# Den Europæiske Unions C 72/1. m

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 72 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 64. årgang1. marts 2021 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 72

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

64. årgang1. marts 2021

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2021/C 72/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2021/C 72/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2021/C 72/02 | Sag C-628/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien (Traktatbrud – artikel 258 TEUF – marked for finansielle instrumenter – direktiv 2014/65/EU og direktiv (EU) 2016/1034 – manglende gennemførelse og/eller meddelelse af gennemførelsesforanstaltninger – artikel 260, stk. 3, TEUF – påstand om betaling af et fast beløb) | 2 |
| 2021/C 72/03 | Sag C-631/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien (Traktatbrud – artikel 258 TEUF – markedet for finansielle instrumenter – delegeret direktiv (EU) 2017/593 – manglende gennemførelse og/eller meddelelse af gennemførelsesforanstaltninger) | 3 |
| 2021/C 72/04 | Sag C-826/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. januar 2021 — LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht og Stichting Leefbaar Buitengebied mod College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Sustern (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Limburg — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – Århuskonventionen – artikel 9, stk. 2 og 3 – adgang til klage og domstolsprøvelse – ingen adgang til klage og domstolsprøvelse for offentligheden bortset fra den berørte offentlighed – søgsmålets antagelse til realitetsbehandling betinget af forudgående deltagelse i beslutningsprocessen) | 3 |
| 2021/C 72/05 | Sag C-63/19: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. januar 2021 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik [Traktatbrud – artikel 258 TEUF – direktiv 2003/96/EF – beskatning af energiprodukter og elektricitet – artikel 4 og 19 – lovgivning vedtaget af en selvstyrende region i en medlemsstat – bidrag til køb af benzin og dieselolie, der er pålagt punktafgifter – artikel 6, litra c) – fritagelse for eller nedsættelse af punktafgifter – begrebet hel eller delvis refusion af afgift – intet bevis for en forbindelse mellem dette bidrag og punktafgifter] | 4 |
| 2021/C 72/06 | Sag C-280/19 P: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 14. januar 2021 — Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ERCEA) mod Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Appel – voldgiftsbestemmelse – Minatran-aftalen indgået inden for rammerne af det syvende rammeprogram – støtteberettigede omkostninger – debitnota udstedt af ERCEA – tilbagesøgning af udbetalte beløb – personaleudgifter og indirekte omkostninger, der svarer til disse personaleudgifter – pligt til alene at gennemføre arbejdet i støttemodtagerens lokaler – modtagerens tilsyn – modtagerens sædvanlige praksis) | 5 |
| 2021/C 72/07 | Forenede sager C-322/19 og C-385/19: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. januar 2021 — K.S. og M.H.K mod The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (sag C-322/19), R.A.T. og D.S. mod Minister for Justice and Equality (sag C-385/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irland) og International Protection Appeals Tribunal — Irland) (Præjudiciel forelæggelse – grænsekontrol, asyl og indvandring – international beskyttelse – standarder for modtagelse af ansøgere om international beskyttelse – direktiv 2013/33/EU – tredjelandsstatsborger, som fra én EU-medlemsstat er indrejst i en anden medlemsstat, men som kun har ansøgt om international beskyttelse i sidstnævnte – afgørelse om overførsel til den første medlemsstat – forordning (EU) nr. 604/2013 – adgang til arbejdsmarkedet som ansøger om international beskyttelse) | 5 |
| 2021/C 72/08 | Sag C-507/19: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — Bundesrepublik Deutschland mod XT (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – fælles politik for asyl og subsidiær beskyttelse – standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse – direktiv 2011/95/EU – artikel 12 – udelukkelse fra anerkendelse som flygtning – statsløs af palæstinensisk oprindelse, der er registreret hos De Forenede Nationers Nødhjælps- og Arbejdsagentur for palæstinensiske flygtninge i Mellemøsten (UNRWA) – betingelserne for uden videre at have ret til at blive omfattet af direktiv 2011/95 – bortfald af UNRWA’s beskyttelse eller bistand) | 6 |
| 2021/C 72/09 | Sag C-414/20 PPU: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — straffesag mod MM (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien) [Præjudiciel forelæggelse – præjudiciel forelæggelse efter hasteproceduren – retligt samarbejde i straffesager – europæisk arrestordre – rammeafgørelse 2002/584/RIA – procedurer for overgivelse mellem medlemsstaterne – artikel 6, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, litra c) – europæisk arrestordre udstedt på grundlag af en national retsakt om tiltalerejsning – begrebet arrestordre eller en anden eksigibel afgørelse med samme retskraft – manglende national arrestordre – konsekvenser – effektiv domstolsbeskyttelse – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder] | 7 |
| 2021/C 72/10 | Sag C-264/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 15. juni 2020 — Airhelp Limited mod Austrian Airlines AG | 8 |
| 2021/C 72/11 | Sag C-297/20 P: Appel iværksat den 2. juli 2020 af Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil — Gardanne) og Friends of the Irish Environment CLG til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 6. maj 2020 i sag T-141/19, Sabo m.fl. mod Parlamentet og Rådet | 9 |
| 2021/C 72/12 | Sag C-320/20 P: Appel iværksat den 17. juli 2020 af Veselin Atanasov Vasilev til prøvelse af kendelse afsagt af Retten den 7. juli 2020 i sag T-273/20, Vasilev mod Bulgarien | 10 |
| 2021/C 72/13 | Sag C-401/20 P: Appel iværksat den 24. august 2020 af Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 10. juni 2020 i sag T-577/19 — Leinfelder Uhren München mod EUIPO | 10 |
| 2021/C 72/14 | Sag C-560/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Wien (Østrig) den 26. oktober 2020 — CR, GF og TY | 10 |
| 2021/C 72/15 | Sag C-616/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Köln (Tyskland) den 19. november 2020 — M2Beauté Cosmetics GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland | 11 |
| 2021/C 72/16 | Sag C-618/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba (Spanien) den 19. november 2020 — ZU og TV mod Ryanair Ltd | 12 |
| 2021/C 72/17 | Sag C-627/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod OP | 13 |
| 2021/C 72/18 | Sag C-628/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod BA | 13 |
| 2021/C 72/19 | Sag C-629/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod LE | 14 |
| 2021/C 72/20 | Sag C-630/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod CS | 14 |
| 2021/C 72/21 | Sag C-631/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod PR og TV | 15 |
| 2021/C 72/22 | Sag C-668/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 8. december 2020 — Y GmbH mod Hauptzollamt | 15 |
| 2021/C 72/23 | Sag C-672/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 10. december 2020 — L GmbH mod FK | 16 |
| 2021/C 72/24 | Sag C-677/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesarbeitsgericht (Tyskland) den 11. december 2020 — Industriegewerkschaft Metall (IG Metall) und ver.di — Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft | 17 |
| 2021/C 72/25 | Sag C-834/19: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 23. november 2020 — AV mod Ministero della Giustizia og Den Italienske Republik (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale de Vicenza — Italien) | 17 |
| | Retten |
| 2021/C 72/26 | Sag T-478/18: Rettens dom af 13. januar 2021 — Bezouaoui og HB Consultant mod Kommissionen (Statsstøtte – uddannelse til sikker føring af bygge- og anlægsmaskiner – tilbagebetaling for uddannelse i Frankrig fra Organismes paritaires collecteurs agréés (godkendte organer, der opkræver bidrag til sociale sikringsordninger, OPCA) – afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte – begrebet statsstøtte – tilregnelse til staten – offentlig kontrol med midlerne) | 18 |
| 2021/C 72/27 | Sag T-548/18: Rettens dom af 13. januar 2021 — Helbert mod EUIPO (Personalesag – ansættelse – meddelelse om udvælgelsesprøve – almindelig udvælgelsesprøve EUIPO/AD/01/17 – afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven – udvælgelseskomitéens sammensætning – stabilitet – ansvar) | 18 |
| 2021/C 72/28 | Sag T-610/18: Rettens dom af 13. januar 2021 — ZR mod EUIPO (Personalesag – ansættelse – meddelelse om udvælgelsesprøve – almindelig udvælgelsesprøve EUIPO/AD/01/17 – afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven – udvælgelseskomitéens sammensætning – stabilitet) | 19 |
| 2021/C 72/29 | Sag T-758/18: Rettens dom af 20. januar 2021 — ABLV Bank mod SRB (Den Økonomiske og Monetære Union – bankunion – den fælles afviklingsmekanisme for kreditinstitutter og visse investeringsselskaber (SRM) – Den Fælles Afviklingsfond (SRF) – fastsættelse af ex ante-bidrag for 2015 og 2018 – afslag på anmodning om ny beregning og tilbagebetaling af bidrag – annullationssøgsmål – retsakt, der kan gøres til genstand for søgsmål – formaliteten – institut, hvis tilladelse er blevet inddraget – artikel 70, stk. 4, i forordning (EU) nr. 806/2014 – begrebet ændring af status – artikel 12, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/63) | 20 |
| 2021/C 72/30 | Sag T-261/19: Rettens dom af 20. januar 2021 — Stada Arzneumittel mod EUIPO — Optima Naturals (OptiMar) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket OptiMar – det ældre nationale ordmærke Mar – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]] | 21 |
| 2021/C 72/31 | Sag T-329/19: Rettens dom af 20. januar 2021 — 12seasons mod EUIPO — Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket BE EDGY BERLIN – det ældre nationale ordmærke EDJI – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]] | 21 |
| 2021/C 72/32 | Sag T-811/19: Rettens dom af 20. januar 2021 — Enoport mod EUIPO — Miguel Torres (CABEÇA DE TOIRO) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket CABEÇA DE TOIRO – det ældre EU-ordmærke SANGRE DE TORO – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]] | 22 |
| 2021/C 72/33 | Sag T-824/19: Rettens dom af 13. januar 2021 — RY mod Kommissionen (Personalesag – midlertidigt ansatte – opsigelse af en kontrakt på ubestemt tid i henhold til artikel 47, litra c), nr. i), i ansættelsesvilkårene – opfyldelse af en dom afsagt af Retten – artikel 266 TEUF – ret til at blive hørt – ny opsigelsesafgørelse) | 22 |
| 2021/C 72/34 | Sag T-844/19: Rettens dom af 20. januar 2021 — Apologistics mod EUIPO — Peikert (discount-apotheke.de) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket discount-ap*theke.de – de ældre EU-ordmærker APODISCOUNTER og APO og de ældre EU-figurmærker apo-discounter.de og apo.co og apo.de – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]] | 23 |
| 2021/C 72/35 | Sag T-873/19: Rettens dom af 13. januar 2021 — Multi-Service mod Kommissionen (Miljø – forordning (EU) nr. 517/2014 – fluorholdige drivhusgasser – elektronisk kvoteregister for markedsføring af hydrofluorcarboner – afgørelse om at slette registreringen af en virksomhed – manglende indgivelse af de krævede oplysninger) | 24 |
| 2021/C 72/36 | Sag T-884/19: Rettens dom af 20. januar 2021 — Folschette m.fl. mod Kommissionen (Ansvar uden for kontraktforhold – OLAF's undersøgelse – IT-markedet – korruption – misbrug af indflydelse – endelig rapport, der anbefaler, at der indledes strafforfølgning – en kriminalrets frikendelse, der har fået retskraft – forældelse – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, som tillægger borgerne rettigheder) | 24 |
| 2021/C 72/37 | Sag T-253/20: Rettens dom af 20. januar 2021 — Oatly mod EUIPO (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærket IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS – absolut registreringshindring – fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/100] | 25 |
| 2021/C 72/38 | Sag T-276/20: Rettens dom af 20. januar 2021 –Crevier mod EUIPO (Luftfrisker) (EF-design – ansøgning om et EF-design – gengivelse af en luftfrisker – manglende iagttagelse af en frist i forhold til EUIPO – begæring om restitutio in integrum – artikel 67, stk. 1, i forordning (EF) nr. 6/2002 – pligt til at udvise omhu) | 25 |
| 2021/C 72/39 | Sag T-726/20: Sag anlagt den 15. december 2020 — Grupa Azoty m.fl. mod Kommissionen | 26 |
| 2021/C 72/40 | Sag T-743/20: Sag anlagt den 17. december 2020 — Car-Master 2 mod Kommissionen | 28 |
| 2021/C 72/41 | Sag T-760/20: Sag anlagt den 21. december 2020 — Jakeliūnas mod ESMA | 29 |
| 2021/C 72/42 | Sag T-775/20: Sag anlagt den 24. december 2020 — PB mod Kommissionen | 30 |
| 2021/C 72/43 | Sag T-10/21: Sag anlagt den 9. januar 2021 — Griesbeck mod Parlamentet | 32 |
| 2021/C 72/44 | Sag T-14/21: Sag anlagt den 15. januar 2021 — Ryanair mod Kommissionen | 33 |
| 2021/C 72/45 | Sag T-17/21: Sag anlagt den 15. janar 2021 — Miquel y Costas & Miquel mod EUIPO (Pure Hemp) | 34 |
| 2021/C 72/46 | Sag T-19/21: Sag anlagt den 19. januar 2021 — Amazon.com m.fl. mod Kommissionen | 34 |
| 2021/C 72/47 | Sag T-25/21: Sag anlagt den 20. januar 2021 — Corman mod Kommissionen | 35 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2021/C 72/02

Sag C-628/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien (Traktatbrud – artikel 258 TEUF – marked for finansielle instrumenter – direktiv 2014/65/EU og direktiv (EU) 2016/1034 – manglende gennemførelse og/eller meddelelse af gennemførelsesforanstaltninger – artikel 260, stk. 3, TEUF – påstand om betaling af et fast beløb)

2

2021/C 72/03

Sag C-631/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien (Traktatbrud – artikel 258 TEUF – markedet for finansielle instrumenter – delegeret direktiv (EU) 2017/593 – manglende gennemførelse og/eller meddelelse af gennemførelsesforanstaltninger)

3

2021/C 72/04

Sag C-826/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. januar 2021 — LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht og Stichting Leefbaar Buitengebied mod College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Sustern (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Limburg — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – Århuskonventionen – artikel 9, stk. 2 og 3 – adgang til klage og domstolsprøvelse – ingen adgang til klage og domstolsprøvelse for offentligheden bortset fra den berørte offentlighed – søgsmålets antagelse til realitetsbehandling betinget af forudgående deltagelse i beslutningsprocessen)

3

2021/C 72/05

Sag C-63/19: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. januar 2021 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik [Traktatbrud – artikel 258 TEUF – direktiv 2003/96/EF – beskatning af energiprodukter og elektricitet – artikel 4 og 19 – lovgivning vedtaget af en selvstyrende region i en medlemsstat – bidrag til køb af benzin og dieselolie, der er pålagt punktafgifter – artikel 6, litra c) – fritagelse for eller nedsættelse af punktafgifter – begrebet hel eller delvis refusion af afgift – intet bevis for en forbindelse mellem dette bidrag og punktafgifter]

4

2021/C 72/06

Sag C-280/19 P: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 14. januar 2021 — Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ERCEA) mod Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Appel – voldgiftsbestemmelse – Minatran-aftalen indgået inden for rammerne af det syvende rammeprogram – støtteberettigede omkostninger – debitnota udstedt af ERCEA – tilbagesøgning af udbetalte beløb – personaleudgifter og indirekte omkostninger, der svarer til disse personaleudgifter – pligt til alene at gennemføre arbejdet i støttemodtagerens lokaler – modtagerens tilsyn – modtagerens sædvanlige praksis)

5

2021/C 72/07

Forenede sager C-322/19 og C-385/19: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. januar 2021 — K.S. og M.H.K mod The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (sag C-322/19), R.A.T. og D.S. mod Minister for Justice and Equality (sag C-385/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irland) og International Protection Appeals Tribunal — Irland) (Præjudiciel forelæggelse – grænsekontrol, asyl og indvandring – international beskyttelse – standarder for modtagelse af ansøgere om international beskyttelse – direktiv 2013/33/EU – tredjelandsstatsborger, som fra én EU-medlemsstat er indrejst i en anden medlemsstat, men som kun har ansøgt om international beskyttelse i sidstnævnte – afgørelse om overførsel til den første medlemsstat – forordning (EU) nr. 604/2013 – adgang til arbejdsmarkedet som ansøger om international beskyttelse)

5

2021/C 72/08

Sag C-507/19: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — Bundesrepublik Deutschland mod XT (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – fælles politik for asyl og subsidiær beskyttelse – standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse – direktiv 2011/95/EU – artikel 12 – udelukkelse fra anerkendelse som flygtning – statsløs af palæstinensisk oprindelse, der er registreret hos De Forenede Nationers Nødhjælps- og Arbejdsagentur for palæstinensiske flygtninge i Mellemøsten (UNRWA) – betingelserne for uden videre at have ret til at blive omfattet af direktiv 2011/95 – bortfald af UNRWA’s beskyttelse eller bistand)

6

2021/C 72/09

Sag C-414/20 PPU: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — straffesag mod MM (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien) [Præjudiciel forelæggelse – præjudiciel forelæggelse efter hasteproceduren – retligt samarbejde i straffesager – europæisk arrestordre – rammeafgørelse 2002/584/RIA – procedurer for overgivelse mellem medlemsstaterne – artikel 6, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, litra c) – europæisk arrestordre udstedt på grundlag af en national retsakt om tiltalerejsning – begrebet arrestordre eller en anden eksigibel afgørelse med samme retskraft – manglende national arrestordre – konsekvenser – effektiv domstolsbeskyttelse – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder]

7

2021/C 72/10

Sag C-264/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 15. juni 2020 — Airhelp Limited mod Austrian Airlines AG

8

2021/C 72/11

Sag C-297/20 P: Appel iværksat den 2. juli 2020 af Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil — Gardanne) og Friends of the Irish Environment CLG til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 6. maj 2020 i sag T-141/19, Sabo m.fl. mod Parlamentet og Rådet

9

2021/C 72/12

Sag C-320/20 P: Appel iværksat den 17. juli 2020 af Veselin Atanasov Vasilev til prøvelse af kendelse afsagt af Retten den 7. juli 2020 i sag T-273/20, Vasilev mod Bulgarien

10

2021/C 72/13

Sag C-401/20 P: Appel iværksat den 24. august 2020 af Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 10. juni 2020 i sag T-577/19 — Leinfelder Uhren München mod EUIPO

10

2021/C 72/14

Sag C-560/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Wien (Østrig) den 26. oktober 2020 — CR, GF og TY

10

2021/C 72/15

Sag C-616/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Köln (Tyskland) den 19. november 2020 — M2Beauté Cosmetics GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland

11

2021/C 72/16

Sag C-618/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba (Spanien) den 19. november 2020 — ZU og TV mod Ryanair Ltd

o

12

2021/C 72/17

Sag C-627/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod OP

13

2021/C 72/18

Sag C-628/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod BA

13

2021/C 72/19

Sag C-629/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod LE

14

2021/C 72/20

Sag C-630/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod CS

14

2021/C 72/21

Sag C-631/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod PR og TV

15

2021/C 72/22

Sag C-668/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 8. december 2020 — Y GmbH mod Hauptzollamt

15

2021/C 72/23

Sag C-672/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 10. december 2020 — L GmbH mod FK

16

2021/C 72/24

Sag C-677/20: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesarbeitsgericht (Tyskland) den 11. december 2020 — Industriegewerkschaft Metall (IG Metall) und ver.di — Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

17

2021/C 72/25

Sag C-834/19: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 23. november 2020 — AV mod Ministero della Giustizia og Den Italienske Republik (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale de Vicenza — Italien)

17

Retten

2021/C 72/26

Sag T-478/18: Rettens dom af 13. januar 2021 — Bezouaoui og HB Consultant mod Kommissionen (Statsstøtte – uddannelse til sikker føring af bygge- og anlægsmaskiner – tilbagebetaling for uddannelse i Frankrig fra Organismes paritaires collecteurs agréés (godkendte organer, der opkræver bidrag til sociale sikringsordninger, OPCA) – afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte – begrebet statsstøtte – tilregnelse til staten – offentlig kontrol med midlerne)

18

2021/C 72/27

Sag T-548/18: Rettens dom af 13. januar 2021 — Helbert mod EUIPO (Personalesag – ansættelse – meddelelse om udvælgelsesprøve – almindelig udvælgelsesprøve EUIPO/AD/01/17 – afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven – udvælgelseskomitéens sammensætning – stabilitet – ansvar)

18

2021/C 72/28

Sag T-610/18: Rettens dom af 13. januar 2021 — ZR mod EUIPO (Personalesag – ansættelse – meddelelse om udvælgelsesprøve – almindelig udvælgelsesprøve EUIPO/AD/01/17 – afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven – udvælgelseskomitéens sammensætning – stabilitet)

19

2021/C 72/29

Sag T-758/18: Rettens dom af 20. januar 2021 — ABLV Bank mod SRB (Den Økonomiske og Monetære Union – bankunion – den fælles afviklingsmekanisme for kreditinstitutter og visse investeringsselskaber (SRM) – Den Fælles Afviklingsfond (SRF) – fastsættelse af ex ante-bidrag for 2015 og 2018 – afslag på anmodning om ny beregning og tilbagebetaling af bidrag – annullationssøgsmål – retsakt, der kan gøres til genstand for søgsmål – formaliteten – institut, hvis tilladelse er blevet inddraget – artikel 70, stk. 4, i forordning (EU) nr. 806/2014 – begrebet ændring af status – artikel 12, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/63)

20

2021/C 72/30

Sag T-261/19: Rettens dom af 20. januar 2021 — Stada Arzneumittel mod EUIPO — Optima Naturals (OptiMar) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket OptiMar – det ældre nationale ordmærke Mar – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]]

21

2021/C 72/31

Sag T-329/19: Rettens dom af 20. januar 2021 — 12seasons mod EUIPO — Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket BE EDGY BERLIN – det ældre nationale ordmærke EDJI – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]]

21

2021/C 72/32

Sag T-811/19: Rettens dom af 20. januar 2021 — Enoport mod EUIPO — Miguel Torres (CABEÇA DE TOIRO) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket CABEÇA DE TOIRO – det ældre EU-ordmærke SANGRE DE TORO – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]]

22

2021/C 72/33

Sag T-824/19: Rettens dom af 13. januar 2021 — RY mod Kommissionen (Personalesag – midlertidigt ansatte – opsigelse af en kontrakt på ubestemt tid i henhold til artikel 47, litra c), nr. i), i ansættelsesvilkårene – opfyldelse af en dom afsagt af Retten – artikel 266 TEUF – ret til at blive hørt – ny opsigelsesafgørelse)

22

2021/C 72/34

Sag T-844/19: Rettens dom af 20. januar 2021 — Apologistics mod EUIPO — Peikert (discount-apotheke.de) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket discount-ap*theke.de – de ældre EU-ordmærker APODISCOUNTER og APO og de ældre EU-figurmærker apo-discounter.de og apo.co og apo.de – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]]

23

2021/C 72/35

Sag T-873/19: Rettens dom af 13. januar 2021 — Multi-Service mod Kommissionen (Miljø – forordning (EU) nr. 517/2014 – fluorholdige drivhusgasser – elektronisk kvoteregister for markedsføring af hydrofluorcarboner – afgørelse om at slette registreringen af en virksomhed – manglende indgivelse af de krævede oplysninger)

24

2021/C 72/36

Sag T-884/19: Rettens dom af 20. januar 2021 — Folschette m.fl. mod Kommissionen (Ansvar uden for kontraktforhold – OLAF's undersøgelse – IT-markedet – korruption – misbrug af indflydelse – endelig rapport, der anbefaler, at der indledes strafforfølgning – en kriminalrets frikendelse, der har fået retskraft – forældelse – tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, som tillægger borgerne rettigheder)

24

2021/C 72/37

Sag T-253/20: Rettens dom af 20. januar 2021 — Oatly mod EUIPO (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærket IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS – absolut registreringshindring – fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/100]

25

2021/C 72/38

Sag T-276/20: Rettens dom af 20. januar 2021 –Crevier mod EUIPO (Luftfrisker) (EF-design – ansøgning om et EF-design – gengivelse af en luftfrisker – manglende iagttagelse af en frist i forhold til EUIPO – begæring om restitutio in integrum – artikel 67, stk. 1, i forordning (EF) nr. 6/2002 – pligt til at udvise omhu)

25

2021/C 72/39

Sag T-726/20: Sag anlagt den 15. december 2020 — Grupa Azoty m.fl. mod Kommissionen

26

2021/C 72/40

Sag T-743/20: Sag anlagt den 17. december 2020 — Car-Master 2 mod Kommissionen

28

2021/C 72/41

Sag T-760/20: Sag anlagt den 21. december 2020 — Jakeliūnas mod ESMA

29

2021/C 72/42

Sag T-775/20: Sag anlagt den 24. december 2020 — PB mod Kommissionen

30

2021/C 72/43

Sag T-10/21: Sag anlagt den 9. januar 2021 — Griesbeck mod Parlamentet

32

2021/C 72/44

Sag T-14/21: Sag anlagt den 15. januar 2021 — Ryanair mod Kommissionen

33

2021/C 72/45

Sag T-17/21: Sag anlagt den 15. janar 2021 — Miquel y Costas & Miquel mod EUIPO (Pure Hemp)

34

2021/C 72/46

Sag T-19/21: Sag anlagt den 19. januar 2021 — Amazon.com m.fl. mod Kommissionen

34

2021/C 72/47

Sag T-25/21: Sag anlagt den 20. januar 2021 — Corman mod Kommissionen

35

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/1 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2021/C 72/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 62 af 22.2.2021

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 53 af 15.2.2021

EUT C 44 af 8.2.2021

EUT C 35 af 1.2.2021

EUT C 28 af 25.1.2021

EUT C 19 af 18.1.2021

EUT C 9 af 11.1.2021

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/2 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/2

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien

(Sag C-628/18) (1)

(Traktatbrud - artikel 258 TEUF - marked for finansielle instrumenter - direktiv 2014/65/EU og direktiv (EU) 2016/1034 - manglende gennemførelse og/eller meddelelse af gennemførelsesforanstaltninger - artikel 260, stk. 3, TEUF - påstand om betaling af et fast beløb)

(2021/C 72/02)

Processprog: slovensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved T. Scharf, G. von Rintelen og B. Rous Demiri, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Slovenien (ved T. Mihelič Žitko, A. Dežman Mušič og N. Pintar Gosenca, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: Forbundsrepublikken Tyskland (ved S. Eisenberg, som befuldmægtiget), Republikken Estland (ved N. Grünberg, som befuldmægtiget), Republikken Østrig (ved G. Hesse, som befuldmægtiget) og Republikken Polen (ved B. Majczyna, som befuldmægtiget)

Konklusion

| 1) | Republikken Slovenien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 93 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU af 15. maj 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om ændring af direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1034 af 23. juni 2016, idet medlemsstaten ved udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse, ikke havde vedtaget eller under alle omstændigheder ikke havde meddelt Europa-Kommissionen de love og administrative bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme direktiv 2014/65, som ændret ved direktiv 2016/1034. |
| --- | --- |

1)

Republikken Slovenien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 93 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU af 15. maj 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om ændring af direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1034 af 23. juni 2016, idet medlemsstaten ved udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse, ikke havde vedtaget eller under alle omstændigheder ikke havde meddelt Europa-Kommissionen de love og administrative bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme direktiv 2014/65, som ændret ved direktiv 2016/1034.

| 2) | Republikken Slovenien betaler Kommissionen et fast beløb på 750 000 EUR. |
| --- | --- |

2)

Republikken Slovenien betaler Kommissionen et fast beløb på 750 000 EUR.

| 3) | Republikken Slovenien bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Republikken Slovenien bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

| 4) | Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Republikken Østrig og Republikken Polen bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Republikken Østrig og Republikken Polen bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/3 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/3

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien

(Sag C-631/18) (1)

(Traktatbrud - artikel 258 TEUF - markedet for finansielle instrumenter - delegeret direktiv (EU) 2017/593 - manglende gennemførelse og/eller meddelelse af gennemførelsesforanstaltninger)

(2021/C 72/03)

Processprog: slovensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved T. Scharf og B. Rous Demiri, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Slovenien (ved V. Klemenc, som befuldmægtiget)

Konklusion

| 1) | Republikken Slovenien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 14 i Kommissionens delegerede direktiv (EU) 2017/593 af 7. april 2016 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU for så vidt angår beskyttelse af kunders finansielle instrumenter og midler, produktstyringsforpligtelser og de regler, der finder anvendelse på levering eller modtagelse af gebyrer, provisioner eller andre penge- eller naturalieydelser, idet medlemsstaten ved udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse, ikke havde vedtaget de love og administrative bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme dette delegerede direktiv, og idet den dermed heller ikke havde meddelt Europa-Kommissionen disse love og bestemmelser. |
| --- | --- |

1)

Republikken Slovenien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 14 i Kommissionens delegerede direktiv (EU) 2017/593 af 7. april 2016 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU for så vidt angår beskyttelse af kunders finansielle instrumenter og midler, produktstyringsforpligtelser og de regler, der finder anvendelse på levering eller modtagelse af gebyrer, provisioner eller andre penge- eller naturalieydelser, idet medlemsstaten ved udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse, ikke havde vedtaget de love og administrative bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme dette delegerede direktiv, og idet den dermed heller ikke havde meddelt Europa-Kommissionen disse love og bestemmelser.

| 2) | Republikken Slovenien betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Republikken Slovenien betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 155 af 6.5.2019.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/3 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/3

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. januar 2021 — LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht og Stichting Leefbaar Buitengebied mod College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Sustern (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Limburg — Nederlandene)

(Sag C-826/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - Århuskonventionen - artikel 9, stk. 2 og 3 - adgang til klage og domstolsprøvelse - ingen adgang til klage og domstolsprøvelse for offentligheden bortset fra den berørte offentlighed - søgsmålets antagelse til realitetsbehandling betinget af forudgående deltagelse i beslutningsprocessen)

(2021/C 72/04)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Limburg

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht og Stichting Leefbaar Buitengebied

Sagsøgt: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Sustern

Konklusion

| 1) | Artikel 9, stk. 2, i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, der blev undertegnet i Aarhus den 25. juni 1998 og godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17. februar 2005, skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at medlemmer af »offentligheden« som omhandlet i denne konventions artikel 2, stk. 4, ikke som sådanne har adgang til klage og domstolsprøvelse med henblik på at anfægte en afgørelse, der er omfattet af anvendelsesområdet for denne konventions artikel 6. Derimod er den nævnte konventions artikel 9, stk. 3, til hinder for, at disse personer ikke har adgang til klage og domstolsprøvelse med henblik på at kunne påberåbe sig mere vidtgående rettigheder til at deltage i beslutningsprocessen, der kan være tildelt dem alene ved den nationale miljølovgivning i en medlemsstat. |
| --- | --- |

1)

Artikel 9, stk. 2, i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, der blev undertegnet i Aarhus den 25. juni 1998 og godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17. februar 2005, skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at medlemmer af »offentligheden« som omhandlet i denne konventions artikel 2, stk. 4, ikke som sådanne har adgang til klage og domstolsprøvelse med henblik på at anfægte en afgørelse, der er omfattet af anvendelsesområdet for denne konventions artikel 6. Derimod er den nævnte konventions artikel 9, stk. 3, til hinder for, at disse personer ikke har adgang til klage og domstolsprøvelse med henblik på at kunne påberåbe sig mere vidtgående rettigheder til at deltage i beslutningsprocessen, der kan være tildelt dem alene ved den nationale miljølovgivning i en medlemsstat.

| 2) | Artikel 9, stk. 2, i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, der blev undertegnet i Århus den 25. juni 1998 og godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved afgørelse 2005/370, skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at antagelsen af de i denne bestemmelse omhandlede klager eller søgsmål, der indgives af ikke-statslige organisationer, som udgør en del af den »berørte offentlighed« som omhandlet i denne konventions artikel 2, stk. 5, til realitetsbehandling, betinges af disse organisationers deltagelse i forberedelsesproceduren forud for den anfægtede afgørelse, selv om denne betingelse ikke finder anvendelse, når det ikke med rimelighed kan foreholdes dem, at de ikke har deltaget deri. Derimod er den nævnte konventions artikel 9, stk. 3, ikke til hinder for, at antagelsen af en klage eller et søgsmål, som omhandlet i denne bestemmelse, til realitetsbehandling betinges af sagsøgerens deltagelse i forberedelsesproceduren forud for den anfægtede afgørelse, medmindre det, henset til sagens omstændigheder, ikke med rimelighed kan foreholdes sagsøgeren, at denne ikke er indtrådt i denne sag. |
| --- | --- |

2)

Artikel 9, stk. 2, i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, der blev undertegnet i Århus den 25. juni 1998 og godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved afgørelse 2005/370, skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at antagelsen af de i denne bestemmelse omhandlede klager eller søgsmål, der indgives af ikke-statslige organisationer, som udgør en del af den »berørte offentlighed« som omhandlet i denne konventions artikel 2, stk. 5, til realitetsbehandling, betinges af disse organisationers deltagelse i forberedelsesproceduren forud for den anfægtede afgørelse, selv om denne betingelse ikke finder anvendelse, når det ikke med rimelighed kan foreholdes dem, at de ikke har deltaget deri. Derimod er den nævnte konventions artikel 9, stk. 3, ikke til hinder for, at antagelsen af en klage eller et søgsmål, som omhandlet i denne bestemmelse, til realitetsbehandling betinges af sagsøgerens deltagelse i forberedelsesproceduren forud for den anfægtede afgørelse, medmindre det, henset til sagens omstændigheder, ikke med rimelighed kan foreholdes sagsøgeren, at denne ikke er indtrådt i denne sag.

---

(1)  EUT C 122 af 1.4.2019.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/4 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/4

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. januar 2021 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik

(Sag C-63/19) (1)

(Traktatbrud - artikel 258 TEUF - direktiv 2003/96/EF - beskatning af energiprodukter og elektricitet - artikel 4 og 19 - lovgivning vedtaget af en selvstyrende region i en medlemsstat - bidrag til køb af benzin og dieselolie, der er pålagt punktafgifter - artikel 6, litra c) - fritagelse for eller nedsættelse af punktafgifter - begrebet »hel eller delvis refusion« af afgift - intet bevis for en forbindelse mellem dette bidrag og punktafgifter)

(2021/C 72/05)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og F. Tomat, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato G.M. De Socio)

Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Kongeriget Spanien (ved S. Jiménez García og J. Rodríguez de la Rúa, som befuldmægtiget)

Konklusion

| 1) | Den Italienske Republik frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Italienske Republik frifindes.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

| 3) | Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 112 af 25.3.2019.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/5 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/5

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 14. januar 2021 — Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ERCEA) mod Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis

(Sag C-280/19 P) (1)

(Appel - voldgiftsbestemmelse - Minatran-aftalen indgået inden for rammerne af det syvende rammeprogram - støtteberettigede omkostninger - debitnota udstedt af ERCEA - tilbagesøgning af udbetalte beløb - personaleudgifter og indirekte omkostninger, der svarer til disse personaleudgifter - pligt til alene at gennemføre arbejdet i støttemodtagerens lokaler - modtagerens tilsyn - modtagerens sædvanlige praksis)

(2021/C 72/06)

Processprog: græsk

Parter

Appellant: Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ved F. Sgritta og M. Pesquera Alonso, som befuldmægtigede, bistået af dikigoros E. Kourakis)

Den anden part i appelsagen: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (ved dikigoros V. Christianos)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ERCEA) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd (ERCEA) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 182 af 27.5.2019.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/5 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/5

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. januar 2021 — K.S. og M.H.K mod The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (sag C-322/19), R.A.T. og D.S. mod Minister for Justice and Equality (sag C-385/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irland) og International Protection Appeals Tribunal — Irland)

(Forenede sager C-322/19 og C-385/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - grænsekontrol, asyl og indvandring - international beskyttelse - standarder for modtagelse af ansøgere om international beskyttelse - direktiv 2013/33/EU - tredjelandsstatsborger, som fra én EU-medlemsstat er indrejst i en anden medlemsstat, men som kun har ansøgt om international beskyttelse i sidstnævnte - afgørelse om overførsel til den første medlemsstat - forordning (EU) nr. 604/2013 - adgang til arbejdsmarkedet som ansøger om international beskyttelse)

(2021/C 72/07)

Processprog: engelsk

De forelæggende retter

High Court (Irland) og International Protection Appeals Tribunal

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: KS og MHK (sag C-322/19), R.A.T. og D.S (sag C-385/19)

Sagsøgte: The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (sag C-322/19) og Minister for Justice and Equality (sag C-385/19)

Konklusion

| 1) | En national ret skal tage hensyn til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse — der i henhold til artikel 1 og 2 samt artikel 4a, stk. 1, i protokol (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed ikke finder anvendelse i den medlemsstat, hvor denne ret befinder sig — ved fortolkningen af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/33/EU af 26. juni 2013 om fastlæggelse af standarder for modtagelse af ansøgere om international beskyttelse, der til gengæld finder anvendelse i den nævnte medlemsstat i henhold til denne protokols artikel 4. |
| --- | --- |

1)

En national ret skal tage hensyn til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse — der i henhold til artikel 1 og 2 samt artikel 4a, stk. 1, i protokol (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed ikke finder anvendelse i den medlemsstat, hvor denne ret befinder sig — ved fortolkningen af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/33/EU af 26. juni 2013 om fastlæggelse af standarder for modtagelse af ansøgere om international beskyttelse, der til gengæld finder anvendelse i den nævnte medlemsstat i henhold til denne protokols artikel 4.

| 2) | Artikel 15 i direktiv 2013/33 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en ansøger om international beskyttelse nægtes adgang til arbejdsmarkedet, alene fordi der er truffet en afgørelse om overførsel af ansøgeren i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne. |
| --- | --- |

2)

Artikel 15 i direktiv 2013/33 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en ansøger om international beskyttelse nægtes adgang til arbejdsmarkedet, alene fordi der er truffet en afgørelse om overførsel af ansøgeren i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne.

| 3) | Artikel 15, stk. 1, i direktiv 2013/33 skal fortolkes således, at:






  — | en ansøger om international beskyttelse kan tilskrives den forsinkede vedtagelse af en afgørelse i første instans vedrørende en ansøgning om international beskyttelse, der er forårsaget af, at ansøgeren ikke har samarbejdet med de kompetente myndigheder |
| --- | --- | --- |

3)

Artikel 15, stk. 1, i direktiv 2013/33 skal fortolkes således, at:

—

en ansøger om international beskyttelse kan tilskrives den forsinkede vedtagelse af en afgørelse i første instans vedrørende en ansøgning om international beskyttelse, der er forårsaget af, at ansøgeren ikke har samarbejdet med de kompetente myndigheder

| — | en medlemsstat ikke kan tilskrive en ansøger om international beskyttelse den forsinkede vedtagelse af en afgørelse i første instans vedrørende en ansøgning om international beskyttelse med den begrundelse, at den pågældende ikke har indgivet sin ansøgning i den første medlemsstat, hvori vedkommende er indrejst som omhandlet i artikel 13 i forordning nr. 604/2013 |
| --- | --- |

—

en medlemsstat ikke kan tilskrive en ansøger om international beskyttelse den forsinkede vedtagelse af en afgørelse i første instans vedrørende en ansøgning om international beskyttelse med den begrundelse, at den pågældende ikke har indgivet sin ansøgning i den første medlemsstat, hvori vedkommende er indrejst som omhandlet i artikel 13 i forordning nr. 604/2013

| — | en medlemsstat ikke kan tilskrive en ansøger om international beskyttelse den forsinkede behandling af den pågældendes ansøgning, der følger af, at ansøgeren har anlagt sag, der har opsættende virkning, til prøvelse af en afgørelse om overførsel af den pågældende i medfør af forordning nr. 604/2013. |
| --- | --- |

—

en medlemsstat ikke kan tilskrive en ansøger om international beskyttelse den forsinkede behandling af den pågældendes ansøgning, der følger af, at ansøgeren har anlagt sag, der har opsættende virkning, til prøvelse af en afgørelse om overførsel af den pågældende i medfør af forordning nr. 604/2013.

---

(1)  EUT C 220 af 1.7.2019 og

EUT C 255 af 29.7.2019.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/6 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/6

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — Bundesrepublik Deutschland mod XT (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)

(Sag C-507/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fælles politik for asyl og subsidiær beskyttelse - standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse - direktiv 2011/95/EU - artikel 12 - udelukkelse fra anerkendelse som flygtning - statsløs af palæstinensisk oprindelse, der er registreret hos De Forenede Nationers Nødhjælps- og Arbejdsagentur for palæstinensiske flygtninge i Mellemøsten (UNRWA) - betingelserne for uden videre at have ret til at blive omfattet af direktiv 2011/95 - bortfald af UNRWA’s beskyttelse eller bistand)

(2021/C 72/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bundesrepublik Deutschland

Sagsøgt: XT

Konklusion

| 1) | Artikel 12, stk. 1, litra a), andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse skal fortolkes således, at der med henblik på at afgøre, om den beskyttelse eller bistand, der ydes af De Forenede Nationers Nødhjælps- og Arbejdsagentur for palæstinensiske Flygtninge i Mellemøsten (UNRWA), er bortfaldet, inden for rammerne af en individuel vurdering af samtlige relevante forhold vedrørende den omhandlede situation skal tages hensyn til alle sektorer i UNRWA’s operationsområde, som en statsløs af palæstinensisk oprindelse, der har forladt operationsområdet, har en konkret mulighed for at opnå adgang til og for at opholde sig i sikkerhed i. |
| --- | --- |

1)

Artikel 12, stk. 1, litra a), andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse skal fortolkes således, at der med henblik på at afgøre, om den beskyttelse eller bistand, der ydes af De Forenede Nationers Nødhjælps- og Arbejdsagentur for palæstinensiske Flygtninge i Mellemøsten (UNRWA), er bortfaldet, inden for rammerne af en individuel vurdering af samtlige relevante forhold vedrørende den omhandlede situation skal tages hensyn til alle sektorer i UNRWA’s operationsområde, som en statsløs af palæstinensisk oprindelse, der har forladt operationsområdet, har en konkret mulighed for at opnå adgang til og for at opholde sig i sikkerhed i.

| 2) | Artikel 12, stk. 1, litra a), andet punktum, i direktiv 2011/95 skal fortolkes således, at UNRWA’s beskyttelse eller bistand ikke kan anses for at være bortfaldet, når en statsløs af palæstinensisk oprindelse har forladt UNRWA’s operationsområde ved at forlade en sektor i dette operationsområde, hvor den pågældende befandt sig i en alvorlig tilstand af personlig usikkerhed, og hvor dette organ ikke var i stand til at yde denne statsløse sin beskyttelse eller bistand, hvis den statsløse person dels frivilligt var rejst til denne sektor fra en anden sektor i nævnte operationsområde, hvor den pågældende ikke befandt sig i en alvorlig tilstand af personlig usikkerhed, og hvor den pågældende kunne modtage dette organs beskyttelse eller bistand, dels på grundlag af konkrete oplysninger, som den pågældende var i besiddelse af, hverken med rimelighed kunne forvente at modtage UNRWA’s beskyttelse eller bistand i den sektor, hvortil den pågældende rejste, eller kunne forvente inden for en kortere tidshorisont at kunne vende tilbage til den sektor, som vedkommende forlod, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

2)

Artikel 12, stk. 1, litra a), andet punktum, i direktiv 2011/95 skal fortolkes således, at UNRWA’s beskyttelse eller bistand ikke kan anses for at være bortfaldet, når en statsløs af palæstinensisk oprindelse har forladt UNRWA’s operationsområde ved at forlade en sektor i dette operationsområde, hvor den pågældende befandt sig i en alvorlig tilstand af personlig usikkerhed, og hvor dette organ ikke var i stand til at yde denne statsløse sin beskyttelse eller bistand, hvis den statsløse person dels frivilligt var rejst til denne sektor fra en anden sektor i nævnte operationsområde, hvor den pågældende ikke befandt sig i en alvorlig tilstand af personlig usikkerhed, og hvor den pågældende kunne modtage dette organs beskyttelse eller bistand, dels på grundlag af konkrete oplysninger, som den pågældende var i besiddelse af, hverken med rimelighed kunne forvente at modtage UNRWA’s beskyttelse eller bistand i den sektor, hvortil den pågældende rejste, eller kunne forvente inden for en kortere tidshorisont at kunne vende tilbage til den sektor, som vedkommende forlod, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 348 af 14.10.2019.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/7 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/7

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. januar 2021 — straffesag mod MM (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgarien)

(Sag C-414/20 PPU) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - præjudiciel forelæggelse efter hasteproceduren - retligt samarbejde i straffesager - europæisk arrestordre - rammeafgørelse 2002/584/RIA - procedurer for overgivelse mellem medlemsstaterne - artikel 6, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, litra c) - europæisk arrestordre udstedt på grundlag af en national retsakt om tiltalerejsning - begrebet »arrestordre eller en anden eksigibel afgørelse med samme retskraft« - manglende national arrestordre - konsekvenser - effektiv domstolsbeskyttelse - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

(2021/C 72/09)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Spetsializiran nakazatelen sad

Parter i hovedsagen

MM

Procesdeltager: Spetsializirana prokuratura

Konklusion

| 1) | Artikel 6, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at egenskaben af »udstedende judiciel myndighed« som omhandlet i denne bestemmelse ikke afhænger af, om der kan foretages en domstolskontrol af afgørelsen om udstedelse af en europæisk arrestordre og af den nationale afgørelse, hvorpå denne ordre er støttet. |
| --- | --- |

1)

Artikel 6, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at egenskaben af »udstedende judiciel myndighed« som omhandlet i denne bestemmelse ikke afhænger af, om der kan foretages en domstolskontrol af afgørelsen om udstedelse af en europæisk arrestordre og af den nationale afgørelse, hvorpå denne ordre er støttet.

| 2) | Artikel 8, stk. 1, litra c), i rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at en europæisk arrestordre skal anses for ugyldig, såfremt den ikke har grundlag i en »[national] arrestordre eller en anden eksigibel afgørelse med samme retskraft« som omhandlet i denne bestemmelse. Dette begreb omfatter nationale foranstaltninger, der vedtages af en judiciel myndighed med henblik på eftersøgning og anholdelse af en person, der er genstand for strafforfølgning, med det formål at fremstille vedkommende for en domstol med henblik på gennemførelse af straffesagen. Det påhviler den forelæggende ret at efterprøve, om en national afgørelse om tiltalerejsning som den, der ligger til grund for den i hovedsagen omhandlede europæiske arrestordre, har sådanne retsvirkninger. |
| --- | --- |

2)

Artikel 8, stk. 1, litra c), i rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at en europæisk arrestordre skal anses for ugyldig, såfremt den ikke har grundlag i en »[national] arrestordre eller en anden eksigibel afgørelse med samme retskraft« som omhandlet i denne bestemmelse. Dette begreb omfatter nationale foranstaltninger, der vedtages af en judiciel myndighed med henblik på eftersøgning og anholdelse af en person, der er genstand for strafforfølgning, med det formål at fremstille vedkommende for en domstol med henblik på gennemførelse af straffesagen. Det påhviler den forelæggende ret at efterprøve, om en national afgørelse om tiltalerejsning som den, der ligger til grund for den i hovedsagen omhandlede europæiske arrestordre, har sådanne retsvirkninger.

| 3) | Rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, sammenholdt med den i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder sikrede ret til en effektiv domstolsbeskyttelse, skal fortolkes således, at den, når den udstedende medlemsstats lovgivning ikke indeholder bestemmelser, der foreskriver en domstolsprøvelse med henblik på at kontrollere de betingelser, hvorunder en europæisk arrestordre er blevet udstedt af en myndighed, der deltager i forvaltningen af denne medlemsstats retspleje, men ikke selv er en domstol, gør det muligt for den nationale retsinstans, som skal påkende en sag, der er anlagt til prøvelse af lovligheden af opretholdelsen af en varetægtsfængsling af en person, der er blevet overgivet i medfør af en europæisk arrestordre, som er udstedt på grundlag af en national retsakt, der ikke kan betegnes som en »[national] arrestordre eller en anden eksigibel afgørelse med samme retskraft« som omhandlet i denne rammeafgørelses artikel 8, stk. 1, litra c), og i forbindelse med hvilken det er gjort gældende, at denne europæiske arrestordre er ugyldig i henhold til EU-retten, at erklære sig kompetent til at foretage en sådan kontrol af gyldigheden.
  Rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, sammenholdt med den i artikel 47 i chartret for grundlæggende rettigheder sikrede ret til en effektiv domstolsbeskyttelse, skal fortolkes således, at den ikke kræver, at den nationale rets konstatering af, at den omhandlede europæiske arrestordre er blevet udstedt i strid med denne rammeafgørelses artikel 8, stk. 1, litra c), for så vidt som den ikke har grundlag i en »[national] arrestordre eller en anden eksigibel afgørelse med samme retskraft« som omhandlet i denne bestemmelse, har til følge, at den person, der er blevet varetægtsfængslet, efter at den fuldbyrdende medlemsstat har overgivet vedkommende til den udstedende medlemsstat, skal løslades. Det påhviler derfor den forelæggende ret i overensstemmelse med den nationale lovgivning at afgøre, hvilke konsekvenser den omstændighed, at der ikke foreligger en sådan national retsakt som retsgrundlag for den omhandlede europæiske arrestordre, kan have for afgørelsen af, hvorvidt varetægtsfængslingen af den tiltalte skal opretholdes. |
| --- | --- |

3)

Rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, sammenholdt med den i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder sikrede ret til en effektiv domstolsbeskyttelse, skal fortolkes således, at den, når den udstedende medlemsstats lovgivning ikke indeholder bestemmelser, der foreskriver en domstolsprøvelse med henblik på at kontrollere de betingelser, hvorunder en europæisk arrestordre er blevet udstedt af en myndighed, der deltager i forvaltningen af denne medlemsstats retspleje, men ikke selv er en domstol, gør det muligt for den nationale retsinstans, som skal påkende en sag, der er anlagt til prøvelse af lovligheden af opretholdelsen af en varetægtsfængsling af en person, der er blevet overgivet i medfør af en europæisk arrestordre, som er udstedt på grundlag af en national retsakt, der ikke kan betegnes som en »[national] arrestordre eller en anden eksigibel afgørelse med samme retskraft« som omhandlet i denne rammeafgørelses artikel 8, stk. 1, litra c), og i forbindelse med hvilken det er gjort gældende, at denne europæiske arrestordre er ugyldig i henhold til EU-retten, at erklære sig kompetent til at foretage en sådan kontrol af gyldigheden.

Rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, sammenholdt med den i artikel 47 i chartret for grundlæggende rettigheder sikrede ret til en effektiv domstolsbeskyttelse, skal fortolkes således, at den ikke kræver, at den nationale rets konstatering af, at den omhandlede europæiske arrestordre er blevet udstedt i strid med denne rammeafgørelses artikel 8, stk. 1, litra c), for så vidt som den ikke har grundlag i en »[national] arrestordre eller en anden eksigibel afgørelse med samme retskraft« som omhandlet i denne bestemmelse, har til følge, at den person, der er blevet varetægtsfængslet, efter at den fuldbyrdende medlemsstat har overgivet vedkommende til den udstedende medlemsstat, skal løslades. Det påhviler derfor den forelæggende ret i overensstemmelse med den nationale lovgivning at afgøre, hvilke konsekvenser den omstændighed, at der ikke foreligger en sådan national retsakt som retsgrundlag for den omhandlede europæiske arrestordre, kan have for afgørelsen af, hvorvidt varetægtsfængslingen af den tiltalte skal opretholdes.

---

(1)  EUT C 390 af 16.11.2020.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/8 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/8

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 15. juni 2020 — Airhelp Limited mod Austrian Airlines AG

(Sag C-264/20)

(2021/C 72/10)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Korneuburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Airhelp Limited

Sagsøgt: Austrian Airlines AG

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at en aflysning af en flyvning skyldes usædvanlige omstændigheder, hvis aflysningen beror på, at et andet fly skubbes tilbage fra en gate, der ligger over for, hvorved et højderor på det fly, der var planlagt anvendt til den senere aflyste flyvning, blev beskadiget? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at en aflysning af en flyvning skyldes usædvanlige omstændigheder, hvis aflysningen beror på, at et andet fly skubbes tilbage fra en gate, der ligger over for, hvorved et højderor på det fly, der var planlagt anvendt til den senere aflyste flyvning, blev beskadiget?

| 2) | Skal denne forordnings artikel 5, stk. 3, og artikel 7 fortolkes således, at det transporterende luftfartsselskab, der gør gældende, at aflysningen skyldes usædvanlige omstændigheder, kun kan påberåbe sig ansvarsfritagelsesgrunden i forordningens artikel 5, stk. 3, hvis det også kan bevise, at følgerne af aflysningen for passageren ikke kunne været undgået ved ombooking til en erstatningsrejse? |
| --- | --- |

2)

Skal denne forordnings artikel 5, stk. 3, og artikel 7 fortolkes således, at det transporterende luftfartsselskab, der gør gældende, at aflysningen skyldes usædvanlige omstændigheder, kun kan påberåbe sig ansvarsfritagelsesgrunden i forordningens artikel 5, stk. 3, hvis det også kan bevise, at følgerne af aflysningen for passageren ikke kunne været undgået ved ombooking til en erstatningsrejse?

| 3) | Skal en ombooking som omhandlet i det andet spørgsmål opfylde nærmere tidsmæssige eller kvalitative kriterier, særligt de kriterier, der er nævnt i forordningens artikel 5, stk. 1, litra c), nr. iii), eller i artikel 8, stk. 1, litra b) og c)? |
| --- | --- |

3)

Skal en ombooking som omhandlet i det andet spørgsmål opfylde nærmere tidsmæssige eller kvalitative kriterier, særligt de kriterier, der er nævnt i forordningens artikel 5, stk. 1, litra c), nr. iii), eller i artikel 8, stk. 1, litra b) og c)?

Ved kendelse af 14. januar 2021 har Den Europæiske Unions Domstol (Niende Afdeling) fastslået følgende:

| 1. | Artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til lufthavnspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at en kollision mellem højderoret på et fly, der står på en standplads, og en winglet på et fly tilhørende et andet luftfartsselskab, som forårsages ved sidstnævnte flys bevægelse, er omfattet af begrebet »usædvanlige omstændigheder« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i denne bestemmelse. |
| --- | --- |

1.

Artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til lufthavnspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at en kollision mellem højderoret på et fly, der står på en standplads, og en winglet på et fly tilhørende et andet luftfartsselskab, som forårsages ved sidstnævnte flys bevægelse, er omfattet af begrebet »usædvanlige omstændigheder« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i denne bestemmelse.

| 2. | Artikel 5, stk. 1, litra c), i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at det forhold, at et luftfartsselskab foretager en omlægning af rejsen for en passager med et fly, hvormed passageren når sit endelige bestemmelsessted dagen efter den oprindeligt planlagte ankomstdag, i tilfælde af, at det oprindeligt planlagte fly aflyses på grund af usædvanlige omstændigheder, udgør en »forholdsregel, der med rimelighed kunne træffes«, som fritager denne virksomhed fra sin forpligtelse til at betale kompensation som fastsat i denne forordnings artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 1, medmindre der var en anden mulighed for direkte eller indirekte omlægning af rejsen med en flyafgang gennemført af dette luftfartsselskab eller med et andet luftfartsselskab med ankomst med en mindre forsinkelse end det pågældende luftfartsselskabs næste flyafgang, bortset fra hvis sidstnævnte godtgør, at gennemførelsen af en sådan omlægning af rejsen ville have været urimeligt belastende for det henset til virksomhedens kapacitet på det relevante tidspunkt, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

2.

Artikel 5, stk. 1, litra c), i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at det forhold, at et luftfartsselskab foretager en omlægning af rejsen for en passager med et fly, hvormed passageren når sit endelige bestemmelsessted dagen efter den oprindeligt planlagte ankomstdag, i tilfælde af, at det oprindeligt planlagte fly aflyses på grund af usædvanlige omstændigheder, udgør en »forholdsregel, der med rimelighed kunne træffes«, som fritager denne virksomhed fra sin forpligtelse til at betale kompensation som fastsat i denne forordnings artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 1, medmindre der var en anden mulighed for direkte eller indirekte omlægning af rejsen med en flyafgang gennemført af dette luftfartsselskab eller med et andet luftfartsselskab med ankomst med en mindre forsinkelse end det pågældende luftfartsselskabs næste flyafgang, bortset fra hvis sidstnævnte godtgør, at gennemførelsen af en sådan omlægning af rejsen ville have været urimeligt belastende for det henset til virksomhedens kapacitet på det relevante tidspunkt, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til lufthavnspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/9 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/9

---

Appel iværksat den 2. juli 2020 af Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil — Gardanne) og Friends of the Irish Environment CLG til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 6. maj 2020 i sag T-141/19, Sabo m.fl. mod Parlamentet og Rådet

(Sag C-297/20 P)

(2021/C 72/11)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil — Gardanne) og Friends of the Irish Environment CLG (ved solicitors R. Smith og C. Day, barristers P. Lockley og B. Mitchell, og D. Wolfe, QC)

De andre parter i appelsagen: Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

Domstolen (Ottende Afdeling) har ved kendelse af 14. januar 2021 forkastet appellen som åbenbart ugrundet og pålagt appellanterne at bære deres egne omkostninger.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/10 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/10

---

Appel iværksat den 17. juli 2020 af Veselin Atanasov Vasilev til prøvelse af kendelse afsagt af Retten den 7. juli 2020 i sag T-273/20, Vasilev mod Bulgarien

(Sag C-320/20 P)

(2021/C 72/12)

Processprog: bulgarsk

Parter

Appellant: Veselin Atanasov Vasilev (ved адвокат B. Kolev)

Den anden part i appelsagen: Republikken Bulgarien

Med kendelse af 12. januar 2021 har Domstolen (Syvende Afdeling) afvist appellen.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/10 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/10

---

Appel iværksat den 24. august 2020 af Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 10. juni 2020 i sag T-577/19 — Leinfelder Uhren München mod EUIPO

(Sag C-401/20 P)

(2021/C 72/13)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (ved Rechtsanwalt S. Lüft)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Thomas Schafft

Domstolen (Afdelingen for bevilling af appel) har ved kendelse af 19. januar 2021 besluttet, at appellen ikke admitteres, og bestemt, at Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG bærer sine egne omkostninger.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/10 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Wien (Østrig) den 26. oktober 2020 — CR, GF og TY

(Sag C-560/20)

(2021/C 72/14)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Wien

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: CR, GF og TY

Sagsøgt myndighed: Landeshauptmann von Wien

Præjudicielle spørgsmål

| I. | Kan forældre, der er tredjelandsstatsborgere, til en flygtning, som ansøgte om asyl som uledsaget mindreårig, og som blev tilkendt asyl, mens vedkommende stadig var mindreårig, fortsat påberåbe sig artikel 2, litra f), sammenholdt med artikel 10, stk. 3, litra a), i Rådets direktiv 2003/86/EF (1), når flygtningen efter tilkendelsen af asyl, men under behandlingen af sagen om tildeling af en opholdstilladelse til vedkommendes forældre, er blevet myndig? |
| --- | --- |

I.

Kan forældre, der er tredjelandsstatsborgere, til en flygtning, som ansøgte om asyl som uledsaget mindreårig, og som blev tilkendt asyl, mens vedkommende stadig var mindreårig, fortsat påberåbe sig artikel 2, litra f), sammenholdt med artikel 10, stk. 3, litra a), i Rådets direktiv 2003/86/EF (1), når flygtningen efter tilkendelsen af asyl, men under behandlingen af sagen om tildeling af en opholdstilladelse til vedkommendes forældre, er blevet myndig?

| II. | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Er det i et sådant tilfælde nødvendigt, at tredjelandsstatsborgerens forældre overholder den i Domstolens dom af 12. april 2018, C-550/16, A og S (2), præmis 61, nævnte frist for at indgive ansøgning om familiesammenføring på »principielt [...] tre måneder fra den dato, hvor den pågældende mindreårige opnåede flygtningestatus«? |
| --- | --- |

II.

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Er det i et sådant tilfælde nødvendigt, at tredjelandsstatsborgerens forældre overholder den i Domstolens dom af 12. april 2018, C-550/16, A og S (2), præmis 61, nævnte frist for at indgive ansøgning om familiesammenføring på »principielt [...] tre måneder fra den dato, hvor den pågældende mindreårige opnåede flygtningestatus«?

| III. | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Skal en anerkendt flygtnings søster, som er tredjelandsstatsborger, tildeles opholdstilladelse direkte på grundlag af EU-retten, når flygtningens forældre i tilfælde af afslag på opholdstilladelse til flygtningens myndige søster reelt ville være tvunget til at give afkald på deres ret til familiesammenføring i henhold til artikel 10, stk. 3, litra a), i direktiv 2003/86/EF, fordi denne myndige søster til flygtningen på grund af sin helbredstilstand ubetinget har behov for sine forældres vedvarende pleje og derfor ikke kan forblive i oprindelseslandet alene? |
| --- | --- |

III.

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Skal en anerkendt flygtnings søster, som er tredjelandsstatsborger, tildeles opholdstilladelse direkte på grundlag af EU-retten, når flygtningens forældre i tilfælde af afslag på opholdstilladelse til flygtningens myndige søster reelt ville være tvunget til at give afkald på deres ret til familiesammenføring i henhold til artikel 10, stk. 3, litra a), i direktiv 2003/86/EF, fordi denne myndige søster til flygtningen på grund af sin helbredstilstand ubetinget har behov for sine forældres vedvarende pleje og derfor ikke kan forblive i oprindelseslandet alene?

| IV. | Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Hvilke kriterier skal anvendes ved vurderingen af, om en sådan ansøgning om familiesammenføring »principielt« er indgivet rettidigt inden for tre måneder som omhandlet i Domstolens dom af 12. april 2018, C-550/16, A og S, præmis 61? |
| --- | --- |

IV.

Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Hvilke kriterier skal anvendes ved vurderingen af, om en sådan ansøgning om familiesammenføring »principielt« er indgivet rettidigt inden for tre måneder som omhandlet i Domstolens dom af 12. april 2018, C-550/16, A og S, præmis 61?

| V. | Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Kan flygtningens forældre fortsat påberåbe sig deres ret til familiesammenføring i henhold til artikel 10, stk. 3, litra a), i direktiv 2003/86, hvis der er gået tre måneder og en dag mellem den dato, hvor den mindreårige blev anerkendt som flygtning, og deres ansøgning om familiesammenføring? |
| --- | --- |

V.

Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Kan flygtningens forældre fortsat påberåbe sig deres ret til familiesammenføring i henhold til artikel 10, stk. 3, litra a), i direktiv 2003/86, hvis der er gået tre måneder og en dag mellem den dato, hvor den mindreårige blev anerkendt som flygtning, og deres ansøgning om familiesammenføring?

| VI. | Kan en medlemsstat i en sag om familiesammenføring i henhold til artikel 10, stk. 3, litra a), i direktiv 2003/86/EF af flygtningens forældre principielt kræve, at de opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/86? |
| --- | --- |

VI.

Kan en medlemsstat i en sag om familiesammenføring i henhold til artikel 10, stk. 3, litra a), i direktiv 2003/86/EF af flygtningens forældre principielt kræve, at de opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/86?

| VII. | Afhænger kravet om opfyldelse af de i artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/86/EF nævnte betingelser i forbindelse med en familiesammenføring i henhold til artikel 10, stk. 3, litra a), i direktiv 2003/86 af, om ansøgningen om familiesammenføring som omhandlet i artikel 12, stk. 1, tredje afsnit, i direktiv 2003/86/EF er indgivet inden for en frist på tre måneder efter tilkendelsen af flygtningestatus? |
| --- | --- |

VII.

Afhænger kravet om opfyldelse af de i artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/86/EF nævnte betingelser i forbindelse med en familiesammenføring i henhold til artikel 10, stk. 3, litra a), i direktiv 2003/86 af, om ansøgningen om familiesammenføring som omhandlet i artikel 12, stk. 1, tredje afsnit, i direktiv 2003/86/EF er indgivet inden for en frist på tre måneder efter tilkendelsen af flygtningestatus?

---

(1)  Rådets direktiv 2003/86/EF af 22.9.2003 om ret til familiesammenføring (EUT 2003, L 251, s. 12).

(2)  EU:C:2018:248.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/11 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Köln (Tyskland) den 19. november 2020 — M2Beauté Cosmetics GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-616/20)

(2021/C 72/15)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: M2Beauté Cosmetics GmbH

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland, ved Bundesinstitut für Arzneimittel und Medizinprodukte

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er en national myndighed ved klassificeringen af et kosmetisk produkt som lægemiddel efter funktion som omhandlet i artikel 1, nr. 2, litra b), i direktiv 2001/83/EF (1), som omfatter en prøvelse af alle produktets karakteristika, berettiget til at støtte den påkrævede videnskabelige konstatering af produktets farmakologiske egenskaber samt dets risici på en såkaldt »strukturanalogi«, hvis det anvendte virksomme stof er en nyudvikling, som i sin struktur kan sammenlignes med allerede kendte og undersøgte farmakologiske virksomme stoffer, men ansøgeren ikke forelægger omfattende farmakologiske, toksikologiske eller kliniske undersøgelser af det nye stof med hensyn til dets virkninger og dosering, som kun er påkrævede, hvis direktiv 2001/83/EF finder anvendelse? |
| --- | --- |

1)

Er en national myndighed ved klassificeringen af et kosmetisk produkt som lægemiddel efter funktion som omhandlet i artikel 1, nr. 2, litra b), i direktiv 2001/83/EF (1), som omfatter en prøvelse af alle produktets karakteristika, berettiget til at støtte den påkrævede videnskabelige konstatering af produktets farmakologiske egenskaber samt dets risici på en såkaldt »strukturanalogi«, hvis det anvendte virksomme stof er en nyudvikling, som i sin struktur kan sammenlignes med allerede kendte og undersøgte farmakologiske virksomme stoffer, men ansøgeren ikke forelægger omfattende farmakologiske, toksikologiske eller kliniske undersøgelser af det nye stof med hensyn til dets virkninger og dosering, som kun er påkrævede, hvis direktiv 2001/83/EF finder anvendelse?

| 2) | Skal artikel 1, nr. 2, litra b), i direktiv 2001/83/EF fortolkes således, at et produkt, der markedsføres som kosmetisk produkt, og som mærkbart påvirker de fysiologiske funktioner ved at udøve en farmakologisk virkning, kun skal anses for et lægemiddel efter funktion, hvis det har en konkret positiv virkning, som fremmer sundheden? Er det i denne forbindelse også tilstrækkeligt, at produktet overvejende har en positiv virkning på udseendet, som indirekte er gavnlig for sundheden gennem øget følelse af selvværd eller velbefindende? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 1, nr. 2, litra b), i direktiv 2001/83/EF fortolkes således, at et produkt, der markedsføres som kosmetisk produkt, og som mærkbart påvirker de fysiologiske funktioner ved at udøve en farmakologisk virkning, kun skal anses for et lægemiddel efter funktion, hvis det har en konkret positiv virkning, som fremmer sundheden? Er det i denne forbindelse også tilstrækkeligt, at produktet overvejende har en positiv virkning på udseendet, som indirekte er gavnlig for sundheden gennem øget følelse af selvværd eller velbefindende?

| 3) | Eller er det også et lægemiddel efter funktion, hvis dets positive virkning er begrænset til en forbedring af udseendet uden at være direkte eller indirekte gavnligt for sundheden, men det ikke udelukkende har sundhedsskadelige egenskaber og derfor ikke kan sammenlignes med et rusmiddel? |
| --- | --- |

3)

Eller er det også et lægemiddel efter funktion, hvis dets positive virkning er begrænset til en forbedring af udseendet uden at være direkte eller indirekte gavnligt for sundheden, men det ikke udelukkende har sundhedsskadelige egenskaber og derfor ikke kan sammenlignes med et rusmiddel?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6.11.2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT 2001, L 311, s. 67), som senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1243 af 20. juni 2019 om tilpasning (EUT 2019, L 198, s. 241).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/12 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/12

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba (Spanien) den 19. november 2020 — ZU og TV mod Ryanair Ltd

(Sag C-618/20)

(2021/C 72/16)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: ZU og TV

Sagsøgt: Ryanair Ltd

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan et luftfartsselskab, der via sit eget websted sælger flybilletter til flyvninger, som udføres under et andet luftfartsselskabs kode, anses for et transporterende luftfartsselskab som omhandlet i artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 261/2004 (1), med hensyn til de nævnte konkrete flyvninger, der sælges og udføres af et andet luftfartsselskab? |
| --- | --- |

1)

Kan et luftfartsselskab, der via sit eget websted sælger flybilletter til flyvninger, som udføres under et andet luftfartsselskabs kode, anses for et transporterende luftfartsselskab som omhandlet i artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 261/2004 (1), med hensyn til de nævnte konkrete flyvninger, der sælges og udføres af et andet luftfartsselskab?

| 2) | Kan et luftfartsselskab, der via sit eget websted sælger flybilletter til flyvninger, som udføres under et andet luftfartsselskabs kode, anses for et transporterende luftfartsselskab som omhandlet i artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 261/2004, med hensyn til de nævnte konkrete flyvninger, der sælges og udføres af et andet luftfartsselskab, når dette andet selskab, der udfører flyvningen, er en del af den samme koncern, som det selskab, der sælger flyvningen, tilhører? |
| --- | --- |

2)

Kan et luftfartsselskab, der via sit eget websted sælger flybilletter til flyvninger, som udføres under et andet luftfartsselskabs kode, anses for et transporterende luftfartsselskab som omhandlet i artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 261/2004, med hensyn til de nævnte konkrete flyvninger, der sælges og udføres af et andet luftfartsselskab, når dette andet selskab, der udfører flyvningen, er en del af den samme koncern, som det selskab, der sælger flyvningen, tilhører?

| 3) | Kan begrebet transporterende luftfartsselskab, der stiller transportydelser til rådighed, som omhandlet i artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 261/2004, sidestilles med begrebet kontraherende luftfartsselskab i Montrealkonventionens artikel 45? |
| --- | --- |

3)

Kan begrebet transporterende luftfartsselskab, der stiller transportydelser til rådighed, som omhandlet i artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 261/2004, sidestilles med begrebet kontraherende luftfartsselskab i Montrealkonventionens artikel 45?

| 4) | Kan begrebet transporterende luftfartsselskab, der stiller transportydelser til rådighed som omhandlet i artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 261/2004 sidestilles med begrebet faktisk luftfartsselskab i Montrealkonventionens artikel 45? |
| --- | --- |

4)

Kan begrebet transporterende luftfartsselskab, der stiller transportydelser til rådighed som omhandlet i artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 261/2004 sidestilles med begrebet faktisk luftfartsselskab i Montrealkonventionens artikel 45?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/13 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/13

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod OP

(Sag C-627/20)

(2021/C 72/17)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Köln

Parter i hovedsagen

Appellant: Deutsche Lufthansa AG

Indstævnt: OP

Præjudicielt spørgsmål

Er en strejke blandt et luftfartsselskabs egne medarbejdere på opfordring fra en fagforening en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1)?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/13 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/13

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod BA

(Sag C-628/20)

(2021/C 72/18)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Köln

Parter i hovedsagen

Appellant: Deutsche Lufthansa AG

Indstævnt: BA

Præjudicielt spørgsmål

Er en strejke blandt et luftfartsselskabs egne medarbejdere på opfordring fra en fagforening en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1)?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/14 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod LE

(Sag C-629/20)

(2021/C 72/19)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Deutsche Lufthansa AG

Sagsøgt: LE

Præjudicielt spørgsmål

Er en strejke blandt et luftfartsselskabs egne medarbejdere på opfordring fra en fagforening en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1)?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/14 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod CS

(Sag C-630/20)

(2021/C 72/20)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Köln

Parter i hovedsagen

Appellant: Deutsche Lufthansa AG

Indstævnt: CS

Præjudicielt spørgsmål

Er en strejke blandt et luftfartsselskabs egne medarbejdere på opfordring fra en fagforening en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1)?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/15 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Köln (Tyskland) den 23. november 2020 — Deutsche Lufthansa AG mod PR og TV

(Sag C-631/20)

(2021/C 72/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Köln

Parter i hovedsagen

Appellant: Deutsche Lufthansa AG

Indstævnt: PR og TV

Præjudicielt spørgsmål

Er en strejke blandt et luftfartsselskabs egne medarbejdere på opfordring fra en fagforening en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1)?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/15 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 8. december 2020 — Y GmbH mod Hauptzollamt

(Sag C-668/20)

(2021/C 72/22)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzhof

Parter i hovedsagen

Sagsøger og revisionsappellant: Y GmbH

Sagsøgt og revisionsindstævnt: Hauptzollamt

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal KN’s underposition 1302 19 05 (1) fortolkes således, at også ekstraheret vanilleoresin fortyndet med ethanol og vand, som består af godt 90 % (v/v) respektive 85 % (m/m) ethanol, op til 10 % (m/m) vand, 4,8 % (m/m) tørre restprodukter og 0,5 % (m/m) vanillin, skal tariferes i denne position, selv om ekstraherede oleoresiner ifølge bestemmelse 1, litra ij), til KN’s kapitel 13 ikke henhører under KN’s pos. 1302? |
| --- | --- |

1)

Skal KN’s underposition 1302 19 05 (1) fortolkes således, at også ekstraheret vanilleoresin fortyndet med ethanol og vand, som består af godt 90 % (v/v) respektive 85 % (m/m) ethanol, op til 10 % (m/m) vand, 4,8 % (m/m) tørre restprodukter og 0,5 % (m/m) vanillin, skal tariferes i denne position, selv om ekstraherede oleoresiner ifølge bestemmelse 1, litra ij), til KN’s kapitel 13 ikke henhører under KN’s pos. 1302?

| 2) | Henhører varer som beskrevet i det første forelagte spørgsmål under ekstraherede oleoresiner som omhandlet i KN’s underposition 3301 90 30? |
| --- | --- |

2)

Henhører varer som beskrevet i det første forelagte spørgsmål under ekstraherede oleoresiner som omhandlet i KN’s underposition 3301 90 30?

| 3) | Skal KN’s underposition 3302 10 90 fortolkes således, at varer som beskrevet i det første forelagte spørgsmål skal tariferes som en blanding af lugtstoffer eller en blanding (herunder alkoholiske opløsninger) på basis af et eller flere af disse stoffer, af den art der anvendes i fødevareindustrien? |
| --- | --- |

3)

Skal KN’s underposition 3302 10 90 fortolkes således, at varer som beskrevet i det første forelagte spørgsmål skal tariferes som en blanding af lugtstoffer eller en blanding (herunder alkoholiske opløsninger) på basis af et eller flere af disse stoffer, af den art der anvendes i fødevareindustrien?

| 4) | Henhører også varer i KN’s underposition 1302 19 05 eller ekstraheret oleoresin i KN’s underposition 3301 90 30 under aromastofferne som omhandlet i artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv 92/83/EØF (2)? |
| --- | --- |

4)

Henhører også varer i KN’s underposition 1302 19 05 eller ekstraheret oleoresin i KN’s underposition 3301 90 30 under aromastofferne som omhandlet i artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv 92/83/EØF (2)?

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1754 af 6.10.2015 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT 2015, L 285, s. 1).

(2)  Rådets direktiv 92/83/EØF af 19.10.1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (EFT 1992, L 316, s. 21).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/16 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 10. december 2020 — L GmbH mod FK

(Sag C-672/20)

(2021/C 72/23)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Korneuburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: L GmbH

Sagsøgt: FK

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at forordningen finder anvendelse på en passager, som allerede før han ankom til lufthavnen, har tjekket ind, og som ikke medbringer bagage til indlevering, som på oplysningstavlen i lufthavnen ser, at flyet er forsinket, som venter på yderligere oplysninger i gaten og henvender sig ved luftfartsselskabets skranke for at få oplysning om det reserverede flys afgangstidspunkt, som af sagsøgtes medarbejdere hverken får oplysning om, hvorvidt og hvornår flyet vil starte, eller et tilbud om en erstatningsflyvning, og som derefter selv reserverer en anden flyvning til sin endelige destination uden at boarde det oprindeligt reserverede fly? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at forordningen finder anvendelse på en passager, som allerede før han ankom til lufthavnen, har tjekket ind, og som ikke medbringer bagage til indlevering, som på oplysningstavlen i lufthavnen ser, at flyet er forsinket, som venter på yderligere oplysninger i gaten og henvender sig ved luftfartsselskabets skranke for at få oplysning om det reserverede flys afgangstidspunkt, som af sagsøgtes medarbejdere hverken får oplysning om, hvorvidt og hvornår flyet vil starte, eller et tilbud om en erstatningsflyvning, og som derefter selv reserverer en anden flyvning til sin endelige destination uden at boarde det oprindeligt reserverede fly?

| 2) | Skal artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 fortolkes således, at et luftfartsselskab ikke er forpligtet til at betale kompensation i henhold til artikel 7 i forordningen om passagerrettigheder, såfremt det når frem til passagerens endelige destination med en forsinkelse på 8 timer og 19 minutter, fordi flyvemaskinen på flyvningen forud for den foregående flyvning blev beskadiget ved et lynnedslag; den tilkaldte tekniker fra en servicevirksomhed, som luftfartsselskabet havde engageret, efter landingen kun konstaterede mindre skader, som ikke forringede flyvemaskinens funktionsdygtighed (»some minor findings«); flyvningen forud for den foregående flyvning blev gennemført; det i forbindelse med et »pre-flight check« før gennemførelsen af den foregående flyvning imidlertid viste sig, at flyvemaskinen foreløbigt ikke ville kunne anvendes, og luftfartsselskabet derfor i stedet for den oprindeligt planlagte og beskadigede flyvemaskine indsatte et erstatningsfly, som gennemførte den foregående flyvning med en forsinkelse ved afgang på 7 timer og 40 minutter? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 fortolkes således, at et luftfartsselskab ikke er forpligtet til at betale kompensation i henhold til artikel 7 i forordningen om passagerrettigheder, såfremt det når frem til passagerens endelige destination med en forsinkelse på 8 timer og 19 minutter, fordi flyvemaskinen på flyvningen forud for den foregående flyvning blev beskadiget ved et lynnedslag; den tilkaldte tekniker fra en servicevirksomhed, som luftfartsselskabet havde engageret, efter landingen kun konstaterede mindre skader, som ikke forringede flyvemaskinens funktionsdygtighed (»some minor findings«); flyvningen forud for den foregående flyvning blev gennemført; det i forbindelse med et »pre-flight check« før gennemførelsen af den foregående flyvning imidlertid viste sig, at flyvemaskinen foreløbigt ikke ville kunne anvendes, og luftfartsselskabet derfor i stedet for den oprindeligt planlagte og beskadigede flyvemaskine indsatte et erstatningsfly, som gennemførte den foregående flyvning med en forsinkelse ved afgang på 7 timer og 40 minutter?

| 3) | Skal artikel 5, stk. 3, i forordningen om passagerrettigheder fortolkes således, at alle forholdsregler, der med rimelighed kan træffes, omfatter et tilbud til passageren om ombooking til en anden flyvning, hvormed han ville have nået sin endelige destination med en forsinkelse på 5 timer (og faktisk også nåede den på grund af den reservation, som han foretog på eget initiativ), selv om luftfartsselskabet i stedet for den ikke længere anvendelige flyvemaskine gennemførte flyvningen med en erstatningsflyvemaskine, hvormed passageren ville have nået sin endelige destination med en forsinkelse på 8 timer og 19 minutter? |
| --- | --- |

3)

Skal artikel 5, stk. 3, i forordningen om passagerrettigheder fortolkes således, at alle forholdsregler, der med rimelighed kan træffes, omfatter et tilbud til passageren om ombooking til en anden flyvning, hvormed han ville have nået sin endelige destination med en forsinkelse på 5 timer (og faktisk også nåede den på grund af den reservation, som han foretog på eget initiativ), selv om luftfartsselskabet i stedet for den ikke længere anvendelige flyvemaskine gennemførte flyvningen med en erstatningsflyvemaskine, hvormed passageren ville have nået sin endelige destination med en forsinkelse på 8 timer og 19 minutter?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/17 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesarbeitsgericht (Tyskland) den 11. december 2020 — Industriegewerkschaft Metall (IG Metall) und ver.di — Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

(Sag C-677/20)

(2021/C 72/24)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesarbeitsgericht

Parter i hovedsagen

Ansøgere, sagsøgere og appellanter: Industriegewerkschaft Metall (IG Metall) og ver.di — Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft

Øvrige procesdeltagere: SAP SE, SE-Betriebsrat der SAP SE, Konzernbetriebsrat der SAP SE, Deutscher Bankangestellten-Verband e. V., Christliche Gewerkschaft Metall (CGM) og Verband angestellter Akademiker und leitender Angestellter der chemischen Industrie e. V.

Præjudicielt spørgsmål

Er § 21, stk. 6, i Gesetz über die Beteiligung der Arbeitnehmer in einer Europäischen Gesellschaft (lov om arbejdstagernes indflydelse i et europæisk selskab), hvoraf det vedrørende stiftelsen af et SE fremgår, at der skal fastsættes en særskilt udvælgelsesprocedure for personer, som foreslås af fagforeningerne, for så vidt angår et vist antal bestyrelsesmedlemmer, som repræsenterer medarbejderne, forenelig med artikel 4, stk. 4, i Rådets direktiv 2001/86/EF (1) af 8. oktober 2001 om fastsættelse af supplerende bestemmelser til statut for det europæiske selskab (SE) for så vidt angår medarbejderindflydelse?

---

(1)  EFT 2001, L 294, s. 22.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/17 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/17

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 23. november 2020 — AV mod Ministero della Giustizia og Den Italienske Republik (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale de Vicenza — Italien)

(Sag C-834/19) (1)

(2021/C 72/25)

Processprog: italiensk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 54 af 17.2.2020.

---

Retten

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/18 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/18

---

Rettens dom af 13. januar 2021 — Bezouaoui og HB Consultant mod Kommissionen

(Sag T-478/18) (1)

(Statsstøtte - uddannelse til sikker føring af bygge- og anlægsmaskiner - tilbagebetaling for uddannelse i Frankrig fra Organismes paritaires collecteurs agréés (godkendte organer, der opkræver bidrag til sociale sikringsordninger, OPCA) - afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte - begrebet statsstøtte - tilregnelse til staten - offentlig kontrol med midlerne)

(2021/C 72/26)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Hacène Bezouaoui (Avanne, Frankrig) og HB Consultant (Beure, Frankrig) (ved advokaterne J.-F. Henrotte og N. Neyrinck)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Georgieva-Kecsmar og K. Herrmann, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse C(2018)2075 final af 10. april 2018 om Den Franske Republiks angivelige statsstøtte SA.46897 (2018/NN) med hensyn til finansieringen af uddannelser, der indebærer opnåelse af et bevis for sikker føring af bygge- og anlægsmaskiner (certificat d’aptitude à la conduite d’engins de chantier en sécurité (CACES)).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | HB Consultant og Hacène Bezouaoui betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

HB Consultant og Hacène Bezouaoui betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 373 af 15.10.2018.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/18 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/18

---

Rettens dom af 13. januar 2021 — Helbert mod EUIPO

(Sag T-548/18) (1)

(Personalesag - ansættelse - meddelelse om udvælgelsesprøve - almindelig udvælgelsesprøve EUIPO/AD/01/17 - afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven - udvælgelseskomitéens sammensætning - stabilitet - ansvar)

(2021/C 72/27)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Lars Helbert (Alicante, Spanien) (ved advokat H. Tettenborn)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Lukošiūtė og K. Tóth, som befuldmægtigede, bistået af advokat B. Wägenbaur)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation for det første af afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EUIPO/AD/01/17 — Administratorer (AD6) inden for intellektuel ejendomsret den 1. december 2017 om ikke at opføre sagsøgerens navn på den reserveliste, der blev oprettet med henblik på ansættelse af administratorer ved EUIPO, og for det andet af udvælgelseskomitéens afgørelse af 7. marts 2018 om afslag på sagsøgerens anmodning om fornyet behandling i dens endelige form, der forelå, efter at EUIPO den 8. juni 2018 havde truffet afgørelse om at afslå sagsøgerens klage, dels om erstatning for den skade, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge heraf.

Konklusion

| 1) | Afgørelse af 7. marts 2018, hvorved udvælgelseskomitéen for den almindelige udvælgelsesprøve EUIPO/AD/01/17 efter fornyet behandling afslog at opføre Lars Helbert på reservelisten med henblik på ansættelse af administratorer i lønklasse AD 6 inden for intellektuel ejendomsret, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelse af 7. marts 2018, hvorved udvælgelseskomitéen for den almindelige udvælgelsesprøve EUIPO/AD/01/17 efter fornyet behandling afslog at opføre Lars Helbert på reservelisten med henblik på ansættelse af administratorer i lønklasse AD 6 inden for intellektuel ejendomsret, annulleres.

| 2) | I øvrigt frifindes Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO). |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO).

| 3) | EUIPO betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

3)

EUIPO betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/19 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/19

---

Rettens dom af 13. januar 2021 — ZR mod EUIPO

(Sag T-610/18) (1)

(Personalesag - ansættelse - meddelelse om udvælgelsesprøve - almindelig udvælgelsesprøve EUIPO/AD/01/17 - afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven - udvælgelseskomitéens sammensætning - stabilitet)

(2021/C 72/28)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: ZR (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Blot)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Lukošiūtė og K. Tóth, som befuldmægtigede, bistået af advokat B. Wägenbaur)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i medfør af artikel 270 TEUF med påstand om annullation af, for det første, den af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EPSO/AD/01/17 – Administratorer (AD 6) inden for intellektuel ejendomsret den 1. december 2017 trufne afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten med henblik på EUIPO’s rekruttering af administratorer, for det andet, samme udvælgelseskomités afgørelse af 7. marts 2018 om afslag på sagsøgerens anmodning om fornyet behandling og, for det tredje, EUIPO’s afgørelse af 27. juni 2018 om afslag på den af sagsøgeren indgivne klage i henhold til EU-tjenestemandsvedtægtens artikel 90, stk. 2.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 7. marts 2018, hvorved udvælgelseskomitéen for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/01/17 efter fornyet behandling afslog at opføre ZR på reservelisten med henblik på rekruttering af administratorer i lønklasse AD 6 inden for intellektuel ejendomsret, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 7. marts 2018, hvorved udvælgelseskomitéen for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/01/17 efter fornyet behandling afslog at opføre ZR på reservelisten med henblik på rekruttering af administratorer i lønklasse AD 6 inden for intellektuel ejendomsret, annulleres.

| 2) | I øvrigt frifindes Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO). |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO).

| 3) | EUIPO betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

3)

EUIPO betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 455 af 17.12.2018.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/20 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/20

---

Rettens dom af 20. januar 2021 — ABLV Bank mod SRB

(Sag T-758/18) (1)

(Den Økonomiske og Monetære Union - bankunion - den fælles afviklingsmekanisme for kreditinstitutter og visse investeringsselskaber (SRM) - Den Fælles Afviklingsfond (SRF) - fastsættelse af ex ante-bidrag for 2015 og 2018 - afslag på anmodning om ny beregning og tilbagebetaling af bidrag - annullationssøgsmål - retsakt, der kan gøres til genstand for søgsmål - formaliteten - institut, hvis tilladelse er blevet inddraget - artikel 70, stk. 4, i forordning (EU) nr. 806/2014 - begrebet »ændring af status« - artikel 12, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/63)

(2021/C 72/29)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: ABLV Bank AS (Riga, Letland) (ved advokat O. Behrends)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) (ved J. Kerlin og P. Messina, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch og S. Ianc)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved D. Triantafyllou, A. Nijenhuis og A. Steiblytė, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af skrivelse af 17. oktober 2018 fra SRB, hvorved sidstnævnte gav sagsøgeren afslag på dennes anmodning om dels at genberegne dennes ex ante-bidrag for 2018 og tilbagebetale det for meget betalte beløb til sagsøgeren, dels at tilbagebetale sagsøgeren en del af sit ex ante-bidrag for 2015, som følge af Den Europæiske Centralbanks (ECB) inddragelse af sagsøgerens tilladelse.

Konklusion

| 1) | Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) frifindes.

| 2) | ABLV Bank AS bærer sine egne omkostninger og betaler de af SRB afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

ABLV Bank AS bærer sine egne omkostninger og betaler de af SRB afholdte omkostninger.

| 3) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 82 af 4.3.2019.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/21 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/21

---

Rettens dom af 20. januar 2021 — Stada Arzneumittel mod EUIPO — Optima Naturals (OptiMar)

(Sag T-261/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket OptiMar - det ældre nationale ordmærke Mar - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

(2021/C 72/30)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Stada Arzneumittel AG (Bad Vilbel, Tyskland) (ved advokaterne J.-C. Plate og R. Kaase)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Folliard-Monguiral og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Optima Naturals Srl (Gallarate, Italie) (ved advokaterne S. Brustia og E. Montelione)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 31. januar 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1348/2018-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Stada Arzneimittel og Optima Naturals.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Stada Arzneumittel AG betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Stada Arzneumittel AG betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 206 af 17.6.2019.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/21 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/21

---

Rettens dom af 20. januar 2021 — 12seasons mod EUIPO — Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)

(Sag T-329/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket BE EDGY BERLIN - det ældre nationale ordmærke EDJI - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

(2021/C 72/31)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: 12seasons GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokat M. Gail)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved L. Rampini og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Société immobilière et mobilière de Montagny (Roanne, Frankrig) (ved advokat A. Grolée)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 19. marts 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1522/2018-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Société immobilière et mobilière de Montagny og 12seasons.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | 12seasons GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

12seasons GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 246 af 22.7.2019.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/22 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/22

---

Rettens dom af 20. januar 2021 — Enoport mod EUIPO — Miguel Torres (CABEÇA DE TOIRO)

(Sag T-811/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket CABEÇA DE TOIRO - det ældre EU-ordmærke SANGRE DE TORO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

(2021/C 72/32)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Enoport — Produção de Bebidas Lda (Rio Maior, Portugal) (ved advokat J. Alves Coelho)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Espagne) (ved advokaterne M. Ceballos Rodríguez og M. Robledo McClymont)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 9. september 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 394/2019-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Miguel Torres og Enoport — Produção de Bebidas.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Enoport — Produção de Bebidas Lda betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Enoport — Produção de Bebidas Lda betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 36 af 3.2.2020.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/22 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/22

---

Rettens dom af 13. januar 2021 — RY mod Kommissionen

(Sag T-824/19) (1)

(Personalesag - midlertidigt ansatte - opsigelse af en kontrakt på ubestemt tid i henhold til artikel 47, litra c), nr. i), i ansættelsesvilkårene - opfyldelse af en dom afsagt af Retten - artikel 266 TEUF - ret til at blive hørt - ny opsigelsesafgørelse)

(2021/C 72/33)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: RY (ved advokat J.-N. Louis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Schima og B. Mongin, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 10. april 2019 om opsigelse af sagsøgerens kontrakt på ubestemt tid.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | RY betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

RY betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 36 af 3.2.2020.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/23 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/23

---

Rettens dom af 20. januar 2021 — Apologistics mod EUIPO — Peikert (discount-apotheke.de)

(Sag T-844/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket discount-ap*theke.de - de ældre EU-ordmærker APODISCOUNTER og APO og de ældre EU-figurmærker apo-discounter.de og apo.co og apo.de - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

(2021/C 72/34)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Tyskland) (ved advokat H. Hug)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Söder, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Franz Michael Peikert (Offenbach, Tyskland) (ved advokat T. Bruggmann)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 10. oktober 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2309/2018-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Apologistics og Franz Michael Peikert.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Apologistics GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Apologistics GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 45 af 10.2.2020.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/24 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/24

---

Rettens dom af 13. januar 2021 — Multi-Service mod Kommissionen

(Sag T-873/19) (1)

(Miljø - forordning (EU) nr. 517/2014 - fluorholdige drivhusgasser - elektronisk kvoteregister for markedsføring af hydrofluorcarboner - afgørelse om at slette registreringen af en virksomhed - manglende indgivelse af de krævede oplysninger)

(2021/C 72/35)

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Multi-Service S.A. (Kwidzyn, Polen) (ved advokat P. Jankowski)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Becker, M. Jáuregui Gómez og M. Rynkowski, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse Ares(2019) 6103796 af 3. oktober 2019, hvorved Kommissionen slettede registreringen af sagsøgeren i det register, som er oprettet og forvaltes af Kommissionen i medfør af artikel 17 i forordning (EU) nr. 517/2014.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Multi-Service S.A betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Multi-Service S.A betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 87 af 16.3.2020.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/24 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/24

---

Rettens dom af 20. januar 2021 — Folschette m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-884/19) (1)

(Ansvar uden for kontraktforhold - OLAF's undersøgelse - IT-markedet - korruption - misbrug af indflydelse - endelig rapport, der anbefaler, at der indledes strafforfølgning - en kriminalrets frikendelse, der har fået retskraft - forældelse - tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, som tillægger borgerne rettigheder)

(2021/C 72/36)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Marc Folschette (Leudelange, Luxembourg), Tetyana Grygorenko (Leudelange) og Professional Business Solutions SA (Leudelange) (ved advokat N. Bauer)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Baquero Cruz og F. Blanc, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgerne hævder at have lidt som følge af den adfærd, som Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) har udvist i forbindelse med en intern undersøgelse.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Marc Folschette, Tetyana Grygorenko og Professional Business Solutions SA betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Marc Folschette, Tetyana Grygorenko og Professional Business Solutions SA betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 61 af 24.2.2020.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/25 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/25

---

Rettens dom af 20. januar 2021 — Oatly mod EUIPO (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)

(Sag T-253/20) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS - absolut registreringshindring - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/100)

(2021/C 72/37)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Oatly AB (Malmø, Sverige) (ved advokat M. Johansson)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Ivanauskas og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 7. februar 2020 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2446/2019-5) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 7. februar 2020 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2446/2019 5) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS som EU-varemærke annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 7. februar 2020 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2446/2019 5) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS som EU-varemærke annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Oatly AB afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Oatly AB afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 215 af 29.6.2020.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/25 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/25

---

Rettens dom af 20. januar 2021 –Crevier mod EUIPO (Luftfrisker)

(Sag T-276/20) (1)

(EF-design - ansøgning om et EF-design - gengivelse af en luftfrisker - manglende iagttagelse af en frist i forhold til EUIPO - begæring om restitutio in integrum - artikel 67, stk. 1, i forordning (EF) nr. 6/2002 - pligt til at udvise omhu)

(2021/C 72/38)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Jeffrey Scott Crevier (Fort Lauderdale, Florida, De Forenede Stater) (ved barrister M. Kime)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved R. Cottrell, A. Folliard-Monguiral og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 2. marts 2020 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 2396/2019-3) vedrørende en begæring om restitutio in integrum.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Jeffrey Scott Crevier betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Jeffrey Scott Crevier betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 247 af 27.7.2020.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/26 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/26

---

Sag anlagt den 15. december 2020 — Grupa Azoty m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-726/20)

(2021/C 72/39)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Grupa Azoty S.A. (Tarnów, Polen), Azomureș SA (Tîrgu Mureş, Rumænien) og Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis (P. Fáliro, Grækenland) (ved advokaterne D. Haverbeke, L. Ruessmann og P. Sellar)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Bilag I til Kommissionens meddelelse — Retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021 (1) — annulleres, for så vidt som det fejlagtigt udelukker gødningssektoren. |
| --- | --- |

—

Bilag I til Kommissionens meddelelse — Retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021 (1) — annulleres, for så vidt som det fejlagtigt udelukker gødningssektoren.

| — | Det fastslås i henhold til artikel 264 TEUF, at virkningerne af bilag I til den anfægtede retsakt skal opretholdes, indtil Kommissionen træffer de foranstaltninger, der er nødvendig til opfyldelse af Domstolens afgørelse i henhold til artikel 266 TEUF. |
| --- | --- |

—

Det fastslås i henhold til artikel 264 TEUF, at virkningerne af bilag I til den anfægtede retsakt skal opretholdes, indtil Kommissionen træffer de foranstaltninger, der er nødvendig til opfyldelse af Domstolens afgørelse i henhold til artikel 266 TEUF.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat syv anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er behæftet med manglende kompetence.






  — | I henhold til artikel 5, stk. 1 og 2, TEU handler Unionen kun inden for rammerne af de beføjelser, som medlemsstaterne har tildelt den. Beføjelser, der ikke er tildelt Unionen i traktaterne, forbliver hos medlemsstaterne. |
| --- | --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er behæftet med manglende kompetence.

—

I henhold til artikel 5, stk. 1 og 2, TEU handler Unionen kun inden for rammerne af de beføjelser, som medlemsstaterne har tildelt den. Beføjelser, der ikke er tildelt Unionen i traktaterne, forbliver hos medlemsstaterne.

| — | Det er ikke Kommissionen, men medlemsstaterne, der har kompetence i henhold til artikel 10a, stk. 6, i direktiv 2003/87/EF, som ændret (2), til at identificere sektorer og delsektorer og at vedtage en liste som i bilag I til den anfægtede retsakt. |
| --- | --- |

—

Det er ikke Kommissionen, men medlemsstaterne, der har kompetence i henhold til artikel 10a, stk. 6, i direktiv 2003/87/EF, som ændret (2), til at identificere sektorer og delsektorer og at vedtage en liste som i bilag I til den anfægtede retsakt.

| 2. | Med det andet anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er behæftet med en tilsidesættelse af et væsentligt formkrav (begrundelsespligten).






  — | Den begrundelse af den anfægtede retsakt, der er påkrævet i henhold til artikel 296 TEUF, angiver ikke klart og utvetydigt den argumentation, der blev anvendt af Kommissionen ved beregningen af tallene for den indirekte emissionsintensitet i sagsøgerens sektor, som er den afgørende indregnings- eller udelukkelsesfaktor i forhold til bilag I til den anfægtede retsakt. |
| --- | --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er behæftet med en tilsidesættelse af et væsentligt formkrav (begrundelsespligten).

—

Den begrundelse af den anfægtede retsakt, der er påkrævet i henhold til artikel 296 TEUF, angiver ikke klart og utvetydigt den argumentation, der blev anvendt af Kommissionen ved beregningen af tallene for den indirekte emissionsintensitet i sagsøgerens sektor, som er den afgørende indregnings- eller udelukkelsesfaktor i forhold til bilag I til den anfægtede retsakt.

| — | Som en følge af denne manglende begrundelse er sagsøgerne ikke i stand til at forsvare deres rettigheder, og Domstolen er ikke i stand til at udøve sin prøvelsesret. |
| --- | --- |

—

Som en følge af denne manglende begrundelse er sagsøgerne ikke i stand til at forsvare deres rettigheder, og Domstolen er ikke i stand til at udøve sin prøvelsesret.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede afgørelse er behæftet med åbenbart urigtige skøn.






  — | I forbindelse med sit skøn, når den foretager komplicerede økonomiske og sociale vurderinger ved udøvelsen af sin beføjelse i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF må Kommissionen være i stand til at godtgøre, at den foretog en vurdering af alle relevante faktorer og omstændigheder angående den situation, som den anfægtede retsakt skulle regulere. Kommissionen anlagde adskillige urigtige skøn, da den udelukkede sagsøgerens sektor fra den liste over støtteberettigede sektorer, der er indeholdt i bilag I til den anfægtede retsakt, navnlig a) ved ikke at tage hensyn til de relevante og fyldestgørende data om elektricitetsforbrug i gødningssektoren ved beregningen af sektorens indirekte emissionsintensitet, som førte til Kommissionens undervurdering af sektorens indirekte emissionsintensitet og til dens udelukkelse fra bilag I; b) ved at undlade at tage hensyn til og undersøge alle de relevante faktiske omstændigheder, der blev henvist til i ansøgningen, idet den så bort fra sagsøgernes beviser uden at give en begrundelse; c) med hensyn til den kvalitative bedømmelse bedømte den fejlagtigt sektorens kvalificering af kriteriet om substituerbarhed mellem brændstof og elektricitet og undlod at underbygge, hvorfor sektorens delsektorer ikke blev inkluderet i bilag I baseret på dette kriterium. |
| --- | --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede afgørelse er behæftet med åbenbart urigtige skøn.

—

I forbindelse med sit skøn, når den foretager komplicerede økonomiske og sociale vurderinger ved udøvelsen af sin beføjelse i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF må Kommissionen være i stand til at godtgøre, at den foretog en vurdering af alle relevante faktorer og omstændigheder angående den situation, som den anfægtede retsakt skulle regulere. Kommissionen anlagde adskillige urigtige skøn, da den udelukkede sagsøgerens sektor fra den liste over støtteberettigede sektorer, der er indeholdt i bilag I til den anfægtede retsakt, navnlig a) ved ikke at tage hensyn til de relevante og fyldestgørende data om elektricitetsforbrug i gødningssektoren ved beregningen af sektorens indirekte emissionsintensitet, som førte til Kommissionens undervurdering af sektorens indirekte emissionsintensitet og til dens udelukkelse fra bilag I; b) ved at undlade at tage hensyn til og undersøge alle de relevante faktiske omstændigheder, der blev henvist til i ansøgningen, idet den så bort fra sagsøgernes beviser uden at give en begrundelse; c) med hensyn til den kvalitative bedømmelse bedømte den fejlagtigt sektorens kvalificering af kriteriet om substituerbarhed mellem brændstof og elektricitet og undlod at underbygge, hvorfor sektorens delsektorer ikke blev inkluderet i bilag I baseret på dette kriterium.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er behæftet med en fejlagtig anvendelse af det korrekte bedømmelseskriterium.






  — | Artikel 10a, stk. 6, i direktiv 2003/87/EF stiller krav om, at sektorer skal vurderes på grundlag af et kriterium, der omfatter en bedømmelse af, om der foreligger »reel risiko« for kulstoflækage. |
| --- | --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er behæftet med en fejlagtig anvendelse af det korrekte bedømmelseskriterium.

—

Artikel 10a, stk. 6, i direktiv 2003/87/EF stiller krav om, at sektorer skal vurderes på grundlag af et kriterium, der omfatter en bedømmelse af, om der foreligger »reel risiko« for kulstoflækage.

| — | Kommissionen anvendte en anden test, nemlig, om der foreligger en »væsentlig risiko«. Herved anvendte den en forkert lovlig test. |
| --- | --- |

—

Kommissionen anvendte en anden test, nemlig, om der foreligger en »væsentlig risiko«. Herved anvendte den en forkert lovlig test.

| 5. | Med det femte anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er i strid med gennemsigtighedsprincippet.






  — | Processen, der førte til vedtagelsen af den anfægtede retsakt, manglede gennemsigtighed på en række vigtige punkter, navnlig: a) undlod Kommissionen at offentliggøre de data, der blev anvendt til at beregne tallene for den indirekte emissionsintensitet, der blev beregnet for sagsøgernes sektor i enten den anfægtede retsakt eller den ledsagende konsekvensanalyse; b) undlod Kommissionen at give en forklaring, der underbyggede dens bedømmelse af hvilke delsektorer, der havde det største elektrificeringspotentiale. |
| --- | --- | --- |

5.

Med det femte anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er i strid med gennemsigtighedsprincippet.

—

Processen, der førte til vedtagelsen af den anfægtede retsakt, manglede gennemsigtighed på en række vigtige punkter, navnlig: a) undlod Kommissionen at offentliggøre de data, der blev anvendt til at beregne tallene for den indirekte emissionsintensitet, der blev beregnet for sagsøgernes sektor i enten den anfægtede retsakt eller den ledsagende konsekvensanalyse; b) undlod Kommissionen at give en forklaring, der underbyggede dens bedømmelse af hvilke delsektorer, der havde det største elektrificeringspotentiale.

| — | Kommissionen nægtede under hele vedtagelsesproceduren for den anfægtede retsakt at meddele de berørte parter, hvorledes tallene for deres indirekte emissionsintensitet ville blive beregnet og hvorledes elektrificeringskriteriet ville blive anvendt, og hindrede dem således i at indlede substantielle drøftelser med Kommissionen i høringsperioderne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen nægtede under hele vedtagelsesproceduren for den anfægtede retsakt at meddele de berørte parter, hvorledes tallene for deres indirekte emissionsintensitet ville blive beregnet og hvorledes elektrificeringskriteriet ville blive anvendt, og hindrede dem således i at indlede substantielle drøftelser med Kommissionen i høringsperioderne.

| — | Kommissionen iagttog således ikke sine forpligtelser i henhold til artikel 15 TEUF og artikel 11 TEU til sikring af gennemsigtighed af den proces, der førte til vedtagelsen af bilag I til den anfægtede retsakt. |
| --- | --- |

—

Kommissionen iagttog således ikke sine forpligtelser i henhold til artikel 15 TEUF og artikel 11 TEU til sikring af gennemsigtighed af den proces, der førte til vedtagelsen af bilag I til den anfægtede retsakt.

| 6. | Med det sjette anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er i strid med subsidiaritetsprincippet.






  — | I henhold til artikel 5, stk. 3, TEUF handler Unionen på de områder, der ikke hører ind under dens enekompetence, kun hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, men på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger bedre kan nås på EU-plan. |
| --- | --- | --- |

6.

Med det sjette anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er i strid med subsidiaritetsprincippet.

—

I henhold til artikel 5, stk. 3, TEUF handler Unionen på de områder, der ikke hører ind under dens enekompetence, kun hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, men på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger bedre kan nås på EU-plan.

| — | Mens de nationale foranstaltninger støttet på artikel 10a, stk. 6, i direktiv 2003/87/EF er genstand for statsstøttekontrol, tilsidesatte Kommissionen subsidiaritetsprincippet ved at udfærdige en ex ante-liste, der begrænsede de sektorer og delsektorer, der er berettigede til kompensation for indirekte emissionsomkostninger, idet a) medlemsstaterne har de bedste forudsætninger for at bedømme den reelle risiko for kulstoflækage for hver industriel sektor som følge af betydelige indirekte omkostninger, der faktisk er afholdt; og b) Kommissionen vedtog bilag I uden at give en tilstrækkelig begrundelse for behovet for denne vedtagelse. |
| --- | --- |

—

Mens de nationale foranstaltninger støttet på artikel 10a, stk. 6, i direktiv 2003/87/EF er genstand for statsstøttekontrol, tilsidesatte Kommissionen subsidiaritetsprincippet ved at udfærdige en ex ante-liste, der begrænsede de sektorer og delsektorer, der er berettigede til kompensation for indirekte emissionsomkostninger, idet a) medlemsstaterne har de bedste forudsætninger for at bedømme den reelle risiko for kulstoflækage for hver industriel sektor som følge af betydelige indirekte omkostninger, der faktisk er afholdt; og b) Kommissionen vedtog bilag I uden at give en tilstrækkelig begrundelse for behovet for denne vedtagelse.

| 7. | Med det syvende anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er i strid med proportionalitetsprincippet.






  — | Kommissionen tilsidesatte proportionalitetsprincippet, idet den: a) ikke søgte at nå det legitime mål, som er at fremme en omkostningseffektiv dekarbonisering af økonomien ved at gøre det muligt for energiintensive sektorer at investere i energieffektivitet i stedet for at flytte deres produktion til tredjelande; b) lægger en alt for stor byrde på de udelukkede sektorer, selv om mindre byrdefulde løsninger (såsom fastsættelse af maksimale støtteniveauer eller betingelsesmekanismer) ville opfylde målene med den anfægtede retsakt i det mindste på samme måde; og c) først offentliggjorde de væsentligste detaljer af sin bedømmelse af de støtteberettigede sektorer fire dage inden offentliggørelsen af den anfægtede retsakt den 25. september 2020, som selv kun er lidt mere end tre måneder inden udløbet af de gældende retningslinjer for emissionshandelssystemet. Kommissionen tilsidesatte herved artikel 5, stk. 4, TEU. |
| --- | --- | --- |

7.

Med det syvende anbringende gøres gældende, at bilag I til den anfægtede retsakt er i strid med proportionalitetsprincippet.

—

Kommissionen tilsidesatte proportionalitetsprincippet, idet den: a) ikke søgte at nå det legitime mål, som er at fremme en omkostningseffektiv dekarbonisering af økonomien ved at gøre det muligt for energiintensive sektorer at investere i energieffektivitet i stedet for at flytte deres produktion til tredjelande; b) lægger en alt for stor byrde på de udelukkede sektorer, selv om mindre byrdefulde løsninger (såsom fastsættelse af maksimale støtteniveauer eller betingelsesmekanismer) ville opfylde målene med den anfægtede retsakt i det mindste på samme måde; og c) først offentliggjorde de væsentligste detaljer af sin bedømmelse af de støtteberettigede sektorer fire dage inden offentliggørelsen af den anfægtede retsakt den 25. september 2020, som selv kun er lidt mere end tre måneder inden udløbet af de gældende retningslinjer for emissionshandelssystemet. Kommissionen tilsidesatte herved artikel 5, stk. 4, TEU.

---

(1)  EUT 2020, C 317, s. 5.

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT 2003, L 275, s. 32), som ændret.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/28 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/28

---

Sag anlagt den 17. december 2020 — Car-Master 2 mod Kommissionen

(Sag T-743/20)

(2021/C 72/40)

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Car-Master 2 sp. z o.o. sp.k. (Krakow, Polen) (ved advokat M. Miśkowicz)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2020) 7369 final af 22. oktober 2020 i sag AT.40665 — Toyota annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2020) 7369 final af 22. oktober 2020 i sag AT.40665 — Toyota annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostninger forbundet med juridisk repræsentation. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostninger forbundet med juridisk repræsentation.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om en ukorrekt fortolkning og en urigtig anvendelse af artikel 13, stk. 2, i Rådets forordning nr. 1/2003 (herefter »forordning nr. 1/2003«) (1).






  — | Sagsøgeren har til støtte for dette anbringende gjort gældende, at sagen ikke blev behandlet af det polske kontor for konkurrence i henhold til artikel 13, stk. 2, i forordning nr. 1/2003. Sagsøgeren anmeldte således et tilfælde af mistanke om anvendelse af konkurrencebegrænsende praksis til formanden for Urząd Ochrony Konkurencji i Konsumentów (kontoret for konkurrence og forbrugerbeskyttelse) (herefter »formanden for kontoret for konkurrence og forbrugerbeskyttelse«). Denne myndighed nægtede imidlertid at indlede den i lovgivningen fastsatte retsforfølgning og at foretage en vurdering af den pågældende adfærd, idet den henviste til utilstrækkeligheden af de oplysninger, som var til dens rådighed, og anmodede sagsøgeren om at fremsende den oplysninger. Samtidigt foretog kontoret ikke nogen form for skridt til at indhente oplysningerne, og det pålagde sagsøgeren bevisbyrden fuldt ud. Derfor kan kontorets handlinger ikke kvalificeres som »undersøgelse af sagen« som omhandlet i Kommissionens meddelelse om samarbejdet inden for netværket af konkurrencemyndigheder (2) eller i Rettens praksis. Kommissionen støttede sig derfor med urette på artikel 13, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 for at afvise klagen. Sagsøgeren har tilføjet, at sagen som følge af Kommissionens afvisning af klagen ikke vil blive undersøgt af nogen myndighed, hvilket i det væsentlige er i strid med 18. betragtning til forordning nr. 1/2003. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om en ukorrekt fortolkning og en urigtig anvendelse af artikel 13, stk. 2, i Rådets forordning nr. 1/2003 (herefter »forordning nr. 1/2003«) (1).

—

Sagsøgeren har til støtte for dette anbringende gjort gældende, at sagen ikke blev behandlet af det polske kontor for konkurrence i henhold til artikel 13, stk. 2, i forordning nr. 1/2003. Sagsøgeren anmeldte således et tilfælde af mistanke om anvendelse af konkurrencebegrænsende praksis til formanden for Urząd Ochrony Konkurencji i Konsumentów (kontoret for konkurrence og forbrugerbeskyttelse) (herefter »formanden for kontoret for konkurrence og forbrugerbeskyttelse«). Denne myndighed nægtede imidlertid at indlede den i lovgivningen fastsatte retsforfølgning og at foretage en vurdering af den pågældende adfærd, idet den henviste til utilstrækkeligheden af de oplysninger, som var til dens rådighed, og anmodede sagsøgeren om at fremsende den oplysninger. Samtidigt foretog kontoret ikke nogen form for skridt til at indhente oplysningerne, og det pålagde sagsøgeren bevisbyrden fuldt ud. Derfor kan kontorets handlinger ikke kvalificeres som »undersøgelse af sagen« som omhandlet i Kommissionens meddelelse om samarbejdet inden for netværket af konkurrencemyndigheder (2) eller i Rettens praksis. Kommissionen støttede sig derfor med urette på artikel 13, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 for at afvise klagen. Sagsøgeren har tilføjet, at sagen som følge af Kommissionens afvisning af klagen ikke vil blive undersøgt af nogen myndighed, hvilket i det væsentlige er i strid med 18. betragtning til forordning nr. 1/2003.

| 2 | Andet anbringende om tilsidesættelse af retten til god forvaltning, som følger af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«).






  — | Sagsøgeren har til støtte for dette anbringende gjort gældende, at den ikke kan påberåbe sig de rettigheder, der tilkommer den i henhold til chartrets artikel 41, dyk. 1, fordi ingen myndighed indledte undersøgelsen af dens sag. Sagsøgeren har ikke mulighed for at handle, eftersom de nationale bestemmelser for det første ikke fastsætter nogen mulighed for at anlægge sag til prøvelse af formanden for kontoret for konkurrence og forbrugerbeskyttelses afvisning af at indlede retsforfølgning. For det andet afholdt Kommission sig fra at undersøge sagen, idet den urigtigt lagde til grund, at sagen allerede var blevet undersøgt. Som følge heraf blev sagsøgeren forhindret i at påberåbe sig sine rettigheder. Sagsøgeren har præciseret, at Kommissionen ikke tog hensyn til samtlige omstændigheder i den pågældende sag og ikke foretog en grundig vurdering af dens situation. Kommissionen burde efter sagsøgerens opfattelse netop have fastslået, hvorvidt og hvorledes sagen var blevet undersøgt, og derfor have foretaget en detaljeret analyse af aktiviteterne hos det nationale kontor for konkurrence. Kommissionen har ikke opfyldt denne forpligtelse, og den har derfor ikke opfyldt den pligt til passende omhu, der følger af retten til god forvaltning. Kommissionen har heller ikke opfyldt den forpligtelse, der følger af artikel 105, stk. 1, TEUF. Kommissionen har således ikke taget hensyn til den omstændighed, at en sag om en potentiel tilsidesættelse af konkurrenceprincippet i tilfælde af afvisning af klagen fortsat er uafsluttet, da den nationale myndighed ikke har udtalt sig desangående. |
| --- | --- | --- |

2

Andet anbringende om tilsidesættelse af retten til god forvaltning, som følger af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«).

—

Sagsøgeren har til støtte for dette anbringende gjort gældende, at den ikke kan påberåbe sig de rettigheder, der tilkommer den i henhold til chartrets artikel 41, dyk. 1, fordi ingen myndighed indledte undersøgelsen af dens sag. Sagsøgeren har ikke mulighed for at handle, eftersom de nationale bestemmelser for det første ikke fastsætter nogen mulighed for at anlægge sag til prøvelse af formanden for kontoret for konkurrence og forbrugerbeskyttelses afvisning af at indlede retsforfølgning. For det andet afholdt Kommission sig fra at undersøge sagen, idet den urigtigt lagde til grund, at sagen allerede var blevet undersøgt. Som følge heraf blev sagsøgeren forhindret i at påberåbe sig sine rettigheder. Sagsøgeren har præciseret, at Kommissionen ikke tog hensyn til samtlige omstændigheder i den pågældende sag og ikke foretog en grundig vurdering af dens situation. Kommissionen burde efter sagsøgerens opfattelse netop have fastslået, hvorvidt og hvorledes sagen var blevet undersøgt, og derfor have foretaget en detaljeret analyse af aktiviteterne hos det nationale kontor for konkurrence. Kommissionen har ikke opfyldt denne forpligtelse, og den har derfor ikke opfyldt den pligt til passende omhu, der følger af retten til god forvaltning. Kommissionen har heller ikke opfyldt den forpligtelse, der følger af artikel 105, stk. 1, TEUF. Kommissionen har således ikke taget hensyn til den omstændighed, at en sag om en potentiel tilsidesættelse af konkurrenceprincippet i tilfælde af afvisning af klagen fortsat er uafsluttet, da den nationale myndighed ikke har udtalt sig desangående.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i [artikel 101 TEUF] og [102 TEUF] (EFT 2003, L 1, s. 1).

(2)  EUT 2004, C 101, s. 43.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/29 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/29

---

Sag anlagt den 21. december 2020 — Jakeliūnas mod ESMA

(Sag T-760/20)

(2021/C 72/41)

Processprog: litauisk

Parter

Sagsøger: Stasys Jakeliūnas (Vilnius, Litauen) (ved advokat R. Paukštės)

Sagsøgt: Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA)

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at ESMA’s afslag ved skrivelse ESMA22-105-1261 af 30. oktober 2020 om at imødekomme sagsøgerens krav af 30. september 2020 om iværksættelse af en undersøgelse af mulig markedsmanipulation (herefter »kravet«) er ubegrundet. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at ESMA’s afslag ved skrivelse ESMA22-105-1261 af 30. oktober 2020 om at imødekomme sagsøgerens krav af 30. september 2020 om iværksættelse af en undersøgelse af mulig markedsmanipulation (herefter »kravet«) er ubegrundet.

| — | ESMA tilpligtes at tage kravet op til fornyet vurdering. |
| --- | --- |

—

ESMA tilpligtes at tage kravet op til fornyet vurdering.

| — | ESMA tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

ESMA tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at






  — | reglerne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF (1) omfatter de mulige overtrædelser, der er angivet i kravet. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at

—

reglerne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF (1) omfatter de mulige overtrædelser, der er angivet i kravet.

| — | dette direktiv var fra dets vedtagelse koordineret og overvåget på EU-niveau. Dette er også foreskrevet i Kommissionens direktiv 2003/124/EF (2). |
| --- | --- |

—

dette direktiv var fra dets vedtagelse koordineret og overvåget på EU-niveau. Dette er også foreskrevet i Kommissionens direktiv 2003/124/EF (2).

| — | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (3) oprettede ESMA, som faktisk overtog funktionerne tilhørende de organer, der tilså europæiske værdipapirer, og hvilke opererede indtil dette tidspunkt, og blev ansvarlig for en vellykket gennemførelse og tilsyn med direktiv 2003/6/EF og beskyttelse af investorer. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (3) oprettede ESMA, som faktisk overtog funktionerne tilhørende de organer, der tilså europæiske værdipapirer, og hvilke opererede indtil dette tidspunkt, og blev ansvarlig for en vellykket gennemførelse og tilsyn med direktiv 2003/6/EF og beskyttelse af investorer.

| — | direktiv 2003/6/EF blev ophævet med virkning fra den 3. juli 2016. |
| --- | --- |

—

direktiv 2003/6/EF blev ophævet med virkning fra den 3. juli 2016.

| — | ESMA har derfor pligt til at undersøge overtrædelser af direktiv 2003/6/EF, der måtte være begået frem til det tidspunkt, hvor ESMA blev oprettet. |
| --- | --- |

—

ESMA har derfor pligt til at undersøge overtrædelser af direktiv 2003/6/EF, der måtte være begået frem til det tidspunkt, hvor ESMA blev oprettet.

| 2. | Andet anbringende om den omstændighed, at sagsøgerens krav ikke er begrundet i et behov for at anvende Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1011 (4) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 (5), med henvisning til hvilke bestemmelser ESMA begrundede sit afslag. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om den omstændighed, at sagsøgerens krav ikke er begrundet i et behov for at anvende Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1011 (4) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 (5), med henvisning til hvilke bestemmelser ESMA begrundede sit afslag.

| 3. | Tredje anbringende om, at






  — | ESMA fortolker direktiv 2003/6/EF for snævert og ufleksibelt og begrænser uberettiget dets anvendelsesområde. Den omstændighed, at reglerne i dette direktiv blev udvidet og givet en mere specifik definition ved forordning nr. 596/2014, indebærer ikke i sig selv, at dette direktiv ikke omfattede de i kravet angivne mulige tilfælde af markedsmanipulation og skal ikke nødvendigvis anvendes på dem. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at

—

ESMA fortolker direktiv 2003/6/EF for snævert og ufleksibelt og begrænser uberettiget dets anvendelsesområde. Den omstændighed, at reglerne i dette direktiv blev udvidet og givet en mere specifik definition ved forordning nr. 596/2014, indebærer ikke i sig selv, at dette direktiv ikke omfattede de i kravet angivne mulige tilfælde af markedsmanipulation og skal ikke nødvendigvis anvendes på dem.

| — | ESMA så bort fra oplysninger, som den har modtaget, vedrørende bankers mulige interessekonflikter, som er oplysninger, der viser, at artikel 12, stk. 2, og artikel 6, stk. 5, i direktiv 2003/6/EF kan være blevet overtrådt. |
| --- | --- |

—

ESMA så bort fra oplysninger, som den har modtaget, vedrørende bankers mulige interessekonflikter, som er oplysninger, der viser, at artikel 12, stk. 2, og artikel 6, stk. 5, i direktiv 2003/6/EF kan være blevet overtrådt.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28.1.2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (EUT 2003, L 96, s. 16).

(2)  Kommissionens direktiv 2003/124/EF af 22.12.2003 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF med hensyn til definition og offentliggørelse af intern viden og definition af kursmanipulation (EUT 2003, L 339, s. 70).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 af 24.11.2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/77/EF (EUT 2010, L 331, s. 84).

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1011 af 8.6.2016 om indeks, der bruges som benchmarks i finansielle instrumenter og finansielle kontrakter eller med henblik på at måle investeringsfondes økonomiske resultater, og om ændring af direktiv 2008/48/EF og 2014/17/EU samt forordning (EU) nr. 596/2014 (EUT 2016 L 171, s. 1).

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 af 16.4.2014 om markedsmisbrug (forordningen om markedsmisbrug) og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF og Kommissionens direktiv 2003/124/EF, 2003/125/EF og 2004/72/EF (EUT 2014 L 173, s. 1).

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/30 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/30

---

Sag anlagt den 24. december 2020 — PB mod Kommissionen

(Sag T-775/20)

(2021/C 72/42)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: PB (ved advokaterne L. Levi og M. Vandenbussche)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.

Følgelig nedlægges påstand om, at:

| — | Kommissionens afgørelse af 22. oktober 2020, der blev meddelt den 23. oktober 2020, om at vedtage en administrativ foranstaltning over for sagsøgeren med henblik på at fratage ham det beløb, som angiveligt er blevet udbetalt for meget til [selskabet HB] i henhold til kontrakterne TACIS/2006/101-510 og CARDS/2008/166-429, annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 22. oktober 2020, der blev meddelt den 23. oktober 2020, om at vedtage en administrativ foranstaltning over for sagsøgeren med henblik på at fratage ham det beløb, som angiveligt er blevet udbetalt for meget til [selskabet HB] i henhold til kontrakterne TACIS/2006/101-510 og CARDS/2008/166-429, annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale alle de beløb, der eventuelt er inddrevet af Kommissionen på grundlag af denne afgørelse, med tillæg af morarenter beregnet på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats, forhøjet med 7 procentpoint. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale alle de beløb, der eventuelt er inddrevet af Kommissionen på grundlag af denne afgørelse, med tillæg af morarenter beregnet på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats, forhøjet med 7 procentpoint.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale erstatning på 10 000 EUR, med forbehold for forhøjelse. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale erstatning på 10 000 EUR, med forbehold for forhøjelse.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført ti anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at konstateringerne i OLAF’s rapporter og de uregelmæssigheder, der er påtalt over for det selskab, som sagsøgeren er direktør for, er ulovlige. I denne henseende er sagsøgeren af den opfattelse, at de uregelmæssigheder, som foreholdes ham, er uløseligt forbundne med de uregelmæssigheder, der er påtalt over for det selskab, som han er direktør for, og som dette har anfægtet ved to søgsmål (sag T-795/19 og T-796/19, HB mod Kommissionen), og sagsøgeren har gjort gældende, at såfremt Retten bekræfter ulovligheden af OLAF’s rapporter og/eller afgørelserne af 15. oktober 2019 i forbindelse med de nævnte sager, vil disse konstateringer nødvendigvis føre til, at den i nærværende sag anfægtede afgørelse er ulovlig. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at konstateringerne i OLAF’s rapporter og de uregelmæssigheder, der er påtalt over for det selskab, som sagsøgeren er direktør for, er ulovlige. I denne henseende er sagsøgeren af den opfattelse, at de uregelmæssigheder, som foreholdes ham, er uløseligt forbundne med de uregelmæssigheder, der er påtalt over for det selskab, som han er direktør for, og som dette har anfægtet ved to søgsmål (sag T-795/19 og T-796/19, HB mod Kommissionen), og sagsøgeren har gjort gældende, at såfremt Retten bekræfter ulovligheden af OLAF’s rapporter og/eller afgørelserne af 15. oktober 2019 i forbindelse med de nævnte sager, vil disse konstateringer nødvendigvis føre til, at den i nærværende sag anfægtede afgørelse er ulovlig.

| 2. | Andet anbringende om, at den påståede fordring er forældet og, i alle tilfælde, om tilsidesættelse af en passende frist, af artikel 73a, stk. 1, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT 2002, L 248, s. 1) (herefter »finansforordningen af 2002«), af retten til god forvaltning som fastsat i artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«) og af artikel 6 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (herefter »EMRK«). Ifølge sagsøgeren er den fordring, som Kommissionen påstår at have på sagsøgeren, forældet, eftersom den frist på fem år, der er fastsat i artikel 73a i finansforordningen af 2002, er udløbet, og under alle omstændigheder er fristen for at vedtage den anfægtede afgørelse og den debetnota, som er vedlagt denne, åbenbart urimelig og tilsidesætter chartrets artikel 41 og EMRK’s artikel 6, stk. 1, for så vidt som denne fastsætter en grundlæggende rettighed, der ligeledes udgør et almindeligt retsprincip. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at den påståede fordring er forældet og, i alle tilfælde, om tilsidesættelse af en passende frist, af artikel 73a, stk. 1, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT 2002, L 248, s. 1) (herefter »finansforordningen af 2002«), af retten til god forvaltning som fastsat i artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«) og af artikel 6 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (herefter »EMRK«). Ifølge sagsøgeren er den fordring, som Kommissionen påstår at have på sagsøgeren, forældet, eftersom den frist på fem år, der er fastsat i artikel 73a i finansforordningen af 2002, er udløbet, og under alle omstændigheder er fristen for at vedtage den anfægtede afgørelse og den debetnota, som er vedlagt denne, åbenbart urimelig og tilsidesætter chartrets artikel 41 og EMRK’s artikel 6, stk. 1, for så vidt som denne fastsætter en grundlæggende rettighed, der ligeledes udgør et almindeligt retsprincip.

| 3. | Tredje anbringende om, at der ikke foreligger et regulært retsgrundlag, og om tilsidesættelse af det strafferetlige legalitetsprincip samt princippet om, at den mildeste straffelov skal anvendes. Sagsøgeren er af den opfattelse, at det følger af artikel 103 i finansforordningen af 2002, at alene medkontrahenten — dvs. det selskab, som han er direktør for — kan være genstand for inddrivelse. Herved har Kommissionen også tilsidesat princippet om, at den mildeste »straffelov« skal anvendes, eller det strafferetlige legalitetsprincip, som er nedfældet i chartrets artikel 49, idet Kommissionen forsøgte at anvende en mere omfattende juridisk forpligtelse end den, der er fastsat i finansforordningen af 2002. Sagsøgeren har derudover gjort gældende, at han ikke er en økonomisk operatør, at han ikke har draget nogen fordel af de angivelige ulovligheder, at han ikke har modtaget betaling fra den kontraherende myndighed, og at han med sikkerhed aldrig har opnået en fordel, der svarer til den samlede værdi af de to omhandlede kontrakter. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at der ikke foreligger et regulært retsgrundlag, og om tilsidesættelse af det strafferetlige legalitetsprincip samt princippet om, at den mildeste straffelov skal anvendes. Sagsøgeren er af den opfattelse, at det følger af artikel 103 i finansforordningen af 2002, at alene medkontrahenten — dvs. det selskab, som han er direktør for — kan være genstand for inddrivelse. Herved har Kommissionen også tilsidesat princippet om, at den mildeste »straffelov« skal anvendes, eller det strafferetlige legalitetsprincip, som er nedfældet i chartrets artikel 49, idet Kommissionen forsøgte at anvende en mere omfattende juridisk forpligtelse end den, der er fastsat i finansforordningen af 2002. Sagsøgeren har derudover gjort gældende, at han ikke er en økonomisk operatør, at han ikke har draget nogen fordel af de angivelige ulovligheder, at han ikke har modtaget betaling fra den kontraherende myndighed, og at han med sikkerhed aldrig har opnået en fordel, der svarer til den samlede værdi af de to omhandlede kontrakter.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af dommen fra retten i første instans i Bruxelles (Belgien) af 5. oktober 2017 og af retssætningen om, at administrative sager skal afvente udfaldet af straffesager. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen er bundet af dommen af 5. oktober 2017 afsagt af den belgiske strafferet, som fastslog, at retsforfølgningen skulle afvises, da der ikke forelå elementer, som kunne bevise de påtalte faktiske omstændigheder. Kommissionen, som i øvrigt var indtrådt som civil part i straffesagen, og som havde besluttet at afvente udfaldet af den belgiske sag inden vedtagelsen af afgørelsen om inddrivelse, er bundet af det nævnte udfald og den nationale retsinstans’ konstateringer og dette selv om dommen fra den belgiske retsinstans ikke havde retskraft i forhold til Kommissionen. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af dommen fra retten i første instans i Bruxelles (Belgien) af 5. oktober 2017 og af retssætningen om, at administrative sager skal afvente udfaldet af straffesager. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen er bundet af dommen af 5. oktober 2017 afsagt af den belgiske strafferet, som fastslog, at retsforfølgningen skulle afvises, da der ikke forelå elementer, som kunne bevise de påtalte faktiske omstændigheder. Kommissionen, som i øvrigt var indtrådt som civil part i straffesagen, og som havde besluttet at afvente udfaldet af den belgiske sag inden vedtagelsen af afgørelsen om inddrivelse, er bundet af det nævnte udfald og den nationale retsinstans’ konstateringer og dette selv om dommen fra den belgiske retsinstans ikke havde retskraft i forhold til Kommissionen.

| 5. | Femte anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med åbenbart urigtige skøn. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at det er åbenbart, at de forhold, der foreholdes sagsøgeren, ikke er bevist, og at der ikke foreligger, a fortiori alvorlige, ulovligheder. Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er baseret på to rapporter fra OLAF, selv om de fremførte klagepunkter ikke er bevist og under alle omstændigheder er åbenbart fejlagtige. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med åbenbart urigtige skøn. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at det er åbenbart, at de forhold, der foreholdes sagsøgeren, ikke er bevist, og at der ikke foreligger, a fortiori alvorlige, ulovligheder. Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er baseret på to rapporter fra OLAF, selv om de fremførte klagepunkter ikke er bevist og under alle omstændigheder er åbenbart fejlagtige.

| 6. | Sjette anbringende om, at sagsøgeren ikke kan holdes ansvarlig for de ulovligheder, der foreholdes ham i henhold til belgisk selskabsret. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at det selskab, som han er direktør for, er et selskab med begrænset ansvar efter belgisk ret, hvis særlige egenskab er, at direktøren eller direktørerne ikke hæfter personligt for de forpligtelser, der indgås i selskabets navn, og at direktøren eller direktørernes personlige formue ikke kan anvendes til at dække selskabets gæld. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at sagsøgeren ikke kan holdes ansvarlig for de ulovligheder, der foreholdes ham i henhold til belgisk selskabsret. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at det selskab, som han er direktør for, er et selskab med begrænset ansvar efter belgisk ret, hvis særlige egenskab er, at direktøren eller direktørerne ikke hæfter personligt for de forpligtelser, der indgås i selskabets navn, og at direktøren eller direktørernes personlige formue ikke kan anvendes til at dække selskabets gæld.

| 7. | Syvende anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar med den begrundelse, at de rapporter fra OLAF, der var vedlagt forhåndsmeddelelserne, var overstreget i en sådan grad, at de var uforståelige og ikke gjorde det muligt for sagsøgeren at forstå dem og følgelig fremsætte nyttige bemærkninger hertil. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar med den begrundelse, at de rapporter fra OLAF, der var vedlagt forhåndsmeddelelserne, var overstreget i en sådan grad, at de var uforståelige og ikke gjorde det muligt for sagsøgeren at forstå dem og følgelig fremsætte nyttige bemærkninger hertil.

| 8. | Ottende anbringende om tilsidesættelse af princippet om god administration, af princippet om, at kontrakter skal opfyldes i god tro, og af princippet om forbud mod »retsmisbrug«, for så vidt som Kommissionen hverken har handlet omhyggeligt eller upartisk. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om tilsidesættelse af princippet om god administration, af princippet om, at kontrakter skal opfyldes i god tro, og af princippet om forbud mod »retsmisbrug«, for så vidt som Kommissionen hverken har handlet omhyggeligt eller upartisk.

| 9. | Niende anbringende om en ulovlighedsindsigelse med hensyn til artikel 103 i finansforordningen af 2002, for så vidt som denne artikel tilsidesætter det almindelige retsprincip om forbud mod ugrundet berigelse. Sagsøgeren er af den opfattelse, at denne artikel giver en institution mulighed for at inddrive alle de beløb, der er betalt i hele den periode, hvor kontrakten blev opfyldt, selv om sidstnævnte fuldt ud blev opfyldt af kontrahenten, hvilket betyder, at institutionen således kan nyde godt af alle de ydelser, der leveres af kontrahenten, uden at der skyldes denne noget beløb. Det bør således fastslås, at denne artikel er ulovlig, for så vidt som den tillader institutionen at forbedre sin formue ubegrundet til skade for kontrahentens formue. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om en ulovlighedsindsigelse med hensyn til artikel 103 i finansforordningen af 2002, for så vidt som denne artikel tilsidesætter det almindelige retsprincip om forbud mod ugrundet berigelse. Sagsøgeren er af den opfattelse, at denne artikel giver en institution mulighed for at inddrive alle de beløb, der er betalt i hele den periode, hvor kontrakten blev opfyldt, selv om sidstnævnte fuldt ud blev opfyldt af kontrahenten, hvilket betyder, at institutionen således kan nyde godt af alle de ydelser, der leveres af kontrahenten, uden at der skyldes denne noget beløb. Det bør således fastslås, at denne artikel er ulovlig, for så vidt som den tillader institutionen at forbedre sin formue ubegrundet til skade for kontrahentens formue.

| 10. | Tiende anbringende, som fremsættes subsidiært, om tilsidesættelse af artikel 103 i finansforordningen af 2002 og af proportionalitetsprincippet. Ifølge sagsøgeren skal institutionens bedømmelse foretages i overensstemmelse med artikel 103 i finansforordningen af 2002, hvilket betyder, at Kommissionen ikke kan anvende flere sanktioner, idet artikel 103 fastsætter en liste over sanktioner, som ikke er kumulativ. Desuden skal institutionen i forbindelse med denne bedømmelse sikre, at dens afgørelse står i forhold til den pågældende ulovligheds alvor, i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, som er et udtryk for princippet om god tro, som gælder ved opfyldelsen af kontrakter, hvilket ikke var tilfældet i den foreliggende sag. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende, som fremsættes subsidiært, om tilsidesættelse af artikel 103 i finansforordningen af 2002 og af proportionalitetsprincippet. Ifølge sagsøgeren skal institutionens bedømmelse foretages i overensstemmelse med artikel 103 i finansforordningen af 2002, hvilket betyder, at Kommissionen ikke kan anvende flere sanktioner, idet artikel 103 fastsætter en liste over sanktioner, som ikke er kumulativ. Desuden skal institutionen i forbindelse med denne bedømmelse sikre, at dens afgørelse står i forhold til den pågældende ulovligheds alvor, i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, som er et udtryk for princippet om god tro, som gælder ved opfyldelsen af kontrakter, hvilket ikke var tilfældet i den foreliggende sag.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/32 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/32

---

Sag anlagt den 9. januar 2021 — Griesbeck mod Parlamentet

(Sag T-10/21)

(2021/C 72/43)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Nathalie Griesbeck (Ancy-sur-Moselle, Frankrig) (ved advokaterne J.-L. Teheux, J.-M. Rikkers og G. Selnet)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

Principalt:

| — | Afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets Præsidium den 5. oktober 2020 annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets Præsidium den 5. oktober 2020 annulleres.

| — | Følgelig annulleres afgørelsen fra Europa-Parlamentets generalsekretær af 18. oktober 2019 og den efterfølgende debetnota. |
| --- | --- |

—

Følgelig annulleres afgørelsen fra Europa-Parlamentets generalsekretær af 18. oktober 2019 og den efterfølgende debetnota.

Subsidiært:

| — | Afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets Præsidium den 5. oktober 2020 annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets Præsidium den 5. oktober 2020 annulleres.

| — | Følgelig annulleres afgørelsen fra Europa-Parlamentets generalsekretær af 18. oktober 2019, og den efterfølgende debetnota fastsættes til et mere rimeligt beløb. |
| --- | --- |

—

Følgelig annulleres afgørelsen fra Europa-Parlamentets generalsekretær af 18. oktober 2019, og den efterfølgende debetnota fastsættes til et mere rimeligt beløb.

Under alle omstændigheder:

| — | Sagsøgeren bevarer muligheden for at fremkomme med yderligere bemærkninger i et senere processkrift. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren bevarer muligheden for at fremkomme med yderligere bemærkninger i et senere processkrift.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Det første anbringende vedrører den omstændighed, at Parlamentet anlagde følgende urigtige skøn. Det udelukkede først og fremmest, at de særlige omstændigheder for beskæftigelsen af den pågældende assistent kunne påvirke beviset for denne assistents arbejde. Dernæst tog det ikke hensyn til den tid, der var forløbet fra tidspunktet for de faktiske omstændigheder, og det heraf følgende tab af beviser. Endelig udnyttede det ikke det af sagsøgeren fremlagte bevismateriale. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Det andet anbringende vedrører omlægning af bevisbyrden og tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang. I denne henseende har sagsøgeren i det væsentlige anført, at det ikke tilkommer sagsøgeren at løfte bevisbyrden for sin assistents arbejde. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som Præsidiet fandt, at alle de udbetalte beløb for varigheden af assistentens arbejde skulle tilbagebetales, selv om det i det mindste til dels var blevet bevist, at dennes arbejde faktisk var blevet udført. |
| --- | --- |

3.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/33 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/33

---

Sag anlagt den 15. januar 2021 — Ryanair mod Kommissionen

(Sag T-14/21)

(2021/C 72/44)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Ryanair DAC (Swords, Irland) (ved advokaterne E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating og I. Metaxas-Maranghidis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse (EU) af 21. august 2020 om statsstøtte SA.57544(2020/N) — Belgien COVID-19: Støtte til Brussels Airlines annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse (EU) af 21. august 2020 om statsstøtte SA.57544(2020/N) — Belgien COVID-19: Støtte til Brussels Airlines annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Europa-Kommissionen har anvendt de midlertidige rammebestemmelser urigtigt, idet den har fastslået, at lånet til Brussels Airlines var i overensstemmelse med de midlertidige rammebestemmelser, og at Brussels Airlines er berettiget til rekapitaliseringsstøtte, idet den har undladt at undersøge, om der fandtes andre, mere hensigtsmæssige og mindre fordrejende foranstaltninger end rekapitalisering, idet den har fastslået, at rekapitaliseringsbeløbet var forholdsmæssigt, og idet den har undladt at indføre et reelt forbud mod Brussels Airlines’ aggressive vækst. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Europa-Kommissionen har anvendt de midlertidige rammebestemmelser urigtigt, idet den har fastslået, at lånet til Brussels Airlines var i overensstemmelse med de midlertidige rammebestemmelser, og at Brussels Airlines er berettiget til rekapitaliseringsstøtte, idet den har undladt at undersøge, om der fandtes andre, mere hensigtsmæssige og mindre fordrejende foranstaltninger end rekapitalisering, idet den har fastslået, at rekapitaliseringsbeløbet var forholdsmæssigt, og idet den har undladt at indføre et reelt forbud mod Brussels Airlines’ aggressive vækst.

| 2. | Andet anbringende om, at Europa-Kommissionen har anvendt artikel 107, stk. 3, litra b), urigtigt, idet den har fastslået, at støtten afhjælper et alvorligt problem i den belgiske økonomi, og idet den har tilsidesat forpligtelsen til at afveje støttens gunstige virkninger og dens negative indvirkning på samhandelsvilkårene og konkurrencen (dvs. »afvejningstesten«). |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Europa-Kommissionen har anvendt artikel 107, stk. 3, litra b), urigtigt, idet den har fastslået, at støtten afhjælper et alvorligt problem i den belgiske økonomi, og idet den har tilsidesat forpligtelsen til at afveje støttens gunstige virkninger og dens negative indvirkning på samhandelsvilkårene og konkurrencen (dvs. »afvejningstesten«).

| 3. | Tredje anbringende om, at afgørelsen tilsidesætter de almindelige principper om forbud mod forskelsbehandling, den frie udveksling af tjenesteydelser og den frie etableringsret. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at afgørelsen tilsidesætter de almindelige principper om forbud mod forskelsbehandling, den frie udveksling af tjenesteydelser og den frie etableringsret.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Europa-Kommissionen har undladt at indlede en formel undersøgelsesprocedure på trods af alvorlige vanskeligheder og har tilsidesat sagsøgerens proceduremæssige rettigheder. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Europa-Kommissionen har undladt at indlede en formel undersøgelsesprocedure på trods af alvorlige vanskeligheder og har tilsidesat sagsøgerens proceduremæssige rettigheder.

| 5. | Femte anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat begrundelsespligten. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat begrundelsespligten.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/34 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/34

---

Sag anlagt den 15. janar 2021 — Miquel y Costas & Miquel mod EUIPO (Pure Hemp)

(Sag T-17/21)

(2021/C 72/45)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Miquel y Costas & Miquel, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokat J. Mora Cortés)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket Pure Hemp — registreringsansøgning nr. 18 132 358

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. oktober 2020 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 853/2020-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres/ophæves, for så vidt som den ikke giver medhold i klage R 853/2020-1 og delvist afslår registrering af EU-varemærke nr. 18 132 358 Pure Hemp (figur). |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres/ophæves, for så vidt som den ikke giver medhold i klage R 853/2020-1 og delvist afslår registrering af EU-varemærke nr. 18 132 358 Pure Hemp (figur).

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagens behandling for driftsafdelingen og for Første Appelkammer ved EUIPO. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagens behandling for driftsafdelingen og for Første Appelkammer ved EUIPO.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/34 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/34

---

Sag anlagt den 19. januar 2021 — Amazon.com m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-19/21)

(2021/C 72/46)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Amazon.com, Inc. (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater), Amazon Services Europe Sàrl (Luxembourg, Luxembourg), Amazon EU Sàrl (Luxembourg) og Amazon Europe Core Sàrl (Luxembourg) (ved advokaterne A. Komninos og G. Tantulli)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2020) 7692 final af 10. november 2020 annulleres delvist, for så vidt som den udelukker Italien fra omfanget af undersøgelsen og fra retsvirkningerne af artikel 11, stk. 6, i forordning nr. 1/2003. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2020) 7692 final af 10. november 2020 annulleres delvist, for så vidt som den udelukker Italien fra omfanget af undersøgelsen og fra retsvirkningerne af artikel 11, stk. 6, i forordning nr. 1/2003.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger og udgifter i forbindelse med den foreliggende sag. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger og udgifter i forbindelse med den foreliggende sag.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgerne har til støtte for deres søgsmål fremsat et enkelt anbringende om, at den anfægtede afgørelse ulovligt udelukkede Italien fra omfanget af sag AT.40703 og udelukkede Italien fra retsvirkningerne af artikel 11, stk. 6, i forordning nr. 1/2003. Hermed var den anfægtede afgørelse i strid med artikel 11, stk. 6, i forordning nr. 1/2003 og underminerede dens effektivitet og/eller omgik artikel 11, stk. 6, i forordning nr. 1/2003 i strid med forordningens formål.

---

| 1.3.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 72/35 |
| --- | --- | --- | --- |

1.3.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 72/35

---

Sag anlagt den 20. januar 2021 — Corman mod Kommissionen

(Sag T-25/21)

(2021/C 72/47)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Marie Corman (Schaerbeek, Belgien) (ved advokat S. Orlandi)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse af 4. juni 2020 om fastsættelse af sagsøgerens alderspensionsrettigheder annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse af 4. juni 2020 om fastsættelse af sagsøgerens alderspensionsrettigheder annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 21 og 22 i bilag XIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union.

---