélességi körök ívei alkotják, kezdő meridiánnak a párizsi hosszúsági kört véve.

| Pont | Földrajzi hosszúság
  (keleti hosszúság, újfok) | Földrajzi szélesség
  (északi szélesség, újfok) |
| --- | --- | --- |
| A | 1,40 | 54,20 |
| B | 1,60 | 54,20 |
| C | 1,60 | 54,10 |
| D | 1,64 | 54,10 |
| E | 1,64 | 54,13 |
| F | 1,68 | 54,13 |
| G | 1,68 | 54,10 |
| H | 1,80 | 54,10 |
| I | 1,80 | 54,20 |
| J | 2,00 | 54,20 |
| K | 2,00 | 54,21 |
| L | 2,09 | 54,21 |
| M | 2,09 | 54,19 |
| N | 2,08 | 54,19 |
| O | 2,08 | 54,18 |
| P | 2,09 | 54,18 |
| Q | 2,09 | 54,17 |
| R | 2,10 | 54,17 |
| S | 2,10 | 54,02 |
| T | 2,08 | 54,02 |
| U | 2,08 | 54,01 |
| V | 2,05 | 54,01 |
| W | 2,05 | 54,00 |
| X | 1,90 | 54,00 |
| Y | 1,90 | 53,90 |
| Z | 1,70 | 53,90 |
| AA | 1,70 | 54,00 |
| BB | 1,50 | 54,00 |
| CC | 1,50 | 54,10 |
| DD | 1,40 | 54,10 |

Pont

Földrajzi hosszúság

(keleti hosszúság, újfok)

Földrajzi szélesség

(északi szélesség, újfok)

A

1,40

54,20

B

1,60

54,20

C

1,60

54,10

D

1,64

54,10

E

1,64

54,13

F

1,68

54,13

G

1,68

54,10

H

1,80

54,10

I

1,80

54,20

J

2,00

54,20

K

2,00

54,21

L

2,09

54,21

M

2,09

54,19

N

2,08

54,19

O

2,08

54,18

P

2,09

54,18

Q

2,09

54,17

R

2,10

54,17

S

2,10

54,02

T

2,08

54,02

U

2,08

54,01

V

2,05

54,01

W

2,05

54,00

X

1,90

54,00

Y

1,90

53,90

Z

1,70

53,90

AA

1,70

54,00

BB

1,50

54,00

CC

1,50

54,10

DD

1,40

54,10

A kérelmek benyújtása és az engedély kiadásának feltételei

Az eredeti kérelem és a versengő kérelmek benyújtói kötelesek igazolni, hogy esetükben teljesülnek a bányászati engedélyekre és a földfelszín alatti tárolási engedélyekre vonatkozó, 2006. június 2-i 2006-648 sz. rendelet (Journal officiel de la République française, 2006. június 3.) 4. és 5. cikkében meghatározott feltételek.

Az érdekelt társaságok versengő kérelmet nyújthatnak be ezen felhívás közzétételétől számított kilencven napon belül az
  Európai Közösségek Hivatalos Lapja 1994. december 30-i C 374. számának 11. oldalán közzétett, a szénhidrogénekre vonatkozó bányászati engedélyek franciaországi megszerzéséről szóló hirdetményben összefoglalt szabályok szerint, amelyeket a bányászati engedélyekre vonatkozó, 2006. június 2-i 2006-648 sz. rendelet (Journal officiel de la République française, 2006. június 3.) állapított meg.

A versengő kérelmeket az alább megadott címen lehet benyújtani a bányászatért felelős miniszterhez. Az eredeti kérelemről és a versengő kérelmekről az illetékes hatóság az eredeti kérelemnek a francia hatóságokhoz való beérkezésétől számítva két éven belül, vagyis legkésőbb 2011. október 9-én dönt.

A tevékenység gyakorlásának és megszüntetésének feltételei és követelményei

A kérelmezők figyelmébe ajánljuk a bányászati törvénykönyv 79. és 79.1 cikkét és a bányászati tevékenységről, a földfelszín alatti tárolási tevékenységről, valamint a bányákra és a földfelszín alatti tárolásra vonatkozó rendészetről szóló, 2006. június 2-i 2006-649 sz. rendeletet [décret] (Journal officiel de la République française, 2006. június 3.).

További felvilágosítás a következő címen kérhető: Ministère de l'Écologie, de l’Énergie, du Développement durable et de la Mer (a környezetvédelemért, az energiaügyért, a fenntartható fejlődésért és a tengerekért felelős minisztérium): Direction générale de l'énergie et du climat, Direction de l’énergie, Sous-direction de la sécurité d’approvisionnement et nouveaux produits énergétiques Grande Arche, Paroi Nord – 92055 La Défense Cedex, FRANCE (telefon: +33 140819529).

A fent említett rendeleti rendelkezésekhez a Légifrance honlapon, a http://www.legifrance.gouv.fr internetcímen lehet hozzáférni.

---

(1)  HL L 164., 1994.6.30., 3. o.

---