# Den Europæiske Unions C 429/11.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 429 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 63. årgang11. december 2020 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 429

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

63. årgang11. december 2020

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser |
| | UDTALELSER |
| | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg |
| | 554. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, 16.9.2020-18.9.2020 |
| 2020/C 429/01 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Det digitale indre marked — Tendenser og perspektiver for SMV'er (initiativudtalelse) | 1 |
| 2020/C 429/02 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om effektive og koordinerede EU-foranstaltninger til bekæmpelse af skattesvig, skatteundgåelse, hvidvask af penge og skattely (initiativudtalelse) | 6 |
| 2020/C 429/03 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om retsstaten og dens betydning for økonomisk vækst (initiativudtalelse) | 16 |
| 2020/C 429/04 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om beskyttelse af uledsagede mindreårige migranter i Europa (initiativudtalelse) | 24 |
| 2020/C 429/05 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om offentlige indkøb som et værktøj til at skabe værdi og værdighed i forbindelse med arbejde inden for rengørings- og facilitetstjenester (initiativudtalelse) | 30 |
| 2020/C 429/06 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs UDTALELSE om Digital minedrift i Europa: Nye løsninger i forbindelse med bæredygtig produktion af råstoffer (initiativudtalelse) | 37 |
| 2020/C 429/07 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Struktureret inddragelse af de unge i EU's beslutningsproces vedrørende klima og bæredygtighed (initiativudtalelse) | 44 |
| 2020/C 429/08 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Mod en EU-strategi for bæredygtigt forbrug (initiativudtalelse) | 51 |
| 2020/C 429/09 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om en integreret tilgang til landdistrikter i EU med særlig vægt på sårbare regioner (Initiativudtalelse) | 60 |
| 2020/C 429/10 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om EU-handelspolitikkens forenelighed med den europæiske grønne pagt (initiativudtalelse) | 66 |
| 2020/C 429/11 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Energi: kvinder som ligeværdige aktører i det 21. århundrede (initiativudtalelse) | 77 |
| 2020/C 429/12 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Mellem et transeuropæisk supernet og lokale energienklaver — den rette sammensætning af decentraliserede løsninger og centraliserede strukturer til sikring af en økonomisk, socialt og økologisk bæredygtig energiomstilling (initiativudtalelse) | 85 |
| 2020/C 429/13 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om universel adgang til boliger, der er anstændige, bæredygtige og økonomisk overkommelige på lang sigt (initiativudtalelse) | 93 |
| 2020/C 429/14 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Fremtiden for EU's lufttransport under og efter coronakrisen (initiativudtalelse) | 99 |
| 2020/C 429/15 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om EU og Afrika: Realisering af et ligeværdigt udviklingspartnerskab baseret på bæredygtighed og fælles værdier (initiativudtalelse) | 105 |
| 2020/C 429/16 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Civilsamfundets bidrag til den grønne dagsorden og bæredygtig udvikling i det vestlige Balkan som led i EU-tiltrædelsesprocessen (initiativudtalelse) | 114 |
| 2020/C 429/17 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om CO2-markeder: Fremkomst, struktur og udfordringer for den europæiske industri (initiativudtalelse) | 122 |
| 2020/C 429/18 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om styrkelse af almennyttige sociale virksomheder som en vigtig søjle i et socialt retfærdigt Europa (sonderende udtalelse) | 131 |
| 2020/C 429/19 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om obligatorisk due diligence (sonderende udtalelse) | 136 |
| 2020/C 429/20 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om revision af EU's territoriale dagsorden, Leipzigcharteret og EU's dagsorden for byerne (sonderende udtalelse på anmodning af det tyske formandskab) | 145 |
| 2020/C 429/21 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om EU's struktur- og samhørighedspolitik i indsatsen for at fremme omstillingen af økonomien på en innovativ og intelligent måde (sonderende udtalelse) | 153 |
| 2020/C 429/22 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om anstændige mindstelønninger i hele Europa (sonderende udtalelse på anmodning af Europa-Parlamentet/Rådet) | 159 |
| 2020/C 429/23 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om rimelige arbejdsforhold i platformsøkonomien (sonderende udtalelse på anmodning af det tyske rådsformandskab) | 173 |
| 2020/C 429/24 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Digitalisering og bæredygtighed — status quo og behovet for tiltag set i civilsamfundets perspektiv (sonderende udtalelse) | 187 |
| 2020/C 429/25 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om bæredygtige forsyningskæder og ordentligt arbejde inden for international handel (sonderende udtalelse) | 197 |

Indhold

Side

I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

554. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, 16.9.2020-18.9.2020

2020/C 429/01

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Det digitale indre marked — Tendenser og perspektiver for SMV'er (initiativudtalelse)

1

2020/C 429/02

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om effektive og koordinerede EU-foranstaltninger til bekæmpelse af skattesvig, skatteundgåelse, hvidvask af penge og skattely (initiativudtalelse)

6

2020/C 429/03

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om retsstaten og dens betydning for økonomisk vækst (initiativudtalelse)

16

2020/C 429/04

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om beskyttelse af uledsagede mindreårige migranter i Europa (initiativudtalelse)

24

2020/C 429/05

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om offentlige indkøb som et værktøj til at skabe værdi og værdighed i forbindelse med arbejde inden for rengørings- og facilitetstjenester (initiativudtalelse)

30

2020/C 429/06

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs UDTALELSE om Digital minedrift i Europa: Nye løsninger i forbindelse med bæredygtig produktion af råstoffer (initiativudtalelse)

37

2020/C 429/07

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Struktureret inddragelse af de unge i EU's beslutningsproces vedrørende klima og bæredygtighed (initiativudtalelse)

44

2020/C 429/08

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Mod en EU-strategi for bæredygtigt forbrug (initiativudtalelse)

51

2020/C 429/09

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om en integreret tilgang til landdistrikter i EU med særlig vægt på sårbare regioner (Initiativudtalelse)

60

2020/C 429/10

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om EU-handelspolitikkens forenelighed med den europæiske grønne pagt (initiativudtalelse)

66

2020/C 429/11

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Energi: kvinder som ligeværdige aktører i det 21. århundrede (initiativudtalelse)

77

2020/C 429/12

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Mellem et transeuropæisk supernet og lokale energienklaver — den rette sammensætning af decentraliserede løsninger og centraliserede strukturer til sikring af en økonomisk, socialt og økologisk bæredygtig energiomstilling (initiativudtalelse)

85

2020/C 429/13

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om universel adgang til boliger, der er anstændige, bæredygtige og økonomisk overkommelige på lang sigt (initiativudtalelse)

93

2020/C 429/14

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Fremtiden for EU's lufttransport under og efter coronakrisen (initiativudtalelse)

99

2020/C 429/15

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om EU og Afrika: Realisering af et ligeværdigt udviklingspartnerskab baseret på bæredygtighed og fælles værdier (initiativudtalelse)

105

2020/C 429/16

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Civilsamfundets bidrag til den grønne dagsorden og bæredygtig udvikling i det vestlige Balkan som led i EU-tiltrædelsesprocessen (initiativudtalelse)

114

2020/C 429/17

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om CO2-markeder: Fremkomst, struktur og udfordringer for den europæiske industri (initiativudtalelse)

2

122

2020/C 429/18

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om styrkelse af almennyttige sociale virksomheder som en vigtig søjle i et socialt retfærdigt Europa (sonderende udtalelse)

131

2020/C 429/19

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om obligatorisk due diligence (sonderende udtalelse)

136

2020/C 429/20

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om revision af EU's territoriale dagsorden, Leipzigcharteret og EU's dagsorden for byerne (sonderende udtalelse på anmodning af det tyske formandskab)

145

2020/C 429/21

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om EU's struktur- og samhørighedspolitik i indsatsen for at fremme omstillingen af økonomien på en innovativ og intelligent måde (sonderende udtalelse)

153

2020/C 429/22

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om anstændige mindstelønninger i hele Europa (sonderende udtalelse på anmodning af Europa-Parlamentet/Rådet)

159

2020/C 429/23

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om rimelige arbejdsforhold i platformsøkonomien (sonderende udtalelse på anmodning af det tyske rådsformandskab)

173

2020/C 429/24

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Digitalisering og bæredygtighed — status quo og behovet for tiltag set i civilsamfundets perspektiv (sonderende udtalelse)

187

2020/C 429/25

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om bæredygtige forsyningskæder og ordentligt arbejde inden for international handel (sonderende udtalelse)

197

---

| | III   Forberedende retsakter |
| --- | --- |
| | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg |
| | 554. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, 16.9.2020-18.9.2020 |
| 2020/C 429/26 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En SMV-strategi for et bæredygtigt og digitalt Europa (COM(2020) 103 final) | 210 |
| 2020/C 429/27 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Turisme og transport i 2020 og derefter (COM(2020) 550 final) | 219 |
| 2020/C 429/28 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Den Europæiske Centralbank, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Evaluering af den økonomiske styring — Rapport om anvendelsen af forordning (EU) nr. 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 og 473/2013 og om formålstjenligheden af Rådets direktiv 2011/85/EU (COM(2020) 55 final) | 227 |
| 2020/C 429/29 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond Plus, Samhørighedsfonden, Fonden for Retfærdig Omstilling og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om finansielle regler for nævnte fonde og for Asyl- og Migrationsfonden, Fonden for Intern Sikkerhed og instrumentet for grænseforvaltning og visa (COM(2020) 450 final — 2018/0196 (COD)) og om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden (COM(2020) 452 final — 2018/0197 (COD)) | 236 |
| 2020/C 429/30 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om lånefaciliteten for den offentlige sektor under mekanismen for retfærdig omstilling (COM(2020) 453 final — 2020/0100 (COD)) og om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Fonden for Retfærdig Omstilling (COM(2020) 460 final — 2020/0006 (COD)) | 240 |
| 2020/C 429/31 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+) (COM(2020) 447 — 2018/0206 (COD)) | 245 |
| 2020/C 429/32 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af et EU-handlingsprogram for sundhed — for perioden 2021-2027 og om ophævelse af forordning (EU) nr. 282/2014 (EU4Health-programmet) (COM(2020) 405 final — 2020/0102 (COD)) | 251 |
| 2020/C 429/33 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — EU's biodiversitetsstrategi for 2030 — Naturen skal bringes tilbage i vores liv (COM(2020) 380 final) | 259 |
| 2020/C 429/34 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En jord til bord-strategi for et fair, sundt og miljøvenligt fødevaresystem (COM(2020) 381) | 268 |
| 2020/C 429/35 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om ændring af Rådets beslutning 2003/17/EF for så vidt angår ligestilling af markinspektioner, der gennemføres i Ukraine, af afgrøder til formering af sædekorn og om ligestilling af sædekorn produceret i Ukraine (COM(2020) 137 final — 2020/0053 (COD)) | 276 |
| 2020/C 429/36 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/833 af 20. maj 2019 om bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger gældende for det område, som reguleres af Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (COM(2020) 215 final — 2020/0095 (COD)) | 279 |
| 2020/C 429/37 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En EU-værktøjskasse til udrulning af sikre 5G-net i EU (COM(2020) 50 final) | 281 |
| 2020/C 429/38 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En europæisk strategi for data (COM(2020) 66 final) | 290 |
| 2020/C 429/39 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om bemyndigelse af Frankrig til at forhandle en aftale på plads, der supplerer landets eksisterende bilaterale traktat med Det Forenede Kongerige om private koncessionshaveres bygning og drift af en kanaltunnel (COM(2020) 622 final — 2020/0160 (COD)) | 296 |
| 2020/C 429/40 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af direktiv (EU) 2016/798 for så vidt angår anvendelsen af reglerne om jernbanesikkerhed og -interoperabilitet i forbindelse med den faste forbindelse under Den Engelske Kanal (COM(2020) 623 final — 2020/0161 (COD)) | 297 |

III   Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

554. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, 16.9.2020-18.9.2020

2020/C 429/26

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En SMV-strategi for et bæredygtigt og digitalt Europa (COM(2020) 103 final)

(COM(2020) 103 final)

210

2020/C 429/27

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Turisme og transport i 2020 og derefter (COM(2020) 550 final)

(COM(2020) 550 final)

219

2020/C 429/28

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Den Europæiske Centralbank, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Evaluering af den økonomiske styring — Rapport om anvendelsen af forordning (EU) nr. 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 og 473/2013 og om formålstjenligheden af Rådets direktiv 2011/85/EU (COM(2020) 55 final)

(COM(2020) 55 final)

227

2020/C 429/29

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond Plus, Samhørighedsfonden, Fonden for Retfærdig Omstilling og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om finansielle regler for nævnte fonde og for Asyl- og Migrationsfonden, Fonden for Intern Sikkerhed og instrumentet for grænseforvaltning og visa (COM(2020) 450 final — 2018/0196 (COD)) og om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden (COM(2020) 452 final — 2018/0197 (COD))

(COM(2020) 450 final — 2018/0196 (COD))

(COM(2020) 452 final — 2018/0197 (COD))

236

2020/C 429/30

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om lånefaciliteten for den offentlige sektor under mekanismen for retfærdig omstilling (COM(2020) 453 final — 2020/0100 (COD)) og om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Fonden for Retfærdig Omstilling (COM(2020) 460 final — 2020/0006 (COD))

(COM(2020) 453 final — 2020/0100 (COD))

(COM(2020) 460 final — 2020/0006 (COD))

240

2020/C 429/31

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+) (COM(2020) 447 — 2018/0206 (COD))

(COM(2020) 447 — 2018/0206 (COD))

245

2020/C 429/32

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af et EU-handlingsprogram for sundhed — for perioden 2021-2027 og om ophævelse af forordning (EU) nr. 282/2014 (EU4Health-programmet) (COM(2020) 405 final — 2020/0102 (COD))

(COM(2020) 405 final — 2020/0102 (COD))

251

2020/C 429/33

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — EU's biodiversitetsstrategi for 2030 — Naturen skal bringes tilbage i vores liv (COM(2020) 380 final)

(COM(2020) 380 final)

259

2020/C 429/34

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En jord til bord-strategi for et fair, sundt og miljøvenligt fødevaresystem (COM(2020) 381)

(COM(2020) 381)

268

2020/C 429/35

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om ændring af Rådets beslutning 2003/17/EF for så vidt angår ligestilling af markinspektioner, der gennemføres i Ukraine, af afgrøder til formering af sædekorn og om ligestilling af sædekorn produceret i Ukraine (COM(2020) 137 final — 2020/0053 (COD))

(COM(2020) 137 final — 2020/0053 (COD))

276

2020/C 429/36

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/833 af 20. maj 2019 om bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger gældende for det område, som reguleres af Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (COM(2020) 215 final — 2020/0095 (COD))

(COM(2020) 215 final — 2020/0095 (COD))

279

2020/C 429/37

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En EU-værktøjskasse til udrulning af sikre 5G-net i EU (COM(2020) 50 final)

(COM(2020) 50 final)

281

2020/C 429/38

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En europæisk strategi for data (COM(2020) 66 final)

(COM(2020) 66 final)

290

2020/C 429/39

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om bemyndigelse af Frankrig til at forhandle en aftale på plads, der supplerer landets eksisterende bilaterale traktat med Det Forenede Kongerige om private koncessionshaveres bygning og drift af en kanaltunnel (COM(2020) 622 final — 2020/0160 (COD))

(COM(2020) 622 final — 2020/0160 (COD))

296

2020/C 429/40

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af direktiv (EU) 2016/798 for så vidt angår anvendelsen af reglerne om jernbanesikkerhed og -interoperabilitet i forbindelse med den faste forbindelse under Den Engelske Kanal (COM(2020) 623 final — 2020/0161 (COD))

(COM(2020) 623 final — 2020/0161 (COD))

297

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

I Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

554. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, 16.9.2020-18.9.2020

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/1 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/1

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Det digitale indre marked — Tendenser og perspektiver for SMV'er

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/01)

| Ordfører: | Pedro ALMEIDA FREIRE |
| --- | --- |

Ordfører:

Pedro ALMEIDA FREIRE

| Plenarforsamlingens beslutning | 30.3.2017 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 4.9.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken eller) | 220/0/0 |

Plenarforsamlingens beslutning

30.3.2017

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

4.9.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken eller)

220/0/0

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU er særligt opmærksom på den digitale teknologis indvirkning på de små og mellemstore virksomheder i Europa (SMV). De 25 mio. SMV'er udgør faktisk rygraden i EU's økonomi. De beskæftiger omkring 100 mio. mennesker, tegner sig for over halvdelen af Europas BNP og spiller en nøglerolle for værdiskabelsen inden for alle sektorer af økonomien. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Under de høringer, som EØSU afholdt i en række udvalgte lande i forbindelse med DESI 2019 (Belgien, Tyskland, Portugal og Rumænien), konstaterede det, at adskillige europæiske SMV'er, navnlig mikrovirksomheder og små virksomheder (93 % af de europæiske virksomheder), er bagud med hensyn til indførelsen af digitale løsninger. De SMV'er, der har taget skridtet, gav udtryk for, at de var stødt på talrige forhindringer, der bremsede indførelsen af disse løsninger. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU anbefaler, at man gør alt for at fjerne den første forhindring, dvs. manglen på en optimal højhastighedsbredbåndsdækning. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Udvalget konstaterer, at SMV'erne har et betydeligt behov for uddannelse i digitale teknologier på områder som cybersikkerhed, kunstig intelligens og blockchain-teknologi, og at det haster. EØSU anbefaler i den henseende, at der tilbydes obligatoriske kurser i digitale teknologier inden for rammerne af skoleundervisningen, og at SMV'erne får mulighed for at uddanne sig i brugen af disse værktøjer. Desuden bør der i højere grad ydes støtte til og fremmes passende og økonomisk overkommelig videreuddannelse for selvstændige, ledere af SMV'er og deres ansatte. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer til en national koordinering af beskatningen, eftersom den manglende harmonisering på området medfører forholdsmæssigt større udgifter for SMV'er end for store virksomheder i halvdelen af de undersøgte lande og begrænser deres grænseoverskridende aktiviteter. For at det indre marked kan fungere hensigtsmæssigt, er det vigtigt at sikre en fair konkurrence mellem SMV'er og store virksomheder. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU ønsker at komme forskelle i lovgivning samt overdrevne regler, normer og mærkninger til livs, da de udgør store forhindringer for SMV'ernes indførelse af digitale værktøjer og udvikling på tværs af grænserne, idet de indebærer omkostninger til overholdelse, lønudgifter og ekstern ekspertise, hvilket skader deres vækst. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU mener, at SMV'ernes adgang til finansiering bør prioriteres for at støtte deres investeringer med henblik på at tilpasse sig den digitale omstilling i samfundet, af handelen og af forbrugsmønstrene samt internationaliseringen af samhandelen. Udvalget bemærker, at kendskabet til Enterprise Europe Network (EEN) ikke er tilstrækkeligt udbredt, og at det ikke anvendes nok af de europæiske SMV'er, ej heller af de digitale innovationsknudepunkter, som finansieres af EU. En styrkelse af dialogen og samarbejdet mellem EEN og SMV-organisationerne kunne gøre systemet mere effektivt. |
| --- | --- |

1.7.

2.   Den digitale teknologis indvirkning på SMV'erne

| 2.1. | Ved offentliggørelsen af 2020-indekset for den digitale økonomi og det digitale samfund den 11. juni 2020 sagde Kommissionens næstformand, Margrethe Vestager, at »coronaviruskrisen har vist, hvor vigtigt det er for borgere og virksomheder at være forbundet og kunne kommunikere med hinanden online« (1). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Kommissæren med ansvar for det indre marked, Thierry Breton, sagde, at »de data, vi offentliggør i dag (fra DESI) (2), viser, at erhvervslivet benytter sig af flere digitale løsninger end nogensinde før. Vi er nødt til at sikre, at det også er tilfældet for små og mellemstore virksomheder, og at de mest avancerede digitale teknologier anvendes i hele økonomien«. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU er også særligt opmærksom på den digitale teknologis indvirkning på SMV'erne. De 25 mio. SMV'er udgør faktisk rygraden i EU's økonomi. De beskæftiger omkring 100 mio. mennesker, tegner sig for over halvdelen af Europas BNP og spiller en nøglerolle for værdiskabelsen i alle sektorer af økonomien (3). |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | SMV'erne er dybt forankrede i Europas økonomiske og sociale struktur og er meget forskellige, hvad angår deres økonomiske model, deres størrelse, alder og iværksætterprofil, og de er baseret på en pulje af mangfoldige talenter, både mænd og kvinder. De omfatter de liberale erhverv, selv om disse er regulerede og underlagt regler, som er specifikke for deres egen branche (f.eks. lægemiddelindustrien, retsvæsenet osv.), og de ikke som sådan indgår i definitionen af SMV'er, mikrovirksomheder, mellemstore industrivirksomheder, traditionelle håndværksvirksomheder og nystartede højteknologiske virksomheder. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EØSU er bevidst om de digitale teknologiers indvirkning på SMV'erne og tilslutter sig Kommissionens analyse. Det mener samtidig, at de tre søjler (kapacitetsopbygning og støtte til omstillingen til bæredygtighed og digitalisering, reduktion af den administrative byrde samt en forbedret markedsadgang og adgang til finansiering), som kursen for Kommissionens SMV-strategi for et bæredygtigt og digitalt Europa (4) er baseret på, faktisk er prioriterede områder. EØSU understreger, at SMV'erne har behov for øjeblikkelig finansiel støtte, da de er særligt hårdt ramte af de økonomiske virkninger af covid-19-pandemien, og deres ansatte derfor er i større fare for at miste deres job.
  I den forbindelse beklager EØSU, at genopretningsplanen for Europa, der skal afhjælpe de økonomiske og sociale skader forårsaget af covid-19-pandemien, og som blev vedtaget af Det Europæiske Råd på dets ekstraordinære møde den 17.-21. juli 2020, er begrænset til 750 mia. EUR, og at de 27 medlemsstater har nedjusteret deres ambitioner, navnlig på det digitale område, for at opnå grønt lys fra landene i den såkaldte »sparebande«, da dette vil påvirke den økonomiske støtte til digitaliseringen af SMV'erne. |
| --- | --- |

2.5.

I den forbindelse beklager EØSU, at genopretningsplanen for Europa, der skal afhjælpe de økonomiske og sociale skader forårsaget af covid-19-pandemien, og som blev vedtaget af Det Europæiske Råd på dets ekstraordinære møde den 17.-21. juli 2020, er begrænset til 750 mia. EUR, og at de 27 medlemsstater har nedjusteret deres ambitioner, navnlig på det digitale område, for at opnå grønt lys fra landene i den såkaldte »sparebande«, da dette vil påvirke den økonomiske støtte til digitaliseringen af SMV'erne.

| 2.6. | EØSU bemærker, at søjlerne i Kommissionens SMV-strategi for et bæredygtigt og digitalt Europa er i tråd med de forventninger, som repræsentanter for SMV'er gav udtryk for under de høringer, som udvalget gennemførte i fire udvalgte lande på grundlag af DESI 2019 (Belgien, Tyskland, Portugal og Rumænien), med henblik på at vurdere de digitale teknologiers indvirkning på SMV'er, inden de blev afbrudt af coronaviruskrisen og kravet om nedlukning. EØSU har således ikke kunnet gennemføre høringen i Estland og i Irland, der var blevet udvalgt på grund af deres høje placering på skalaen i DESI 2019. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Digitale tjenester er en vækstfaktor for SMV'er (håndværkere, forretningsdrivende, liberale erhverv, tjenesteudbydere osv.). Mere end halvdelen af detailsalget i Europa påvirkes af internettet, hvad enten der er tale om onlinesalg eller salg i butikker som følge af onlinesøgninger (den såkaldte »ROPO«-aktivitet: Research Online, Purchase Offline) (5) |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Udviklingen af websteder, sociale netværk, digital markedsføring eller software til forvaltning af kunderelationer (CRM) fremmer udviklingen af »digitaliserede SMV'er«. Programpakker og dataanalyseprogrammer bidrager ligeledes til at optimere virksomhedsprocesserne. EØSU mener i den forbindelse, at uddannelsesprogrammer bør give brugerne, herunder ledere af SMV'er, mulighed for at uddanne sig i brugen af disse værktøjer. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Den digitale udvikling kan ligeledes skabe forvirring og medføre store omvæltninger. »Disruptiv« innovation, »vildledende« innovation, er en forandringsproces på et marked, der bunder i digitale udfordringer. Disruptionen ændrer et marked ved at åbne det for flere og giver nye aktører mulighed for at indfange (»vildlede«) omsætningen i traditionelle værdikæder. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | F.eks. kan tillidsforholdet og nærheden mellem en SMV og dens kunder give det indtryk, at SMV'ens aktivitet er beskyttet mod digitaliseringens indtrængen. Men erfaringerne viser, at denne nære relation med kunden ikke er nogen garanti. Forbrugerne er faktisk klar til at bevæge sig i retning af andre tilbud, hvis de viser sig at være mere praktiske og fordelagtige (6). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Inden for den digitale økonomi har den retlige beskyttelse af forbrugerne ingen indflydelse på deres adfærd. Et digitalt tilbud til en forbruger, der er vant til en virtuel tjeneste, der er til rådighed og nem at bruge, og som giver en retlig beskyttelse, der sikrer forbrugerens interesser, men som er mindre bekvem at anvende, vil ikke få nogen indflydelse på forbrugerens adfærd (7). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Positive eller sågar retoriske udtalelser om den digitale disruption drejer sig ofte om større virksomheder, der har tilstrækkelige ressourcer til at investere i FoU og marketing. Men i disse udtalelser undlader man at nævne, at den digitale disruption kan påvirke bl.a. visse liberale erhverv, der pr. definition er meget opsplittede og sjældent har noget FoU-budget. De kan kun udstyre sig selv med de digitale løsninger, der findes på markedet, og ikke selv udvikle nogen, og dermed er de mere sårbare over for digitaliseringen af deres aktiviteter. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Det digitale rum får også visse af SMV'ernes illusioner til at briste. Det at levere tjenesteydelser af begrænset omfang i et afgrænset geografisk område, hvor udviklingspotentialet også er begrænset, kan skabe en illusion om, at man står uden for den forandringsproces, som den digitale tidsalder medfører. Men virkeligheden viser, at det forholder sig omvendt. F.eks. virker hotelsektoren som et tilbud, der ikke kan flyttes. Ikke desto mindre har reservationsplatforme formået at overtage en betydelig del af den pågældende værdi i så stor en udstrækning, at restaurations- og hotelbranchens repræsentanter bekræfter, at de burde have foregrebet udviklingen og oprettet deres egen platform for at holde fast i reservationerne og ikke stå i et sådant afhængighedsforhold til branchens eksterne aktører (8). |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Desuden medfører den digitale disruption en omfordeling af arbejdet. Vi kan nævne en række eksempler fra de liberale erhverv: Inden for bogføring udføres arbejdet med indsamling af bogføringsdata, som er meget manuelt, i stigende grad af kunderne selv, hvilket begrænser de statsautoriserede revisorers arbejde og deres overskud, og man må heller ikke glemme, at der dukker konkurrenter op, der tilbyder onlinebogføring. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Den risiko, der er forbundet med omfordeling af arbejdet inden for advokaterhvervet, er f.eks. mindre, men en del af advokaternes arbejde kan udføres af andre. F.eks. tilbyder nystartede virksomheder oprettelse af juridisk gyldige testamenter for 70 EUR (9). |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Omfordelingen af arbejdet berører også sundhedssektoren: Websteder tilbyder konsultationer via internettet eller telemedicin for at dække områder med få læger. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Det sker også, at kommercielle kollaborative platforme ikke er informeret om kravene om overholdelse af EU-lovgivningen og national lovgivning, f.eks. kravet om registrering af selskaber, krav til obligatoriske forsikringer, krav vedrørende sundhed og sikkerhed, beskyttelse af arbejdstagerne, forbrugerbeskyttelse osv. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | I lyset af alle disse økonomiske, sociale og samfundsmæssige omvæltninger bør udfordringerne med digitaliseringen således være et fast punkt i den sociale dialog. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | SMV'erne udgør en heterogen kategori af erhvervsdrivende, lige fra bageren til apotekeren og de liberale erhverv, hvilket forudsætter, at politikken for kapacitetsopbygning og støtte til digitalisering af SMV'erne er inklusiv og nem at anvende for disse uden at medføre yderligere og uforholdsmæssigt høje omkostninger eller en begrænsning af deres aktiviteter, fordi de skal sikre, at kravene overholdes. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | SMV'ernes behov er dog ikke begrænset til en intelligent og inklusiv lovgivning, men drejer sig også om kompetenceudvikling og efter- og videreuddannelse og er baseret på en ny vision for virksomhedsdrift. SMV'ernes digitale omstilling drejer sig også om organisationen og virksomhedskulturen. Men mange ledere af SMV'er gør ikke den digitale omstilling til en strategi for deres virksomhed. Den digitale omstilling er ikke kun et spørgsmål om digitale værktøjer og processer, det er en helt ny måde at skabe værdi på, hvor man tilpasser sin forretningsmodel til den digitale sammenhæng, og det er op til lederen at indlede denne proces. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | SMV'erne står desuden over for talrige hindringer vedrørende adgang til finansiering, økonomisk overkommelig uddannelse og støtte til internationalisering. Entreprise Europe Network helliger sig innovation og internationalisering af virksomheder og yder bistand til SMV'er vedrørende information, rådgivning og EU-lovgivning og støtte, men er ikke særlig kendt i erhvervslivet. Digitale innovationsknudepunkter, der finansieres af EU (f.eks. European Digital Innovation Hubs, som forvaltes af Innoviris i Bruxelles (10)), bidrager desuden til at understøtte digitaliseringen af SMV'er gennem uddannelse og finansiering og til at udvikle en digital iværksætterkultur. Ikke desto mindre kunne en styrkelse af hhv. dialogen, analysen af SMV'ernes behov og samarbejdet mellem EEN og SMV-organisationerne gøre ordningen mere effektiv. |
| --- | --- |

3.15.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | Denne udtalelse er til dels baseret på konklusionerne af høringer, der blev gennemført mellem juli 2019 og første kvartal af 2020 af bl.a. arbejdsmarkedets parter, SMV-sammenslutninger, forbrugerorganisationer og offentlige myndigheder i fire medlemsstater: Tyskland, Belgien, Portugal og Rumænien. Estland og Irland var også udvalgt, men her kunne høringerne ikke gennemføres på grund af coronaviruskrisen. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU gør opmærksom på, at formålet med høringerne i de nævnte lande var at støtte og bidrage med praktiske vidnesbyrd som grundlag for EU's foranstaltninger og politikker vedrørende SMV'ernes integration af digitale teknologier. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Med henblik på at vurdere den digitale teknologis indvirkning på SMV'erne udvalgte EØSU fem indikatorer fra DESI (11):






  — | integration af den digitale teknologi i dens kommercielle dimension, der omfatter tre indikatorer, som EØSU anså for relevante: procentdelen af SMV'er, der handler via internettet, SMV'ernes omsætning fra onlinehandel og procentdelen af SMV'er, der handler online og på tværs af grænserne. |
| --- | --- | --- |

4.3.

—

integration af den digitale teknologi i dens kommercielle dimension, der omfatter tre indikatorer, som EØSU anså for relevante: procentdelen af SMV'er, der handler via internettet, SMV'ernes omsætning fra onlinehandel og procentdelen af SMV'er, der handler online og på tværs af grænserne.

| 4.4. | Blandt de lande, som EØSU udvalgte med hensyn til ovennævnte indikator i DESI 2019, kom Irland og Estland ind på førstepladsen for e-handel og integration af den digitale teknologi i dens kommercielle dimension efterfulgt af Belgien, som også ligger over gennemsnittet. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Tyskland ligger på linje med gennemsnittet, mens Portugal ligger under gennemsnittet. Rumænien ligger nederst. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Størstedelen af høringerne (Belgien, Tyskland, Portugal) viser, at dækningen med højhastighedsinternet er meget spredt: Dækningen i byområder er meget fin, mens dette ikke er tilfældet i landdistrikter og perifere områder, og 4G findes ikke engang i visse dele af landet (Portugal). Når Europas og SMV'ernes digitale fremtid skal formes, kræver det imidlertid, at man udvikler digitale løsninger i stor skala og interoperabilitet mellem vigtige digitale infrastrukturer. EØSU mener faktisk, at konnektivitet er en vigtig søjle for SMV'ernes digitale omstilling. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | De samtalepartnere, udvalget mødte ved høringerne, gav alle udtryk for, at der er behov for uddannelse i digitale teknologier. Der er alvorlig mangel på almen og faglig uddannelse i digitale teknologier, og dette gør det umuligt for SMV'erne at ansætte medarbejdere med kompetencer på dette område (Portugal, Rumænien). Det er afgørende for SMV'erne, at deres medarbejdere snarest uddannes i digitale teknologier for at forbedre deres kompetencer og holde sig opdaterede på områder som cybersikkerhed, kunstig intelligens og blockchain-teknologi (Belgien). Den nuværende situation er faktisk kendetegnet ved et overfladisk kendskab til digitale værktøjer, som man ikke vil kunne nøjes med særlig længe (Tyskland).
  Arbejdstagerne har også behov for digitale kompetencer for at beholde deres arbejde og for at kunne klare sig på et stadig mere digitaliseret arbejdsmarked i hastig udvikling (Tyskland). Digitaliseringen kan faktisk skabe frygt for, at man mister sit arbejde i visse sektorer med en høj grad af automatisering (Tyskland). |
| --- | --- |

4.7.

Arbejdstagerne har også behov for digitale kompetencer for at beholde deres arbejde og for at kunne klare sig på et stadig mere digitaliseret arbejdsmarked i hastig udvikling (Tyskland). Digitaliseringen kan faktisk skabe frygt for, at man mister sit arbejde i visse sektorer med en høj grad af automatisering (Tyskland).

| 4.8. | SMV'erne er hverken tilstrækkeligt veludstyrede eller uddannede til at forvalte de risici, der skyldes ondsindet cyberaktivitet (Belgien, Tyskland). Derfor er visse traditionelle SMV'er tilbageholdende med at udvikle deres aktiviteter på internettet (Portugal). De, der vælger at digitalisere, støder på vanskeligheder med at udnytte de kolossale databaser, som de største virksomheder råder over, og de er tøvende over for at bruge disse avancerede værktøjer og applikationer, der er baseret på f.eks. kunstig intelligens (AI), hvilket stiller dem i en ugunstig konkurrencesituation i forhold til de store virksomheder (Tyskland). Samtidig er SMV'er inden for alle sektorer meget udsat for trusler via internettet og må ofte ty til eksterne eksperter, hvilket medfører yderligere omkostninger. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Den manglende passende skattemæssige koordinering på nationalt plan medfører forholdsmæssigt større udgifter for SMV'er end for store virksomheder i halvdelen af de undersøgte lande (Belgien, Portugal) og begrænser deres grænseoverskridende aktiviteter. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Forskelle i lovgivning, den stadig mere omfattende regulering samt standarder og mærkning er også hindringer for SMV'ernes indførelse af digitale værktøjer, også på tværs af grænserne (Belgien, Portugal), fordi de medfører omkostninger til overholdelse og lønudgifter i et sådant omfang, at nogle SMV'er fristes til at flytte ud (Belgien). Da den generelle forordning om beskyttelse af personoplysninger trådte i kraft, måtte nogle SMV'er f.eks. skaffe personale til at udvikle de interne procedurer for forvaltning af personoplysninger, underrette deres kunder osv. I visse tilfælde har virksomheder set sig nødsaget til at benytte sig af eksterne konsulenter, hvilket har forhindret dem i at fokusere på deres førsteprioritet, nemlig deres kommercielle udvikling, og det har medført omkostninger og sænket tempoet i deres hovedaktivitet (Belgien). |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | SMV'ernes digitale udvikling kan ligeledes blive bremset af den nationale lovgivers passivitet: Almen og faglig uddannelse i digitale teknologier og bistand til SMV'erne med deres digitalisering betragtes ikke som strategiske prioriteringer (Rumænien). |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | I lyset af de økonomiske, sociale og samfundsmæssige risici, som den digitale revolution medfører, anser de samtalepartnere, som vi har mødt i alle de undersøgte lande, det for meget vigtigt, at arbejdsmarkedets parter og repræsentanter for SMV'erne inddrages i udarbejdelsen af lovgivning, som vedrører dem, og den sociale dialog. |
| --- | --- |

4.12.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Pressemeddelelse fra Kommissionen, 11. juni 2020, Bruxelles.

1

(2)  Digital Economy and Society Index (DESI).

2

(3)  COM(2020) 103 final.

3

(4)  Se fodnote 3.

4

(5)  Forrester, European Cross-European Channel Retail Sales Forecast, 2015-2020, https://www.forrester.com/report/European+CrossChannel+Retail+Sales+Forecast+2015+To+2020/-/E-RES115375.

5

.

(6)  DVD-udlejningsbutikkerne er blevet svækket af fremgangen inden for VOD (Video on demand) og streaming og vidner om denne skrøbelighed. Nye aktører som f.eks. Amazon, der til samme pris tilbyder en pålidelig og hurtig levering til kundens bopæl på grundlag af et katalogtilbud har fået mange forbrugere til at foretrække onlinehandel — selv om de fortsætter med at støve rundt i boghandlerne i deres fritid.

6

(7)  Le numérique déroutant. Étude BPI France Le Lab, 19. februar 2015.

7

(8)  Étude BPI France Le Lab, nævnt ovenfor.

8

(9)  https://testamento.fr/fr/.

9

(10)  Programmet for et digitalt Europa 2021-2027.

10

(11)  Konnektivitet, menneskelig kapital, brug af internettet, integration af digitale teknologier, digitale offentlige tjenester.

11

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/6 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/6

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om effektive og koordinerede EU-foranstaltninger til bekæmpelse af skattesvig, skatteundgåelse, hvidvask af penge og skattely

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/02)

| Ordfører: | Javier DOZ ORRIT |
| --- | --- |

Ordfører:

Javier DOZ ORRIT

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Vedtaget i sektionen | 20.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/2/2 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Vedtaget i sektionen

20.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/2/2

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | På trods af indsatsen fra EU og mange regeringers side og på trods af ikrafttrædelsen af vigtige EU-direktiver (direktivet om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge og finansiering af terrorisme — AMLD, direktivet om bekæmpelse af skatteundgåelse — ATAD) (1) og OECD's BEPS-program vedrørende udhuling af skattegrundlaget og overførsel af overskud spiller omfanget af skattesvig, skatteunddragelse, hvidvask af penge og skatteundgåelse fortsat en vigtig rolle set i relation til de offentlige finanser i EU's medlemsstater. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU foreslår, at der iværksættes en europæisk pagt, der effektivt skal bekæmpe skattesvig, skatteunddragelse, skatteundgåelse og hvidvask af penge. Udvalget opfordrer Kommissionen til at iværksætte et politisk initiativ, der inddrager de nationale regeringer og de øvrige EU-institutioner i opfyldelsen af dette mål. Kommissionen bør i den sammenhæng arbejde for at skabe den nødvendige konsensus og inddrage civilsamfundet. Samarbejdet mellem medlemsstaterne bør være den centrale søjle, som pagten bygger på. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU tilskynder EU's institutioner og medlemsstaterne til at bevillige de nødvendige økonomiske og menneskelige ressourcer til at sikre en effektiv anvendelse af gældende europæisk lovgivning og til at vedtage de nødvendige nye lovgivningsmæssige og administrative foranstaltninger, der skal sikre en effektiv bekæmpelse af overtrædelser af skattelovgivningen, kritisabel praksis på skatteområdet, hvidvask af penge og aktiviteterne i skattely. Dette vil kræve en løbende evaluering af resultaterne af den enkelte foranstaltning. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU finder det afgørende, at medlemsstaterne forpligter sig til at sætte en stopper for den urimelige og uretfærdige skattekonkurrence. Desuden gentager EØSU sine synspunkter fra udtalelsen Beskatning — afstemning med kvalificeret flertal (2) om behovet for fremskridt i debatten om en gradvis overgang fra enstemmighed til kvalificeret flertal i forbindelse med afstemninger om skattespørgsmål. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Aktiv inddragelse af civilsamfundet er afgørende for at skærpe offentlighedens bevidsthed om problemerne i tilknytning til skattekriminalitet og kritisabel skattepraksis og fordelene ved en retfærdig beskatning. Civilsamfundets samarbejde vil bidrage til gennemførelsen af pagten og anvendelsen heraf. Det er meget vigtigt, at arbejdsgiverne og deres organisationer inddrages, hvis pagten skal gennemføres med godt resultat. Det er nødvendigt at sikre, at de lovgivningsforanstaltninger, der vedtages, ikke får urimelige konsekvenser for virksomheder, der overholder deres skattemæssige forpligtelser ved at pålægge dem en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde. En effektiv og hurtig indsats mod skattekriminalitet og kritisabel praksis på skatteområdet vil resultere i flere offentlige økonomiske ressourcer. Disse er nødvendige til finansiering af genopretningsplanerne efter pandemien, den grønne og digitale omstilling af økonomien og opbygningen af den europæiske søjle for sociale rettigheder. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Digitaliseringen af økonomien skaber nye udfordringer for skattemyndighederne, da den kan resultere i nye former for aggressiv skatteplanlægning, økonomisk kriminalitet og kritisabel praksis. Samtidig skaber digitaliseringen af økonomien imidlertid også nye muligheder for, at skattemyndighederne kan bekæmpe denne praksis ved hjælp af et mere effektivt administrativt samarbejde og dataudveksling. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Bedre resultater i bekæmpelsen af denne type kriminalitet og form for praksis kræver en styrkelse af det politiske, administrative, politimæssige og juridiske samarbejde mellem medlemsstaterne samt mellem medlemsstaterne og EU, en styrkelse af retsgrundlaget for dette samarbejde og bevilling af tilstrækkelige økonomiske og menneskelige ressourcer til de finansielle efterretningsenheder (FIU), skattemyndighederne, de europæiske tilsynsmyndigheder og de øvrige aktører i denne strid. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | For at forbedre effektiviteten af foranstaltningerne skal disse lovovertrædelser, former for kritisabel praksis, sammenhængen mellem disse og deres tilknytning til økonomisk og finansiel kriminalitet og politisk korruption betragtes i et fælles perspektiv. Dette gælder også for den rolle, som skattely nødvendigvis spiller med hensyn til at lette og sløre disse aktiviteter. Udryddelsen af de kriminelle aktiviteter i skattely skal være en prioritet for EU. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Da en sådan politik under alle omstændigheder er nødvendig, er der efter EØSU's mening ingen tvivl om, at det på baggrund af covid-19-pandemien er afgørende, at den gøres til en politisk og etisk prioritet for Den Europæiske Union, de nationale myndigheder og det europæiske civilsamfund. Når der skal bruges så mange offentlige økonomiske ressourcer til at afhjælpe de sundhedsmæssige, økonomiske og samfundsmæssige følger af pandemien er det uacceptabelt, at en betydelig del af disse midler ulovligt omdirigeres til gavn for nogle få. Dette har direkte skadelige virkninger for det store flertal af arbejdstagere, arbejdsgivere, selvstændige, omsorgsafhængige personer og pensionister, som overholder deres skattemæssige forpligtelser. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU støtter den nye handlingsplan for en samlet EU-politik for forebyggelse af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (3), som Kommissionen fremlagde den 7 maj 2020. EØSU mener, at det vil være nødvendigt at omsætte den til praksis hurtigst muligt. Udvalget støtter de foreslåede foranstaltninger til at garantere en effektiv anvendelse af den nuværende lovgivningsmæssige ramme for bekæmpelsen af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, etablering af et fælles EU-regelsæt, oprettelsen af et europæisk tilsynsorgan og handlingsplanens øvrige søjler. Den Europæiske Union og medlemsstaterne skal udvise enighed i internationale fora som Den Finansielle Aktionsgruppe (FATF-OECD), G20 og FN. EØSU er enig med Kommissionen i, at de foranstaltninger, der træffes, bør tage højde for EU-lovgivningen om databeskyttelse og Domstolens retspraksis samt sikre, at de medfører så lille en administrativ og finansiel byrde som muligt for medlemsstaterne og de forpligtede enheder. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU opfordrer Kommissionen til at evaluere den nuværende liste over ikkesamarbejdsvillige jurisdiktioner og overveje muligheden for at fastsætte yderligere kriterier, så det sikres, at alle skattely er opført på denne liste. Ligeledes anmoder EØSU om, at der træffes de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at virksomheder og privatpersoner ikke kan gennemføre ubegrundede transaktioner til og fra deres finansielle institutioner. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU bifalder indførelsen af skatteindikatorer i det europæiske semester og opfordrer medlemsstaterne til at overholde de dertil knyttede henstillinger i de landespecifikke henstillinger. Udvalget foreslår, at Kommissionen indarbejder en procedure til vurdering af skattesystemernes effektivitet, rimelighed, tilstrækkelighed og korrekte funktion i det europæiske semester. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU anmoder om, at EU's direktiver også kommer til at omfatte kunstværker og andre aktiver med høj værdi, navnlig sådanne der opbevares i frihavne og toldoplag. De ordninger for statsborgerskab eller opholdsret til gengæld for investeringer, der findes i visse medlemsstater, bør gradvist udfases og anonymiteten ved ihændehaveraktier ophæves. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EØSU mener, at bestemmelserne i det 5. direktiv om bekæmpelse af hvidvask af penge vedrørende det centrale og offentlige register over de egentlige ejere af selskaber og truster bør finde anvendelse på skatteunddragelse. Derudover anmoder udvalget om, at der fastsættes hensigtsmæssige procedurer, der gør det lettere for små og mellemstore virksomheder at opfylde registreringskravene. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | EØSU støtter en global løsning vedrørende beskatningen af virksomheder med en væsentlig digital tilstedeværelse inden for rammerne af OECD's arbejde, men hvis der ikke opnås en aftale inden udgangen af 2020, bør EU genoptage sit initiativ om beskatning af store digitaliserede virksomheder. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | Direktivet om bekæmpelse af skatteundgåelse (ATAD) bør revideres med henblik på at inkludere bestemmelser om den afgiftsmæssige behandling af jurisdiktioner med lav beskatning og tilbageførslen af dividender og kapitalgevinster, der ikke er blevet beskattet i udlandet. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | Der skal ydes økonomisk og teknisk bistand til de nationale FIU'er og skabes et stærkt samarbejde mellem disse, ligesom mellem de nationale politistyrker og Europol, når det gælder om at bekæmpe skattekriminalitet og økonomisk kriminalitet. |
| --- | --- |

1.17.

| 1.18. | EØSU anmoder Kommissionen om at iværksætte en undersøgelse af »skuffeselskabers« rolle i forbindelse med skattesvig, skatteunddragelse, skatteundgåelse samt hvidvask af penge. Direktivet om bekæmpelse af skatteundgåelse, direktivet om kravene til kapitalgrundlag og direktivet om bekæmpelse af hvidvask af penge bør ændres på grundlag af konklusionerne fra denne undersøgelse for at forhindre lovovertrædelser og uregelmæssigheder på området. |
| --- | --- |

1.18.

| 1.19. | EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at se nærmere på en model for effektiv mindstebeskatning af selskabsoverskud og den mulige anvendelse heraf. |
| --- | --- |

1.19.

| 1.20. | EØSU foreslår, at Den Europæiske Unions handelsaftaler og økonomiske aftaler i overensstemmelse med WTO's principper og standarder bør indeholde et kapitel med bestemmelser om bekæmpelse af skattekriminalitet, hvidvask af penge og aggressiv skatteplanlægning samt fremme af samarbejde mellem skattemyndigheder. |
| --- | --- |

1.20.

2.   Baggrund

| 2.1. | Set i et makroøkonomisk perspektiv er omfanget af skattesvig, skatteunddragelse, skatteundgåelse og hvidvask af penge enormt i Europa og på verdensplan. Den tværnationale dimension er tydelig. I den forbindelse spiller skattely en nøglerolle, idet de modtager og kanaliserer midler fra store virksomheder og private formuer, der unddrager sig skattebetaling, hvilket også gælder for midler, der stammer fra politisk og økonomisk korruption og fra organisationer, der beriger sig ved hjælp af økonomisk kriminalitet. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Der findes ikke en universelt accepteret definition af skattely, selv om beskatningen i dem alle er nul eller meget begrænset, og uigennemsigtighed vedrørende klienter og pengestrømme er almindeligt. Identifikationen af skattelyene sker ved hjælp af lister, hvor klassificeringen som ikkesamarbejdsvillig skyldes, at de nægter at videregive oplysninger til skattemyndighederne og samarbejde med retsvæsenet. De anerkendte lister er fra OECD (4) og de to lister fra EU vedrørende henholdsvis hvidvask af penge og finansiering af terrorisme samt skatteunddragelse og skatteundgåelse (5). I et casestudie for F&D (IMF) skønnes det, at private formuer skjult i offshore finanscentre udgør mellem 7 og 8,7 billioner USD (6) (8-10 % af det globale BNP). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | IMF skønner, at skatteunddragelse årligt koster regeringerne omkring 3 billioner USD (7). Europa-Parlamentet vurderer, at skatteunddragelse i EU beløber sig til ca. 825 mia. EUR om året (8), og at manglende inddrivelse af moms, hovedsageligt som følge af svig, udgør omkring 147 mia. EUR om året, hvoraf ca. 50 mia. EUR skyldes grænseoverskridende karruselsvig (9). |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Skatteundgåelse udgør ikke altid en overtrædelse af lovgivningen, men er i strid med dens ånd. Skattelyene modtager i omegnen af 600 mia. USD om året fra skatteundgåelse af selskabsskat (10). Tabene i EU udgør mellem 160 mia. EUR og 190 mia. EUR årligt (11). Skatteundgåelse gennem seks medlemsstater resulterer i, at de øvrige 22 medlemsstater går glip af skatteindtægter svarende til et beløb på ca. 42,8 mia. EUR (12). Ifølge F&D (IMF) går 40 % af verdens udenlandske direkte investeringer (FDI), ca. 15 billioner USD, til skuffeselskaber (uden nogen form for økonomisk aktivitet), ofte er der tale om holdingselskaber, der grupperer forskellige operationelle datterselskaber. Størstedelen har hjemsted i fem europæiske lande (13). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Ifølge FN udgør hvidvask af penge mellem 2 % og 5 % af det globale BNP (14). Nylige sager, som involverer Danske Bank (ca. 200 mia. EUR) (15) og Swedbank (37 mia. EUR) (16), viser svaghederne i kampen mod hvidvask af penge, på trods af direktiverne og tilsynsmyndighedernes indsats. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Ud over finanssektoren findes der andre kanaler til hvidvask af penge: kunstmarkeder, diamanter og ædle metaller, frihavne, toldoplag og særlige økonomiske zoner osv. Den hurtige teknologiske udvikling skaber nye muligheder i form af virtuelle aktiver og blokkædeteknologi (blockchain). Det samme gælder for procedurerne for skatteunddragelse og skatteundgåelse: dividend stripping og kuponbetalinger via cum ex-transaktioner (55,2 mia. EUR), aggressiv skatteplanlægning, hemmelige aftaler mellem medlemsstater og multinationale selskaber, der får reduceret deres skatteforpligtelser betydeligt, ordninger for tildeling af statsborgerskab eller opholdsret til udlændinge til gengæld for investeringer. E-handel, platformsøkonomien og den digitale økonomi generelt skaber nye risici, der gør det lettere at begå skattekriminalitet og skatteundgåelse, men skaber også nye muligheder for opsporing og kontrol. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Juncker-Kommissionen gjorde en stor indsats for at bekæmpe skattekriminalitet og skatteundgåelse: 26 lovforslag og 57 øvrige forslag. Hvad angår bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme bør to direktiver fremhæves, henholdsvis det 4. og 5. direktiv om bekæmpelse af hvidvask af penge (2015 og 2018). Sidstnævnte direktiv blev gennemført i national lovgivning i januar 2020 og medfører forbedringer, for så vidt angår identifikation af indehavere, udveksling af oplysninger og samarbejde mellem FIU'erne, samt en udvidelse af området for forpligtede enheder, idet der indføres kontrol med virtuelle valutaer. Resultaterne i praksis er ikke tilfredsstillende, da der fortsat er for mange svagheder og smuthuller, selv om Kommissionen er meget aktiv inden for sine begrænsede beføjelser (evaluering fra 2019) (17). For nylig har Den Europæiske Revisionsret indledt en revision med henblik på at vurdere effektiviteten af foranstaltninger til bekæmpelse af hvidvask af penge i banksektoren (18), og Kommissionen har anlagt sag mod tre medlemsstater ved EU-Domstolen for manglende overholdelse af det 4. direktiv om bekæmpelse af hvidvask af penge (19). |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Kommissionen fremlagde den 7. maj 2020 en ny handlingsplan for en samlet EU-politik for forebyggelse af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (20) og en delegeret forordning (21) med en liste over de lande og jurisdiktioner, der ikke samarbejder om ovenstående. Med udgangspunkt i vurderingen af afvigelserne i gennemførelsen af de gældende lovgivningsmæssige rammer og af de »alvorlige mangler i overholdelsen af reglerne« og viljen til »nultolerance over for sorte penge i EU« bygger planen på seks søjler:






  — | sikre effektiv gennemførelse af den gældende EU-ramme, først og fremmest ved hjælp af en fuldstændig gennemførelse af direktiverne om hvidvask af penge |
| --- | --- | --- |

2.8.

—

sikre effektiv gennemførelse af den gældende EU-ramme, først og fremmest ved hjælp af en fuldstændig gennemførelse af direktiverne om hvidvask af penge

| — | indføre et fælles EU-regelsæt ved hjælp af et ændret direktiv og en forordning |
| --- | --- |

—

indføre et fælles EU-regelsæt ved hjælp af et ændret direktiv og en forordning

| — | indføre procedurer og oprette et EU-tilsynsorgan ved hjælp af et lovgivningsforslag |
| --- | --- |

—

indføre procedurer og oprette et EU-tilsynsorgan ved hjælp af et lovgivningsforslag

| — | oprette en EU-støtte- og -koordineringsmekanisme for FIU'er og sammenkobling af centrale nationale registre over bankkonti |
| --- | --- |

—

oprette en EU-støtte- og -koordineringsmekanisme for FIU'er og sammenkobling af centrale nationale registre over bankkonti

| — | anvendelse af strafferetten og styrkelse af udvekslingen af oplysninger |
| --- | --- |

—

anvendelse af strafferetten og styrkelse af udvekslingen af oplysninger

| — | styrke den internationale dimension af EU-rammen. |
| --- | --- |

—

styrke den internationale dimension af EU-rammen.

Fire lovgivningsforslag vil blive fremlagt i første kvartal af 2021 med henblik på at udvikle disse søjler.

| 2.9. | Kommissionens andet store indsatsområde har været skatteundgåelse, der er forbundet med initiativer vedrørende digital beskatning og selskabsskattegrundlaget. Kommissionens strategi har været møntet på at opnå en »effektiv beskatning«, der skal sikre, at de multinationale selskaber betaler det, de bør, der hvor værdien skabes, i overensstemmelse med OECD's handlingsplan mod udhuling af skattegrundlaget og overførsel af overskud (BEPS), navnlig gennem en begrænsning af udhulningen af skattegrundlaget for selskabsskat ved hjælp af fradrag for rentebetalinger, royalties og andre økonomiske fordele. Den vigtigste lovgivning til dette formål har været direktivet om bekæmpelse af skatteundgåelse (ATAD) fra 2016, der blev ændret i 2017 for også at inkludere hybride mismatch (ATAD 2) (22). Det er endnu ikke muligt at foretage en evaluering af resultaterne heraf. Der er også gennemført lovgivning til løsning af tvister som følge af dobbeltbeskatning (23). En ny forordning om kontrol med likvide midler, der føres ind i eller ud af Unionen, blev vedtaget i 2018 (24). |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Kommissionen har været opmærksom på skatteundgåelse i sine lovforslag vedrørende digital beskatning og selskabsskattegrundlaget. I 2018 kom Kommissionen med forslag til to direktiver om henholdsvis beskatning af selskaber med en væsentlig digital tilstedeværelse og beskatning af store digitale virksomheders indtægter. I 2016 kom Kommissionen med to andre forslag vedrørende beskatningsgrundlaget for selskabsskat, hvor det blev gjort fælles (FSSG) og konsolideret (FKSSG). Sidstnævnte er vigtigt for bekæmpelsen af skatteundgåelse. De parallelle drøftelser i OECD og modstanden fra nogle medlemsstaters side har forsinket vedtagelsen af disse direktiver. På baggrund af denne situation fremlagde Kommissionen en meddelelse (2019), hvor den foreslår, at der indledes en debat om beslutningstagning på skatteområdet med kvalificeret flertal. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Samarbejdet mellem skattemyndighederne og andre institutioner i medlemsstaterne gennem automatisk udveksling af skatteoplysninger (AEOI (25)) samt gennemsigtigheden heraf har afgørende betydning. Der er blevet vedtaget seks direktiver om administrativt samarbejde på beskatningsområdet (DAC). Lige fra det første direktiv 2011/12/EU (26) til det sidste direktiv (EU) 2018/822 (27) er forpligtelsen til at oplyse om de reelle indehavere af konti, finansielle aktiver og transaktioner samt alle produkter, herunder forsikringer og dividender, blevet udvidet. Der er sket fremskridt inden for kravene til automatisk udveksling af oplysninger om skatteaftaler (tax rulings) og finansielle oplysninger fra store selskaber, land for land (landeopdelt rapportering eller CBCR (28)). Anvendelsen af finansielle oplysninger og andre typer oplysninger til strafforfølgelse af kriminalitet blev reguleret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2019/1153 (29).Samarbejdet mellem skattemyndighederne og andre institutioner i medlemsstaterne gennem automatisk udveksling af skatteoplysninger (AEOI) samt gennemsigtigheden heraf har afgørende betydning. Der er blevet vedtaget seks direktiver om administrativt samarbejde på beskatningsområdet (DAC). Lige fra det første direktiv 2011/12/EU til det sidste direktiv (EU) 2018/822 er forpligtelsen til at oplyse om de reelle indehavere af konti, finansielle aktiver og transaktioner samt alle produkter, herunder forsikringer og dividender, blevet udvidet. Der er sket fremskridt inden for kravene til automatisk udveksling af oplysninger om skatteaftaler (tax rulings) og finansielle oplysninger fra store selskaber, land for land (landeopdelt rapportering eller CBCR). Anvendelsen af finansielle oplysninger og andre typer oplysninger til strafforfølgelse af kriminalitet blev reguleret i direktiv 2019/1153. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Juncker-Kommissionen gik til kamp mod de hemmelige aftaler, som visse medlemsstater havde med multinationale selskaber, og som betød, at selskaberne næsten ikke betalte skat i disse lande. Det lykkedes også Kommissionen at få indført skatteindikatorer i det europæiske semester. Det fremgår af de seneste landespecifikke henstillinger, at anvendelsen af lovgivningen i nogle medlemsstater ikke er tilfredsstillende for så vidt angår aggressiv skatteplanlægning eller identifikation af de egentlige indehavere. Der er plads til forbedring af samarbejdet mellem medlemsstaterne. På trods af visse fremskridt er der ikke sket en generel reduktion i niveauet af svig, hvidvask og skatteundgåelse, og i visse tilfælde er kapitalstrømmene til skuffeselskaber endda blevet større. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | EØSU har i de seneste fem år vedtaget 25 udtalelser om dette emne. Generelt har udvalget støttet Kommissionens forslag til foranstaltninger. I visse tilfælde er udvalget gået længere med sine krav i overensstemmelse med Europa-Parlamentets holdninger. |
| --- | --- |

2.13.

3.   Generelle bemærkninger og anbefalinger

| 3.1. | Den krise, som coronaviruspandemien har forårsaget, er den alvorligste krise siden afslutningen på 2. verdenskrig, og derfor bør den stå i centrum for alle overvejelser og forslag af økonomisk og social art. I forbindelse med denne udtalelse står det klart, at en drastisk reduktion af den økonomiske værdi af skattekriminalitet og skatteundgåelse ville forsyne både medlemsstaterne og EU med en del af de nødvendige økonomiske midler til at kunne afhjælpe de sundhedsmæssige, økonomiske og sociale følger af pandemien. Efter EØSU's opfattelse er det i dag mere end nogensinde før en både politisk og etisk uomgængelig nødvendighed, at EU-institutionerne, de nationale regeringer og civilsamfundet samarbejder om at få vedtaget de nødvendige foranstaltninger til permanent og effektiv bekæmpelse af skattekriminalitet og skatteundgåelse. Og det haster. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Hovedformålet med denne udtalelse er at skabe et overblik og tage udgangspunkt i de holdninger, der er givet udtryk for i tidligere udtalelser fra EØSU, med henblik på at fremsætte forslag, der kan gøre kampen mod denne form for kriminalitet mere effektiv. Det er nødvendigt at tage hensyn til de forbindelser, der er mellem de forskellige former for skattekriminalitet, og til hvordan de er forbundet med skatteundgåelse gennem fælles kanaler, der alle fører til skattely. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU anerkender Kommissionens og Europa-Parlamentets ønske om at fremme initiativer til bekæmpelse af skattekriminalitet, skatteundgåelse og urimelig skattekonkurrence og beklager, at nogle af de primære initiativer, såsom dem der har at gøre med selskabsskat, momssvig og aggressiv skatteplanlægning, blokeres eller indskrænkes af visse medlemsstater og lider under manglende samarbejde mellem disse. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU foreslår, at der iværksættes en europæisk pagt, der effektivt skal bekæmpe skattesvig, skatteunddragelse, skatteundgåelse og hvidvask af penge. Udvalget opfordrer Kommissionen til at fremme et politisk initiativ, som inddrager de nationale regeringer og de øvrige EU-institutioner i arbejdet med at realisere denne pagt. Samarbejdet mellem medlemsstaterne bør være en de søjler, som pagten bygger på. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | En effektiv gennemførelse af pagten burde give EU og medlemsstaterne yderligere ressourcer ud over dem, der kommer af vækst, til at finansiere genopretningsplanerne efter pandemikrisen, den grønne og digitale omstilling af medlemsstaternes økonomier samt opbygningen af en solid europæisk søjle for sociale rettigheder. Med udgangspunkt i respekten for medlemsstaternes suverænitet på skatteområdet opfordrer EØSU de ansvarlige politikere i EU og de nationale regeringer til at udvise den ansvarlighed og generøsitet, som den tragiske tid vi lever i kræver, og nå til enighed om indholdet af den pagt, som EØSU foreslår. Efter EØSU's mening bør opnåelsen af konsensus med hensyn til at nå frem til en europæisk pagt til bekæmpelse af skattekriminalitet, skatteundgåelse, hvidvask af penge og finansiering af terrorisme være baseret på:






  a) | et tilsagn fra medlemsstaterne og EU-institutionerne om at træffe de nødvendige supplerende lovgivningsmæssige og administrative foranstaltninger til effektiv bekæmpelse af sådanne overtrædelser og en sådan kritisabel praksis |
| --- | --- | --- |

3.5.

a)

et tilsagn fra medlemsstaterne og EU-institutionerne om at træffe de nødvendige supplerende lovgivningsmæssige og administrative foranstaltninger til effektiv bekæmpelse af sådanne overtrædelser og en sådan kritisabel praksis

| b) | styrkelse af den politiske vilje til et samarbejde mellem medlemsstaterne og med EU's institutioner, der fører til oprettelse af effektive procedurer for administrativt, politimæssigt og retligt samarbejde med henblik på at opfylde målene i pagten |
| --- | --- |

b)

styrkelse af den politiske vilje til et samarbejde mellem medlemsstaterne og med EU's institutioner, der fører til oprettelse af effektive procedurer for administrativt, politimæssigt og retligt samarbejde med henblik på at opfylde målene i pagten

| c) | et tilsagn fra medlemsstaterne om at gøre en ende på den urimelige skattekonkurrence og genoptage forhandlingerne om de direktiver, der har forbindelse til målene i pagten |
| --- | --- |

c)

et tilsagn fra medlemsstaterne om at gøre en ende på den urimelige skattekonkurrence og genoptage forhandlingerne om de direktiver, der har forbindelse til målene i pagten

| d) | inddragelse af civilsamfundsorganisationerne i pagten. |
| --- | --- |

d)

inddragelse af civilsamfundsorganisationerne i pagten.

| 3.6. | Det er afgørende at få civilsamfundets organisationer til at deltage i denne aftale og få skabt en øget social bevidsthed omkring beskatningsspørgsmål. De europæiske borgere har stor interesse i at sikre, at der er tilstrækkelige ressourcer til offentlige serviceydelser af ordentlig kvalitet, i øjeblikket navnlig inden for sundhed og forskning, samt fyldestgørende socialsikringssystemer. Erhvervsdrivende, der overholder deres skattemæssige forpligtelser — hvilket er de fleste — ser meget gerne, at der bliver gjort en ende på den skatteunddragelse og skatteundgåelse, som visse virksomheder giver sig af med, og som giver dem en urimelig konkurrencefordel. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU er enig med Europa-Parlamentet i, at »en retfærdig beskatning og målrettet bekæmpelse af skattesvig, skatteunddragelse, aggressiv skatteplanlægning og hvidvask af penge spiller en central rolle, når det gælder om at udforme et retfærdigt samfund og en stærk økonomi og samtidig forsvare den sociale kontrakt og retsstatsprincippet« (30). EØSU er derfor bekymret over størrelsen på det skattegab, som denne skattekriminalitet og kritisable praksis skaber i skatteindtægterne, samt den seneste udvikling på skatteområdet, hvor skattebyrden er blevet væltet over på arbejdsindkomster og fra finanssektoren til realøkonomien, hvor de små og mellemstore virksomheder er underlagt et større skattetryk end de multinationale selskaber. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Indførelsen af skatteindikatorer i det europæiske semesters landerapporter har været et skridt i den rigtige retning. Evalueringen af resultaterne viser imidlertid, at FIU'ernes funktion, den automatiske udveksling af oplysninger og samarbejdet mellem de forskellige skattemyndigheder ikke er tilfredsstillende i en del af EU's medlemsstater, for så vidt angår såvel hvidvask af penge som skatteunddragelse og skatteundgåelse. EØSU foreslår Kommissionen, at skatteindikatorerne i det europæiske semester får samme rang som de øvrige indikatorer, og at der oprettes en procedure for evaluering af skattesystemernes effektivitet, rimelighed, tilstrækkelighed og korrekte funktion. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU støtter den nye handlingsplan for en samlet EU-politik for forebyggelse af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme og mener, at den hurtigst muligt bør omsættes til praksis. Udvalget støtter også oprettelsen af et europæisk tilsynsorgan, som skal styrke samarbejdet mellem skattemyndighederne og medlemsstaternes finansielle efterretningsenheder og have direkte beføjelser til at kontrollere og undersøge de forpligtede enheder på alle områder og de tilstrækkelige personalemæssige og teknologiske ressourcer til at kunne tilpasse sig den konstante udvikling af denne type kriminalitet. Udvalget foreslår Kommissionen at undersøge muligheden for — som den bedste løsning med henblik herpå — at oprette et europæisk agentur til bekæmpelse af skattekriminalitet, økonomisk og finansiel kriminalitet samt hvidvask af penge og til at overvåge overholdelsen af lovgivningen og effektiviteten af de administrative foranstaltninger. Udvalget finder det nødvendigt, at EU taler med én stemme i internationale fora som FATF (OECD), G20 og FN. EØSU mener, at Kommissionen bør hjælpe medlemsstaterne ved at iværksætte uddannelsesmekanismer såsom det EU-skatteakademi for skattemyndigheder, som udvalget foreslog i sin udtalelse om Fiscalisprogrammet (10/2018) (31). |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Lovgivningsrammerne for bekæmpelse af hvidvask af penge bør tillade adgang til oplysninger om kontoindehavere og ejere af virksomheder og truster, samtidig med at bestemmelserne vedrørende databeskyttelse og EU-Domstolens retspraksis på området overholdes. Det skal sikres, at de fagfolk, der er forpligtet til at anmelde mistænkelig adfærd relateret til hvidvask, som de opdager, bliver beskyttet. EØSU glæder sig over, at handlingsplanen indeholder forslag til en ny ordning for beskyttelse af informanter, og opfordrer til, at denne ikke forsinkes indtil december 2021. Udvalget tilslutter sig Kommissionens synspunkt om, at det skal sikres, at de foranstaltninger, der træffes, indebærer færrest mulig supplerende administrative og økonomiske byrder for medlemsstaterne og de forpligtede enheder. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Foranstaltningerne til kontrol af tredjelande i det 5. direktiv om bekæmpelse af hvidvask af penge vil kun være effektive i kombination med en realistisk liste over højrisikolande. EØSU er fortaler for en gennemsigtig og klar metode samt kortere evalueringsfrister. Udvalget mener, at den nye liste med kun 20 lande og territorier hurtigst muligt bør godkendes, og at der bør tilføjes flere lande, som eksempelvis de lande der har spillet hovedrollen i den seneste tids skandaler. EØSU beklager, at visse EU-medlemsstater har stillet hindringer i vejen for adgangen til oplysninger om transaktioner til skattely. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Listen fra Økofinrådet (2017) over skattely for skatteunddragelse og skatteundgåelse blev ajourført i februar i år. I modsætning til andre lister er fordelen ved denne liste, at den både omfatter de lande, der ikke accepterer automatisk udveksling af oplysninger, og de lande, der tilbyder særlige skatteordninger til virksomheder. Det er kritisabelt, at den europæiske liste udelukker, at der findes skattely i EU. I det europæiske semesters landespecifikke henstillinger har Kommissionen imidlertid anklaget visse medlemsstater for at udhule sine europæiske partneres skattegrundlag. Selv om truslen om at komme på den sorte liste har en vis afskrækkende effekt, da det påvirker omdømmet, er sanktionerne ikke tilstrækkeligt effektive. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | For at få jurisdiktionerne på listen til at gennemføre de påkrævede reformer, foreslår EØSU, at der efter næste evaluering gennemføres en ændring af forordningen med henblik på at forbyde de jurisdiktioner, som ikke har gennemført reformerne, enhver form for finansiel transaktion med EU. Foranstaltningerne skal også gælde for virksomheder, der undgår at betale skat. En effektiv metode ville være at undlade at bevillige offentlig covid-19-støtte til de virksomheder, der uden rimelig grund gennemfører transaktioner med jurisdiktioner fra listen, sådan som det allerede er vedtaget i nogle medlemsstater. EØSU opfordrer ligeledes til, at man overvejer, om det vil være hensigtsmæssigt at udelukke disse virksomheder fra offentlige kontrakter. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | De multinationale selskaber opererer globalt og under en fælles ledelse, men skattereglerne vedtages i de enkelte lande, uden at der tages hensyn til deres interaktion med skatteordningerne i andre lande, når der ikke er tale om direkte skattekonkurrence med disse. Visse jurisdiktioner vedtager skatteordninger, der udhuler skattegrundlaget i andre områder. Dette har sammen med en generel nedgang i skattesatserne ført til, at landene rent skattemæssigt er endt i en nedadgående spiral for at tiltrække udenlandske direkte investeringer, og det har givet plads til smuthuller og lovgivningsmæssige mismatch. Mange multinationale selskaber omstrukturerer deres virksomhed med henblik på at nedbringe deres skatteregning betragteligt. Til dette formål anvender de visse koncerninterne operationer til kunstigt at overføre en stor del af udgifterne til områder med middel eller høj beskatning, mens overskuddet opgives i jurisdiktioner med lav eller ingen beskatning, hvor de indgår hemmelige skatteaftaler (tax rulings) med regeringerne. Overførsel af overskud, der foretages af de store virksomheder i den digitale økonomi, er særlig let i dette miljø. EØSU håber, at anvendelsen af BEPS-reglerne og ATAD-direktiverne vil gøre det muligt at ændre denne situation. Det er snart tid til en evaluering af resultaterne. Hvis de skal være effektive, er det afgørende, at alle medlemsstaterne samarbejder, hvilket er hovedformålet med den europæiske pagt. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | EU er et særligt sårbart område med hensyn til skatteundgåelse (32). Den frie bevægelighed af kapital, varer og personer i det indre marked står i kontrast til den manglende koordination af skattepolitikkerne. Efter krisen i 2008 havde alle fremskridt inden for økonomisk styring fokus på udgiftskontrol. Situationen har ændret sig i de senere år, men koordineringen af skattepolitikkerne er stadig utilstrækkelig. Indførelsen af skatteindikatorer i det europæiske semester er et fremskridt, der har gjort det muligt at påvise, at visse medlemsstaters skattesystemer er skadelige. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | I 2009 indledte G20 en samarbejdsproces til bekæmpelse af skatteunddragelse og skatteundgåelse. OECD vedtog en ny global standard for udveksling af oplysninger, nemlig den fælles rapporteringsstandard baseret på automatisk udveksling af oplysninger. Størstedelen af jurisdiktionerne i det internationale samfund har forpligtet sig til at anvende denne standard fra januar 2018. Der afventes stadig en generel evaluering af gennemførelsen af standarden. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | I EU reguleres den automatiske udveksling af oplysninger af DAC, der er blevet revideret indtil flere gange for at være i overensstemmelse med den fælles rapporteringsstandard. DAC har udvidet forpligtelsen til automatisk udveksling af oplysninger til at omfatte fysiske og juridiske personer og de primære typer af indtægter, men indeholder en række smuthuller, der bør lukkes. Problemet med oplysninger om den egentlige ejer af aktiver og midler samt om uigennemsigtige finansielle institutioner (visse trusts, conduitselskaber, stiftelser mv.) er endnu ikke løst, hvilket skandalen med de såkaldte »Panamapapirer« også viste. Heller ikke problemet med anonymitet af »ihændehaveraktier« uden offentlig kendt indehaver, som stadig er tilladt i visse lande, er blevet løst endnu. Anvendelsesområdet for DAC bør udvides til at omfatte kunstværker og andre aktiver af stor værdi, der er anbragt i frihavne og toldoplag. Problemet med tildeling af statsborgerskab og opholdsret til investorer, som praktiseres af 19 medlemsstater, og som i en lang række tilfælde anvendes til at begå skattekriminalitet, bør også løses. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | OECD's BEPS-handlingsplan er et globalt initiativ til bekæmpelse af udhuling af skattegrundlaget og overførsel af overskud. Rapporterne om hver af de 15 tiltags udvikling har forskellig juridisk karakter. Nogle af disse har karakter af bedste praksis, og andre har karakter af minimumstandarder, som kan forpligte staterne til at indarbejde indholdet af disse i deres selskabslovgivning. Visse grundlæggende temaer, såsom beskatning af den digitale økonomi og fordelingen af rettighederne til beskatning pr. land, afventer beslutninger på globalt plan. Nogle lande og civilsamfundsorganisationer har kritiseret BEPS-processen og anmodet om, at reformen af den internationale skattestruktur overdrages til FN's ekspertudvalg om skattespørgsmål. EØSU mener, at OECD bør færdiggøre sit arbejde og samarbejde med FN's udvalg med henblik på at dele og udbrede sine konklusioner. |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | ATAD-direktiverne udgør de centrale dele af EU's strategi til bekæmpelse af skatteundgåelse. De sikrer, at medlemsstaterne gennemfører BEPS-rapporterne på en koordineret måde, og øger deres juridiske værdi ved at lade EU-Domstolen kontrollere, at de håndhæves. I visse tilfælde er deres regler for bekæmpelse af misbrug mere omfattende end BEPS-reglerne. Det gælder for eksempel »exitskatter«, regler om »kontrollerede udenlandske selskaber«, anti-hybrid-regler og fastlæggelsen af en generel klausul om bekæmpelse af misbrug. Switch-over-klausulerne blev imidlertid ikke inkluderet, da nogle lande var modstandere heraf, og det på trods af at Kommissionen og et flertal af medlemsstaterne gik ind for dem. |
| --- | --- |

3.19.

| 3.20. | Kommissionens undersøgelser af de hemmelige skatteaftaler underskrevet af visse store multinationale selskaber og regeringerne i nogle af EU's medlemsstater viste, hvor stor en betydning de processer, som faciliterer skatteundgåelse, har: skattesatser på mellem 0,05 % og 2 % for indtægter, der overføres fra andre europæiske lande. Som svar på dette gennemførte EU en reform af DAC med henblik på at gøre det lovpligtigt at foretage automatisk indberetning af enhver grænseoverskridende skatteaftale (tax ruling), der underskrives af en medlemsstat. |
| --- | --- |

3.20.

| 3.21. | En nyere reform af DAC udvidede den automatiske udveksling af oplysninger til store virksomheders grundlæggende oplysninger (33), opdelt land for land (landeopdelt rapportering (34)) efter forskrifterne i tiltag nr. 13 i BEPS. Men offentlig adgang til disse oplysninger er fortsat ikke tilladt. Kommissionen har foreslået en reform af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU (35) om regnskaber med henblik på at tillade offentliggørelse af disse landeopdelte rapporter. EØSU mener, at dette i det mindste bør gælde for virksomheder, som modtager offentlig støtte. |
| --- | --- |

3.21.

| 3.22. | Et yderst vigtigt forslag fra Kommissionen om selskabsbeskatning vedrører harmoniseringen af selskabsskattegrundlaget. I den første fase (FSSG) beregnes skattegrundlaget i overensstemmelse med nogle fælles standarder. I den anden fase (FKSSG) konsolideres de overskud og tab, som et selskabs eller en multinational koncerns individuelle datterselskaber måtte have i hver enkelt medlemsstat, på EU-niveau. Nettobalancen fordeles mellem de forskellige lande, hvori virksomheden har haft sine aktiviteter, og der betales skat i de enkelte lande i henhold til en forudbestemt formel (aktiver, omsætning og antal ansatte). Håbet er, at en stor del af den aggressive skatteplanlægning vil blive forpurret med en sådan konsolidering. EØSU bakker op om, at beskatningen sker på grundlag af en vægtet formel, som tager udgangspunkt i, hvor omsætningen finder sted, og hvor medarbejdere og aktiver befinder sig. Værdien af immaterielle ejendomsrettigheder, data og andre immaterielle aktiver skal vurderes nøje. |
| --- | --- |

3.22.

| 3.23. | Ifølge Kommissionen og OECD har de eksisterende skattereglers vanskeligheder med at få fat på indtægterne fra de nye forretningsmodeller i den digitale økonomi i nogle situationer og lande ført til en underbeskatning af digitale virksomheder i forhold til de traditionelle virksomheder. Kommissionen godkendte (i marts 2018) to forslag til direktiver om beskatning af den digitale økonomi (36) i tråd med OECD's arbejde, der burde blive afsluttet i 2020. Det drejer sig om et forslag med en midlertidig løsning og et andet med en endelig løsning. I den midlertidige løsning fastsættes en beskatning på 3 % af de store virksomheders omsætning af digitale tjenester (og ikke af overskuddet, eller der hvor der skabes værdi). Denne er blokeret i Rådet. Kommissionen tilslutter sig i øjeblikket en global løsning inden for rammerne af OECD's arbejde, men hvis der ikke opnås en aftale inden udgangen af 2020, vil Kommissionen genoptage sit initiativ om beskatning af store digitaliserede virksomheder. |
| --- | --- |

3.23.

| 3.24. | Både Kommissionen og EØSU (37) har udtalt sig om behovet for at åbne en debat og drøfte de nødvendige betingelser for en gradvis overgang fra enstemmighed til kvalificeret flertal i forbindelse med skattespørgsmål. Fristerne for at gennemføre denne ændring kan være lidt kortere eller lidt længere, afhængigt af hvor følsomme medlemsstaterne er over for det skatteområde, hvor man ønsker at gribe ind. |
| --- | --- |

3.24.

| 3.25. | EØSU mener ikke, at de enorme udfordringer, som covid-19-pandemikrisen har givet EU og alle EU's medlemsstater, er forenelige med nogen form for eftergivenhed i forhold til den kriminalitet, der skader den økonomiske vækst og de offentlige finanser. EØSU fastholder ligeledes, at det er nødvendigt styrke samarbejdet og solidariteten mellem medlemslandene, EU's institutioner og de forskellige dele af det europæiske civilsamfund. |
| --- | --- |

3.25.

4.   Særlige bemærkninger og anbefalinger

| 4.1. | Det anbefales, at løsningen i det 5. direktiv om bekæmpelse af hvidvask af penge, hvor landene forpligtes til at oprette et centralt offentligt register over de egentlige ejere af selskaber og truster, udvides til området for skatteundgåelse. Der bør også oprettes en passende procedure til identifikation af egentlige ejere af virksomheder, der har hjemsted uden for EU. Alle registre skal fungere korrekt og på en forholdsmæssig måde med henblik på at lette arbejdet for de virksomheder, som skal efterleve kravene, ikke mindst de små og mellemstore virksomheder, der bør tilbydes støtte hertil. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Behovet for at kende de egentlige ejere af alle selskaber og truster bør udvides til at omfatte viden om indehaverne af ihændehaveraktier. EØSU opfordrer Kommissionen til at undersøge muligheden for at oprette en procedure, som muliggør dette, og hvis det viser sig umuligt, at forbyde denne praksis i EU. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Det er nødvendigt at lukke de smuthuller, der stadig findes i DAC, så den automatiske udveksling af oplysninger udvides til at omfatte kunstværker og andre aktiver af stor værdi, der er anbragt i frihavne, toldoplag og særlige økonomiske zoner. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Medlemsstaterne skal opfordres til gradvist at udfase ordningerne med statsborgerskab og opholdsret til investorer, der er med til at fremme skattekriminalitet. Dette er Europa-Parlamentets holdning såvel som EØSU's holdning i udvalgets udtalelse SOC/618 (38). Så længe de stadig eksisterer, bør der træffes de nødvendige kontrolforanstaltninger til at sikre, at investorerne overholder deres skatteforpligtelser. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Det er nødvendigt at indføre foranstaltninger, der er blevet aftalt inden for OECD og den integrerede ramme for handelsrelateret faglig bistand, og som vedrører tildeling af skatteindtægter til markedsjurisdiktioner som Indien og Kina. Der bør gennemføres en reform af ATAD-direktivet med henblik på at inkludere regler om skattebehandling i forbindelse med jurisdiktioner med lav beskatning, navnlig for så vidt angår tilbageførsler af udbytte eller kapitalgevinster fra datterselskaber uden for EU, hvis disse ikke er blevet minimumsbeskattet i udlandet. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | I overensstemmelse med indholdet i Europa-Parlamentets beslutning af marts 2019 (39) opfordrer EØSU Kommissionen og medlemsstaterne til at undersøge begrebet effektiv minimumsbeskatning af overskud fra virksomheder og en mulig anvendelse heraf. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Samarbejdet mellem tilsynsorganerne og skattemyndighederne i medlemsstaterne bør intensiveres, navnlig i forbindelse med skattekriminalitet og hvidvask af penge, og det er ligeledes vigtigt at styrke samarbejdet mellem Europol og de nationale politistyrker. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Der bør ydes økonomisk og teknisk støtte til de nationale FIU'er, så de kan udføre deres opgaver effektivt. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | De enorme kapitalmængder, der strømmer til skuffeselskaber med hjemsted i EU, kræver et resolut svar fra de ansvarlige politikere. EØSU opfordrer Kommissionen til at gennemføre en undersøgelse af skuffeselskabernes rolle i forbindelse med skattesvig, skatteunddragelse og skatteundgåelse (siden gennemførelsen af ATAD 1 og 2) samt hvidvask af penge, og til på baggrund af sine konklusioner at træffe de nødvendige foranstaltninger til at forhindre, at de nævnte former for kriminalitet og kritisabel praksis begås ved hjælp af denne type selskaber. ATAD-direktiverne, kapitalkravsdirektivet og direktivet om hvidvask af penge bør i givet fald ændres. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | EØSU foreslår, at der i EU's næste handelsaftaler, investeringsaftaler og økonomiske partnerskabsaftaler og i forbindelse med revision af eksisterende sådanne aftaler og i overensstemmelse med WTO's principper og standarder indføres et skattekapitel, som omfatter resultaterne af BEPS/OECD-programmet, klausuler om bekæmpelse af skattesvig og skatteunddragelse, aggressiv skatteplanlægning og hvidvask af penge samt fremme af samarbejde mellem skattemyndighederne. |
| --- | --- |

4.10.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Her og i den øvrige tekst anvendes de engelske forkortelser.

1

(2)  EUT C 353 af 18.10 2019, s. 90.

2

(3)  C(2020) 2800 final.

3

(4)  I FATF High-Risk Jurisdictions findes kun to lande (Nordkorea og Iran). I FATF. Jurisdictions under Increased Monitoring inkluderes 18 lande. Begge er ajourført den 21. februar 2020.

4

(5)  På listen i Kommissionens delegerede forordning af 7.5.2020 står der opført 20 højrisikoområder for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme. Den reviderede EU-liste over ikkesamarbejdsvillige skattejurisdiktioner på områderne skatteunddragelse og -undgåelse omfatter 12 jurisdiktioner, hvortil kommer yderligere 20 jurisdiktioner under overvågning.

5

(6)  Lipton, D.: Shining a Light, s. 4; og Shaxson, N.: Tackling Tax Havens, s. 7, med citater fra Zucman G. (2017). IMF, F&D, (Finance & Development), (Follow the Money) VOL. 56 nr. 3, september 2019.

6

Shining a Light

Tackling Tax Havens

F&D

(7)  Bhatt, G.: Editor’s Letter, IMF, Follow the Money, s. 2.

7

Editor’s Letter

Follow the Money

(8)  Europa-Parlamentets beslutning af 26. marts 2019 om økonomisk kriminalitet, skatteunddragelse og skatteundgåelse, pkt. 24.

8

Europa-Parlamentets beslutning af 26. marts 2019 om økonomisk kriminalitet, skatteunddragelse og skatteundgåelse

(9)  EP, Ibid., pkt. 142 og 143.

9

(10)  Shaxson, N.: Tackling Tax Havens. IMF, Follow the Money, s. 7.

10

Tackling Tax Havens

Follow the Money

(11)  EP, Ibid., pkt. 19.

11

(12)  EP, Ibid., pkt. 328.

12

(13)  Damgaard, J., Elkjaer, T. Johannesen, N.: The Rise of Phantom Investments, s. 11-13. IMF, F&D, Follow the Money, september 2019.

13

The Rise of Phantom Investments

F&D, Follow the Money

(14)  UN: UNODC Money-Laundering and Globalization.

14

(15)  EP, Ibid., pkt. 236 og 237.

15

(16)  EP, Ibid., pkt. 235. Financial Times, 23. marts 2020.

16

(17)  COM(2019) 360 final, COM(2019) 370 final, COM(2019) 371 final og COM(2019) 372 final , alle af 24. juli 2019. I den forbindelse er COM(2019) 373 final — Rapport om vurdering af de seneste påstande om hvidvasksager, der involverer kreditinstitutter i EU af særlig interesse.

17

Rapport om vurdering af de seneste påstande om hvidvasksager, der involverer kreditinstitutter i EU

(18)  11. juni 2020: https://www.eca.europa.eu/da/Pages/DocItem.aspx?did=53979.

18

(19)  2. juli 2020: https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/da/IP_20_1228.

19

(20)  C(2020) 2800.

20

(21)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2020/855 af 7. maj 2020.

21

(22)  Direktiv (EU) 2016/1164 (ATAD), trådte i kraft den 1. januar 2020 i de medlemsstater, der ikke havde egen lovgivning på området (i 2024 i de øvrige medlemsstater). Direktiv (EU) 2017/952 (ATAD 2) træder i kraft den 1. januar 2022.

22

(23)  Direktiv (EU) 2017/1852.

23

(24)  Forordning (EU) 2018/1672.

24

(25)  Engelsk: Automatic exchange of information — AEOI.

25

Automatic exchange of information

(26)  Rådets direktiv 2011/16/EU (EUT L 64 af 11.3.2011, s. 1).

26

(27)  Rådets direktiv (EU) 2018/822 (EUT L 139 af 5.6.2018, s. 1)

27

(28)  Engelsk: Country by country reporting — CBCR.

28

Country by country reporting

(29)  EUT L 186 af 11.7.2019, s. 122.

29

(30)  EP, Ibid., pkt. 328.

30

(31)  EØSU's udtalelse ECO/470 »Fiscalis — 2021-2027« (EUT C 62 af 15.2.2019, s. 118).

31

(32)  Cobham A. and Garcia-Bernardo J., »Time for the EU to close its own tax havens«, Tax Justice Network, 4. april 2020.

32

Tax Justice Network

(33)  Der, hvor virksomhedens ansatte befinder sig, hvor omsætningen finder sted, overskuddet opgives og der betales skat.

33

(34)  Engelsk: Country by country reporting — CBCR.

34

Country by country reporting

(35)  EUT L 182 af 29.6.2013, s. 19.

35

(36)  COM(2018) 147 final, Forslag til direktiv om regler vedrørende selskabsbeskatning af en væsentlig digital tilstedeværelse, og COM(2018) 148 final, Forslag til direktiv om et fælles system for en skat på indtægter fra levering af visse digitale tjenester.

36

(37)  COM(2019) 8 final, På vej mod en mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's skattepolitik.

37

(38)  Udtalelse SOC/618 »Ordninger for tildeling af statsborgerskab og opholdsret til investorer i Den Europæiske Union« (EUT C 47 af 11.2.2020, s. 81).

38

(39)  EP, Ibid., pkt. 78 til 85.

39

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/16 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/16

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om retsstaten og dens betydning for økonomisk vækst

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/03)

| Ordfører: | Jukka AHTELA |
| --- | --- |

Ordfører:

Jukka AHTELA

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Vedtaget i sektionen | 20.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 215/2/1 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Vedtaget i sektionen

20.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

215/2/1

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Retsstaten er kommet under pres på det seneste både inden for og uden for EU. Denne udvikling er bekymrende, da den kan undergrave respekten for de grundlæggende rettigheder og andre værdier, der er nedfældet i artikel 2 i TEU. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Svækkelsen af retsstaten påvirker samfundets funktion, de grundlæggende rettigheder, civilsamfundet samt økonomien. Spørgsmålet er derfor, hvor denne form for tilbagegang kan føre EU og den europæiske økonomiske og sociale model hen. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Det indre marked kan kun være velfungerende, hvis det bygger på en gennemsigtig og stabil lovgivningsramme, som også omfatter håndhævelsen af fælles regler, da de nationale domstole skal kunne stole på, at domstole i andre medlemsstater er lige så opsatte på at opretholde de værdier, som EU bygger på. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Magtens tredeling, og især en uafhængighed dømmende magt med ret til at prøve regeringens adfærd, er vigtig for investeringer og den økonomiske vækst. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til at træffe foranstaltninger for at måle retsstatens betydning for økonomien. Det betyder bl.a., at der skal udvikles et solidt målesystem, der udtrykkeligt tager højde for både det materielle og det proceduremæssige aspekt af retsstaten. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Mange lande har love, der er fuldt forenelige med en retsstat, men ikke håndhæves korrekt. Det er derfor vigtigt at fokusere på en korrekt gennemførelse. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU glæder sig over Kommissionens og andre institutioners indsats for at udvikle passende værktøjer til at forsvare EU's værdier og fremme en retsstatskultur. EØSU mener dog, at der er muligheder for at forbedre de eksisterende redskaber såsom artikel 7 i TEU, retsstatsrammen, traktatbrudsproceduren, EU's årlige resultattavle for retlige anliggender og den nye retsstatsmekanisme, og at de bør suppleres med foranstaltninger, der har fokus på retsstaten, men i højere grad er rettet mod økonomiske hensyn. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Under det europæiske semester bør Kommissionen være hurtigere til at fremhæve relevansen af retsstaten som et af de centrale elementer, der understøtter en konkurrencedygtig og bæredygtig økonomi. EØSU anbefaler, at der etableres opfølgende nationale tilsynsprocedurer, hvori repræsentanter for civilsamfundet og arbejdsmarkedets parter deltager, og at civilsamfundsorganisationerne og arbejdsmarkedets parter generelt inddrages mere i hele semesterprocessen. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EU's årlige gennemgang af retsstatsprincippet bør gøres så åben som muligt for civilsamfundet. Kommissionens resultater og anbefalinger bør drøftes offentligt på såvel nationalt som europæisk niveau og følges op med specifikke foranstaltninger for at gribe ind over for hændelser og negative tendenser, herunder for økonomien. Civilsamfundet, herunder arbejdsmarkedets parter, bør inddrages tættere og også deltage i opfølgningen. EØSU har stillet forslag om et årligt forum for civilsamfundsorganisationer, som med de mange forskellige repræsentanter kunne bidrage til gennemgangen. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Civilsamfundsorganisationer samt medierne spiller en vigtig rolle i lande, hvor regeringerne bevæger sig væk fra retsstatsprincippet. De muliggør de kontrolforanstaltninger, der sikrer, at regeringerne holdes til ansvar. EØSU efterlyser mere økonomisk og omfattende støtte til organisationer, der beskæftiger sig med at forsvare og fremme retsstatsprincippet og de grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Medlemskab af EU er yderst værdifuldt for alle medlemmer, så længe manglende overholdelse af de grundlæggende regler sanktioneres. Hvis der ikke pålægges sanktioner, reduceres værdien af medlemskabet for alle de medlemmer, der overholder reglerne. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Det lader til, at der i befolkningen i mange medlemsstater mangler bevidsthed om den afgørende betydning af retsstaten både som en grundlæggende værdi, men også som et redskab for økonomisk vækst. EØSU opfordrer derfor til en permanent oplysningsstrategi, der skal gøre EU's borgere bevidste om, hvor vigtig retsstaten rent faktisk er. |
| --- | --- |

1.12.

2.   Indledning

| 2.1. | Retsstatsprincippet er en af de værdier, som Unionen bygger på (artikel 2 i TEU), og den er en forudsætning for at opnå de andre værdier, som EU sigter mod at fremme (1). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Retsstaten er dog kommet under pres på det seneste både inden for og uden for EU. Denne udvikling er bekymrende, da den kan føre til mindre respekt for de andre værdier nævnt i artikel 2. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Dette pres har indflydelse på retsvæsenets funktion og tilliden til retsvæsenet. Civilsamfundet mærker yderligere konsekvenser i form af truslen om, at retsvæsenet mister sin rolle som bolværk og vogter for de grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Som EØSU konstaterede i sin udtalelse (2): »Respekt for retsstatsprincippet er også garanti for retssikkerhed og lige vilkår for iværksætteri, innovation, investeringer og retfærdig konkurrence i hele det indre marked til gavn for forbrugerne og borgerne«. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Spørgsmålet er derfor, hvor denne form for tilbagegang kan føre den europæiske økonomiske og sociale model hen. Svækkelsen af retsstaten kan påvirke samfundets funktion, de grundlæggende rettigheder, civilsamfundet samt økonomien. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Hvis er ikke dæmmes op for truslerne mod retsstaten og den generelle forringelse af de grundlæggende rettigheder, vil de sandsynligvis have negative virkninger for den gensidige tillid, der understøtter det indre marked, og dermed den økonomiske vækst i EU. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | I sin meddelelse (3)»Styrkelse af retsstatsprincippet inden for Unionen« henviser Kommissionen til arbejdet i OECD om retsstatens betydning for udviklingen og for de generelle erhvervs- og investeringsbetingelser. EØSU har ligeledes understreget behovet for i højere grad at overveje de økonomiske aspekter af retsstatsprincippet. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Tilsidesættelse af retsstatsprincippet hæmmer en afbalanceret økonomisk og social udvikling i overensstemmelse med verdensmålene for bæredygtig udvikling og forfølgelse af EU's overordnede mål om »at fremme freden, sine værdier og befolkningernes velfærd« (artikel 3 i TEU). Fremme af retsstatsprincippet er en af målsætningerne under verdensmål nr. 16. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | I behandlingen af mangler i retsstaten har man været mindre opmærksom på konsekvenserne for den økonomiske vækst. Forskningen fokuserer på betydningen af staten og den offentlig styring som helhed for økonomisk vækst, især i udviklingslande. Denne udtalelse fokuserer derfor på den økonomiske betydning af retsstatsprincippet i EU. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Målet med denne udtalelse er at hjælpe aktørerne med at forstå, at de europæiske værdier, der er nedfældet i artikel 2 i TEU, ud over den værdi, de har i sig selv, også har en økonomisk værdi. |
| --- | --- |

2.10.

3.   Definition af retsstatsprincippet

| 3.1. | På europæisk niveau er retsstatsprincippet et veletableret princip, der er fastlagt i traktaterne og baseret på Den Europæiske Unions Domstols, Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols og Europarådets retspraksis samt på Venedigkommissionens relevante arbejde. I henhold til retsstatsprincippet skal alle offentlige myndigheder handle inden for lovens grænser, i overensstemmelse med de demokratiske værdier og de grundlæggende rettigheder og under uafhængige og upartiske domstoles kontrol (4). |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Hvis man udspecificerer de enkelte elementer af retsstatsprincippet, kan man adskille de materielle elementer fra de proceduremæssige. Det mest grundlæggende og centrale element i retsstatsprincippet er lighed for loven, dvs. opfattelsen af, at loven behandler alle lige og henviser til lovens indhold. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Proceduremæssig lighed for loven er en nødvendig betingelse for en retsstat på højt niveau. Dette er dog ikke nok, da der også skal være materiel og proceduremæssig ligestilling. Der er behov for et antal proceduremæssige elementer for at sikre, at lovens bogstav gennemføres. Tredelingen af magten er afgørende, da den hjælper med at sikre, at også regeringen holder sig inden for lovens grænser. Retsvæsenet vil kun kunne føre kontrol med den udøvende magt, hvis både dommere og anklagere er uafhængige af de andre to andre grene af statsmagten. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Derudover er der en række minimumsstandarder for retshåndhævelsen, der skal sikres: De grundlæggende rettigheder skal gælde for alle, alle har ret til en retfærdig rettergang osv. Endelig skal retshåndhævelsen være upartisk, hvilket betyder, at ingen bliver diskrimineret, og at der ikke er korruption i retsvæsenet (5). I henhold til artikel 2 i TEU går retsstatsprincippet og demokrati hånd i hånd som grundlæggende værdier. |
| --- | --- |

3.4.

4.   Derfor bidrager retsstatsprincippet til bæredygtig økonomisk vækst

| 4.1. | Bæredygtig økonomisk vækst anses for at være en af de vigtigste indikatorer for en økonomis sundhed. Øget økonomisk vækst er forbundet med stigende velstand for et land og dets befolkning. En markedsøkonomi kan desuden ikke fungere godt uden grundlæggende regler og procedurer, herunder regler vedrørende privat ejendomsret og den frivillige overførsel af ejerskab (dvs. aftaleretlige regler). Mere overordnet set kan en markedsøkonomi kun trives på grundlag af stabile og forudsigelige regler, hvilket det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) er eksempler på som drivkraft for den europæiske økonomi. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Økonomisk vækst indebærer, at der over tid bliver flere varer og tjenesteydelser til rådighed pr. indbygger. Den eneste måde at opnå dette på er ved at øge produktiviteten. Dette kræver til gengæld, at der investeres i såvel kapital som uddannelse (også kaldet »menneskelig kapital«). For at skabe en forbindelse mellem retsstat og økonomisk vækst er vi derfor nødt til at spørge, hvilken indflydelse retsstaten kan have på investeringslysten. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Der foretages kun investeringer og især langsigtede investeringer, hvis de potentielle investorer forventer, at investeringsbetingelserne forbliver forudsigelige og favorable i mange år. Retsstaten har afgørende betydning for en regerings muligheder for at skabe sådanne stabile betingelser. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | En udøvende magt, der ikke begrænses af de to andre grene af statsmagten — den lovgivende og den dømmende magt — kan love potentielle investorer mangt og meget: at de har frihed til at fastsætte priser, som de vil, at de ikke vil blive beskattet højt (eller overhovedet), at de kan overføre overskud til deres hjemland osv. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | En regering, som ikke er underlagt begrænsninger, kan dog ikke afgive bindende løfter, dvs. indgå i troværdige forpligtelser. Magtens tredeling, og især et uafhængigt retsvæsen med ret til at prøve regeringens adfærd og opretholde private kontrakter, er vigtig for investeringer og den økonomiske vækst. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Ud over retsvæsenets uafhængighed er dets uvildighed ligeledes vigtig. Hvis dommere kan bestikkes, dvs. hvis de ikke er uvildige, afgøres sager til fordel for den part, der kan (og/eller vil) betale den højeste bestikkelse, og ikke på grundlag af retsstatsprincipperne. Korruption er således uforenelig med retsstaten. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Hvis dommere forskelsbehandler visse grupper, finder loven ikke lige anvendelse. Enhver form for partiskhed skaber større juridisk usikkerhed, hvilket ikke alene kan forventes at resultere i færre investeringer samlet set, men også i færre transaktioner. Partiske domstole er derfor en hæmsko for den økonomiske vækst. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Adgangen til domstolene er et andet vigtigt element. Hvis domstolene er flere år om at træffe en afgørelse, kan det have en række skadelige konsekvenser for økonomien. Kontraherende parter, der har misligholdt en kontrakt, kan således bruge domstolen strategisk, hvis det er almindeligt kendt, at det tager lang tid at opnå en domstolsafgørelse. Forsinket retfærdighed — hvad enten der er tale om beslutningstagning eller gennemførelse, der trækker i langdrag — gør det mindre attraktivt at indgå kontrakter, hvilket resulterer i færre transaktioner og har nøjagtigt samme virkninger som ved fraværet af et uafhængigt retsvæsen som beskrevet ovenfor. |
| --- | --- |

4.8.

5.   Hvordan måler man retsstaten?

| 5.1. | Man kan kun fastslå retsstatens indvirkning på den økonomiske vækst, hvis den kan måles. Dette er dog ikke nemt, da der er tale om et flerdimensionelt begreb, og da der skal træffes forskellige vanskelige beslutninger med henblik på klassificering, f.eks. om, hvorvidt alle aspekter skal tillægges samme vægt. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Nogle af de første målinger var baseret på datatilgængelighed snarere end på hypoteser udledt af teorien. Selv om der er en meget høj grad af sammenhæng mellem de materielle og proceduremæssige aspekter af retsstaten (6), indgår det materielle element, lighed for loven, ikke i de fleste af de mere kendte retsstatsindikatorer. Kommissionen bør derfor udvikle et solidt målesystem, der udtrykkeligt tager højde for både det materielle og det proceduremæssige aspekt af retsstaten. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Et andet vigtigt element i målingen er spørgsmålet om, hvorvidt det er de retlige bestemmelser eller den faktiske gennemførelse af dem, der måles. Mange lande har love, der er fuldt forenelige med retsstaten, men ikke håndhæves korrekt. Det er derfor vigtigt at fokusere på gennemførelsen. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Hvordan de mål, der er til rådighed, anvendes bedst muligt, er også vigtigt. På den ene side kan aggregerede mål være nyttige for at få et første indtryk af, hvad der foregår i et specifikt land. Men hvis der på den anden side søges praktisk anvendelige råd, dvs. analyser, der kan have direkte politiske implikationer, er aggregerede mål ikke særlig nyttige. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Selv om det er vanskeligt, anbefaler EØSU, at Kommissionen undersøger muligheden for at måle den økonomiske betydning af retsstaten i både medlemsstaterne og kandidatlandene og eventuelt knytter dette sammen med den løbende gennemgang af retsstatsforholdene. |
| --- | --- |

5.5.

6.   Hvad viser de eksisterende data?

| 6.1. | Analyser af retsstatens betydning for den økonomiske vækst i flere lande har vist, at økonomien i lande, der i højere grad efterlever retsstatsprincippet, i gennemsnit vokser hurtigere end i lande, der efterlever dette i mindre grad (7). Dette er ikke ensbetydende med, at lande, hvor retsstatsprincippet ikke efterleves, ikke kan opnå en højt økonomisk vækst. Økonomerne kalder disse lande for »afvigere«. Dette er muligt og forekommer, men de forekommer ikke hyppigt. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Når retsstatens betydning for den økonomiske vækst skal vurderes, skal der også tages højde for de respektive indkomstniveauer. Alt andet lige er der en tendens til, at det i lande, der allerede har en høj indkomst pr. indbygger, er vanskeligere at opnå høje vækstrater end i lande, der starter fra et lavere niveau. Dette er en indikation af den såkaldte »konvergenseffekt«. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Aggregerede mål for retsstaten er ikke særlig nyttige med hensyn til at identificere specifikke transmissionskanaler, hvorigennem den økonomiske vækst kan påvirkes. Derfor fokuseres der i dette afsnit på et begrænset antal centrale aspekter af retsstaten. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Som det er vist ovenfor, synes et uafhængigt retsvæsen at være afgørende for at sikre, at regeringer holder sig inden for deres forfatningsretligt definerede grænser. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Analyserer man effekten af de retlige og faktiske indikatorer for retsvæsenets uafhængighed hver for sig, viser det sig, at de retlige bestemmelser ikke har nogen indvirkning på den økonomiske vækst. Omvendt er der en stærk sammenhæng mellem faktiske bestemmelser og en hurtigere økonomisk vækst (8). En forbedring af retsvæsenets faktiske uafhængighed har en økonomisk gevinst. I lande, hvor dette er sket, har der været en hurtigere vækst (9). |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | Det er påvist, at retsvæsenets uafhængighed og retsvæsenets ansvarlighed er størrelser, der supplerer hinanden snarere end konkurrerer med hinanden (10). En række retlige procedurer, f.eks. retten til at få en forsvarer, begrænser dommernes skønsmæssige spillerum. De kan som sådan fortolkes som garanter for retsvæsenets ansvarlighed. Det interessante er, at det har vist sig, at nogle procedurer ikke alene er fremmende for retsvæsenets ansvarlighed og dermed retsstaten, men også for den økonomiske vækst. Det gælder retsafgørelsers rettidighed, skriftlige — i modsætning til mundtlige — procedurer og retten til at få en forsvarer (11). |
| --- | --- |

6.6.

| 6.7. | Korruption er ikke alene en lovovertrædelse, men også uforenelig med en retsstat. Men det er vanskeligt at måle korruption. Eftersom betaleren og modtageren af bestikkelse normalt ikke har noget incitament til at signalere, at der har været bestikkelse indblandet, er det umuligt at indsamle objektive data. Den meste litteratur har baseret sig på såkaldte korruptionsopfattelser, dvs. en subjektiv evaluering af, hvor udbredt korruption er i et bestemt land eller i en specifik offentlig tjeneste. |
| --- | --- |

6.7.

| 6.8. | Selv om det fortsat er vanskeligt at bevise, at korruption er skadelig for den økonomiske vækst, findes der i dag en lang række undersøgelser, der peger i den retning. Det er således blevet påvist, at korruption medfører færre investeringer (12). Der er også andre forvridende effekter forbundet med korruption: den kan f.eks. resultere i øgede forsvarsbudgetter (13). Korruption påvirker også strukturen af de offentlige udgifter, idet fokus flyttes fra vigtige offentlige tjenester såsom sundhed og uddannelse til mindre produktive aktiviteter (14). OECD opsummerer en nylig undersøgelse sådan: det er klart, at korruption direkte påvirker et projekts omkostninger, både for den offentlige og den private sektor. De indirekte virkninger er bl.a. skade på offentlige institutioner, svækkelse af borgernes tillid til myndighederne, hvorved incitamenterne for innovation bliver mindre, større social ulighed. Men de øger også omkostningerne ved at drive virksomhed, en afgift på økonomiske aktiviteter, som så overvæltes på slutbrugerne eller forbrugerne af projekterne (15). |
| --- | --- |

6.8.

| 6.9. | Anklagere, som er både uafhængige og ansvarlige bidrager til en retsstat på et højt niveau, fordi lovovertrædelser retsforfølges uafhængigt af politisk pres, identiteten af den specifikke mistænkte og andre lignende faktorer. Det er blevet påvist, at der er en forbindelse mellem anklagere, der rent faktisk er uafhængige, og mindre korruption (16). Set i lyset af at korruption er skadelig for vækst, kan dette følgelig fortolkes som indirekte bevis for, at uafhængige anklagere — som et aspekt af retsstaten — bidrager til økonomisk vækst. |
| --- | --- |

6.9.

| 6.10. | Afslutningsvis må vi se på retsvæsenets effektivitet, idet vi holder os det hyppigt citerede princip om, at »forsinket retfærdighed er ensbetydende med manglende retfærdighed« for øje. En af de mest imponerende undersøgelser på dette område fokuserer på Indien (17). Forskelle i procedurernes varighed er korreleret med det målte resultat for landbruget, industrien og servicesektoren. Den viser, at forsinkelser i retssystemet har en negativ effekt på outputvæksten i alle tre økonomiske sektorer. |
| --- | --- |

6.10.

7.   Mulige politiske følger

Eksisterende EU-værktøjer

| 7.1. | EØSU har opfordret til, at de værktøjer, der er til rådighed for EU, styrkes for at modvirke tilbagegang med hensyn til de grundlæggende EU-værdier (18). EØSU glæder sig over Kommissionens og andre institutioners indsats for at udvikle passende værktøjer til at forsvare EU's værdier og fremme en retsstatskultur. EØSU mener dog, at der er muligheder for at forbedre de eksisterende redskaber såsom artikel 7 i TEU, retsstatsrammen, traktatbrudsproceduren, EU's årlige resultattavle for retlige anliggender og den nye retsstatsmekanisme, og at de bør suppleres med foranstaltninger, der har fokus på retsstaten, men i højere grad er rettet mod økonomiske hensyn. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Under det europæiske semester vurderede Kommissionen retsstatens relevans for erhvervslivet som led i målet om vækstfremmende strukturreformer på områder som f.eks. effektive retssystemer og bekæmpelsen af korruption. For øjeblikket kommer input til EU's resultattavle for retlige anliggender hovedsageligt fra dem, der leverer juridiske tjenesteydelser såsom justitsministerier, dommersammenslutninger, domstolsråd osv. Mærkeligt nok er der ikke input fra dem, der efterspørger juridiske tjenesteydelser, selv om de kunne komme med værdifulde forslag til, hvordan de forskellige retssystemer kan forbedres. Civilsamfundsorganisationer og arbejdsmarkedets parter kunne spille en vigtig informationsformidlende rolle. EØSU opfordrer indtrængende Kommissionen til at være hurtigere til at fremhæve relevansen af retsstaten som et af de centrale elementer, der understøtter en konkurrencedygtig og bæredygtig økonomi. Der bør være større fokus på retsstatsindikatorerne, som bør omfatte spørgsmål som retssikkerhed og adgang til retsmidler for virksomheder og arbejdstagere. Opfølgningsproceduren bør forbedres med henblik på en bedre gennemførelse af henstillingerne. EØSU anbefaler, at der etableres opfølgende nationale tilsynsprocedurer, hvori repræsentanter for civilsamfundet og arbejdsmarkedets parter deltager, og at civilsamfundsorganisationerne og arbejdsmarkedets parter generelt inddrages mere i hele semesterprocessen. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | EU's årlige gennemgang af retsstatsprincippet bør gøres så åben som muligt for at sikre, at Kommissionens resultater og anbefalinger drøftes offentligt på såvel nationalt som europæisk niveau og følges op med specifikke foranstaltninger for at gribe ind over for hændelser og negative tendenser. Kommissionen bør i højere grad inddrage civilsamfundsorganisationerne, da de ofte er de første, der mærker truslerne mod retsstaten, og derfor kan fungere som en brandalarm (19). Kommissionen bør også træffe foranstaltninger over for repressalier mod civilsamfundsorganisationer, der følger af, at de deltager i processen. EØSU har stillet forslag om et årligt forum for civilsamfundsorganisationer, som kunne bidrage til gennemgangen. EØSU står klar til at bidrage til denne proces og til at sikre en bred repræsentation af civilsamfundsorganisationer, herunder dem, der repræsenterer socioøkonomiske interesser såsom arbejdsmarkedets parter. |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | EØSU har allerede bifaldet Kommissionens forslag om at beskytte Unionens budget i tilfælde af generaliserede mangler i medlemsstaterne for så vidt angår retsstatsprincippet. I den forbindelse støttede EØSU forslaget om at gøre medlemsstaternes modtagelse af EU-midler betinget af respekt for retsstatsprincippet, idet det anførte, at betingelsen kunne udvides til at omfatte andre retsstatsprincipper i EU-traktaterne (20). |
| --- | --- |

7.4.

Andre mulige politiske tiltag

| 7.5. | I betragtning af at en retsstat på højt niveau er en grundlæggende EU-værdi og desuden har positiv betydning for den økonomiske vækst, er det bydende nødvendigt, at EU træffer foranstaltninger for at værne om retsstatsprincippet. |
| --- | --- |

7.5.

| 7.6. | Den Europæiske Unions Domstol (Domstolen) har for nylig truffet to skelsættende afgørelser vedrørende domstolenes uafhængighed. Ud over de af Domstolen anførte retlige grunde er der også økonomiske årsager, der berettiger tiltag fra EU-institutionernes side. Det indre marked kan kun være velfungerende, hvis grundlaget herfor er en gennemsigtig og stabil lovgivningsramme, som også omfatter håndhævelsen af fælles regler, da de nationale domstole skal kunne stole på, at domstole i andre medlemsstater er lige så opsatte på at opretholde de værdier, som EU bygger på. |
| --- | --- |

7.6.

| 7.7. | Idéen om et fælles europæisk retsområde er vigtig for virksomheder, da det betyder, at retsafgørelser, der er truffet i én medlemsstat, kan gøres gældende i en anden. For at dette kan lade sig gøre, er det vigtigt, at alle domstole i EU er uafhængige. Hvis dette ikke længere kan garanteres, er det fælles europæiske retsområde ikke alene ufuldstændigt, men det vil også være i tilbagegang. Kommissionen er nødt til at sikre, at princippet om retsvæsenets uafhængighed opretholdes i alle medlemsstater for at gøre idéen om et fælles europæisk retsområde og den fri bevægelighed for retsafgørelser til virkelighed. |
| --- | --- |

7.7.

| 7.8. | Enhver nationalstat ønsker at være troværdig og investeringsvenlig ved at tilbyde troværdige tilsagn til potentielle investorer. EU-medlemskab giver alle medlemsstater klare fordele, da de derigennem, uanset deres økonomiske og politiske historie, kan indgå forpligtelser, der er mere troværdige. I den forstand kan medlemskab af EU være yderst værdifuldt for alle medlemmer, så længe manglende overholdelse af de grundlæggende regler sanktioneres. Uden sanktioner reduceres værdien af medlemskabet for alle de medlemmer, der overholder reglerne. |
| --- | --- |

7.8.

| 7.9. | Medlemsstater, der ikke overholder reglerne, skaber med andre ord negative følgevirkninger for de medlemsstater, der overholder reglerne. Det skyldes, at troværdigheden af EU-retten vil lide et knæk i alle medlemsstater, hver gang en medlemsstats regering ikke lever op til de løfter, den gav ved tiltrædelsen af EU, og denne manglende overholdelse ikke sanktioneres. Værdien af at være en medlemsstat i EU vil følgelig blive reduceret, da dette med tiden ikke længere vil være et signal om troværdighed. Insisteren på overholdelse af de grundlæggende EU-værdier er derfor fuldt ud berettiget. |
| --- | --- |

7.9.

| 7.10. | Mange beslutninger har direkte relevans for alle borgere i EU's medlemsstater. Hvis stemmeretten for medlemsstater, der ledes af potentielle autokrater, som systematisk overtræder retsstatsprincippet, ikke suspenderes, kan disse potentielle autokrater deltage i beslutningstagning, der påvirker alle EU-borgere direkte. Dette er passende blevet kaldt Europas »andet demokratiske underskud« (21). |
| --- | --- |

7.10.

| 7.11. | En anden begrundelse for, at EU skal gribe ind, er således de negative følgevirkninger, der skabes af potentielle autokratiske regeringer, og som ikke alene rækker ud over deres nationale grænser, men også påvirker alle borgere i EU-medlemsstaterne. Kort sagt er indgreb for at opretholde eller genskabe respekten for retsstaten fuldt berettiget. |
| --- | --- |

7.11.

| 7.12. | En måde at understøtte og fremme retsstatsprincippet på er at støtte civilsamfundsorganisationerne og medierne. Borgernes mulighed for at oprette foreninger, at mødes og udtrykke sig frit samt mediefrihed er centrale aspekter af en retsstat, hvor regeringerne holdes ansvarlige via forskellige kontrolforanstaltninger. Indskrænkninger af civilsamfundets råderum påvirker også virksomheders og arbejdstageres muligheder for at etablere sig, frit at oprette foreninger og skabe nyt. Civilsamfundsorganisationer er også en vigtig økonomisk aktør, der bidrager til næsten en tredjedel af beskæftigelsen i EU (22) og leverer ydelser, der er grundlæggende for den økonomiske vækst, f.eks. inden for uddannelse, sundhed og social beskyttelse. EØSU gentager sin opfordring til, at EU aktivt støtter arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne i EU og ikke mindst udvikler en EU-fond, der tilbyder økonomisk støtte til civilsamfundsorganisationer i forbindelse med retssager om krænkelser af demokratiet, retsstatsprincippet og grundlæggende rettigheder (23). |
| --- | --- |

7.12.

| 7.13. | Der er mange grunde til, at retsstatsprincippet bør forsvares både på nationalt plan og af EU-institutionerne. Det lader til, at borgerne i mange medlemsstater skal gøres mere bevidste om den afgørende betydning af retsstatsprincippet både som en grundlæggende værdi og som en vigtig faktor for økonomisk vækst. En indirekte måde at forsvare retsstaten på kunne derfor være at gøre borgerne i forskellige medlemsstater bevidste om, hvor vigtig retsstaten rent faktisk er. EØSU har allerede opfordret til en oplysningskampagne i form af en velovervejet kommunikationsstrategi (24). EU skal investere i oplysningskampagner for at fremme retsstatsprincippet og omgående træffe foranstaltninger til støtte for frie medier. |
| --- | --- |

7.13.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Denne holdning deles af Kommissionen og nævnes udtrykkeligt i retsstatsrammen (IP/14/237).

1

(2)  EUT C 62 af 15.2.2019, s. 173.

2

(3)  COM(2019) 343 final.

3

(4)  Akademisk litteratur skelner ofte mellem retsstaten i bredere og smallere forstand. Møller, J. (2018). »The advantages of a thin view«. Handbook on the Rule of Law. Edward Elgar Publishing, s. 21-33, og Bedner, A. (2018). »The promise of a thick view« Handbook on the Rule of Law. Edward Elgar Publishing, s. 34-47.

4

The advantages of a thin view

Handbook on the Rule of Law.

»The promise of a thick view« Handbook on the Rule of Law

(5)  Voigt, S. (2012), »How to measure the rule of law«, Kyklos, 65(2), s. 262-284.

5

How to measure the rule of law«

Kyklos

(6)  Gutmann, J., & Voigt, S. (2018), »The rule of law: Measurement and deep roots«, European Journal of Political Economy, vol. 54, s. 68-82.

6

European Journal of Political Economy

(7)  Denne årsagssammenhæng er et af hovedområderne for det fagområde, der kaldes institutionel økonomi. Emnet behandles indgående i lærebogen Acemoglu, D. (2008) Introduction to Modern Economic Growth, Princeton University Press. En lærebog for ikkefagfolk er Voigt, S. (2019) Institutional Economics — An Introduction, Cambridge University Press.

7

Introduction to Modern Economic Growth

Institutional Economics — An Introduction

(8)  Feld, L. P., & Voigt, S. (2003). »Economic growth and judicial independence: cross-country evidence using a new set of indicators«, European Journal of Political Economy, 19(3), s. 497-527.

8

European Journal of Political Economy

(9)  Voigt, S., Gutmann, J., & Feld, L. P. (2015). »Economic growth and judicial independence, a dozen years on: Cross-country evidence using an updated set of indicators«, European Journal of Political Economy, 38, s. 197-211.

9

«, European Journal of Political Economy

(10)  Voigt, S. (2008) »The economic effects of judicial accountability: cross-country evidence«, European Journal of Law and Economics, 25(2), s. 95-123.

10

European Journal of Law and Economics

(11)  Hayo, B., & Voigt, S. (2014). »The relevance of judicial procedure for economic growth«CESifo Economic Studies, 60(3), s. 490-524.

11

CESifo Economic Studies

(12)  Mauro, P. (1995), »Corruption and growth«, The Quarterly Journal of Economics, 110(3), s. 681-712.

12

The Quarterly Journal of Economics

(13)  Gupta, S., De Mello, L., & Sharan, R. (2001), »Corruption and military spending«, European Journal of Political Economy, 17(4), s. 749-777.

13

European Journal of Political Economy

(14)  Mauro, P. (1998), »Corruption and the composition of government expenditure«, Journal of Public Economics, 69(2), s. 263-279.

14

Journal of Public Economics

(15)  Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (2015). Consequences of Corruption at the Sector Level and Implications for Economic Growth and Development. Paris: OECD Publishing.

15

Consequences of Corruption at the Sector Level and Implications for Economic Growth and Development

(16)  Van Aaken, A., Feld, L.P., & Voigt, S. (2010), »Do independent prosecutors deter political corruption? An empirical evaluation across seventy-eight countries«American Law and Economics Review, 12(1), s. 204-244.

16

American Law and Economics Review

(17)  Chemin, Matthieu (2009), »Do judiciaries matter for development? Evidence from India«, Journal of Comparative Economics, 37, s. 230-250.

17

Journal of Comparative Economics

(18)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 39.

18

(19)  Sammenligningen mellem politipatruljering og brandalarmer som overvågningsmekanismer kan findes i McCubbins, M.D., & Schwartz, T. (1984), »Congressional oversight overlooked: Police patrols versus fire alarms«, American Journal of Political Science, s. 165-179.

19

American Journal of Political Science

(20)  EUT C 440 af 6.12.2018, s. 106.

20

(21)  Kelemen, R.D. (2017). »Europe's other democratic deficit: National authoritarianism in Europe's Democratic Union«, Government and opposition, 52(2), s. 211-238.

21

Government and opposition

(22)  Working paper No 13/2016. The Size and Scope of the European Third Sector, s. 8.

22

The Size and Scope of the European Third Sector

(23)  EUT C 62 af 15.2 2019, s. 178.

23

(24)  EUT C 282 af 20.8 2019, s. 39, anbefalinger 1.11.

24

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/24 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/24

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om beskyttelse af uledsagede mindreårige migranter i Europa

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/04)

| Ordfører: | Özlem YILDIRIM (FR-II) |
| --- | --- |

Ordfører:

Özlem YILDIRIM (FR-II)

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 9.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 215/1/5 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

9.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

215/1/5

1.   Anbefalinger og bemærkninger

| 1.1. | EØSU henstiller endnu en gang til, at princippet om »barnets tarv« gives forrang for al anden national og international lovgivning. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU opfordrer Unionen til at udforme en sammenhængende og harmoniseret tilgang til beskyttelsen af uledsagede mindreårige i Europa. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU fremfører sine alvorlige bekymringer om situationen for uledsagede mindreårige, som er blandt de mest sårbare i migrationssammenhænge og derfor har øget risiko for krænkelse af deres grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU gentager sin henstilling til medlemsstaterne om at sikre, at børn uden lovligt ophold først og fremmest behandles og beskyttes som børn i de nationale systemer til børnebeskyttelse. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at forebygge enhver form for vold mod migrantbørn ved at indføre sikre, lovlige og regulære migrationsveje. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU henviser endnu en gang (1) til det absolutte forbud mod frihedsberøvelse af børn uanset deres administrative situation. Udvalget fordømmer på det kraftigste en sådan praksis og minder om, at den er i strid med FN's konvention om barnets rettigheder. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | For at beskytte uledsagede mindreårige effektivt opfordrer EØSU medlemsstaterne til at bevilge de fornødne ressourcer til de offentlige tjenester og til at tilbyde passende tjenesteydelser, f.eks. gennem specialuddannelse og øget kapacitet til fagfolk, der arbejder med beskyttelse af børn. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfordrer Kommissionen til at udarbejde et direktiv om beskyttelse af uledsagede mindreårige, så barnets tarv varetages bedst muligt. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU minder om, at alle uledsagede mindreårige hurtigst muligt — og indtil de bliver myndige — skal bistås af en kompetent værge, som skal underrettes om alle beslutninger, der vedrører dem, og bistå dem under hele proceduren. Værgen skal altid være i stand til at handle i barnets interesse og ikke være i interessekonflikt med de nationale børnebeskyttelsestjenester. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU fremhæver, at princippet om »formodning om mindreårighed« betyder, at en ung, der angiver at være mindreårig, bør betragtes som sådan, indtil der er truffet en retskraftig afgørelse. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at vurdere mindreårigheden på grundlag af en række indicier, først og fremmest den berørte parts udsagn, de foreviste civilstandsdokumenter, samtaler mellem kompetente fagfolk og den berørte part og eventuelt efterprøvning af civilstandsdokumenternes ægthed. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU anbefaler i mangel af reel pålidelighed slet og ret at indstille disse skeletundersøgelser. EØSU mener ikke, der bør anvendes metoder, som er kendt for at være tilnærmelsesvise, blot fordi der ikke findes pålidelige efterprøvningsmetoder. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | Eftersom det er vanskeligt at dække alle aspekter og principper i forbindelse med uledsagede mindreårige i denne udtalelse, foreslår EØSU at gennemføre en række opfølgningsundersøgelser af specifikke undertemaer. |
| --- | --- |

1.13.

2.   Baggrund

| 2.1. | En uledsaget mindreårig er »en tredjelandsstatsborger eller en statsløs under 18 år, som« enten »rejser ind på en medlemsstats område uden at være ledsaget af en voksen, der i henhold til lov eller praksis i den pågældende medlemsstat er ansvarlig for den pågældende, og så længe den pågældende ikke i praksis er i en sådan persons varetægt,« eller »efterlades uden ledsagelse, efter at de er rejst ind på medlemsstaternes område« (2). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Uledsagede mindreårige findes i alle EU-medlemsstater, men i 2019 blev 60 % af samtlige registrerede uledsagede mindreårige registreret i fire lande (Grækenland, Tyskland, Belgien og Nederlandene). I 2019 blev 13 800 asylansøgere, der havde søgt international beskyttelse i de 27 EU-medlemsstater, betragtet som uledsagede mindreårige. I EU som helhed udgjorde uledsagede mindreårige 7 % af alle asylansøgere under 18 år. De fleste var drenge (85 %). To tredjedele var 16-17 år (dvs. 9 200 personer), de 14-15-årige udgjorde 22 % (3 100 personer), og endelig udgjorde børn under 14 år 11 % (1 500 personer) af de uledsagede mindreårige (3). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Migrantbørn er en af de mest sårbare grupper i vores samfund. Uledsagede mindreårige står uden forældre, hvilket i sig selv medfører et højt niveau af usikkerhed og fare, og har meget ofte haft et langt, kaotisk, traumatiserende og voldspræget migrationsforløb. De udsættes fortsat for utallige farer og er et særlig let bytte for kriminelle netværk: handel med børn med henblik på bl.a. seksuel udnyttelse og børnearbejde. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EØSU henstiller endnu en gang til, at princippet om »barnets tarv« gives forrang for al anden national og international lovgivning (4). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EØSU understreger endvidere, at de forskelligartede og komplicerede situationer, som uledsagede mindreårige befinder sig i, kræver en fuldstændig og holistisk tværfaglig tilgang (juridisk-psykologisk-socialmedicinsk). |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | FN's konvention om barnets rettigheder (1989, CRC) udgør de generelle rammer for beskyttelsen af børn i Europa. Alligevel indeholder hverken dette instrument, den europæiske menneskerettighedskonvention (1950) eller den europæiske konvention om udøvelse af børns rettigheder (1996) specifikke bestemmelser, der gælder direkte for uledsagede mindreårige. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Først den 26. juni 1997 vedtog Europarådet det første juridiske instrument, som er specifikt rettet mod uledsagede migrantbørn. Denne resolution er imidlertid ikkebindende. Selv om der i nogle EU-retsakter henvises til uledsagede mindreårige som f.eks. tilbagesendelsesdirektivet eller direktiv 2003/9/EF (5), er der ikke oprettet noget specifikt EU-instrument. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Eftersom der ikke findes noget præcist retsgrundlag, har medlemsstaterne store vanskeligheder med at håndtere problematikken med uledsagede mindreårige på en samordnet og sammenhængende måde. Det må derfor konstateres, at situationen for uledsagede mindreårige i medlemsstaterne er kendetegnet ved enorme forskelle i lovgivningen om, hvordan de skal behandles, og hvilke procedurer de underkastes (aldersbestemmelse, værger, rettigheder osv.). |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | De gældende lovgivningsmæssige rammer for uledsagede mindreårige skal således styrkes af medlemsstaterne. EØSU opfordrer Kommissionen til at udarbejde et direktiv om beskyttelse af uledsagede mindreårige, så barnets tarv varetages bedst muligt. Det er en endnu mere indlysende nødvendighed i betragtning af mange uledsagede mindreåriges elendige vilkår, som kritiseres overalt i Europa af børnerettighedsorganisationer. |
| --- | --- |

2.9.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU fremfører sine alvorlige bekymringer om situationen for uledsagede mindreårige, som er blandt de mest sårbare i migrationssammenhænge og derfor har øget risiko for krænkelse af deres frihedsrettigheder og grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | FN's konvention om barnets rettigheder pålægger staterne at give papirløse børn samme behandling som alle andre børn uden forskel (6). EØSU bemærker, at der i praksis er et modsætningsforhold mellem de nationale retlige rammer for kontrol med indvandring, henholdsvis beskyttelse af børn. EØSU gentager sin henstilling til medlemsstaterne om at sikre, at børn uden lovligt ophold først og fremmest behandles og beskyttes som børn i de nationale børnebeskyttelsesordninger (7). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at forebygge enhver form for vold mod migrantbørn ved at indføre sikre, lovlige og regulære migrationsmuligheder, f.eks. fleksible, hurtige og effektive procedurer for familiesammenføring, forhøjelse af kvoterne for genbosætning af migranter eller udstedelse af humanitære visa, hvilket vil styrke garantierne for børnene og deres familiemedlemmer. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at indføre specifikke og effektive procedurer for legalisering af uledsagede mindreåriges ophold, indtil der findes en holdbar løsning, som sikrer barnets tarv. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU henviser til det absolutte forbud mod frihedsberøvelse af børn uanset deres administrative situation. EØSU fordømmer stærkt en sådan praksis og minder om, at den i høj grad er i strid med FN's konvention om barnets rettigheder (artikel 3). EØSU konstaterer nemlig (8), at frihedsberøvelse kan have meget alvorlige konsekvenser for barnets helbred og udvikling, uanset hvor lang tid den varer. Frihedsberøvelse er altid i strid med barnets tarv (9). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at vedtage nationale bestemmelser, som forbyder frihedsberøvelse og fremmer udbredelsen af alternativer, der er tilpasset uledsagede mindreåriges særlige sårbarhed såsom familiepleje og anbringelse på steder med mulighed for en selvstændig tilværelse under overvågning. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU understreger vigtigheden af at sikre børns ret til at medvirke ved beslutninger, som vedrører dem. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU henstiller til medlemsstaterne at fastlægge lovpligtige garantier for uledsagede mindreåriges adgang til procedurerne for international beskyttelse og garantier for, at de bliver informeret på en passende måde i forhold til deres alder. I den henseende synes det hensigtsmæssigt at oprette asylenheder, som er specialiseret i at bistå migrantbørn og i at formidle information, der er tilpasset børn, på deres modersmål, og navnlig medtage hensynet til kønsaspektet og den tværkulturelle dimension i disse nationale ordninger. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | For at beskytte uledsagede mindreårige mod alle former for udnyttelse opfordrer EØSU medlemsstaterne til at tildele børn, som er udsat for udnyttelse og vold, status som ofre for menneskehandel og give dem opholdstilladelse. EØSU understreger endvidere det presserende behov for afgørelser vedrørende uledsagede mindreårige. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Uledsagede mindreårige bør aldrig underkastes strafferetlige procedurer af grunde, der udelukkende hænger sammen med deres immigrationsstatus, eller såfremt deres medvirken til kriminalitet skyldes, at de er blevet udnyttet. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | For at beskytte uledsagede mindreårige effektivt opfordrer EØSU medlemsstaterne og EU til at bevilge de fornødne ressourcer til de offentlige tjenester og til at tilbyde passende tjenesteydelser, f.eks. gennem specialuddannelse og øget kapacitet til fagfolk, der arbejder med beskyttelse af børn. En sådan uddannelse bør oprettes på EU-niveau. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Beskyttelsen af uledsagede mindreårige stopper ikke ved EU's grænser. EØSU opfordrer EU og medlemsstaterne til at prioritere uledsagede mindreåriges behov og rettigheder i eksterne instrumenter og foranstaltninger, navnlig i forbindelse med indgåelse af aftaler og samarbejdsprogrammer. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | EØSU minder om, at alle uledsagede mindreårige hurtigst muligt — og indtil de bliver myndige — bør bistås af en kompetent værge, som skal underrettes om alle beslutninger, der vedrører dem, og bistå dem under hele proceduren. Værgen skal altid være i stand til at handle i barnets interesse og ikke være i interessekonflikt med de nationale børnebeskyttelsestjenester. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | Som EØSU tidligere har påpeget, anerkender EU-lovgivningen ganske vist betydningen af værgemål, men fastlægger ikke værgens forpligtelser. Værgen bør være en »kvalificeret repræsentant« med erfaring fra arbejde med mindreårige og kendskab til den nationale udlændingelovgivning og lovgivning vedrørende beskyttelse af børn og være bemyndiget til at repræsentere barnet i alle beslutningsprocedurer (10), forudsat at barnet er indforstået hermed (11). Proceduren for udpegelse af værger i Belgien kan tjene som inspirationskilde (12). |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | EØSU minder om, at uledsagede mindreårige ud over juridisk bistand også bør have adgang til social beskyttelse samt modtagefaciliteter og midlertidig indkvartering af anstændig kvalitet. Modtagefaciliteterne bør være tilpasset deres sårbarhed og tilbyde ledsagelse af fagfolk, som er specialiseret i børn og unge, mulighed for helbredstjek eller psykologisk vurdering og adgang til sundhedsplejeydelser. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | Uledsagede mindreårige bør endvidere have adgang til undervisning under hensyn til den mindreåriges og i givet fald værgens valg. I øvrigt vil Erasmus og Erasmus+ også kunne fremme deltagelsen af uledsagede mindreårige og tidligere uledsagede mindreårige, som er blevet myndige. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | EØSU fremhæver betydningen af at informere det enkelte barn efter dets alder om dets rettigheder i henhold til FN-konventionen og således gøre det muligt for mindreårige uden passende værgemål at søge beskyttelse. |
| --- | --- |

3.17.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | I artikel 1 i FN's konvention om barnets rettigheder defineres børn som ethvert menneske under 18 år. Barnets særlige retsstilling sikrer det en række rettigheder, som deltagerstaterne skal respektere. Denne beskyttelse er betinget af personens mindreårighed, hvilket i praksis og i alle medlemsstater rejser spørgsmålet om bestemmelse af personens alder. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU fremhæver, at princippet om »formodning om mindreårighed« betyder, at en ung, der angiver at være mindreårig, skal betragtes som sådan, indtil der er truffet en retsafgørelse. Personen bør derfor straks ydes beskyttelse under værdige forhold, som er forenelige med dennes særlige sårbarhed. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EØSU fremhæver, at der bør gælde en formodning om gyldighed af de udenlandske civilstandsdokumenter, som den unge foreviser som bevis for sin mindreårighed, og at der fortrinsvis bør tages hensyn til disse dokumenter til at fastslå mindreårigheden. Kun en formel anfægtelse af det foreviste civilstandsdokument bør kunne vælte den tilknyttede formodning om gyldighed. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU henviser til ordlyden i artikel 8 i FN's konvention om barnets rettigheder: »Hvis et barn ulovligt berøves en del af eller hele sin identitet, skal deltagerstaterne yde passende bistand og beskyttelse med henblik på hurtigt at genoprette barnets identitet« (13). |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Men efterprøvning af migrantens alder bør i princippet kun finde sted, hvis den pågældende ikke er i besiddelse af officielle administrative dokumenter, som beviser dennes alder, og i tilfælde af alvorlig tvivl (14). |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU bemærker endnu en gang, at der ikke er overensstemmelse mellem medlemsstaternes metoder til vurdering af en uledsaget mindreårigs alder, og at ingen af dem har bevist deres pålidelighed. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at vurdere mindreårigheden på grundlag af en række indicier, herunder først og fremmest den berørte parts udsagn, de foreviste civilstandsdokumenter, samtaler med den berørte part og eventuelt efterprøvning af civilstandsdokumenternes ægthed, og understreger, at en lægevurdering af alderen kun bør finde sted ved uafklarede tvivlsspørgsmål og som en sidste udvej. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | I betragtning af deres særlige sårbarhed minder EØSU om, at tvivlen bør komme de uledsagede mindreårige til gode. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | EØSU gør opmærksom på, at vurderinger baseret på skeletundersøgelse, som udføres i rigtig mange lande, anfægtes stærkt af internationale institutioner og eksperter (15) med hensyn til deres videnskabelige pålidelighed, men også med hensyn til krænkelse af barnets privatliv, potentielle farer for dets helbred (ved anvendelsen af røntgenstråler) samt mulige fejl. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | EØSU anbefaler medlemsstaterne til i mangel af reel pålidelighed slet og ret at indstille sådanne test. EØSU mener ikke, der bør anvendes metoder, som er kendt for at være tilnærmelsesvise, blot fordi der ikke findes pålidelige efterprøvningsmetoder. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at beskytte uledsagede mindreårige ved at give dem tid og reelle midler til at bevise deres identitet f.eks. gennem diplomatisk samarbejde (under forudsætning af, at den unge giver sit samtykke og ikke bringes i fare) og ved at fremlægge formodningsbeviser såsom psykosociale vurderingsrapporter med henblik på at fastslå mindreårigheden. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | EØSU foreslår, at der som en sidste udvej, i mangel af skriftligt bevismateriale og i tilfælde af alvorlig tvivl om den mindreåriges alder anvendes en tværfaglig aldersvurderingsmetode, som gennemføres af uafhængige eksperter på relevante områder med indsigt i den berørte parts kulturelle og etniske oprindelse. De anvendte procedurer i England kan tjene som inspirationskilde. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at nedsætte en europæisk tilsynskommission med henblik på at foreslå en holistisk aldersvurdering, som er fælles for medlemsstaterne, og overvåge protokoller og praksis inden for aldersbedømmelse. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | For at føre til resultater bør konklusionerne af en procedure ubetinget være begrundede og kunne give adgang til klage med opsættende virkning og hurtige, effektive retsmidler med mulighed for appel. |
| --- | --- |

4.14.

5.   Specifikke bemærkninger i tilknytning til covid-19

| 5.1. | Covid-19-pandemien forstærker uundgåeligt risikoen for uledsagede mindreårige, hvis sundhedstilstand i forvejen ofte er svækket, på grund af uigennemførlig overholdelse af nedlukningsforanstaltningerne, utilstrækkelig adgang til levnedsmidler, hygiejne og vand, mangel på passende information om smitteforebyggende tiltag og forholdsregler og vanskeligheder med adgang til sundhedspleje. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU opfordrer alle europæiske institutioner til at træffe de fornødne foranstaltninger til, at alle børns rettigheder i overensstemmelse de internationale retsakter under covid-19-krisen respekteres, og at de beskyttes på en værdig måde i lyset af den økonomiske krise, der er ved at opstå. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | EØSU glæder sig over den seneste omfordeling af uledsagede mindreårige fra Grækenland til Luxembourg, Portugal, Frankrig, Finland og Tyskland og anmoder indtrængende medlemsstaterne om at prioritere og fremme omgående flytning af dem, der lever under uværdige forhold, bl.a. i Grækenland (16). |
| --- | --- |

5.3.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EØSU's udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn, seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi og om ophævelse af rammeafgørelse 2004/68/RIA (EUT C 48 af 15.2.2011, s. 138).

1

(2)  Artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 (EUT L 337 af 20.12.2011, s. 9).

2

(3)  https://ec.europa.eu/eurostat/documents/2995521/10774034/3-28042020-AP-EN.pdf/03c694ba-9a9b-1a50-c9f4-29db665221a8.

3

(4)  Se i den forbindelse især FN's konvention om barnets rettigheder, den europæiske konvention om udøvelse af børns rettigheder og EØSU's udtalelse af 15. oktober 2014 om international beskyttelse af uledsagede mindreårige (EUT C 12 af 15.1.2015, s. 69).

4

(5)  Direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 (EUT L 348 af 24.12.2008, s. 98), det såkaldte tilbagesendelsesdirektiv: »Inden der træffes afgørelse om tilbagesendelse af en uledsaget mindreårig, ydes der under behørig hensyntagen til barnets tarv bistand fra relevante organer, som ikke er de myndigheder, der er ansvarlige for den tvangsmæssige tilbagesendelse«. I Rådets direktiv 2003/9/EF af 27. januar 2003 (EUT L 31 af 6.2.2003, s. 18) defineres de centrale begreber, herunder »uledsaget mindreårig«.

5

(6)  Artikel 2 i CRC.

6

(7)  EØSU's udtalelse om international beskyttelse af uledsagede mindreårige (EUT C 12 af 15.1.2015, s. 69-74).

7

(8)  Se »A study of immigration detention practices and the use of alternatives to immigration detention of children«, PACE, Committee on Migration, Refugees and Displaced Persons, 2017.

8

(9)  Det Europæiske Netværk af Ombudsmænd for Børn (ENOC), holdningserklæring om »Ending detention of children for immigration purposes«, vedtaget på ENOC's 23. møde den 27. september 2019.

9

(10)  Se i den forbindelse »La protection des mineurs migrants non accompagnés en Europe« (Beskyttelse af uledsagede mindreårige migranter i Europa), Nisrine Eba Nguema, 2015, https://doi.org/10.4000/revdh.1147.

10

(11)  Haagerkonventionen fra 1996.

11

(12)  Belgien har oprettet en tjeneste for meget hurtig udpegelse af værger. Alle uledsagede mindreårige tildeles en værge, som kan være en privatperson (efter en udvælgelsesprocedure og et kursus), der bistår den mindreårige i alle hans/hendes procedurer: se https://justice.belgium.be/fr/themes_et_dossiers/enfants_et_jeunes/mineurs_etrangers_non_accompagne. Værgens opgaver defineres som følger: »Som retlig repræsentant, der er ansvarlig for at sikre den mindreåriges almindelige trivsel, fungerer værgen som den »røde tråd«, der sikrer udviklingen af de færdigheder, der er nødvendige for at kunne deltage aktivt i samfundet«, https://justice.belgium.be/fr/themes_et_dossiers/enfants_et_jeunes/mineurs_etrangers_non_accompagne/tuteur/missions_du_tuteur.

12

(13)  Se også artikel 24 i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder af 1966 og artikel 7 i FN's konvention om barnets rettigheder.

13

(14)  FN's Højkommissariat for Menneskerettigheder (juli 2010) og Europarådets Parlamentariske Forsamling (15. april 2011) har indskærpet, at aldersvurdering kun bør finde sted i tvivlstilfælde.

14

(15)  Den videnskabelige pålidelighed anfægtes bl.a. af Europa-Parlamentet (beslutning af 12. september) og i anbefalingerne fra Komitéen for Barnets Rettigheder af 12. juni 2009. Den belgiske lægeforening (udtalelse af 20. februar 2010) og det franske lægevidenskabelige akademi underkender pålideligheden af sådanne test. Den franske institution til beskyttelse af rettigheder fordømmer anvendelsen af skeletundersøgelser (26. februar 2016). Se i den sammenhæng også rapporten fra den belgiske platform om mindreårige i eksil: »Aldersbedømmelse af uledsagede mindreårige: problematik, analyse og anbefalinger«, september 2017.

15

(16)  Se https://www.unhcr.org/news/press/2020/4/5e9707ed4/un-agencies-welcome-first-relocation-unaccompanied-children-greece.html og https://www.eepa.be/?p=3856.

16

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/30 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/30

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om offentlige indkøb som et værktøj til at skabe værdi og værdighed i forbindelse med arbejde inden for rengørings- og facilitetstjenester

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/05)

| Ordfører: | Diego DUTTO |
| --- | --- |
| Medordfører: | Nicola KONSTANTINOU |

Ordfører:

Diego DUTTO

Medordfører:

Nicola KONSTANTINOU

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2. 2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer (CCMI) |
| Vedtaget i CCMI | 2.9.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 192/7/18 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2. 2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer (CCMI)

Vedtaget i CCMI

2.9.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

192/7/18

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Kommissionen, Europa-Parlamentet og medlemsstaterne skal udvikle de fornødne støtteinstrumenter til at fremme strategiske offentlige indkøb, der kan styrke den systematiske anvendelse af bæredygtige, gennemsigtige og ambitiøse strategiske kriterier, som kan håndhæves. Dermed kan der sikres højere sociale og kvalitetsmæssige standarder inden for offentlige indkøb. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | For at sikre, at der ved rengøringstjenester fokuseres på kvalitet og ikke på pris skal princippet om gennemsigtighed overholdes for både kunden og leverandøren. Kontraktbestemmelserne skal defineres og udspecificeres, herunder hyppighed, tid, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen samt de økonomiske omkostninger ved rengøringen (1). Det er afgørende for evalueringen af kvaliteten af de ydede rengøringstjenester, at der foretages en vurdering af kriteriernes anvendelse i hele kontraktens løbetid. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Arbejdsmarkedets parter bør involveres i uddannelsen og professionaliseringen af offentlige indkøbere som anført i Kommissionens henstilling af 3. oktober 2017 (2). |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Kommissionen og medlemsstaterne bør tage initiativ til at bekæmpe sort arbejde og forbedre ansættelsesvilkårene i rengøringsindustrien yderligere. En styrket regulering og stærkere håndhævelsesmekanismer såsom lønkriterier og sektorspecifikke kollektive overenskomstforhandlinger kan bidrage til at skabe retfærdige konkurrencevilkår, højere sociale standarder og kvalitetsbeskæftigelse. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer Kommissionen, Europa-Parlamentet, medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder til at anvende rengøring i dagtimerne i alle offentlige indkøb, når det er muligt. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Fair konkurrence kan opnås ved at fokusere på kvalitetsaspekter og respekt for EU-Domstolens retspraksis samt nationale regler vedrørende muligheden for at gøre overholdelsen af kollektive overenskomster til en betingelse for tildeling af offentlige kontrakter. Medlemsstaterne bør i samarbejde med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis fremme rækkevidden af kollektive overenskomster i den nationale rengøringsindustri på sektorniveau og sikre, at aftalerne overholdes. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Sektorens arbejdsstyrke består hovedsageligt af kvinder og statsborgere fra tredjelande. De kan derfor blive mere direkte berørt af offentlige myndigheders indkøbspolitik. EØSU mener, at der ud over kollektive aftaler bør indføres yderligere garantier for at opretholde principperne om ikkeforskelsbehandling og ligebehandling af arbejdstagere. EØSU foreslår, at der introduceres supplerende point i tilknytning til tildelingskriterierne for udbud, som belønner integrationstiltag såsom specifikke uddannelseskurser, tjenester til støtte for familier, bl.a. lektiehjælp til mindreårige efter skoletid, og andre former for personalegoder med et socialt islæt. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU anbefaler i forbindelse med revisionen af EU-direktiverne om offentlige indkøb fra 2014, at udgifterne til obligatorisk sikkerhed og uddannelse opføres uden for priskonkurrencen som et selvstændigt og verificerbart element i udspecificeringen af de omkostninger, som tilbuddet er baseret på. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU anbefaler, at bæredygtighedsbetingelser, arbejdstagerrettigheder og kollektive aftaler, der finder generel anvendelse, overholdes (ved at holde den ordregivende myndighed, hovedleverandøren og underleverandører ansvarlige for hver af deres umiddelbare aftaleparter) i hele underentreprenørkæden og i hele kontraktens gennemførelsesperiode. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til, hvis de ikke allerede gør det, at være særligt opmærksomme på og effektivt kontrollere overholdelsen af alle lovpligtige og kontraktlige forpligtelser og aspekter vedrørende sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen på det sociale, miljømæssige og bæredygtighedsrelaterede område i udførelsesfasen for offentlige indkøb i rengøringsindustrien. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Med hensyn til de forpligtelser, der påhviler medlemsstaterne, de ordregivende myndigheder og Kommissionen i henhold til artikel 83-85 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU (3), anmoder EØSU disse offentlige organer om at stille de pågældende data til rådighed uden yderligere forsinkelse og navnlig sikre, at tildelingskriterierne og deres relative vægtning i forbindelse med rengøringskontrakter stilles til rådighed. Kommissionen anmodes om at yde økonomisk støtte til arbejdsmarkedsparterne i de enkelte sektorer i forbindelse med deres opfølgende projekter og forskning på området for offentlige indkøb af rengørings- og facilitetstjenester. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Kommissionen bør styrke den lovgivningsmæssige arkitektur for arbejdsmarkedets parter og deres forhandlingskapacitet på nationalt niveau, herunder ved at tildele midler til kapacitetsopbyggende foranstaltninger i navnlig de sydøst-, central- og østeuropæiske lande (4). |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU anbefaler, at der ved revisionen af EU-direktiverne om offentlige indkøb fra 2014 i forbindelse med arbejdskraftintensive tjenester som rengøringstjenester bør opfordres til eller kræves, at medlemsstaterne udelukker anvendelse af kriteriet om den laveste pris, når de tildeler kontrakter, fastsætter et loft på 30 % for de point, der kan tildeles for pris, set i forhold til de point, der kan tildeles for kvalitet, samt ved hjælp af specifikke sociale klausuler sikrer stabilitet i ansættelsen for det i henhold til udbuddet ansatte personale omend i overensstemmelse med Rådets direktiv 2001/23/EF (5) som anerkendt i EU's retspraksis, med virksomhedens tilrettelæggelse af arbejdet og med de kollektive overenskomstforhandlinger. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EØSU opfordrer de ordregivende myndigheder til at anvende deres egne omkostningsestimater for rengøringstjenester ved at gøre brug af specialiserede sektorspecifikke værktøjer såsom Best Value Guide og nationale eksempler med henblik på en passende vurdering af markedet i sektoren og reservere en del af disse tjenester til de reserverede kontrakter, som fastsat i artikel 20 i direktiv 2014/24/EU, og som gennemført af medlemsstaterne i deres egne regler for offentlige indkøb. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | Kommissionen bør tilskynde medlemsstaterne til at lancere en akkrediteringsproces eller et kvalificeringssystem for de leverandører, der ønsker at komme i betragtning til offentlige rengøringskontrakter. Denne proces bør overvåges af en evalueringsgruppe, som består af en række forskellige interessenter, herunder fagforeninger og en repræsentant for de sektorspecifikke leverandører. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | Idet risikoen for covid-19 fortsat består, kræver risikoen for smitte med covid-19 eller andre sygdomme, at arbejdstagerne og offentligheden beskyttes. EØSU anbefaler, at Kommissionen og medlemsstaterne med bistand fra arbejdsmarkedets parter udarbejder bindende protokoller for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | EØSU opfordrer endvidere medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger og indgå i en dialog med arbejdsmarkedets parter for at drøfte praktiske overgangsløsninger, der kan sikre en hurtig tilbagevenden til fair og kvalitetsorienterede udbudspraksisser. |
| --- | --- |

1.17.

| 1.18. | I lyset af covid-19-krisen anbefaler EØSU, at medlemsstaterne fremskynder uddannelsen og professionaliseringen af rengøringspersonale. Der bør stilles finansielle ressourcer til rådighed, således at de offentlige myndigheder og kontraherende virksomheder kan investere i uddannelse og færdigheder. De arbejdstagere, der er beskæftigede inden for rengørings- og sanitetstjenester, bør tilskyndes til at tilegne sig erhvervsmæssige kvalifikationer, hvorved sårbare enkeltpersoner får etableret et grundlag for bedre jobmuligheder. |
| --- | --- |

1.18.

| 1.19. | EØSU opfordrer EU-institutionerne, medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder til at vedtage en omfattende strategi for indkøb af rengøringstjenester. En sådan tilgang går ikke på kompromis med miljø- og arbejdsbetingelser, men fremmer social samhørighed, arbejdstagerrettigheder, kønsligestilling og målsætninger på miljøområdet, som foreslået i Kommissionens grønne pagt. |
| --- | --- |

1.19.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | Det primære formål med denne udtalelse er at komme med anbefalinger til, hvordan offentlige indkøb kan anvendes til at skabe kvalitetsbeskæftigelse og værdighed på arbejdspladsen inden for rengørings- og facilitetstjenester. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Mange af disse anbefalinger har et generelt anvendelsesområde og kan anvendes på tværs af alle sektorer i økonomien. Dette gør sig særligt gældende for arbejdsintensive servicesektorer såsom privat sikkerhed og catering. |
| --- | --- |

2.2.

3.   Baggrund og sammenhæng

| 3.1. | Hvert år bruger over 250.000 offentlige myndigheder i EU ca. 14 % af BNP (ca. 2 billioner EUR om året) på at indkøbe tjenesteydelser, bygge- og anlægsarbejder og forsyninger. (6) Tjenesteydelser såsom rengøring udgør størstedelen af de offentlige indkøb. I 2017 blev der indkøbt tjenesteydelser til en værdi af 250 mia. EUR (7). |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Offentlige indkøb kan støtte investeringer i realøkonomien, sikre og skabe kvalitetsarbejdspladser, fremme inklusion og bedre vilkår for personer med handicap og dårligt stillede personer samt for vandrende arbejdstagere (8). Offentlige indkøb kan endvidere fremme efterspørgslen efter innovative produkter, forfølge industripolitiske mål og fremme omstillingen til en ressource- og energieffektiv cirkulær økonomi (9). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | For så vidt angår EU's direktiv 2014/24/EU om offentlige indkøb bør kriteriet »det økonomisk mest fordelagtige bud« indarbejde alle de strategiske kriterier, der nævnes i punkt 3.2 ovenfor. Da reglerne forbliver vage, tildeles størstedelen af de offentlige kontrakter fortsat til den lavest bydende og til tider endda til et unormalt lavt tilbud (10). |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Potentialet i direktiverne om offentlige indkøb udnyttes ikke fuldt ud, og der er stor forskel på medlemsstaternes anvendelse heraf. En offentlig myndighed skal derfor fastlægge sine prioriteter (11). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Dette er først og fremmest et politisk og derefter et teknisk spørgsmål. Beslutningen om, hvilke tjenester der skal indkøbes, hvilke tildelingskriterier der skal anvendes og med hvilken relativ vægtning, indgår i den politiske beslutningsproces. Disse beslutninger fastsætter rammerne og de grundlæggende parametre for tildelingsproceduren. Hvis der ikke tages højde for arbejdstagernes rettigheder samt miljømæssige og sociale rettigheder, vil der opstå ulige konkurrencevilkår. |
| --- | --- |

3.5.

4.   Covid-19-krisen, rengøringsindustrien og offentlige indkøb

| 4.1. | Covid-19-pandemien har fremhævet den grundlæggende værdi af rengøringspersonalets arbejde som et fælles offentligt gode. De kontraherende virksomheder skal opfylde kvalifikations-, effektivitets- og specialiseringskravene. De europæiske arbejdsmarkedsparter EFCI og UNI Europa fremhæver i deres fælles erklæring af 22. april 2020, at rengøringsindustrien og dens arbejdstagere spiller en vigtig rolle i bestræbelserne på at forhindre spredningen af virusset (12). |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | I 2018 var der 4,11 mio. rengøringsmedarbejdere i EU fordelt på 283 506 virksomheder. Siden midten af 2010'erne har den samlede omsætning været støt stigende. Samtidig nåede omsætningen pr. virksomhed op på 393 000 EUR i 2017. Ifølge EFCI nåede den gennemsnitlige omsætning pr. ansat op på næsten 30 000 EUR. Omsætningen pr. ansat beløber sig til 27 400 EUR og arbejdstagerne har en gennemsnitsløn på 12 200 EUR om året. En stor del af arbejdsstyrken i den europæiske rengøringsindustri arbejder på deltid. I en arbejdskraftintensiv sektor som denne overstiger virksomhedernes margener for fortjeneste i øvrigt ikke 3 %. Covid-19-pandemien har medført yderligere udgifter for de kontraherende virksomheder set i lyset af behovet for at beskytte både kundernes interesser og virksomhedernes egne arbejdstagere. Andelen af deltidsbeskæftigede, kvindelige arbejdstagere og arbejdstagere med migrantbaggrund er særlig høj. Andelen af kvindelige ansatte er altid højere end 50 % (undtagen i Danmark) og stiger til over 80 % i Litauen, Luxembourg, Portugal og UK (13). 30 % af rengøringspersonalet i hele EU er indvandrere (60 % i Belgien). |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Der er kun få eller slet ingen hindringer for at få adgang til markedet for rengørings- og facilitetstjenester. Rengøringstjenester er arbejdskraftintensive, og næsten 80 % af virksomhedernes samlede omsætning går til arbejdskraftomkostninger. Rengøringsleverandørerne har meget snævre marginer for fortjeneste. Kundernes indkøbsvalg, uanset om de er offentlige eller private indkøbere, er derfor med til at presse priserne ned og dermed underminere de sociale standarder og værdigheden ved rengøringsarbejde. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | I forbindelse med og efter covid-19-krisen kan rengørings- og facilitetstjenester kun fortsætte med at sikre værdi og høje standarder for kvalitetsbeskæftigelse, hvis rengøringspersonalet har de fornødne færdigheder og det rette tekniske udstyr, og arbejdsgivernes og arbejdstagernes rettigheder og pligter er tydeligt defineret. Dette kan betyde, at de offentlige myndigheder skal betale en højere pris for rengøringstjenester. Som følge af nedlukningen af aktiviteter under covid-19-krisen oplevede mange udbydere af erhvervstjenester alvorlige likviditetsproblemer og øgede omkostninger til at gennemføre de sundheds- og sikkerhedsforanstaltninger, der er nødvendige for at beskytte både arbejdstagere og kunder. Disse finansielle problemer forværres af dårlig aftalepraksis hos offentlige og private indkøbere. For at støtte virksomhedernes indsats for fortsat at garantere sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen for rengøringspersonalet samt opretholde og forbedre kvaliteten af deres ansættelsesvilkår opfordrer EØSU offentlige og private indkøbere til hurtigt at vende tilbage til effektive offentlige indkøb, fair aftalepraksis og bedre hensyntagen til kvalitetskriterier. (14) Rengøringspersonalet arbejder ofte under farlige og risikable forhold, som kan bringe deres eget helbred i fare (15). Selv om nogle arbejdstagere foretrækker at arbejde deltid, er der ligeledes arbejdstagere som ønsker at arbejde flere timer eller fuldtid. Det kan imidlertid i visse tilfælde være vanskeligt for arbejdsgiverne at tilbyde fuldtidskontrakter. Til trods for, at arbejdsmarkedets parter har givet tilsagn om, at rengøring skal udføres i dagtimerne, ydes rengøringstjenester desuden ofte af arbejdstagere, som arbejder alene i løbet af natten. Dette skyldes ofte, at kunderne efterspørger denne form for rengøring. Sådanne ansættelsesvilkår bidrager til, at rengøringspersonalets arbejde fortsat er usynligt (16), undervurderet og ikke opnår anerkendelse (17). Desværre findes der stadig kontrakter uden et fast timetal i nogle medlemsstater. De offentlige myndigheder bærer et ansvar for så vidt som de fortsat forvalter kontrakten, overvåger den og vurderer kvaliteten af den. Målet bør være at øge arbejdstagernes muligheder for at arbejde om dagen i et enkelt skift og arbejde på fuldtidskontrakter, så deres livskvalitet kan forbedres. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Anvendelse af den laveste pris som det eneste tildelingskriterie for offentlige kontrakter undergraver leveringen af kvalitetstjenester og bidrager til dårligere arbejdsvilkår og til, at der slækkes på kvaliteten og springes over, hvor gærdet er lavest (lavere kvalitet og ringere indsats) (18). Idet rengøring er en heterogen opgave, der ikke let kan kvantificeres, er det vanskeligt at vurdere kvalitet både i løbet af processen og efterfølgende. Det er derfor vigtigt at basere kvalitet på resultaterne i hele livscyklussen frem for på processen. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Udtrykket den »laveste pris« indgår ikke længere i teksten i EU's direktiv 2014/24/EU, men en tildeling baseret på »pris alene« er tilladt (artikel 67, stk. 2, sidste afsnit). Dette betyder, at nogle ordregivende myndigheder fortsætter med at tildele kontrakter til lavest bydende og til tider endda til unormalt lave tilbud. Lande, som ønsker at anvende kriteriet om det økonomisk mest fordelagtige bud for arbejdskraftintensive tjenester, er nødt til at gå et skridt videre ved at lede forvaltningerne i retning af en effektiv brug af dette kriterie gennem fastsættelsen af et loft for prisens vægtning og anvendelsen af formler, der ikke øger prisforskellene mellem buddene. Med henblik herpå er der behov for specifikke uddannelsestilbud møntet på professionalisering af offentlige indkøbere. Derudover bør den næste gennemgang af direktiverne indføre obligatoriske regler for a) udpegning af potentielle unormalt lave tilbud ved at fastsætte en margen på 20 % set i forhold til det næstlaveste tilbud, der skal udløse en forpligtelse til at foretage en kontrol b) en grundig kontrol af, hvorvidt tilbudsgiver har objektive og plausible begrundelser for deres lave tilbud og c) udelukkelse af sådanne tilbudsgivere, såfremt tilbudsgiveren ikke har givet sådanne begrundelser. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Krisen giver rengøringsvirksomhederne og deres arbejdstagere en mulighed for at fremhæve værdien og den grundlæggende betydning af rengøring over for offentligheden og sektorens direkte kunder. Best Value Guide (19) blev udviklet af arbejdsmarkedsparterne i EU's rengøringsindustri i 2017 og kan lede de offentlige og private organisationer, der tildeler kontrakter for rengøringstjenester, i retning af de kontrakter, som er mest fordelagtige. Lignende værktøjer er blevet udviklet af visse nationale arbejdsmarkedsparter. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Digitalisering skaber muligheder og udfordringer for lavtuddannede arbejdstagere i denne sektor, og arbejdsmarkedsparterne i EU mener, at teknologier kan anvendes til at styrke anerkendelsen af rengøringspersonalets arbejde, relevansen af rengøring generelt og merværdien for aftagerne af rengøringstjenester (20). EFCI's projekt SK-Clean vil kortlægge sektorens skiftende behov for færdigheder og blive et redskab til sikring af en øget professionalisering af rengøringspersonalet (21). |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Den nye kontekst, som skyldes covid-19-nødsituationen, kræver, at de kompetente myndigheder sikrer formidlingen af oplysninger om, hvordan personlige værnemidler anvendes, samt leveringen af passende personlige værnemidler til at beskytte arbejdstagere og enkeltpersoner. Virksomhederne har brug for økonomisk støtte til at dække de stigende ekstraomkostninger ved organisatoriske foranstaltninger, risikovurderinger, analyser samt distribution af personlige værnemidler til arbejdsstyrken (22). Samtidig er det afgørende, at de kontraherende virksomheder foretager investeringer for at kunne tilbyde rengøringsløsninger til deres klienter, der er innovative og mere effektive, idet de er baseret på kemisk og biologisk forskning. |
| --- | --- |

4.9.

5.   Offentlige indkøb og den grønne pagt

| 5.1. | Det foreslås i den grønne pagt, at offentlige indkøb kan anvendes til at reducere kulstofemissioner. Det er dog nødvendigt med en overordnet tilgang. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Rengøringssektoren kan bidrage til en grøn omstilling og cirkulær økonomi ved hjælp af miljømærker for grønne rengøringsprodukter, sæbe, toiletpapir, papirhåndklæder og god affaldssortering. Dette er ligeledes formålet med miljømærkerne til rengøringstjenester (23) og rengøringsprodukter (24), selv om deres effektivitet i praksis ikke er tydelig. Hvis kunden ikke accepterer brugen af grønne produkter og procedurer, kan det medføre omkostningsstigninger, der vil skabe et større pres på alle omkostningselementer. Dette kan resultere i en forringelse af de sociale og arbejdsmæssige forhold samt sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Derudover kan dette føre til en yderligere begrænsning af SMV'ers mulighed for at deltage i offentlige indkøb (25). Der er derfor behov for en overordnet tilgang til offentlige indkøb. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Forskningen peger på, at miljøkriterierne er for svage til rent faktisk at tilskynde leverandørerne til at foretage ændringer (26). Private leverandører af tjenesteydelser, som engagerer sig i miljøet, kan ikke udnytte deres fulde potentiale, hvis de ordregivende myndigheder ikke er villige til at betale de ekstra omkostninger. En større professionalisering af indkøberne er derfor nødvendig. |
| --- | --- |

5.3.

6.   Socialpolitiske og kvalitetsmæssige hensyn ved offentlige indkøb

| 6.1. | Artikel 18, stk. 2, i direktiv 2014/24/EU fastslår, at »medlemsstaterne træffer passende forholdsregler for at sikre, at økonomiske aktører i forbindelse med gennemførelsen af offentlige kontrakter overholder gældende forpligtelser inden for miljø-, social- og arbejdsmarkedslovgivning i henhold til EU-retten, national lovgivning, kollektive aftaler eller i henhold til de internationale miljø-, social- og arbejdsmarkedsmæssige lovbestemmelser, der er nævnt i bilag X«. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Kommissionens »Buying Social Guide« fra oktober 2010 fastlægger en række forskellige sociale hensyn for de ordregivende myndigheder, f.eks. forbud mod børnearbejde og tvangsarbejde, krav til sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, forpligtelser med hensyn til mindsteløn, krav til social sikring og generelt anstændige arbejdsforhold (27). Idet disse forpligtelser er obligatoriske skal de overholdes, uanset om de er omtalt i bestemmelserne om kontraktens opfyldelse eller ej. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | I henhold til betragtning 98 i direktiv 2014/24/EU kan vilkårene for kontraktens gennemførelse også have til formål at lette gennemførelsen af foranstaltninger, der kan fremme ligestilling mellem kvinder og mænd på arbejdspladsen og skabe balance mellem arbejdsliv og privatliv. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | For at undgå, at arbejdskraftomkostninger bliver anvendt som det vigtigste konkurrenceelement blandt tilbudsgiverne, skal alle tilbudsgivere (herunder underleverandører) overholde de minimumsstandarder, der er fastsat i den lokale lovgivning eller i de gældende kollektive aftaler vedrørende arbejdskraftomkostninger samt standardklausulerne i offentlige kontrakter. Bindende og sektorspecifikke kollektive aftaler, der finder generel anvendelse, kan sikre lige konkurrencevilkår. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Selv om værktøjer som »Best Value Guide« kan afhjælpe fattigdom blandt personer i arbejde og bidrage til social samhørighed i EU-medlemsstaterne, styrker de ikke arbejdsmarkedsparterne på sektorniveau eller bidrager til deres kapacitet til at oprette bindende sektorspecifikke kollektive overenskomstforhandlingssystemer. De medlemsstater, der har kompetencer på dette område, er nødt til at stramme op på reglerne for anvendelse af kollektive overenskomstforhandlinger i forbindelse med offentlige indkøb. |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | Offentlige institutioner som børnehaver, skoler, plejehjem og hospitaler er blevet brands og konkurrerer med andre institutioner om kunder. I denne konkurrence betragtes »renlighed« og kvalitet i rengøringen som en afgørende faktor, der direkte bidrager til brugertilfredshed og konkurrenceevne. |
| --- | --- |

6.6.

| 6.7. | Den manglende anvendelse af kvalitetsmæssige og socialpolitiske hensyn i offentlige indkøb har også en negativ indvirkning på personaleomsætningen, hvilket skaber en situation med tredobbelt tab for arbejdsgivere, kunder og arbejdstagere (28). |
| --- | --- |

6.7.

| 6.8. | Fremme af uddannelse og oplæring på arbejdspladsen sikrer bedre kvalitet og arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med offentlige indkøb. Erhvervsuddannelse, certificering og officiel anerkendelse af kvalifikationer bidrager til sektorens anerkendelse. Anerkendelsen af disse elementers betydning i udbudsproceduren vil øge deres valorisering og give mulighed for en bedre forståelse af de omkostninger, de medfører for virksomhederne, hvilket skal anerkendes i tilstrækkelig grad i både pris og lønninger. Ansvaret for at uddanne arbejdstagerne påhviler rengøringsvirksomheden. Ved at acceptere det laveste bud risikerer man, at virksomhederne, ud over det absolutte minimum, som loven foreskriver, ikke vil have råd til at investere i uddannelse og sikkerhed (eller i maskiner, innovation og relateret uddannelse). |
| --- | --- |

6.8.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  http://www.europeancleaningjournal.com/magazine/articles/latest-news/managing-quality-in-german-contract-cleaning.

1

(2)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/PDF/?uri=CELEX:32017H1805&from=EN.

2

(3)  EUT L 94 af 28.3.2014, s. 65.

3

(4)  https://www.eurofound.europa.eu/publications/report/2019/representativeness-of-the-european-social-partner-organisations-industrial-cleaning-sector#tab-01.

4

(5)  Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 (EFT L 82 af 22.3.2001, s. 16).

5

(6)  https://ec.europa.eu/growth/single-market/public-procurement/strategy_da.

6

(7)  https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/631048/IPOL_STU(2018)631048_EN.pdf, s. 14.

7

(8)  https://ec.europa.eu/info/policies/public-procurement/support-tools-public-buyers/social-procurement_da

8

(9)  Kommissionen stiller en række hjælpeværktøjer til rådighed for offentlige indkøbere, ikke blot værktøjet til sociale indkøb, og alle disse aspekter bør tages i betragtning: https://ec.europa.eu/info/policies/public-procurement/support-tools-public-buyers_da.

9

(10)  Dette behandles i artikel 69 i direktiv 2014/24/EU om offentlige udbud.

10

(11)  Jeremy Prassl, The Future of EU Labour Law.

11

The Future of EU Labour Law

(12)  Fælles erklæring om indvirkningen af covid-19 på sektoren for industrielle rengørings- og facilitetstjenester samt de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger: https://www.uni-europa.org/2020/04/22/joint-statement-on-the-covid-19-impact-to-the-industrial-cleaning-and-facility-services-sector-and-the-necessary-measures-to-protect-it/.

12

(13)  Eurofund (2019) Representativeness Study for the Industrial Cleaning Sector, s. 19: https://www.eurofound.europa.eu/sites/default/files/ef_publication/field_ef_document/ef19012en.pdf.

13

(14)  http://servicealliance.eu/wp-content/uploads/2020/05/EBSA-Statement_Contracting-recommendations-during-COVID_13-5-2020.pdf.

14

(15)  Bergfeld, Mark (2020), The Insanity of Making Sick People work, Jacobin Magazine: https://jacobinmag.com/2020/03/coronavirus-workers-rights-health-care-cleaners-gig-economy.

15

The Insanity of Making Sick People work

(16)  Bergfeld, Mark & Ylitalo, Jaana, Putting Europe’s invisible precariat in the spotlight, Social Europe, 18. april 2019, https://www.socialeurope.eu/europes-invisible-precariat.

16

Putting Europe’s invisible precariat in the spotlight

(17)  When Creativity Meets Value Creation. A Case Study on Daytime Cleaning: Volume VIII: Ergonomics and Human Factors in Manufacturing, Agriculture, Building and Construction, Sustaina.

17

When Creativity Meets Value Creation. A Case Study on Daytime Cleaning

(18)  Evidence from Public Administration Review, bind. 79, 2. udgave, s. 193-202.

18

Evidence from Public Administration Review

(19)  http://www.cleaningbestvalue.eu/ (Vælg den bedste værdi).

19

(20)  Jf. EFCI: https://www.efci.eu/wp-content/uploads/2019/02/Digital-transition-in-cleaning-industry-in-FR.pdf og https://www.efci.eu/wp-content/uploads/2019/10/2019-10-29_Joint-statement-on-digitalisation-EFCI-UNI-Europa-29.10.2019.pdf.

20

(21)  Projektet SK-Clean.

21

(22)  Erklæring fra UNI-CoeSS: https://www.uni-europa.org/2020/05/08/private-secruity-joint-declaration-ensuring-business-continuity-and-protection-of-workers-in-the-covid-19-pandemic/.

22

(23)  https://ec.europa.eu/environment/ecolabel/documents/Cleaning_Services_Factsheet_Final.pdf og http://www.ecolabelindex.com/ecolabel/cleaning-industry-management-standard-cims.

23

(24)  http://www.ecolabelindex.com/ecolabels/?st=category,cleaning.

24

(25)  Sofia Lundberg og Per-Olov Marklund (2016), Influence of Green Public Procurement on Bids and Prices, https://www.nhh.no/globalassets/departments/business-and-management-science/seminars/2016-spring/120516.pdf.

25

Influence of Green Public Procurement on Bids and Prices,

(26)  Sofia Lundberg og Per-Olov Marklund (2016), Influence of Green Public Procurement on Bids and Prices, https://www.nhh.no/globalassets/departments/business-and-management-science/seminars/2016-spring/120516.pdf.

26

Influence of Green Public Procurement on Bids and Prices,

(27)  Buying social (fn. 43), s. 47.

27

Buying social

(28)  Market Exposure and the Labour Process: The Contradictory Dynamics in Managing Subcontracted Services Work.

28

---

BILAG

Følgende ændringsforslag blev forkastet, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 1.10

Punktet udgår:

| | EØSU opfordrer medlemsstaterne til, hvis de ikke allerede gør det, at være særligt opmærksomme på og effektivt kontrollere overholdelsen af alle lovpligtige og kontraktlige forpligtelser og aspekter vedrørende sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen på det sociale, miljømæssige og bæredygtighedsrelaterede område i udførelsesfasen for offentlige indkøb i rengøringsindustrien. |
| --- | --- |

EØSU opfordrer medlemsstaterne til, hvis de ikke allerede gør det, at være særligt opmærksomme på og effektivt kontrollere overholdelsen af alle lovpligtige og kontraktlige forpligtelser og aspekter vedrørende sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen på det sociale, miljømæssige og bæredygtighedsrelaterede område i udførelsesfasen for offentlige indkøb i rengøringsindustrien.

Afstemningsresultat:

| For: | 61 |
| --- | --- |
| Imod: | 105 |
| Hverken for eller imod: | 9 |

For:

61

Imod:

105

Hverken for eller imod:

9

Punkt 2.1

Ændres som følger:

| | Det primære formål med denne udtalelse er at komme med anbefalinger til, hvordan offentlige indkøb kan anvendes til at skabe kvalitetsbeskæftigelse og værdighed på arbejdspladsen inden for rengørings- og facilitetstjenester. |
| --- | --- |

Det primære formål med denne udtalelse er at komme med anbefalinger til, hvordan offentlige indkøb kan anvendes til at skabe kvalitetsbeskæftigelse og værdighed på arbejdspladsen inden for rengørings- og facilitetstjenester.

Afstemningsresultat:

| For: | 61 |
| --- | --- |
| Imod: | 107 |
| Hverken for eller mod: | 9 |

For:

61

Imod:

107

Hverken for eller mod:

9

Punkt 4.3

Ændres som følger:

| | Der er kun få eller slet ingen hindringer for at få adgang til markedet for rengørings- og facilitetstjenester. Rengøringstjenester er arbejdskraftintensive, og næsten 80 % af virksomhedernes samlede omsætning går til arbejdskraftomkostninger. Rengøringsleverandørerne har meget snævre marginer for fortjeneste. Kundernes indkøbsvalg, uanset om de er offentlige eller private indkøbere, er derfor med til at presse priserne ned og dermed underminere de sociale standarder og værdigheden ved rengøringsarbejde. |
| --- | --- |

Der er kun få eller slet ingen hindringer for at få adgang til markedet for rengørings- og facilitetstjenester. Rengøringstjenester er arbejdskraftintensive, og næsten 80 % af virksomhedernes samlede omsætning går til arbejdskraftomkostninger. Rengøringsleverandørerne har meget snævre marginer for fortjeneste. Kundernes indkøbsvalg, uanset om de er offentlige eller private indkøbere, er derfor med til at presse priserne ned og dermed underminere de sociale standarder og værdigheden ved rengøringsarbejde.

Afstemningsresultat:

| For: | 61 |
| --- | --- |
| Imod: | 108 |
| Hverken for eller imod: | 8 |

For:

61

Imod:

108

Hverken for eller imod:

8

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/37 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/37

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs UDTALELSE om Digital minedrift i Europa: Nye løsninger i forbindelse med bæredygtig produktion af råstoffer

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/06)

| Ordfører: | Marian KRZAKLEWSKI |
| --- | --- |
| Medordfører: | Hilde VAN LAERE |

Ordfører:

Marian KRZAKLEWSKI

Medordfører:

Hilde VAN LAERE

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2
  Initiativudtalelse |
| Kompetence | CCMI |
| Vedtaget i sektionen | 2.9.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 213/0/4 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

CCMI

Vedtaget i sektionen

2.9.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

213/0/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Digitaliseringen af EU's råstofsektor er en enestående mulighed for at øge modstandsdygtigheden i Europas industrielle forsyningskæder, forbedre mineralsektorens miljøpræstationer og øge gennemsigtigheden og dialogerne med de borgere og samfund, der berøres af minedrift. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | De mineselskaber, der er gået i gang med den digitale omstilling, har opnået forbedringer af sikkerheden, bæredygtigheden, produktiviteten og margenerne. Kombinationen af forbedret konnektivitet, mobilitet, maskinlæring og autonome operationer giver dog anledning til nogle etiske, sociale og lovgivningsmæssige spørgsmål, som politikerne bør overveje på forhånd. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU erkender, at den digitale omstilling af minesektoren kræver en ambitiøs indsats for at vedtage retlige og reguleringsmæssige ændringer, og at en sådan indsats bør ske inden for rammerne af overnationale organisationer eller international ret. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU gør opmærksom på vigtigheden af at have en global omfattende struktur for intelligente mineralnetværk, der understøtter den digitale omstilling og informeret beslutningstagning på EU-plan. EØSU anerkender den indsats, som Det Fælles Forskningscenter (JRC) lægger for dagen med hensyn til at oprette og fastholde et europæisk informationssystem om råstoffer. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU mener, at den digitale omstilling af EU's råstofsektor bør ledsages af databeskyttelsesforanstaltninger, og anerkender behovet for strengt håndhævede ordninger for at beskytte følsomme data. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU anbefaler, at der udarbejdes en lovgivningskøreplan for EU, hvor man tager de udfordringer op, som den digitale omstilling af råstofsektoren giver, og beskæftiger sig med emner som cybersikkerhed, kunstig intelligens, automatisering, flerniveaustyring, havminedrift og minedrift i rummet. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU anbefaler, at der fastlægges og vedtages EU-standarder for indsamlingen af data om mineralressourcer, og anmoder indtrængende medlemsstaterne om regelmæssigt at indsamle og dele omfattende og verificerede data om udvinding, forarbejdning og genanvendelse af råstoffer med JRC. Dette er vigtigt for at kunne bidrage til gennemførelsen af EU's handlingsplan for den cirkulære økonomi. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU anbefaler, at der indføres passende sociale støtteforanstaltninger beregnet på at minimere de negative konsekvenser, som den digitale omstilling vil få for minearbejderne, og hjælpe minesamfundene med at omstille deres økonomier for at forhindre en forværring af de eksisterende sociale uligheder mellem mennesker og befolkningsgrupper. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU anbefaler, at man udvikler og støtter EU-baseret cloudinfrastruktur med henblik på at øge sikkerhedsniveauet for 5G-applikationer, cloud computing og platforme for tingenes industrielle internet. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU mener, at digitaliseringen af sektoren for mineralske råstoffer er afgørende for at tackle den økonomiske krise forårsaget af covid-19-pandemien og fremme gennemførelsen af den europæiske grønne pagt og EU's genopretningsplan. Det er i den forbindelse altafgørende at stimulere investeringer i digitaliseringen af udvindingen og forarbejdningen af primære (minedrift) og sekundære (genanvendelse) mineralske råstoffer. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU opfordrer Kommissionen til at sikre, at arbejdsmarkedets parter i udvindingssektoren inddrages og høres af de europæiske institutioner i forbindelse med den politiske beslutningsproces og alle EU-initiativer, som påvirker sektoren for mineralske råstoffer. |
| --- | --- |

1.11.

2.   Indledning

| 2.1. | EU står over for en række teknologiske, samfundsmæssige og miljømæssige udfordringer, når det gælder forsyningen med de råstoffer, som den industrielle aktivitet og befolkningens livskvalitet bygger på. EU fremstiller under 5 % af verdens produktion af mineralske råstoffer (1), og EU's industri tegner sig for ca. 20 % af det globale forbrug af mineralske råstoffer (2). EU's afhængighed af import er særlig stor, når det gælder sjældne metaller og grundstoffer, der er nødvendige til højteknologiske applikationer og til omstillingen til grøn energi, som er beskrevet i den europæiske grønne pagt (COM(2019) 640). Dette er årsagen til det råstofinitiativ, som Kommissionen iværksatte i 2008 (COM(2008) 699), og dens efterfølgende bestræbelser på at vurdere, hvor kritisk forsyningen er, og udarbejde en liste over råstoffer af kritisk betydning (den seneste liste blev offentliggjort i 2017 (3) — den opdaterede liste indgår i Kommissionens meddelelse om råstoffer af kritisk betydning (4)). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | De teknologiske fremskridt, der fremmer en effektiv brug af materialer og ressourcer, og som går i retning af affaldsreduktion og genanvendelse — i overensstemmelse med EU's handlingsplan for den cirkulære økonomi (COM(2015) 614, der for nylig blev opdateret med COM(2020) 98) — er desværre aldeles utilstrækkelige i betragtning af samfundets behov og den globale befolkningstilvækst. Under disse omstændigheder vil primære råstoffer (5) fortsat spille en vigtig rolle i økonomien. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Samtidig er offentlighedens modstand mod mineprojekter i mange EU-lande voksende, og industriens bestræbelser på at reducere sit miljøaftryk har ikke ændret dens (dårlige) omdømme. Negative miljøpåvirkninger, manglende gennemsigtighed og dialog samt en ulige fordeling af de økonomiske fordele på lokalt niveau er aspekter, der almindeligvis tilskrives mineindustrien (6). |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Senest har den voksende ressourcenationalisme i de råstofproducerende lande og covid-19-pandemien fået EU-industriens tillid til de globale forsyningskæder til at vakle. EU's regeringer og mange industriproducenter har indset, at importafhængigheden af råstoffer kan skade EU's fremstillingsindustri (råstofsektoren tegner sig for ca. 350 000 arbejdspladser i EU, men der er over 30 mio. arbejdspladser i fremstillingsindustriens senere led, som er afhængige af pålidelig og uhindret adgang til mineralske råstoffer (7)). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Fremskridtene inden for teknologi og kommunikation har fremmet integrationen af digitale teknologier i alle forretningsområder, hvilket grundlæggende har ændret den måde, som virksomhederne arbejder og leverer værdi til kunderne på. Dette er en enestående mulighed for EU's minesektor. Mineselskaber, der gør brug af digitale værktøjer, kan nemlig opnå nye resultatniveauer i hele værdikæden, med langvarige positive indvirkninger på den socioøkonomiske, miljømæssige og sociale dimension. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Digitaliseringen af EU's råstofsektor er en enestående mulighed for at øge forsyningskædernes modstandsdygtighed, tackle de radikalt forskellige input til økonomierne og styrke sektorens operationelle, sociale og miljømæssige ekspertise ved at fremme begrebet »digital mine«. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Digitalisering af råstofproduktionen handler om brugen af informationsteknologi, der forbedrer indhentningen, tilrettelæggelsen og formidlingen af data med det formål at styrke produktionsfaciliteternes ydeevne, når det gælder de tekniske, miljømæssige og samfundsmæssige indikatorer. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Digitale teknologier udnytter al den tilgængelige viden og gør det muligt at foretage kontinuerlige forbedringer og banebrydende innovationer. En nøje forståelse af interaktionerne i alle produktionstrin, både inden for og på tværs af værdikæderne og arbejdsstyrkerne, giver mulighed for en ressourceeffektiv produktion, overvågning og vedligeholdelse af udstyr, overvågning af sundhedsforhold og risikoforebyggelse samt beredskab og indsats i forbindelse med uheld samt en lang række andre aspekter. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Den digitale omstilling er medtaget i det prioriterede område for teknologi til produktion af primære og sekundære råstoffer under det europæiske innovationspartnerskab (EIP) om råstoffer (COM(2014) 297), hvilket er i tråd med Kommissionens meddelelse om En ny industristrategi for Europa. Den definerer råstoffer som en af de vigtige forudsætninger for et globalt konkurrencedygtigt, grønt og digitalt Europa. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU værdsætter den rolle, som Det Europæiske Innovationsråd og Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi spiller, og som har til formål at fremme EU-institutionernes udvikling af nye tjenester og produkter. Initiativer, der omfatter råstoffer, understøtter en betydelig andel af disse og er forbundet med andre mål såsom energi- og mobilitetsomstilling, avanceret fremstilling, sikkerhed, mad og sundhed. De vedrører navnlig også det digitale fremskridt med teknologiske løsninger. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU støtter indsatsen i EU's forskningsgruppe med henblik på at udvikle en certificeringsmetode for råstoffer. Dette vil fremme den bæredygtige udvinding af mineraler og metaller, der er nødvendig for at støtte Europas omstilling til ren energi. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | At identificere de muligheder, som den digitale omstilling skaber for EU's minesektor, er en afgørende del af EØSU's anbefalede tilgang til den digitale strategi. De identificerede muligheder skal vurderes ud fra deres potentielle værdi for organisationerne og samfundet og ud fra deres gennemførlighed. |
| --- | --- |

3.6.

3.7.   Sociale hensyn

| 3.7.1. | Den digitale omstilling har allerede indflydelse på arbejdsstyrkens traditionelle stillinger inden for minedrift, idet der er opstået nye funktioner, bl.a. specialister i ny teknologi, dataanalytikere, videnskabsfolk, big data-specialister, specialister inden for kunstig intelligens (AI) og maskinlæring samt systemingeniører. Som følge heraf forventes rutineopgaverne i forbindelse med stillinger som anlægsoperatører, ledelses- og organisationsanalytikere og udvindingsarbejdere at blive færre (8). |
| --- | --- |

3.7.1.

| 3.7.2. | Som følge af digitaliseringen og omstillingen af sektoren, skal de ansatte gennemgå passende efteruddannelse for at blive i stand til at imødegå de udfordringer, som industri 4.0 bringer, samt fremtidige teknologiske forandringer. |
| --- | --- |

3.7.2.

| 3.7.3. | Forandringer i arbejdsstyrkens karakter og sammensætning samt gennemførelsen af en model med »arbejde hvor som helst og når som helst«, som muliggøres af den digitale omstilling, vil få stor indvirkning på de traditionelle minesamfund i Europa. Det kræver en proaktiv tilgang, som bygger på inklusive sociale dialoger, for at hjælpe lokalsamfundene med at forstå deres underliggende kapacitet og støtte omstillingen af deres økonomier i nye retninger. |
| --- | --- |

3.7.3.

| 3.7.4. | EØSU mener, at Kommissionen i lyset af udfordringerne forbundet med digitaliseringen af minesektoren og truslerne fra covid-19-pandemien bør støtte de aktuelle krav fra arbejdsmarkedets parter i minesektoren på europæisk plan gennem den eksisterende sektorspecifikke sociale dialog for udvindingsindustrien. |
| --- | --- |

3.7.4.

| 3.7.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til at sikre, at arbejdsmarkedets parter i udvindingssektoren inddrages og høres af EU-institutionerne i forbindelse med den politiske beslutningsproces og alle EU-initiativer, som påvirker sektoren. |
| --- | --- |

3.7.5.

| 3.7.6. | EØSU mener derfor, at Kommissionen sammen med arbejdsmarkedets parter i sektordialogudvalget hurtigst muligt bør etablere et netværk af sektorråd for kvalifikationer og beskæftigelse i udvindingsindustrien på europæisk og nationalt plan. |
| --- | --- |

3.7.6.

4.   Banebrydende koncepter og løsninger til bæredygtig prospektering, minedrift og/eller forarbejdning

| — | Det er nødvendigt med banebrydende koncepter og løsninger til prospektering, udvinding og genanvendelse af mineralske råstoffer for at styrke Europas stilling på den globale scene. Det forventes, at de nye tilgange og teknologier vil lette Europas adgang til bæredygtigt producerede råstoffer og samtidig skabe tillid i samfundet til, at der anvendes rene og sikre udvindings- og forarbejdningsmetoder. |
| --- | --- |

—

Det er nødvendigt med banebrydende koncepter og løsninger til prospektering, udvinding og genanvendelse af mineralske råstoffer for at styrke Europas stilling på den globale scene. Det forventes, at de nye tilgange og teknologier vil lette Europas adgang til bæredygtigt producerede råstoffer og samtidig skabe tillid i samfundet til, at der anvendes rene og sikre udvindings- og forarbejdningsmetoder.

| — | Kendskabet til geologiske ressourcer, mineralaflejringer og deres udnyttelse er inkonsekvent og varierende, og kompleksiteten af materielle cyklusser, politikker, markedstendenser, teknologiske tendenser, miljøspørgsmål og samfundsmæssige konsekvenser kræver en kombination af mange ekspertiseområder for at udnytte digitaliseringens fordele. |
| --- | --- |

—

Kendskabet til geologiske ressourcer, mineralaflejringer og deres udnyttelse er inkonsekvent og varierende, og kompleksiteten af materielle cyklusser, politikker, markedstendenser, teknologiske tendenser, miljøspørgsmål og samfundsmæssige konsekvenser kræver en kombination af mange ekspertiseområder for at udnytte digitaliseringens fordele.

4.1.   Metoder og værktøjer til mineralsk intelligens

4.1.1.   Oprettelse af et knudepunkt for geovidenskabelige data i Europa

| 4.1.1.1. | Tilgængeligheden af, adgangen til og udvindingsmulighederne for mineraler, metaller, energi og andre underjordiske ressourcer er mere end nogensinde før et vigtigt spørgsmål i et moderne samfund. Europa-Parlamentet, Kommissionen og adskillige EU-initiativer inden for de relevante politikområder, f.eks. råstofinitiativet (9), grundvandsdirektivet (10) og direktivet om opsamling og lagring af kuldioxid (11), har brug for adgang til de relevante undergrundsdata. |
| --- | --- |

4.1.1.1.

| 4.1.1.2. | Kommissionens Fælles Forskningscenter er i øjeblikket i gang med at udvikle et informationssystem om råstoffer, der medtager den økonomiske, socioøkonomiske og miljømæssige dimension — RMIS 2.0 (12). Oplysningerne er dog ufuldstændige og dækker ikke alle de 27 EU-medlemsstater på samme detaljeniveau. |
| --- | --- |

4.1.1.2.

| 4.1.1.3. | Som det er nu, er dataene kun delvist tilgængelige, og de er for størstedelens vedkommende ikke harmoniseret og derfor ikke sammenlignelige mellem landene. Der er brug for standardisering af dataformaterne og udvikling af algoritmer, der kan bygge bro mellem de forskellige datasystemer. |
| --- | --- |

4.1.1.3.

| 4.1.1.4. | Efter EØSU's mening er det helt afgørende, at en omfattende netværksstruktur for mineralsk intelligens, hvor der anvendes harmoniserede, pålidelige data, integreres i Det Fælles Forskningscenters RMIS. Det vil give Kommissionen og medlemsstaterne adgang til information og viden, der kan støtte en bæredygtig udnyttelse af EU's undergrund, når Europas udfordringer skal tackles. |
| --- | --- |

4.1.1.4.

| 4.1.1.5. | EØSU anmoder indtrængende alle EU's medlemsstater om regelmæssigt at indsamle og dele informationsdata om råstoffer med Det Fælles Forskningscenters RMIS. For at undgå misvisende oplysninger og fejl mener EØSU, at de data, der leveres til Det Fælles Forskningscenter, bør screenes for nøjagtighed, inden de medtages i RMIS. Det Fælles Forskningscenter bør modtage finansiering til at vedligeholde dette informationssystem og opdatere det regelmæssigt. |
| --- | --- |

4.1.1.5.

4.1.2.   Processimulering

| 4.1.2.1. | Der kan foretages simuleringer af emissioner, indvinding, beskyttelse af vandressourcerne osv. Disse kan omfatte flere sideløbende simuleringer ved hjælp af forskellige antagelser om grænsebetingelser og udgangspunkter for at udarbejde sandsynlighedsestimater for de forskellige resultater, der kunne anvendes til kontrol og til at støtte beslutningstagningen. |
| --- | --- |

4.1.2.1.

| 4.1.2.2. | Udviklingen af beregningsteknikker til processimulering og tilgængeligheden af big data (datasæt med en størrelse, der er så stor, at almindelige softwareværktøjer ikke kan indsamle, kuratere, administrere og behandle dem inden for et acceptabelt tidsrum) har forbedret nøjagtigheden af simuleringer, der repræsenterer en årsagssammenhæng mellem det kontrollerede input og det tilsvarende output. Processimuleringer kan vise sig at være særlig relevante i forbindelse med miljø- og sikkerhedsvurderinger og kan fremme gennemsigtigheden og dialogen i godkendelsesprocedurerne. |
| --- | --- |

4.1.2.2.

4.1.3.   Telemåling

| 4.1.3.1. | Brugen af telemålingsdata, der f.eks. stilles til rådighed gennem Copernicus-programmet, og som omfatter geodataanalyse og integration med software for geografiske informationssystemer (GIS), kan give et værdifuld input til avancerede simuleringer og skabelsen af »digitale tvillinger«, der muliggør en hurtig reaktion på ændringer og en pålidelig beslutningstagning. Kombinationen af telemålingsdata med feltdata, der indsamles af sensorer og droner, bliver mere og mere almindelig i minesektoren. I forbindelse med minedrift foretages der rutinemæssigt undersøgelser på land og under vandet ved hjælp af droner med det formål at estimere lagre og affaldsdepoter. |
| --- | --- |

4.1.3.1.

| 4.1.3.2. | Integrationen af telemålingsdata med feltdata (fra lokale sensorer) i GIS-software kan bruges til at overvåge grundvandsniveauer, landmassebevægelser, kontaminering af overfladevand og mange andre miljødata i realtid. Hvis de offentliggøres og beskyttes mod manipulation (f.eks. ved hjælp af teknologier som blockchain), kan disse data øge tilliden til minesektoren og fremme dialogen med interessenterne. Veletableret praksis for data- og informationsforvaltning i udviklingslande med en stærk minesektor såsom Canada og Sydafrika kan overvejes og tjene som eksempler. |
| --- | --- |

4.1.3.2.

4.1.4.   Virtual reality

| 4.1.4.1. | Efterhånden er der mange selskaber, som rutinemæssigt bruger virtual reality i fortolkningen af 3D-modellerne af deres miner. Noget, der måske bliver endnu vigtigere i fremtiden, er augmented reality, hvor geologer eller ingeniører, mens de er i minen, kan bruge en enhed til at se modellen overlejret på deres kort over geologien eller selve minen. Dette er en avanceret og effektiv metode til at validere modellerne og kontrollere mineudviklingens fremskridt. |
| --- | --- |

4.1.4.1.

| 4.1.4.2. | Virtual reality bliver i stadig højere grad brugt af universiteter og uddannelsescentre til at lade studerende og praktikanter indgå i virkelighedstro minesituationer. Muligheden for at køre undervisningssimuleringer, der er udviklet til at lette opnåelsen af praktisk viden på områder såsom ulykkesberedskab, er en af de største fordele ved denne teknologi. |
| --- | --- |

4.1.4.2.

5.   Den »intelligente mine«

| — | Digitalisering er den katalysator, som gør minedriften mere »intelligent« ved at udnytte de digitale værktøjer og processer, der styrer og sammenkobler driften og gør den intelligent. |
| --- | --- |

—

Digitalisering er den katalysator, som gør minedriften mere »intelligent« ved at udnytte de digitale værktøjer og processer, der styrer og sammenkobler driften og gør den intelligent.

| — | I forbindelse med den digitale omstilling vil minerne fra starten blive designet på en anden måde med henblik på automatisering — med metoder, der er skræddersyet og skaleret til aflejringerne, og med mindre variation i gennemførelsen som følge af automatiseringen. |
| --- | --- |

—

I forbindelse med den digitale omstilling vil minerne fra starten blive designet på en anden måde med henblik på automatisering — med metoder, der er skræddersyet og skaleret til aflejringerne, og med mindre variation i gennemførelsen som følge af automatiseringen.

| — | Den digitale omstilling vil bidrage til at forhindre dødsfald og skader i forbindelse med minedrift. Det kan resultere i gennemgribende ændringer i kapitalintensiteten og driftsomkostningerne, give adgang til ressourcer fra mineralforekomster, der ikke tidligere kunne udvindes, og skabe et lavere miljøaftryk gennem selektiv minedrift. |
| --- | --- |

—

Den digitale omstilling vil bidrage til at forhindre dødsfald og skader i forbindelse med minedrift. Det kan resultere i gennemgribende ændringer i kapitalintensiteten og driftsomkostningerne, give adgang til ressourcer fra mineralforekomster, der ikke tidligere kunne udvindes, og skabe et lavere miljøaftryk gennem selektiv minedrift.

5.1.   Forudsigelse i forbindelse med intelligent minedrift

| 5.1.1. | Forudsigelse er bl.a. ensbetydende med en prognose for de miljøparametre, som minearbejderne arbejder under, hvor der lægges særlig vægt på farerne. De effektive forudsigelsessystemer, der allerede anvendes i mineindustrien, omfatter prediktiv vedligeholdelse, hvor man prioriterer en forebyggende indsats frem for reparationer ved at indsamle data om maskinanvendelse og procesparametre. |
| --- | --- |

5.1.1.

| 5.1.2. | Forudsigelse kan spille en væsentlig rolle for minedriftens sikkerhed. Indsamling og integration af overvågningsfeltdata og udstyrsdata kan give et præcist billede af det driftsmiljø, der skal screenes med procesanalyseværktøjerne. Dette vil medføre en betydelig forbedring af arbejdsforholdene, navnlig i underjordiske miner. EØSU mener, at digitaliseringen kan bidrage effektivt til minedriftens sikkerhed, og at en intelligent mine bør omfatte forudsigelsessystemer. |
| --- | --- |

5.1.2.

5.2.   Tingenes internet

| 5.2.1. | Udviklingen af standarder og byggesten til en platform for tingenes industrielle internet (IIoT) i mineindustrien kunne fremme forbindelsen mellem cybersystemerne og de fysiske systemer i EU's miner med henblik på at forbedre beslutningsprocesserne. |
| --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.2. | IIoT-platformen bør omfatte sundheds- og sikkerhedsaspekter, miljøpræstationer, ressourceeffektivitet og koordination af driften i realtid. Det bør prioriteres at udvikle og fremme en IIoT-platform for EU inden for minesektoren. |
| --- | --- |

5.2.2.

| 5.2.3. | For at undgå cybersikkerhedsrisici foreslår EØSU, at byggestenene til IIoT-platformen designes til tingenes intranet, der er lokale og enten er forbundet ved hjælp af fysisk dataoverførsel eller via en sikker firewall til internettet. |
| --- | --- |

5.2.3.

5.3.   Blockchainteknologi. Gennemsigtighed i forsyningskæden

| 5.3.1. | Blockchain er en innovativ løsning, der forhindrer datamanipulation. Brugen af blockchain i forsyningskæden for mineralske råstoffer har potentiale til at forbedre forsyningskædens gennemsigtighed og sporbarhed og reducere de administrative omkostninger. EØSU påpeger, at blockchainteknologi letter overholdelsen af EU-forordningen om ansvarlig tilvejebringelse af mineraler (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/821 af 17. maj 2017 (13)). |
| --- | --- |

5.3.1.

| 5.3.2. | Andre anvendelsesmuligheder for blockchain er indsamling og formidling af miljødata. Ved at styrke tilliden til dataene kunne blockchain lette oplysningen af offentligheden omkring minesamfundene og øge dennes engagement. |
| --- | --- |

5.3.2.

5.4.   5G-netværk og cloud computing

| 5.4.1. | Cloudlagring af rådata bliver hurtigt upraktisk (og er reelt unødvendig), efterhånden som datamængden øges til terabytes og derover. Som det er i dag, begrænser dataoverførselshastigheden dens brugbarhed. Indførelsen af 5G-netværk vil dog ændre dette, da de muliggør en hurtig overførsel og behandling samt en omkostningseffektiv lagring og hentning af big data. |
| --- | --- |

5.4.1.

| 5.4.2. | Der er en alvorlig risiko ved at bruge cloudlagring: Hvis et mineselskab bruger en kommerciel cloudlagringstjeneste, afhænger det sikkerhedsniveau, selskabet kan opnå, udelukkende af den tillid, det har til tjenesteudbyderen. Mange udbydere bruger cloudservere, der er beliggende uden for EU, og dette kan bringe systemsikkerheden i fare. EØSU mener, at indførelsen af 5G i EU bør ledsages af incitamenter, der øger udbuddet af EU-baserede cloududbydere. |
| --- | --- |

5.4.2.

5.5.   Cybersikkerhed

| 5.5.1. | EØSU går ind for strengt håndhævede ordninger, der forhindrer følsomme data i at komme uden for sikkerhedsgrænserne. Cybersikkerheden kan forbedres betydeligt ved ikke at koble minesystemerne til internettet. De intelligente teknologier kan alle bruges i den »intelligente mine«, herunder et tingenes intranet — det skal bare ikke være tilgængeligt udefra. Alt, hvad der skal være forbundet til selskabets hovedkontor eller omverdenen, skal overføres sikkert fra minenetværket til en separat server, der er forbundet med omverdenen. |
| --- | --- |

5.5.1.

5.6.   Kunstig intelligens

| 5.6.1. | Kunstig intelligens omfatter en række forskellige teknologier, herunder de såkaldte deep learning-systemer. Indtil videre er der tale om nicheanvendelser på områder som billedbehandling (f.eks. i forbindelse med mineralprospektering) og neurale netværkssystemer til identifikation og klassificering af mineraler. Andre praktiske anvendelser i minesektoren omfatter analyser og maskinlæringsalgoritmer, der bruges til processimuleringer og forudsigelsessystemer. |
| --- | --- |

5.6.1.

5.7.   Integreret automatisering

| 5.7.1. | Teknologien med førerløse køretøjer udvikles hurtigt af aktører, der ikke har forbindelse til mineindustrien (såsom Tesla eller Google). Eftersom miner er kontrollerede miljøer, kan den dog hurtigt anvendes i minerne, når der indføres nye muligheder. Andre former for automatisering kan også hurtigt tages i brug, men omfatter som regel fjernstyrede menneskekontrollerede (og computerstøttede) operationer snarere end fuldstændigt autonome operationer. På grund af betænkeligheder med hensyn til ansvaret (såvel som kommende lovgivning) er det dog tvivlsomt, om en fuldautomatisering af alle mineprocesser vil være økonomisk rentabel på kort og mellemlang sigt. |
| --- | --- |

5.7.1.

6.   Etablering af bæredygtige og ansvarlige strategiske partnerskaber med tredjelande

| — | EU's kritikalitetsvurdering viser, at det er nødvendigt med en større diversificering af importen af kritiske råstoffer, der importeres fra tredjelandene. |
| --- | --- |

—

EU's kritikalitetsvurdering viser, at det er nødvendigt med en større diversificering af importen af kritiske råstoffer, der importeres fra tredjelandene.

| — | Der er behov for et forbedret strategisk økonomisk diplomati på EU-plan for at diversificere adgangen til ressourcer baseret på bæredygtig udvinding af råstoffer. |
| --- | --- |

—

Der er behov for et forbedret strategisk økonomisk diplomati på EU-plan for at diversificere adgangen til ressourcer baseret på bæredygtig udvinding af råstoffer.

6.1.   Forskning og innovation

| 6.1.1. | EU's rammeprogrammer for forskning og innovation fremmer allerede det internationale samarbejde med tredjelande i udbud, som er forbundet med mineralske råstoffer. En mere præskriptiv tilgang til et yderligere samarbejde med ressourcerige og teknologisk avancerede lande (som Australien, Canada, Japan, Sydafrika og USA) om minedriftens digitale omstilling er dog afgørende for at skabe forbindelser, der kan fremme EU's økonomiske diplomati. EØSU anbefaler, at der indføres en sådan præskriptiv tilgang i de kommende rammer for Horisont-programmet. |
| --- | --- |

6.1.1.

| 6.1.2. | Uddannelse bør også anvendes som et instrument, der støtter EU's økonomiske diplomati i spørgsmål om råstoffer. Internationalt anerkendte uddannelsesprogrammer, der tilrettelægges i Europa og har et banebrydende og innovativt uddannelsesindhold, hvor der er fokus på minedigitaliseringsspørgsmål, kunne blive et effektivt instrument i EU's økonomiske diplomati. |
| --- | --- |

6.1.2.

7.   Nye grænser

7.1.   Udvinding af metaller og mineraler fra havressourcer

| 7.1.1. | Der forskes meget i teknologiske løsninger til udvinding og forarbejdning af mineraler og metaller fra havressourcer, herunder saltvand fra havet, og/eller fra havbunden. EØSU mener, at udvinding af mineraler og metaller fra havet bør være genstand for en nøje vurdering af de hermed forbundne miljøpåvirkninger. |
| --- | --- |

7.1.1.

7.2.   Udnyttelse af rumressourcer

| 7.2.1. | Den Europæiske Rumorganisation har planer om at udvinde ressourcer, der kan bidrage til ophold på og forskning i månen. De potentielle måneressourcer omfatter forarbejdelige materialer såsom flygtige stoffer og mineraler (til konstruktion og beskyttelse mod stråling og mikrometeoroider) samt geologiske strukturer såsom lavarør, der sammen kunne gøre det muligt at bo på månen. |
| --- | --- |

7.2.1.

| 7.2.2. | Minedrift i rummet rejser nogle juridiske spørgsmål, som der i øjeblikket ikke er noget klart svar på, da den del af international ret, som gælder for aktiviteter i det ydre rum, er mangelfuld på dette område og bagud i forhold til de teknologiske fremskridt i rumindustrien. EØSU mener, at EU bør udfylde disse mangler og gå i spidsen for at fastlægge en stabil og internationalt accepteret ramme, der garanterer en retfærdig, sikker, ansvarlig og bæredygtig udnyttelse af rummet. |
| --- | --- |

7.2.2.

8.   Efter covid-19-krisen

| 8.1. | Den globale covid-19-pandemi understreger vigtigheden af digital omstilling. I en tid med stadig større ustabilitet og uforudsigelighed har minedriften over hele verden måttet kæmpe med truslen om totale nedlukninger eller en reduceret arbejdsstyrke, og sandsynligheden for dette bliver større og større, efterhånden som coronavirussen spredes. |
| --- | --- |

8.1.

| 8.2. | EØSU mener, at Kommissionen i lyset af udfordringerne forbundet med digitaliseringen og truslerne mod den mineralske råstofindustri fra covid-19-pandemien bør fremme omfattende dialoger blandt arbejdsmarkedets parter gennem den eksisterende mekanisme for sektorspecifik social dialog (for udvindingsindustrien). |
| --- | --- |

8.2.

| 8.3. | Det bliver et vigtigt spørgsmål fremover, hvordan mineselskaberne anvender og håndterer de digitale teknologier, og dette hænger sammen med, hvordan mange selskaber håndterer pandemien. Hele arbejdsstyrker er nødt til at arbejde virtuelt og omfavne nye teknologier, og kravet om social afstand betyder, at fjernovervågning af driften er mere nødvendig end nogensinde før. |
| --- | --- |

8.3.

| 8.4. | EU og medlemsstaterne er nødt til aktivt at støtte den digitale omstilling af EU's minesektor. Det er et afgørende skridt for at øge modstandsdygtigheden i EU's industri og værdikæden for råstoffer. Miner, der anvender digitale teknologier, herunder integreret automatisering, kognitive netværk og analyser i realtid, er mere effektive, renere og sikrere. Et mindre miljøaftryk og mere sikre miljøer er lettere at opnå i »intelligente miner«, og dette er afgørende for at få samfundets accept af minedrift i Europa. |
| --- | --- |

8.4.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Landbrugsmineraler (f.eks. potaske) og energimineraler (f.eks. uran og kul) er ikke medtaget i denne vurdering.

1

(2)  For yderligere information se Eunomia, 2015. Study on the Competitiveness of the EU Primary and Secondary Mineral Raw Materials Sectors (findes på http://www.euromines.org/files/news/ec-report-study-competitiveness-eu-primary-and-secondary-mineral-raw-materials-sectors/study-competitiveness-eu-primary-and-secondary-mrms-april2015.pdf) og EU's resultattavle for råstoffer 2018 offentliggjort af Kommissionen (findes på https://op.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/117c8d9b-e3d3-11e8-b690-01aa75ed71a1).

2

Eunomia, 2015. Study on the Competitiveness of the EU Primary and Secondary Mineral Raw Materials Sectors

EU's resultattavle for råstoffer 2018

(3)  COM(2017) 490 final.

3

(4)  COM(2020) 474 final.

4

(5)  Primære råstoffer er materialer (mineraler/metaller), der udvindes fra jorden og forarbejdes. Sekundære råstoffer er materialer, der fremstilles ved hjælp af genanvendelsesprocesser.

5

(6)  Mineindustrien støttes dog af minesamfundene og -regionerne i hele Europa.

6

(7)  Yderligere information om råstoffers merværdi og job findes i EU's resultattavle for råstoffer 2018 (tilgængelig på LINK).

7

(8)  McKinsey Global Institute, 2018. Skill Shift, Automation and the Future of the Workforce (nye færdigheder, automatisering og arbejdsstyrkens fremtid). Debatoplæg. McKinsey Global Institute, McKinsey & Company. https://www.mckinsey.com/featured-insights/future-of-work/skill-shift-automation-and-the-future-of-the-workforce (tilgået den 3. juni 2019).

8

(9)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — Råstofinitiativet: opfyldelse af vores kritiske behov for vækst og arbejdspladser i Europa (SEC(2008) 2741)/COM(2008) 699 final.

9

(10)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/118/EF af 12. december 2006 om beskyttelse af grundvandet mod forurening og forringelse (EUT L 372 af 27.12.2006, s. 19).

10

(11)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/31/EF af 23. april 2009 om geologisk lagring af kuldioxid.

11

(12)  Se https://rmis.jrc.ec.europa.eu/.

12

(13)  EUT L 130 af 19.5.2017, s. 1.

13

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/44 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/44

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Struktureret inddragelse af de unge i EU's beslutningsproces vedrørende klima og bæredygtighed

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/07)

| Ordfører: | Cillian LOHAN (IE-III) |
| --- | --- |

Ordfører:

Cillian LOHAN (IE-III)

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2
  Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 8.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/0/2 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

8.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/0/2

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det generationsmæssige aspekt af klimapolitikkerne og politikkerne for bæredygtig udvikling og gennemførelsesmekanismerne herfor må komme til udtryk i en stærk, meningsfuld inddragelse af de unge på alle stadier af EU's beslutningsprocesser, lige fra udarbejdelsen af lovforslag og initiativer til gennemførelse, overvågning og opfølgning. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Gennemførelsen af verdensmålene for bæredygtig udvikling ved hjælp af den europæiske grønne pagt kræver en ny tilgang til en mere inkluderende deltagelsesbaseret styringsmodel, hvor processen for inddragelse er centreret om de unge og omfatter langt mere end ad hoc-møder og høringsopfordringer. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU foreslår, at der indføres rundbordsdiskussioner for unge om klima og bæredygtighed, som EØSU er vært for i samarbejde med Kommissionen og Europa-Parlamentet. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Udvalget foreslår ligeledes, at der medtages en ungdomsdelegeret i den officielle EU-delegation på UNFCCC's klimakonferencemøder. Desuden foreslår EØSU, at der medtages en ungdomsdelegeret som et yderligere medlem i den EØSU-delegation, der har observatørstatus ved disse arrangementer. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU vil bestræbe sig på at give de unge og ungdomsorganisationerne en stærkere stemme gennem velovervejet inddragelse af deres synspunkter i udtalelser om klima og bæredygtighed, ved proaktivt at søge input fra ungdomsrepræsentanter og ved kontinuerligt at invitere dem til at tale ved EØSU-arrangementer. Udvalget vil også opfordre til, at ungdomsrepræsentanter får samme muligheder for at blive hørt i de andre EU-institutioner, f.eks. Europa-Parlamentet. |
| --- | --- |

1.5.

2.   Indledning

| 2.1. | FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling og de 17 mål for bæredygtig udvikling (verdensmålene) (1) udgør et vendepunkt i håndteringen af globale problemer, idet det internationale samfund har besluttet at anlægge et helhedssyn på de økonomiske, miljømæssige og sociale dimensioner. 2030-dagsordenen sætter mennesket i centrum og er udformet således, at ingen grupper lades i stikken, og lighed mellem generationerne er uløseligt forbundet med bæredygtighed. Den unge generation bør ikke stå alene med konsekvenserne af ikkebæredygtige politikker, de ikke selv har været med til at fastlægge. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Verden står lige nu over for en klimakrise. Regeringernes reaktion på klimakrisen har indtil videre ikke været tilstrækkelig, og verden er hverken på vej til at nå målene i Parisaftalen eller verdensmålene. Civilsamfundet har slået alarm og efterlyst en mere ambitiøs og omgående klimaindsats. Mest dramatisk er dette kommet til udtryk i de unges klimastrejker. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Første halvdel af 2020 har været præget af den globale covid-19-pandemi. Den hidtil usete reaktion på denne virus vil have en varig effekt på de økonomiske prognoser på kort og mellemlang sigt. Vi må ikke være ligeglade med, hvordan de økonomiske krisepakker udformes. Når de unge i dag med tiden bliver en del af arbejdsstyrken, vil de økonomiske konsekvenser af covid-19 fortsat gøre sig gældende. Desuden vil de unge fortsat kunne mærke effekten af covid-19 på deres mentale sundhed, uddannelse og generelle deltagelse i samfundet. På den baggrund bliver en tilgang til bæredygtig udvikling, hvor der er balance mellem de økonomiske, samfundsmæssige og miljømæssige behov endnu mere relevant. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Den finansielle støtte, som er bebudet til den økonomiske genopretning, vil lægge en byrde på de kommende generationer. Ressourcerne og mulighederne bør fordeles mellem generationerne på en retfærdig måde. Den støtte, der gives til sektorer i planerne efter covid-19, bør tage hensyn til de unges klimaønsker og deres ret til en sundere og mere bæredygtig fremtid. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Genopretningsplanen for Europa (2) som bebudet af Kommissionens formand Ursula von der Leyen afspejler behovet for at sikre, at den økonomiske genopretning baseres på principperne i EU's grønne pagt og skaber resultater i forhold til både klima og bæredygtighed. Genopretningsprogrammet kan ende med at blive en transformerende stimuluspakke. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | David Boyd, FN's særlige rapportør om menneskerettigheder og miljø, appellerede i midten af april til, at landene ikke bruger covid-19-pandemien som undskyldning for at slække på miljøbeskyttelsen og håndhævelsen, efter at flere regeringer havde bebudet planer om at sænke miljøstandarderne eller mindske andre relaterede foranstaltninger såsom overvågning og håndhævelse af miljøkrav (3). |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Med tanke på den globale miljøkrise, der allerede eksisterede inden covid-19, er handlinger af den art ufornuftige og uansvarlige, og de bringer sårbare og marginaliserede menneskers rettigheder i fare. Den slags politiske beslutninger vil sandsynligvis resultere i en hurtigere forringelse af miljøet og have en negativ indvirkning på en lang række menneskerettigheder, herunder retten til livet, sundhed, vand, kultur og mad såvel som retten til at leve i et sundt miljø. Covid-19 har understreget vigtigheden af et sikkert, rent og bæredygtigt naturligt miljø. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Eftersom verdensmålene nu skal gennemføres ved hjælp af den europæiske grønne pagt, bør det i princippet åbne op for en debat om et paradigmeskift i retning af en mere deltagelsesbaseret styringsmodel for bæredygtig udvikling med flere interessenter. De unge bør være en del af denne nye styringsmodel og bør have mulighed for at deltage i EU-beslutningsprocessen på en struktureret og formel måde, der ikke blot omfatter høringer og ad hoc-møder. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Ungdomsorganisationerne spiller en vigtig rolle i denne sammenhæng, eftersom de repræsenterer millioner af unges interesser i Europa og globalt gennem deres omfattende netværk. De spiller en vigtig rolle i at sikre, at de unge ikke blot er til stede i institutionerne, men også har muligheder for at bidrage til beslutningsprocessen på en meningsfuld måde. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Ungdomsorganisationerne kan spille mange andre roller. Ungdomsarbejde og ikkeformel læring har en positiv indvirkning på bæredygtig udvikling, da formålet hermed er at skabe stærke, unge mennesker, der bidrager aktivt til vores samfund. Ungdomsorganisationerne kan også være med til at give de unge en stærkere stemme, hvor de i fællesskab arbejder for bæredygtig udvikling på lokalt, nationalt, regionalt og globalt plan og holder regeringerne og institutionerne til ansvar for deres løfter. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Ungdomsdeltagelse og repræsentationsmekanismer af høj kvalitet baner vej for et partnerskab mellem de politiske beslutningstagere, de unge og ungdomsorganisationerne, når det gælder om at træffe beslutninger, der har indflydelse på de unges liv. Det er vigtigt, at man også benytter denne lejlighed til at sikre stabiliteten og modstandsdygtigheden af vores demokratier, idet en forudsætning herfor er, at alle samfundsgrupper deltager i beslutningsprocesserne. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Der bør i alle aspekter af politikkerne tages højde for konsekvenserne for de unge og deres perspektiver, herunder for de kommende generationer. Lige fra klimainvesteringer til fra jord til bord-princippet er de unges rolle særlig vigtig i forhold til de sociale aspekter og en fremtidssikring af politikkerne. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | Udtalelsen vil se nærmere på mulighederne for en formel dialog med de unge på institutionelt plan. Den vil danne grundlag for en ny struktureret tilgang til inddragelse af de unge på EU-niveau. Endelig vil udtalelsen også indeholde forslag til anbefalinger til EØSU om, hvordan man bedre kan inkludere de unge i udvalgets arbejde, så deres stemme bliver hørt, og EØSU's budskab bliver balanceret i forhold til alle generationer. |
| --- | --- |

2.13.

3.   Sammenhængen mellem klimaændringer og behovet for inddragelse af de unge

| 3.1. | Unge har ret til at blive hørt om de spørgsmål, der vedrører dem. Retten til at deltage er forankret i FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling, hvori det anerkendes, at de unge er »vigtige forandringsagenter«, sådan som det beskrives i verdensmålene for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | I de senere år er der ingen andre spørgsmål, der har mobiliseret flere unge i hele verden end klimaændringer. Unge i alderen 15 til 24 år udgør 16 % af verdens befolkning, og i 2030 vil der være 1,3 mia. unge. De beslutninger vedrørende klima og andre miljøspørgsmål, som de politiske ledere træffer i dag, vil berøre de kommende generationer. Dette princip er kendt som lighed mellem generationerne. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Unge har den nødvendige energi, kreativitet og motivation til at udfordre de nuværende ikkebæredygtige modeller. Samfundsændringer med de unge i spidsen strækker sig ud over de generationsmæssige, kulturelle og geografiske grænser. Unge er mindre bundet af ideologiske og institutionelle strukturer og har vist, at de kan tænke ud af boksen og udvikle innovative løsninger for samfundet som helhed. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Eftersom klimaændringerne griber ind i de basale livsfornødenheder — tag over hovedet, mad og vand — betragtes de som den største globale trussel mod menneskers sundhed i det 21. århundrede. Børn og unge er nogle af de mest sårbare over for konsekvenserne af klimaændringerne, og Verdenssundhedsorganisationen anslår, at over 80 % af de sygdomme, skader og dødsfald, der kan tilskrives klimaændringerne, vil ramme børn. Børn er også mere udsatte for de indirekte virkninger af klimaændringerne, såsom fødevaremangel, konflikt mellem grupper, økonomisk forvridning og migration. Covid-19-pandemien har understreget, hvor sårbare børn er, da det blev meget tydeligt blotlagt, at de som en afhængig gruppe er udsatte. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Desuden opstår klimaændringernes psykosociale virkninger ikke blot som følge af, at man oplever deres effekt direkte, men også som følge af indirekte erfaringer og viden om den trussel, de udgør i fremtiden. Der er tydelige tegn på udbredte følelsesmæssige reaktioner på klimaændringerne, selv i højindkomstlande, der endnu ikke mærker de direkte virkninger. Undersøgelser har vist, at mange unge er bange, triste, vrede og føler sig magtesløse. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Endvidere medfører klimakrisen et sammenbrud i vores økonomiske og sociale støttestrukturer. Unge må kæmpe med alvorlige økonomiske, sociale, kulturelle, politiske og miljømæssige problemer, som de har arvet fra tidligere generationer. Unge rammes uforholdsmæssigt hårdt af økonomiske kriser og de efterfølgende spareforanstaltninger. De mest ugunstigt stillede unge oplever usikkerhed og langvarig fattigdom. De står over for yderligere hindringer såsom vanskelige levevilkår og barrierer for jobmuligheder på grund af deres socioøkonomiske baggrund, seksuelle orientering, kønsidentitet og kønsudtryk, etnicitet eller race, migrationsstatus, handicap og/eller anden status. |
| --- | --- |

3.6.

4.   Erfaringerne fra eksisterende strukturer og processer

| 4.1. | I de sidste 18 måneder har vi set børn og unge fra hele verden strejke og bruge deres stemme til at kræve forandring. Nogle er inspireret af velkendte aktivister på globalt eller nationalt plan, andre er inspireret af hinanden, og andre kan ikke længere acceptere den fortsatte støtte til et samfund med »vækst for enhver pris« eller brugen af offentlige midler til at støtte ikkebæredygtig praksis, f.eks. støtte til fossile brændstoffer og andre skadelige subsidier. Siden FridaysForFuture-bevægelsens start i august 2018 har 13 mio. deltaget i klimastrejker i 228 lande (4). |
| --- | --- |

4.1.

Inddragelse af de unge på nationalt plan

| 4.2. | Nogle EU-lande har efterfølgende indført ordninger for at lade ungdomsrepræsentanter komme til orde i den politiske beslutningstagning om klimaet. Ungeklimarådet i Danmark er et uafhængigt, ungdomsledet rådgivende organ under klimaministeren. Det indsamler input fra unge over hele landet og fremsætter konkrete politiske forslag til ministeren. Forslagene indgår så i de politiske processer og giver dermed de unge en kanal, hvor de kan få direkte indflydelse på udviklingen af klimapolitikker. Desuden eksisterer der lokale ungeklimaråd i nogle byer i Danmark (5). |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Mange unge iværksættere medtænker de miljømæssige og sociale aspekter af deres virksomhed lige fra starten. Forretningspraksis, der tager sigte på at reducere miljøpåvirkningen, bør på nationalt plan støttes i form af f.eks. skatte- eller afgiftsfritagelse og fremmes som positive tendenser, der mobiliserer de unge iværksætteres handlekraft og lyst til at skabe bæredygtige forretningsmodeller. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Initiativer som de grønne studenterparlamenter i Ungarn, der fremsætter forslag om miljøspørgsmål til byforvaltningerne, er vigtige, eftersom de ikke blot indeholder et læringselement, men også giver skolerne en mulighed for at styrke forbindelserne med byens borgere samt forbindelserne mellem skoler og forældre. |
| --- | --- |

4.4.

Inddragelse af de unge på EU-niveau

| 4.5. | EU's ungdomsdialog er en deltagelsesbaseret proces, der giver de unge mulighed for at gå i dialog med beslutningstagerne om et givet emne ved at fremlægge deres ideer og forslag om ungdomspolitiske emner i EU. Den støtter gennemførelsen af EU-strategien for unge 2019-2027 og er tilrettelagt med en arbejdscyklus på 18 måneder. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Europarådets rådgivende råd for unge er den ikkestatslige partner i den fælles ledelsesstruktur, som fastlægger standarderne og arbejdsprioriteterne for Europarådets ungdomssektor og fremsætter anbefalinger om kommende prioriteter, programmer og budgetter. Det består af 30 repræsentanter for ungdoms-NGO'er og -netværk i Europa, og dets hovedopgave er at rådgive Ministerkomitéen om alle spørgsmål, der vedrører unge. Det fremmer et system for fælles ledelse i beslutningsprocesserne på alle niveauer som god praksis for ungdomsdeltagelse, demokrati og inklusion. |
| --- | --- |

4.6.

Inddragelse af de unge på FN-plan

| 4.7. | På FN-plan er Major Group for Children and Youth (UN MGCY) FN's generalforsamlingsbemyndigede, officielle, formelle og selvorganiserede mekanisme, som giver de unge mulighed for en meningsfuld dialog med FN. UN MGCY har arbejds- og koordinationsstrukturer, der er ansvarlige for de forskellige aspekter af dets arbejde, samt flere formelle bemyndigede stillinger. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Hvad klimaet angår, er YOUNGO den officielle ungdomsgruppe i FN's rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC). YOUNGO består af organisationer og personer, der identificerer sig som unge. Det er ikke en organisation, men snarere en fælles, åben, formel mekanisme for inddragelse af grupper og/eller enkeltpersoner, som regelmæssigt giver input til UNFCCC-processerne på en formaliseret, demokratisk og inkluderende måde. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Behovet for en større inddragelse af de unge blev anerkendt på ungdomsklimatopmødet i New York den 21. september. Kwon-Gesh-tilsagnet, der opfordrer de unge til at holde deres regeringer og ledere til ansvar, er blevet godkendt af over 50 lande, siden topmødet fandt sted. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | FN's ungdomsstrategi 2030 tager sigte på at imødekomme behovene, opbygge agenturet, fremme de unges rettigheder og sikre deres inddragelse og deltagelse i gennemførelsen, gennemgangen og opfølgningen af 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling såvel som andre relevante globale dagsordener og rammer. |
| --- | --- |

4.10.

Erfaringerne fra andre platforme

| 4.11. | Multistakeholderplatformen for målene for bæredygtig udvikling, som Kommissionen etablerede i 2017, og som EØSU deltog aktivt i, spillede en vigtig rolle, men der var i høj grad også plads til forbedringer i forhold til ressourcerne til dens arbejde, hyppigheden af møder, ejerskabet over dagsordenen, mulighederne for udvidet debat, engagementet hos medlemmerne og fremme af mere regelmæssige, gennemsigtige og tilgængelige offentlige høringer. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi, som EØSU og Kommissionen forvalter i fællesskab, gør det muligt for en bred gruppe af interessenter at udveksle god praksis og ideer og skabe værdifulde netværk. Det er interessenterne, der har ejerskabet over platformen, hvilket er den væsentligste forskel i forhold til multistakeholderplatformen for målene for bæredygtig udvikling og en god praksis at følge, når der oprettes andre strukturerede mekanismer for inddragelse. |
| --- | --- |

4.12.

5.   Vision for meningsfuld inddragelse af de unge

Principper

| 5.1. | Det er klart, at ungdomsorganisationerne ikke ønsker at skabe nye mekanismer for inddragelse i processer, de ikke anser for meningsfulde til at starte med. Klimakrisen har dybere rødder, og forslag til, hvordan den løses, indebærer, at vi stiller grundlæggende spørgsmål om, hvilket samfund vi ønsker at leve i fremover, og hvilken vision for økonomien vi ønsker at skabe for at støtte et klimaneutralt samfund. Hvis målet er at ændre det underliggende system og ikke klimaet, kan det være nødvendigt at gøre mere end blot at oplyse de unge om klimaændringerne og opmuntre til ungdomsaktivisme. I stedet er det måske tid til at anerkende de mange facetter, former, rum og måder, som de unges uenighed kommer til udtryk i. (6) Inddragelsen af de uge bør også fremmes i de horisontale spørgsmål, der er tæt forbundet med en effektiv klimapolitik, f.eks. monetære spørgsmål. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Hvis deltagelsen skal give mening, bør de unge inddrages i hele den institutionelle proces, dvs. de forberedende faser, gennemførelsen, opfølgningen og evalueringen af initiativerne og de politiske processer. Mange høringskanaler sætter allerede rammerne og fører til en skæv magtfordeling. Det er vigtigt, at de unge har ejerskab over deres eget engagement og har mulighed for at sætte dagsordenen sammen med de institutionelle interessenter. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Til en start vil det være hensigtsmæssigt at identificere hindringerne for de unges deltagelse. De kan være af juridisk eller administrativ karakter eller skyldes manglende bevidsthed eller manglende adgang til information om ungdomsdeltagelse og repræsentationsmekanismer. Man bør også se på de sociale, økonomiske og kulturelle hindringer for de unges deltagelse. Betydningen af uformelle sociale og kulturelle samtaler og informationsudvekslinger, f.eks. inden for peergrupper eller i familien, må ikke undervurderes. Der bør være en klar forståelse af, at alle kan deltage. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Det siger sig selv, at der er behov for ressourcer, så der kan opbygges den nødvendige viden og de nødvendige færdigheder og sikres lige muligheder for meningsfuld deltagelse såvel som ressourcer til de unge, der deltager i arbejdet og i repræsentationsmekanismerne. Regeringerne og de relevante institutioner bør sørge for tilstrækkelige, strukturelle, pålidelige og bæredygtige ressourcer og den nødvendige politiske støtte til, at ungdomsorganisationerne kan deltage i arbejdet og i repræsentationsmekanismerne. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | De unges klimabevægelse og dens aktivister har ret til at blive hørt i de beslutningsprocesser, der får indflydelse på deres tilværelse. Dette er også et klart element i det generationsmæssige aspekt af klimaretfærdighed. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EU skal fortsat gå forrest i den innovative inddragelse af interessenterne. Som civilsamfundets institutionelle repræsentant er EØSU en naturlig kanal for og partner i indsatsen for at levere resultater inden for struktureret inddragelse. |
| --- | --- |

5.6.

Konkret forslag

| 5.7. | På EU-niveau har EØSU gentagne gange gjort opmærksom på (7), at struktureret inddragelse af civilsamfundet er nødvendig, og at der bør være et klart mandat til civilsamfundets deltagelse i udviklingen, gennemførelsen og overvågningen af de politikker og strategier, der tager sigte på at opnå klimaneutralitet. EU har nu mulighed for at etablere mekanismer for inddragelse via en europæisk klimapagt. Mekanismen for inddragelse af unge i klima- og bæredygtighedsspørgsmål bør være en integreret del af denne pagt, der formidles via ungdomsorganisationerne. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EU's beslutningstagere bør muliggøre en regelmæssig og meningsfuld dialog med de unge om politiske forslag og strategier inden for klima og bæredygtighed. Med den ledende næstformand for Kommissionen som primus motor bør der to gange om året i Bruxelles arrangeres rundbordsdiskussioner for unge om klima og bæredygtighed. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | EØSU bør være vært for disse rundbordsdiskussioner for unge om klima og bæredygtighed i samarbejde med Kommissionen og Europa-Parlamentet. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | De unges input til rundbordsdiskussionerne bør indsamles og formelt fremsendes til Europa-Parlamentet og Kommissionen, hvorefter begge institutioner giver et skriftligt svar på, hvilke forslag der kan gennemføres, og hvilke der ikke kan og hvorfor. Rundbordsdiskussionerne må ikke blive en »snakkeklub«, men skal være et udtryk for meningsfuld inddragelse og svar fra de politiske beslutningstagere. |
| --- | --- |

5.10.

| 5.11. | Foruden Kommissionen og Europa-Parlamentet kunne de relevante formandskaber også inviteres. Dette vil sikre, at de unge kan gå i dialog med Rådet for Den Europæiske Union. Rundbordsdiskussionerne kunne tidsmæssigt tilrettelægges således, at de falder sammen med formandskabernes rotation, så de unge kan få reel indflydelse på formandskabets dagsorden. |
| --- | --- |

5.11.

| 5.12. | For at få en kommunikationskanal med de unge bør der oprettes en mailingliste for ungdomsdialogen om klima og bæredygtighed, som administreres af formidlerne for rundbordsdiskussionerne for unge om klima og bæredygtighed, hvortil man kan bruge den måde, FN-ungdomsgrupperne tilrettelægges på som eksempel. Mailinglisten bør være åben for alle unge klimainteressenter og fremme god kommunikation og informationsdeling i gruppen og med institutionerne. |
| --- | --- |

5.12.

| 5.13. | EU's beslutningstagere bør sikre høj kvalitet i ungdomsorganisationernes inddragelse i udviklingen, gennemførelsen og opfølgningen af de forskellige mekanismer for struktureret inddragelse af de unge i EU's beslutningsprocesser vedrørende klima og bæredygtighed. Det vil bidrage til at skabe et engagement, hvor de unges kreativitet og ideer fremmes, og hvor man samtidig sørger for, at disse ideer omsættes til politikker. |
| --- | --- |

5.13.

6.   Alle EU-institutionernes praktiske gennemførelse af visionen

EU-institutionerne

| 6.1. | En lang række dedikerede ungdomsdelegerede fra hele verden kunne deltage i de årlige klimakonferencer for at fremsætte anbefalinger, komme med opfordringer til de delegerede, følge fremskridtene, tilrettelægge og deltage i sideløbende arrangementer og opbygge deres netværk. Medtagelse af en ungdomsdelegeret i EU's klimadelegation på UNFCCC's klimakonferencemøder ville vise, at EU-institutionerne er seriøse omkring de unges inddragelse på en meningsfuld måde. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Århuskonventionen, som Den Europæiske Union er part i, bør håndhæves fuldstændigt, således at de unge og ungdomsorganisationer får mulighed for og støtte til at indbringe klager og anlægge sag ved EU-Domstolen med henblik på at beskytte deres ret til at modtage miljøoplysninger fra offentlige myndigheder eller retten til at deltage i beslutningsprocesser på miljøområdet (8). |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | De unge og ungdomsorganisationerne bør involveres i EU's fortsatte reaktion på covid-19-krisen og arbejde for en grundlæggende ændring i vores sociale, økonomiske og politiske systemer, hvor principperne for bæredygtig udvikling bør have en central plads. Den krisepakke på over 500 mia. EUR, der blev bebudet i april 2020, må sikre, at disse principper er omdrejningspunktet for midlernes anvendelse. Dette er en mulighed, der kun opstår én gang i en generation, for at afhjælpe systemiske uligheder og gå bort fra ikkebæredygtig praksis. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Det er vigtigt, at der for ungdomsorganisationerne er mulighed for opbygge den kapacitet, der hjælper dem med at navigere i lovgivningsmæssige og administrative miljøer. Foranstaltninger til kapacitetsopbygning og politisk og økonomisk støtte samt fremme af netværksdannelse og forbindelser vil styrke de unge og gøre det lettere for dem at deltage i beslutningsprocesserne. |
| --- | --- |

6.4.

EØSU

| 6.5. | EØSU bør gå foran med et godt eksempel ved at medtage EU's ungdomsdelegerede i udvalgets delegation med observatørstatus i EU-delegationen på UNFCCC's klimakonferencemøder. Denne ungdomsdelegerede kunne så deltage i EØSU's bilaterale møder og sideløbende arrangementer. De kunne kommunikere med ungdomsorganisationer og -netværk, herunder det netværk, som rundbordsdiskussionerne for unge om klima og bæredygtighed udgør, om processen og resultaterne. De ville kunne trække på sekretariatsbistand fra EØSU til disse missioner. |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | EØSU kunne forpligte sig til at gå i dialog med en ungdomsrepræsentant om alle EØSU-udtalelser, der vedrører klima og bæredygtighed. Denne person kunne give ordføreren et bidrag om de unges synspunkter og kunne inviteres til at fremlægge sit input ved en høring, et studiegruppemøde eller et sektionsmøde, alt efter hvad der er relevant. Ungdomsrepræsentanten kunne vælges af EØSU's ordfører på baggrund af en anbefaling fra formidlerne for ungdomsdialogen om klima og bæredygtighed. Denne rolle kunne beskrives som en form for uformel skyggeordførerfunktion. |
| --- | --- |

6.6.

| 6.7. | EØSU er allerede begyndt at give ungdomsrepræsentanter mulighed for jævnligt at tale ved offentlige arrangementer med fokus på klima og bæredygtighed. I den næste mandatperiode bør denne praksis udvides til at omfatte alle offentlige arrangementer, der handler om fremtidsorienterede spørgsmål, og hvor input fra de unge vil være gavnligt. |
| --- | --- |

6.7.

| 6.8. | Det europæiske ungdomsklimatopmøde, som EØSU er vært for sammen med Europa-Parlamentet, kunne blive en årlig begivenhed for de unge. Dette arrangement kan hjælpe med at støtte de unges kamp, bidrage til kapacitetsopbygningen, styrke de unge og skabe forbindelser mellem EU-institutionerne, hvilket vil være afgørende for en meningsfuld, struktureret og varig inddragelse af de unge i EU's beslutningsproces. |
| --- | --- |

6.8.

| 6.9. | EØSU opfordrer til, at Europa-Parlamentet også etablerer en formel høringsproces med ungdomsrepræsentanter, når det udarbejder sine holdninger til politiske forslag, som vedrører klima og bæredygtighed. |
| --- | --- |

6.9.

| 6.10. | EØSU kunne fremtidssikre sit medlemskab for at sikre en tilstrækkelig repræsentation af ungdomsorganisationer i EØSU og ligeledes sikre, at erfaring og viden deles med medlemsorganisationernes ungdomsafdelinger. Mange af EØSU's medlemsorganisationer har ungdomsafdelinger, og flere medlemmer bør aktivt opmuntres til at gå i dialog med potentielle fremtidige medlemmer fra disse afdelinger af deres organisationer. EØSU vil fortsat bruge det fremragende »Dit Europa, din mening«-arrangement til at sikre inddragelse af de unge, og selvom det i år er blevet udskudt på grund af covid-19, fortsætter det næste år med fokus på klima og bæredygtighed. |
| --- | --- |

6.10.

7.   En positiv vision for fremtiden

| 7.1. | De værste konsekvenser af klimakrisen ligger stadig flere år ude i fremtiden for de fleste europæere. Covid-19-pandemien giver os et praktisk eksempel på, hvad der kan ske, når videnskabsmænd og eksperter ignoreres. Den har også vist, at politikker, der er baseret på nøjagtig videnskab, kan være effektive til at håndtere en krise. Denne lære må tages i brug i forbindelse med klimakrisen. Vi har nemlig stadig tid til at afværge nogle af de værste konsekvenser og forberede os på resten. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Genopretningen efter pandemiens økonomiske konsekvenser må planlægges og gennemføres, således at klimaindsatsen og bæredygtighedsforpligtelser stadig er fremtrædende politiske prioriteter. FN's 2030-dagsorden og Parisaftalen udgør rygraden i den internationale multilaterale håndtering af disse spørgsmål, og den europæiske grønne pagt må styrkes, hvis der skal skabes det bæredygtige, kulstofneutrale fremtidige samfund, der lever op til forpligtelserne mellem generationer. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Ungdomsbevægelsen har vist sig at være meget tilpasningsdygtig under nedlukningen som følge af pandemien. Deres budskab har givet genlyd ved hjælp af onlinemobilisering og innovative måder at sprede deres budskab på gennem alle former for kommunikation, lige fra politiske krav til humor. Denne innovative og ambitiøse tilgang til udformningen af vores fremtid skal anerkendes og tælle med. |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | En positiv vision for fremtiden kan skimtes under de ellers forfærdelige konsekvenser af covid-19. De lavest betalte arbejdstagere i vores økonomi er blevet anerkendt som livsvigtige. Vores arbejdsstyrke er mere fleksibel, end nogen havde troet. Kontakten til familien og vores umiddelbare fællesskaber har været særdeles givende og værdifuld. Det er blevet klart, at adgang til naturen er godt for sundheden og trivslen. Nu har vi mulighed for at sikre, at vi tager ved lære af de positive erfaringer og gør dem til væsentlige elementer i det nye normale. |
| --- | --- |

7.4.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  FN's mål for bæredygtig udvikling.

1

(2)  Kommissionen: Et vigtigt øjeblik for Europa: Genopretning og forberedelser til den næste generation (COM(2020) 456 final) og ledsagende dokument EU-budgettet som drivkraft bag genopretningsplanen for Europa (COM(2020) 442 final).

2

(3)  https://news.un.org/en/story/2020/04/1061772.

3

(4)  Source: Fridays for future: strike statistics.

4

(5)  Kilde: FN Youth Climate Council.

5

(6)  Kilde: Ecology and Society: Exploring youth activism on climate change: dutiful, disruptive, and dangerous dissent.

6

(7)  Ref.: EØSU's udtalelse om Fremme af ikkestatslige aktørers klimaforanstaltninger: En EU-ramme til fremme af flere og bedre tiltag (EUT C 227 af 28.6.2018, s. 35) og EØSU's udtalelse om Den europæiske klimapagt (EUT C 364 af 28.10.2020, s. 67).

7

(8)  EØSU's udtalelse om Adgang til klage og domstolsprøvelse på nationalt niveau i forbindelse med foranstaltninger til gennemførelse af EU's miljølovgivning (EUT C 129 af 11.4.2018, s. 65).

8

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/51 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/51

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Mod en EU-strategi for bæredygtigt forbrug«

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/08)

| Ordfører: | Peter SCHMIDT |
| --- | --- |

Ordfører:

Peter SCHMIDT

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 8.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 212/2/5 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

8.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

212/2/5

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Covid-19-pandemien har blotlagt, hvor skrøbelige forsyningskæderne er. Genopbygningen af økonomien efter krisen giver os mulighed for at gentænke vores samfund og udvikle en ny velstandsmodel. Det er ikke længere et valg, men en nødvendighed at skifte prioritering i retning af mere bæredygtige metoder for produktion, distribution og forbrug og gøre alle aktører i forsyningskæderne mere modstandsdygtige over for kriser. Modstandsdygtigheden hos landbrugerne, der dyrker vores fødevarer, eller arbejdstagerne, der fremstiller vores tøj, er lige så vigtig som modstandsdygtigheden hos importvirksomheder, producenter, grossister, SMV'er og detailkæder i Europa. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU efterlyser en omfattende EU-strategi for bæredygtigt forbrug. Det mest bæredygtige valg bør også være det nemmeste valg for borgerne. Dette kræver en systemisk ændring af vores måde at producere og forbruge på. Navnlig skal producenternes ansvar (1) for at afhjælpe ikke-bæredygtigt forbrug i højere grad anerkendes. Eftersom markederne ikke automatisk vil levere bæredygtige resultater, er der behov for en strategi for at udstikke den lovgivningsmæssige ramme og den strategiske kurs for såvel den private sektor (bl.a. gennem cirkulære og bæredygtige forretningsmodeller) som for de offentlige myndigheder (f.eks. gennem offentlige indkøb). |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Den sociale dimension skal integreres fuldt ud i strategien sammen med den økonomiske dimension og miljødimensionen for at sikre en tiltrængt politisk sammenhæng med henblik på en bæredygtig udvikling. Alt for længe har EU koncentreret sig om markedsbaserede løsninger og forsømt borger- og arbejdstagerdimensionen. Bedre arbejdsforhold, mindstelønninger, social sikring, investeringer i offentlige tjenester, herunder styring, retfærdig beskatning osv. bør medtages som bæredygtighedskriterier. Dette ville bidrage til at gøre vores produktions- og forbrugssystemer mere retfærdige og mere bæredygtige i det lange løb. Det ville ligeledes bidrage til gennemførelsen af FN's 2030-dagsorden. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Inden for rammerne af en EU-strategi for bæredygtigt forbrug bør man være særligt opmærksom på virkningerne på sårbare befolkningsgrupper og lavindkomsthusholdninger, som er blevet — og fortsat vil blive — ramt særligt hårdt af den igangværende krise, samtidig med at man ser på virkningerne på sårbare aktører i forsyningskæderne, herunder landbrugere og arbejdstagere. Bæredygtige produkter og tjenesteydelser bør gøres tilgængelige for alle til en overkommelig pris. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | På kort og mellemlang sigt bør alle relevante politiske redskaber (f.eks. offentlige indkøb, mærkning, beskatning osv.) koordineres bedre og rettes mod denne vision. En mere harmoniseret tilgang er nødvendig for at komme den nuværende fragmentering af EU's politikker og silotænkningen til livs. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | I forbindelse med genopretningen efter covid-19 opfordrer EØSU Kommissionen, Europa-Parlamentet og medlemsstaterne til at arbejde tæt sammen med udvalget om at udvikle et omfattende og koordineret program med integrerede politikker, der kan hjælpe EU med at opnå en bedre genopretning og skabe forudsætningerne for en omfattende EU-strategi for bæredygtigt forbrug. EØSU anbefaler, at følgende specifikke foranstaltninger gennemføres:






  — | indføre produktstandarder og forbud med henblik på at fremme bæredygtighed, dvs. produkters bæredygtighed og levetid |
| --- | --- | --- |

1.6.

—

indføre produktstandarder og forbud med henblik på at fremme bæredygtighed, dvs. produkters bæredygtighed og levetid

| — | forbyde illoyal handelspraksis |
| --- | --- |

—

forbyde illoyal handelspraksis

| — | forbedre konkurrencereglerne for kollektive initiativer, der fremmer bæredygtighed i forsyningskæderne |
| --- | --- |

—

forbedre konkurrencereglerne for kollektive initiativer, der fremmer bæredygtighed i forsyningskæderne

| — | gøre det muligt at håndhæve sociale klausuler og miljøklausuler i handelsaftaler |
| --- | --- |

—

gøre det muligt at håndhæve sociale klausuler og miljøklausuler i handelsaftaler

| — | øge virksomhedernes ansvar og kendskab til miljømæssige (f.eks. EMAS) og sociale aspekter |
| --- | --- |

—

øge virksomhedernes ansvar og kendskab til miljømæssige (f.eks. EMAS) og sociale aspekter

| — | flytte beskatning fra arbejde til ressourceforbrug |
| --- | --- |

—

flytte beskatning fra arbejde til ressourceforbrug

| — | fremme retfærdige og grønne offentlige indkøb med obligatoriske mindstekriterier |
| --- | --- |

—

fremme retfærdige og grønne offentlige indkøb med obligatoriske mindstekriterier

| — | forbedre gennemsigtigheden ved at indføre obligatoriske mærkningsregler for oprindelse, bæredygtighed og sociale aspekter |
| --- | --- |

—

forbedre gennemsigtigheden ved at indføre obligatoriske mærkningsregler for oprindelse, bæredygtighed og sociale aspekter

| — | tilskynde til bottom-up-initiativer og pilottiltag |
| --- | --- |

—

tilskynde til bottom-up-initiativer og pilottiltag

| — | tage fat på reklame og markedsføring |
| --- | --- |

—

tage fat på reklame og markedsføring

| — | fremme undervisning i bæredygtigt forbrug. |
| --- | --- |

—

fremme undervisning i bæredygtigt forbrug.

2.   Indledning

| 2.1. | Covid-19-pandemien har blotlagt, hvor skrøbelige forsyningskæderne er, og at der er behov for hurtige og systemiske forandringer. Underinvestering i sundheds- og plejesektorerne, overdreven afhængighed af globale forsyningskæder og økonomiske systemer, der er afhængige af lineære produktionsprocesser, og et forbrug, der er uforeneligt med Jordens begrænsninger, har gjort det umuligt for regeringerne at træffe hurtige og afgørende foranstaltninger til beskyttelse af folkesundheden. Det er ikke længere et valg, men en nødvendighed at skifte prioritering i retning af mere bæredygtige metoder for produktion, distribution og forbrug og gøre alle aktører i forsyningskæderne mere modstandsdygtige over for kriser (2). Pandemien har gjort social sikring, offentlige tjenesteydelser, lavt kvalificerede arbejdstagere samt sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen til centrale emner i medierne og den politiske debat. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EU har forpligtet sig fuldt ud til FN's 2030-dagsorden og dens 17 verdensmål for bæredygtig udvikling (verdensmålene). Gennemførelsen af verdensmål 12 om bæredygtigt forbrug og bæredygtig produktion skaber dog stadig udfordringer i EU (3), men er samtidig afgørende for gennemførelsen af 2030-dagsordenen som helhed. Den måde, som de fleste mennesker forbruger på i dag — store mængder i et hurtigt tempo, lineært og med betydelige affaldsmængder (tag-lav-smid-væk) — er ikke bæredygtig. Desuden betragtes borgerne først og fremmest som individuelle forbrugere, hvilket lægger et stort ansvar på deres skuldre, hvad angår deres valg, uden at de har tilgængelige eller økonomisk overkommelige alternativer. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU har tidligere opfordret EU til at fremlægge en ny vision for velstand for både mennesker og Jorden, der bygger på principperne om miljømæssig bæredygtighed, retten til et anstændigt liv og beskyttelse af sociale værdier (4). En systemisk EU-tilgang til bæredygtigt forbrug er en af hjørnestenene i EØSU's strategiske vision for en bæredygtig velfærdsøkonomi, hvor ingen lades i stikken. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Den dynamiske politiske udvikling giver EU gode betingelser for at tage afgørende skridt i retning af en virkeliggørelse af denne vision. Den europæiske grønne — og sociale — pagt har et enormt potentiale til at genopbygge økonomien efter covid-19-krisen på et mere bæredygtigt grundlag, bidrage til at skabe en ny velstandsmodel og sikre en retfærdig omstilling (5). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Frem for alt indeholder den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi en særlig foranstaltning, der skal give forbrugerne mulighed for at deltage i den grønne omstilling, og adskillige initiativer, der kan bidrage til at tydeliggøre de lovgivende myndigheders og virksomhedernes ansvar. Handlingsplanen for den cirkulære økonomi bør udvide rækkevidden af den »nye aftale for forbrugerne« fra 2018, som primært fokuserer på beskyttelse og håndhævelse og mindre på en styrkelse af handlemulighederne. Gennemførelsen af »jord til bord«-strategien og biodiversitetsstrategien er så meget desto vigtigere, som covid-19-krisen har gjort det mere presserende end nogensinde at øge EU's og verdens fødevaresystemers modstandsdygtighed og bæredygtighed. Det kommende 8. miljøhandlingsprogram bør udgøre en anledning til at beskæftige sig med bæredygtigt forbrug på en mere beslutsom måde. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Nærværende udtalelse vil bidrage til overvejelserne om genopretningen efter covid-19 i form af konkrete anbefalinger til en omfattende EU-strategi om bæredygtigt forbrug som led i den europæiske grønne pagt og som et supplement til den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Udfordringer — analyse af den aktuelle situation

| 3.1. | EU er stadig langt fra at leve inden for Jordens begrænsninger. Forskellige undersøgelser, hvori der anvendes forskellige metoder til at vurdere EU's forbrugsmønstre, når frem til den samme konklusion (6), herunder en nylig rapport fra Det Europæiske Miljøagentur (EEA) og det schweiziske forbundskontor for miljøspørgsmål (FOEN) (7). |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Forbruget af produkter og tjenesteydelser skaber direkte og indirekte tryk, såsom ændret arealanvendelse, emissioner og udledning af giftige kemikalier i miljøet, hvilket igen påvirker miljøet på forskellig vis, herunder klimaforandringer, knaphed på og forurening af ferskvand samt tab af biodiversitet. Forbrugets »miljøfodaftryk« er stort i EU og faktisk et af de største i verden. Data viser, at en opretholdelse af den globale økonomi ville kræve næsten tre jordkloder, hvis alle på Jorden havde et forbrug svarende til den gennemsnitlige europæers forbrug (8), (9). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | For at opretholde sit høje forbrugsniveau er EU afhængigt af ressourcer, der udvindes andre steder. EU eksternaliserer således i stigende grad sit pres på centrale miljøproblemer til andre dele af verden (10). I det hele taget er denne model ikke længere forenelig med en sikker og bæredygtig fremtid (11). |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Selvom det ikke kan anses for bæredygtigt at eksportere EU's miljøfodaftryk gennem handel, må man samtidig erkende, at handel med EU spiller en vigtig rolle for mange landes, navnlig de mindst udviklede landes, socioøkonomiske udvikling. Faktisk fremmer EU aktivt handel som et redskab til at øge bæredygtigheden på globalt plan og inden for sine partnerlande. Principper om retfærdighed, cirkularitet og et mere bæredygtigt forbrug skal derfor omhyggeligt afstemmes med handelen, hvilket skaber muligheder for både EU og dets handelspartnere (12). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | De nuværende forbrugsmønstre i Europa rejser desuden flere spørgsmål om social lighed. Mens dele af EU har nogle af de største materialefodaftryk i verden (13), har andre EU-regioner ikke råd til en levestandard, der generelt anses for at være acceptabel. Graden af materielle afsavn varierer voldsomt på tværs af EU, og det samme gælder graden af økonomisk belastning (14). Forbruget hænger således tæt sammen med politiske dagsordener for f.eks. ernæring, fattigdom og ulighed (15). Et mere bæredygtigt forbrug i Europa som helhed kan føre til et stigende ressourceforbrug for nogen og et faldende ressourceforbrug for andre — dvs. en mere afbalanceret adgang til ressourcer og en højere grad af ressourceretfærdighed (16). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Ikkebæredygtigt forbrug drives af et komplekst samspil mellem en række forskellige faktorer. Den dominerede forretningsmodel er lineær, hvor de fleste virksomheders vækst stadig er baseret på, at flere mennesker køber flere ting. Den faktiske levetid for mange forbrugsgoder bliver kortere (17), mens det bliver stadig sværere (ofte helt bevidst) at reparere dem (18). Alternativer til den lineære økonomiske model for tag-lav-smid-væk-princippet (take-make-dispose), f.eks. modeller baseret på materialecirkularitet, service og deling, kan bidrage til at reducere det samlede materialeforbrug, men er stadig perifere og kan ofte ikke konkurrere med lineære løsninger på de nuværende betingelser (19). Rent faktisk sælges sekundære (genbrugte/omarbejdede/genanvendte) produkter ofte som et supplement til de primære (nye) produkter, hvilket medfører miljøpåvirkninger fra både den primære og den sekundære produktion (20). Derfor vil fremme af cirkularitet uden at fremme mere vidtrækkende systemiske ændringer af produktionen (navnlig produktdesign), forbruget og affaldsforebyggelsen kun løse en del af problemet. Forbrugerne bør sikres en reel »ret til reparation«. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Pris er en af de vigtigste afgørende faktorer og drivkræfter bag efterspørgsel (21), og så længe prisen på produkter og tjenesteydelser ikke i højere grad afspejler de reelle omkostninger, vil et generelt skift til bæredygtige forbrugsmønstre ikke være muligt. De økonomiske omkostninger ved de miljømæssige og sociale eksterne virkninger, der er forbundet med produktion og forbrug, bæres i dag som regel af skatteyderne og de kommende generationer, og således ikke af de virksomheder, der udbyder de pågældende produkter og tjenesteydelser. Produkter og tjenesteydelser, der tilbyder alternative løsninger med færre virkninger er stadig ofte dyrere og vanskeligere at få adgang til, selv om det er påvist, at mere bæredygtige forbrugervalg som økologiske produkter og Fair Trade-produkter medfører færre negative eksterne virkninger (22). |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | I mellemtiden er der stadig større fokus på regnskabsmetoder, hvor der tages hensyn til de reelle omkostninger, og der er udarbejdet mange undersøgelser, siden økonomen A.C. Pigou opfandt udtrykket »eksterne omkostninger« (23). I 2008 offentliggjorde Kommissionen en strategi for internalisering af eksterne omkostninger (24), hvormed beskatning, vejafgifter (eller brugerafgifter) og under visse omstændigheder emissionshandel udpeges som de vigtigste økonomiske instrumenter til internalisering af eksterne omkostninger. Den langsigtede tendens i EU er imidlertid, at indtægterne fra »miljøafgifter« målt som en andel af de samlede skatteindtægter er faldende (25). |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | En anden udfordring er den tolkning af konkurrencelovgivningen, der er fremherskende i øjeblikket, hvor man anlægger en meget snæver definition af forbrugervelfærd, som prioriterer lave salgspriser for forbrugeren frem for produkternes bæredygtighed, og hvordan de er produceret. I 2013 afgjorde den nederlandske konkurrencemyndighed (ACM) i sagen »Energy Agreement«, at en flerpartsenergiaftale for bæredygtig vækst mellem arbejdsgivere, fagforeninger, miljøorganisationer m.fl. med henblik på energibesparelser, fremme af energi fra vedvarende kilder og jobskabelse ikke var i tråd med kravene i konkurrencelovgivningen. I 2014 afgjorde ACM i sagen »Chicken of Tomorrow«, at en flerpartsaftale mellem flere interessenter om at forbedre kyllingers velfærd i form af mindre antibiotika og mere plads samt yderligere miljøforanstaltninger, begrænsede konkurrencen. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | I Kommissionens retningslinjer for artikel 101, stk. 3, hedder det, at artikel 101 har til formål at beskytte konkurrencen »for derigennem at fremme forbrugernes velfærd og sikre en effektiv ressourceallokering« uden nogen angivelse af, hvorvidt eller hvordan der skal tages hensyn til ikkeøkonomiske overvejelser. Mange operatører ønsker at intensivere deres bæredygtighedsprojekter, men investeringsomkostningerne er for høje til, at de selv kan afholde dem. De konkurrenceretlige retningslinjer bør give operatørerne større klarhed om, hvordan de skal samarbejde om bæredygtighed. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Det påvises i en nylig undersøgelse foretaget af Fairtrade Foundation, at uklare juridiske regler for et eventuelt samarbejde om lave producentpriser hæmmer fremskridt med hensyn til at samarbejde om at sikre lønninger og indkomster, man kan leve af, på tværs af forsyningskæder. I rapporten bemærkes det, at større klarhed fra konkurrencemyndighedernes side om, hvordan et konkurrenceforberedende samarbejde i spørgsmålet om lave producentpriser ville blive vurderet inden for konkurrenceretten, ville bidrage til at gøre betydelige fremskridt« (26). |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Den nuværende fragmentering af EU's politikker er en hindring for en sammenhængende tilgang til bæredygtigt forbrug. I forbindelse med gennemførelsen af EU's direktiv om offentlige indkøb (27) fra 2014 arbejder flere af Kommissionens generaldirektorater f.eks. uafhængigt af hinanden med at udarbejde vejledninger til de ordregivende myndigheder (håndbogen »Køb grønt« fra GD Miljø (28) og »Sociale hensyn ved indkøb« under ledelse af GD GROW (29) er ved at blive ajourført), mens Kommissionen har udarbejdet meddelelsen »Vejledning om innovationskøb« (30). Dette kan være særdeles forvirrende for de ordregivende myndigheder i EU, som ønsker at anlægge en integreret tilgang til bæredygtige indkøb som fastlagt i verdensmålene (verdensmål 12.3). |
| --- | --- |

3.12.

4.   Vision — Mod en omfattende EU-strategi for bæredygtigt forbrug

| 4.1. | Politikker vedrørende bæredygtighed i produktionsprocesser (f.eks. miljøvenligt design), produkter og tjenesteydelser samt håndtering af materialer, der bliver til affald, har længe været en hjørnesten i EU's politik, og der findes en forholdsvis veletableret politisk ramme. Men denne tilgang er ikke længere tilstrækkelig til at opnå de ændringer i det nødvendige omfang på den tid, der er til rådighed — man skal være mere opmærksom på forbrugets rolle i bestræbelserne på at sikre en bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EU's politikker vedrørende forbrug har hidtil været fokuseret på borgernes rolle som forbrugere og på anvendelsen af informationsbaserede politiske værktøjer i et forsøg på at påvirke forbrugernes adfærd. Vigtige eksempler er miljømærkning af produkter, bevidstgørelseskampagner og frivillige kriterier for grønne offentlige indkøb. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Disse politikværktøjer har haft en begrænset virkning på det ikke-bæredygtige forbrug. Der er faktisk ikke meget, der tyder på, at en forbedret information om produkternes miljøresultater som f.eks. miljømærkning fører til reelle ændringer i købsadfærd, og slet ikke i det nødvendige omfang. Dette skyldes forskellige boomerangeffekter, ubevidste rutiner og vaner (31). Vores valg som forbrugere (det være husholdninger, den private eller offentlige sektor) er i høj grad styret af pris og bekvemmelighed (32). Det er dog vigtigt at understrege, at ansvaret for disse valg i det nuværende system ikke ligger hos forbrugerne, men snarere hos producenterne (33). Det er den kapitalistiske logik og den ulige magtbalance i forsyningskæden, der fører til et »kapløb mod bunden«, hvor pris prioriteres over bæredygtighed. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Borgerne kan heller ikke rigtigt gøres ansvarlige for et mere bæredygtigt forbrug, så længe de fleste produkters og tjenesteydelsers reelle omkostninger forbliver skjulte, og både markedets og samfundets løftestænger stadig går ud på at tilskynde til et øget materialeforbrug. Den private og offentlige sektors ansvar for at råde bod på ikke-bæredygtigt forbrug skal i højere grad anerkendes, og værktøjer skal tilpasses for — på en afbalanceret og gennemsigtig måde — at sikre, at det sundere, mere bæredygtige og sikrere valg er det nemmeste og mere økonomisk overkommelige valg for borgerne. Kommissionen bør fortsat støtte civilsamfundsledede fælleseuropæiske kampagner for bæredygtigt forbrug og ikke blot fokusere på forbrugernes individuelle beslutninger. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EU's hidtidige politik skal også ses i lyset af den ulige ansvarsfordeling mellem EU og medlemsstaterne. De politiske værktøjer til regulering af efterspørgslen, såsom afgifter, hører i det store hele under medlemsstaternes kompetence. Alligevel spiller EU en central rolle med hensyn til at sikre, at Europa lever inden for Jordens begrænsninger, og har adskillige metoder til at gribe ind over for ikkebæredygtigt forbrug. Nogle medlemsstater ville også have nytte af at få yderligere vejledning (et værktøjssæt) fra EU. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Det er vigtigt at anlægge enkelte tilgange, f.eks. retfærdige eller cirkulære tilgange, men det er ikke tilstrækkeligt til at opnå bæredygtighed. Desuden er der en risiko for, at udformningen af ikke indbyrdes tilpassede politiske foranstaltninger for ikkebæredygtigt forbrug kan give uforudsete problemer i det lange løb. Der er behov for en omfattende og koordineret tilgang, der afspejler kompleksiteten af det her behandlede problem, og som leverer et sammenhængende bidrag fra forskellige politikområder lige fra forskning, innovation, sektor- og industripolitikker til uddannelse, velfærd, handel og beskæftigelse (34). Det er vigtigt, at en EU-strategi supplerer — og ikke hæmmer — lovgivningsmæssige indgreb, når der er behov for sådanne. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | En strategi på EU-plan for bæredygtigt forbrug bør skabe en ambitiøs ramme for medlemsstaternes og den private sektors håndtering af både husholdningernes og den offentlige sektors forbrug. Markederne vil ikke automatisk levere bæredygtige resultater. Der er behov for en strategi for at udstikke den lovgivningsmæssige ramme og den strategiske retning, der kan føre til ambitiøse og banebrydende initiativer for både produkter og tjenesteydelser (idet serviceøkonomien ikke nødvendigvis er bæredygtig). |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | En EU-strategi skal også være i tråd med de europæiske forbrugeres ønsker om, at EU gennemfører strukturelle ændringer og indfører ny infrastruktur for at give forbrugerne mulighed for at anlægge en mere bæredygtig levevis (35). |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | En hensyntagen til forbrugets rolle på EU-niveau kan også bidrage til at undgå boomerangeffekter og andre uforudsete virkninger af reviderede og/eller nye politikker og understøtte en langsigtet ændring af, hvordan vi opfatter begrebet tilstrækkelighed og forbrugets rolle med hensyn til at gennemføre 2030-dagsordenen. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | En EU-strategi for bæredygtigt forbrug bør omfatte mål for en absolut reduktion af det europæiske forbrugs materialefodaftryk. Mål på EU-niveau kan udstikke en retning og skabe dynamik og sammenhæng både for andre forvaltningsniveauer og for private og offentlige innovatorer med henblik på at bidrage til at sikre en velfærdsøkonomi (36). |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Desuden har retfærdighedsaspektet af ressourceforbrug afgørende betydning og er noget, der længe har været overset i EU's politik (37). En strategi for bæredygtigt forbrug skal være en menneskecentreret strategi, der sigter mod at gøre bæredygtige forbrugervalg tilgængelige til en overkommelig pris og tiltrækkende for alle. I strategien bør der lægges særlig vægt på virkningerne på sårbare befolkningsgrupper og lavindkomsthusholdninger. Sociale grupper med højt forbrug skal også medtages. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Arbejdstagere og landbrugere spiller en nøglerolle med hensyn til at fremme et bæredygtigt forbrug, eftersom de både er forbrugere i slutningen af kæden og producenter i begyndelsen af forsyningskæden. Det er derfor vigtigt, at politikker for bæredygtigt forbrug omfatter en afbalanceret tilgang til værdifordeling inden for og gennem hele værdikæden, såsom fremme af lønninger, man kan leve af, for arbejdstagere og en indkomst, man kan leve af, for landbrugere, både i EU og på den sydlige halvkugle, frem for udelukkende at sigte mod at opnå kortsigtede lave priser for forbrugerne. Arbejdstagere, fagforeninger, landbrugsorganisationer og civilsamfundsorganisationer kan også spille en central rolle med hensyn til at overvåge overholdelsen af bæredygtighedskriterier og menneskerettigheder i globale værdikæder. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | Detailhandelen kan også spille en vigtig rolle, når det gælder om at fremme et bæredygtigt forbrug, ved at skubbe forbrugerne i retning af sundere og mere bæredygtige valg. Inden for denne sektor er det især værd at lægge mærke til brugsforeninger som forretningsmodel på grund af deres særlige virksomhedsform, hvor antallet af forbrugermedlemmer er i centrum for forretningsstrukturen og den demokratiske forvaltningsstruktur. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | En EU-strategi bør omfatte initiativer til sikring af gennemsigtige og pålidelige informationsstrømme for at støtte et bæredygtigt forbrug, hvor man udnytter mulighederne ved nye og fremspirende digitale løsninger. Dette kan ligeledes være med til at understøtte virksomheder, der er villige til at innovere, men i øjeblikket mangler statistikker og data, der kan muliggøre en troværdig vurdering af de miljømæssige og sociale virkninger af det daglige forbrug. Især SMV'er, nystartede virksomheder og kooperativer, som er vigtige fornyere og pilotplatforme, står over for denne udfordring. EU spiller også en særlig vigtig rolle med hensyn til harmonisering af og kontrol med miljøanprisninger på det indre marked. Det store antal miljøanprisninger i dag med forskellige grader af dokumentation til at underbygge dem skaber forvirring og risikerer at udhule forbrugernes tillid til legitimiteten af disse anprisninger. Derfor glæder EØSU sig over Kommissionens ambition om i forbindelse med gennemførelsen af den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi at fremsætte et lovforslag om, at virksomheder skal dokumentere for deres miljøanprisninger. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | En strategi for bæredygtigt forbrug på EU-plan bør anerkende og fremme synergier med andre politikområder. F.eks. stammer 45 % af Europas samlede CO2-udledninger fra den måde, hvorpå vi fremstiller og anvender produkter samt fremstiller fødevarer (38). Fødevaresystemer kan være en kilde til genopretning og større modstandskraft, hvis fødevarerne dyrkes, forarbejdes og forbruges anderledes. Dette betyder efter alt at dømme, at kvæg skal have mere artsegnet foder, og at forbrugerne skal spise en mere afbalanceret kost bestående af mindre kød, hvilket medfører såvel klimatiske og sundhedsmæssige fordele (39). Forbrug og efterspørgsel spiller en central rolle for vores muligheder for at nedbringe drivhusgasemissionerne. Tilsvarende er den største udfordring for håndteringen af tab af biodiversitet og økosystemnedbrydning i EU vores livsstil, der går ud over Jordens begrænsninger (40). EØSU opfordrer desuden på ny til, at det anerkendes, at naturen har rettigheder, der skal sidestilles med privatpersoners og virksomheders rettigheder (41). |
| --- | --- |

4.15.

5.   Fra vision til gennemførelse — Handlemuligheder på EU- og medlemsstatsniveau

| 5.1. | I forbindelse med genopretningen efter covid-19 opfordrer EØSU Kommissionen, Europa-Parlamentet og medlemsstaterne til at arbejde tæt sammen med udvalget om at udvikle et omfattende og koordineret program med integrerede politikker, der kan hjælpe EU med at opnå en bedre genopretning og skabe forudsætningerne for en omfattende EU-strategi for bæredygtigt forbrug. Grønne genopretningsplaner bør kickstarte den nødvendige systemiske omstilling inden for mobilitet, ernæring, boliger, fritid, energisystemer og produktgrupper med stor indvirkning (42), idet der ses på virkningerne af EU's forbrug både i EU og på den sydlige halvkugle. De følgende forslag kan danne udgangspunkt for dette arbejde. |
| --- | --- |

5.1.

5.2.   
  Retlige eller reguleringsmæssige instrumenter

| 5.2.1. | Indførelse af produktstandarder (regulering) og produktforbud til fremme af bæredygtighed, dvs. produkters levetid. EØSU har været frontløber og slog allerede i sin udtalelse (43) fra 2013 om produkters levetid og forbrugeroplysning og senere også i andre udtalelser til lyd for et totalt forbud mod indbygget forældelse. Udvalget understregede dengang, at det ville være nyttigt at indføre en ordning, som sikrer en minimumslevetid for produkter. En nylig betænkning udarbejdet af EP's IMCO-Udvalg går i samme retning (44). I den forbindelse bør man ligeledes se på virkningerne af den voksende e-handel, f.eks. under covid-19-krisen. |
| --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.2. | Forbud mod illoyal handelspraksis, ikke alene i fødevareforsyningskæder, som indført med det nye direktiv mod illoyal handelspraksis i fødevareforsyningskæder (45), men også i andre sektorer såsom tekstilsektoren, hvor brugen af illoyal handelspraksis er vidt udbredt, og dette er blevet forstærket af covid-19-krisen (46). EØSU opfordrer til en afbalanceret gennemførelse af direktivet om forbud mod illoyal handelspraksis for at undgå at beskytte producenter af store mærker, der misbruger deres forhandlingsposition til at sikre sig store overskudsmarginer. |
| --- | --- |

5.2.2.

| 5.2.3. | Konkurrenceret. Give mulighed for kollektive forhandlinger mellem leverandører og købere om pris (og leveringsbetingelser) for basisvarer, navnlig i de grænseflader, hvor man finder de største forskelle i koncentrationsniveauerne for på hinanden følgende elementer i værdikæden (f.eks. fragmenterede leverandører vs. koncentrerede købere). I forbindelse med Kommissionens igangværende revision af retningslinjerne for horisontale aftaler bør der indføjes et afsnit om sektoraftaler om bæredygtighed efter samme model som i afsnittet om miljøaftaler i de tidligere retningslinjer fra 2001 (47), og de bør tilpasses den aktuelle sammenhæng, idet der også tages hensyn til den grønne aftale, Parisaftalen og verdensmål 12. |
| --- | --- |

5.2.3.

| 5.2.4. | Handelsregler. Gøre det muligt at håndhæve sociale klausuler og miljøklausuler i handelsaftaler, med sanktioner (som målrettede forhøjede toldsatser for strategiske sektorer med undtagelse af sektorer, hvor en indførelse af told kan føre til øget fattigdom i mindre udviklede lande) i tilfælde af manglende overholdelse. |
| --- | --- |

5.2.4.

| 5.2.5. | Virksomhedernes ansvar. En obligatorisk agtpågivenhedspligt for indkøbere gennem hele deres værdikæde (skaber en forpligtelse) til bæredygtige forsyningskæder som led i sikringen af virksomhedernes ansvar. I stedet for at anvende en »tjekliste« bør virksomhederne revidere deres indkøbspraksis som anbefalet af OECD (48) og være bundet af strammere regler om kontrol med lobbyvirksomhed. Der bør gribes ind over for grønvaskning. |
| --- | --- |

5.2.5.

| 5.2.6. | Obligatorisk brug af et standardværktøj til at spore og følge oplysninger vedrørende de operationer, der foretages gennem værdikæden — hvem, hvornår, hvor, på hvilke sociale og miljømæssige betingelser (giver de tekniske midler til at opfylde forpligtelsen). Civilsamfundet og fagforeningerne bør inddrages i udarbejdelsen og overvågningen af miljø- og arbejdsmarkedsstandarder. |
| --- | --- |

5.2.6.

5.3.   
  Økonomiske og finansielle instrumenter

| 5.3.1. | Flytning af beskatningen fra arbejde til ressourceforbrug. Den igangværende revision af momsforordningen bør udnyttes til at fastlægge klare kriterier for, hvordan medlemsstaterne kan indføre reducerede momssatser for bæredygtigt producerede produkter og for tjenesteydelser, der kan reducere de negative virkninger af forbrug som f.eks. reparations- og delingstjenester. Fremme af foranstaltninger til forebyggelse af skattemæssig konkurrence og af et »kapløb mod bunden« mellem medlemsstaterne samt af en mere retfærdig beskatning af de mest rentable sektorer og kapital. |
| --- | --- |

5.3.1.

| 5.3.2. | Forureneren betaler-princippet. Kommissionen er gået i gang med i højere grad at internalisere de eksterne virkninger, f.eks. ved at erkende, at vedvarende energi er ugunstigt stillet, så længe de eksterne omkostninger ved fossile ressourcer ikke afspejles fuldt ud i markedsprisen, eller ved at forsøge at gennemføre forureneren betaler-princippet i transportsektoren. Det må imidlertid erkendes, at disse tilgange ganske vist forener miljøhensyn med den økonomiske dimension af bæredygtighed, men de inkorporerer ikke den sociale dimension (49). |
| --- | --- |

5.3.2.

| 5.3.3. | Retfærdige og grønne offentlige indkøb. I verdensmål 12.7 nævnes betydningen af at udarbejde handlingsplaner for bæredygtige offentlige indkøb. Forskellige nationale foranstaltninger vedrørende FN's vejledende principper for menneskerettighedsplaner vedrører offentlige indkøb, og der findes adskillige eksempler på god praksis på nationalt plan. I Danmark er kantiner i offentlige institutioner f.eks. i høj grad gået over til at benytte økologiske råvarer, idet der samtidig tages hensyn til de budgetmæssige begrænsninger. ICLEI er i øjeblikket i færd med at fremme et initiativ, hvor der presses på for at få indført obligatoriske, progressive indkøb af bæredygtige fødevarer i alle europæiske skoler og børnehaver. I den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi meddelte Kommissionen, at offentlige indkøbere vil blive tilskyndet til at deltage i det kommende initiativ vedrørende offentlige indkøberes bidrag til klima og miljø (»Public Buyers for Climate and Environment«), der samler købere, som har forpligtet sig til at gennemføre grønnere offentlige indkøb. EØSU opfordrer Kommissionen til at medtage bredere bæredygtighedskriterier som f.eks. sociale hensyn og fair trade-hensyn. EØSU støtter desuden Kommissionens planer om at foreslå obligatoriske mindstekriterier og mål for grønne offentlige indkøb i sektorspecifik lovgivning og at indfase obligatoriske indberetninger for at overvåge indførelsen af grønne offentlige indkøb. |
| --- | --- |

5.3.3.

| 5.3.4. | Politikker for udviklingssamarbejde, der støtter mindre landbrugere, SMV'er og forbrugerkooperativer. |
| --- | --- |

5.3.4.

5.4.   
  Frivilligt eller informationsbaseret instrument

| 5.4.1. | Produktmærkning kan bidrage til at trække nogle virksomheders bæredygtighedsindsats opad, men mærkning må aldrig anvendes som en undskyldning for ikke at regulere uacceptabel adfærd og praksis. F.eks. er et af de alternativer, som Kommissionen overvejer som en opfølgning på meddelelsen om intensivering af EU's indsats for at beskytte og genoprette verdens skove, indførelse af en mærkning med »skovrydningsfri«. Dette kan dog føre til den opfattelse, at EU rent faktisk tillader produkter på EU-markedet, der ikke er skovvenlige, hvilket ville være særdeles forvirrende. EØSU opfordrer Kommissionen til at videreudvikle eksisterende mærker for fremragende miljøpræstationer, der dækker hele livscyklussen, såsom EU-miljømærket, og at udvide dem til også at omfatte den sociale dimension. Navnlig vil indførelsen af et klart mærkningssystem for produkters oprindelse og produktionsform gøre det lettere for forbrugerne at træffe valg (50). |
| --- | --- |

5.4.1.

| 5.4.2. | Bottom-up-initiativer og flerniveaustyring. En decentralisering af foranstaltningerne på lokalt plan gennem troværdige aktører, såsom byforvaltninger og -sammenslutninger, er en effektiv måde at udforme lokale foranstaltninger på, hvor man kommer tættere på borgerne og inddrager dem på en meningsfuld måde. Et stigende antal lokale myndigheder har seriøse bæredygtighedsstrategier, som Kommissionen tilskynder til gennem priser som den europæiske miljøhovedstad, »Green City Accord« og EU-byer for fair og etisk handel. Disse mønstre og tendenser vil sandsynligvis blive påvirket af de aktuelle reaktioner på covid-19-krisen. Pilottiltag i virkelige situationer kan være meget nyttige som grundlag for udformningen og gennemførelsen af EU's strategi for bæredygtigt forbrug og bør derfor understøttes. |
| --- | --- |

5.4.2.

| 5.4.3. | Reklame og markedsføring. Den rolle, som reklame og markedsføring spiller, bør også tages op med henblik på at flytte væk fra det særdeles forbrugsorienterede fokus til et fokus på produkternes holdbarhed og nye anvendelsesmuligheder, samtidig med at man undgår vildledende reklame. |
| --- | --- |

5.4.3.

| 5.4.4. | Uddannelse. Der bør fremsættes forslag om at indarbejde undervisning i bæredygtigt forbrug i skolernes læseplaner allerede fra en tidlig alder og at tilskynde til uddannelsesinitiativer i den private sektor (f.eks. initiativer, der fremmes af brugsforeninger) med det formål at fremme engagement og adfærdsændringer hos borgerne. |
| --- | --- |

5.4.4.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Producenterne i alle sektorer er ansvarlige, men den særlige situation, som landbrugerne befinder sig i, skal anerkendes.

1

(2)  EØSU's resolution om genopretning efter covid-19.

2

(3)  Eurostat, Sustainable development in the EU, 2020.

3

(4)  EUT C 106 af 31.3 2020, s. 1.

4

(5)  EUT C 47 af 11.2.2020, s. 30.

5

(6)  EEA SOER 2020.

6

(7)  EEA.

7

(8)  Global Footprint Network.

8

(9)  Vandermaesen, T. et al. (2019) EU overshoot day — Living beyond nature's limits. WWF.

9

(10)  SOER 2020.

10

(11)  Steffen, W. et al., 2015.

11

(12)  Kettunen, M., Gionfra, S. and Monteville, M. (2019). EU circular economy and trade, IEEP Bruxelles/London.

12

(13)  EEA.

13

(14)  Eurostat.

14

(15)  UNECE (2018).

15

(16)  Rijnhout L., Stoczkiewicz M., Bolger M. (2018). Necessities for a Resource Efficient Europe.

16

(17)  EEA (2018) Waste prevention in Europe.

17

(18)  EEB (2019) Cool products don't cost the earth.

18

(19)  OECD (2019).

19

(20)  Zink, T. and Geyer, R. (2017) »Circular Economy Rebound«Journal of Industrial Ecology, Vol. 21, nr. 3, s. 593-602.

20

Journal of Industrial Ecology,

(21)  Eurobarometer, food safety, juni 2019.

21

(22)  The external costs of banana production.

22

(23)  Pigou, A. C. (1920). The Economics of Welfare.

23

(24)  Kommissionens meddelelse om En strategi for indregning af de eksterne omkostninger i transportpriserne, KOM(2008) 435 enedelig.

24

(25)  Eurostat.

25

(26)  Competition Policy and Sustainability: A study of industry attitudes towards multi-stakeholder collaboration in the UK grocery sector –Fairtrade Foundation. London, UK; april 2019.

26

(27)  Direktiv 2014/24/EU.

27

(28)  EC Buying Green Handbook.

28

(29)  Kommissionen — Sociale hensyn ved indkøb.

29

(30)  Meddelelse fra Kommissionen — Vejledning om innovationskøb (2018).

30

(31)  Dvs. konkrete adfærdsændringer i modsætning til folks erklærede vilje til at ændre adfærd (forskning inden for sidstnævnte er blevet sammenfattet af LE Europa et al.(2018).

31

(32)  LE Europe, VVA Europe, Ipsos, ConPolicy and Trinomics (2018).

32

(33)  Jf. fodnote 1.

33

(34)  EEA.

34

(35)  BEUC (2020).

35

(36)  EUT C 106 af 31.3 2020, s. 1.

36

(37)  Rijnhout L., Stoczkiewicz M., Bolger M. (2018).

37

(38)  Ellen MacArthur Foundation (2019).

38

(39)  EUT C 190 af 5.6 2019, s. 9.

39

(40)  Gerritsen, E. and Underwood, E. (2019) What the Green Deal means for Europe's biodiversity,

40

Allen, B. and Charveriat, C. (2018) A meaty challenge. IEEP, Bruxelles.

(41)  EUT C 81 af 2.3 2018, s. 22.

41

(42)  IEEP & FEPS.

42

(43)  EUT C 67 af 6.3 2014, s. 23.

43

(44)  IMCO-betænkning.

44

(45)  EUT C 440 af 6.12 2018, s. 165.

45

(46)  Rapporter fra OECD, civilsamfundet og fagforeninger.

46

(47)  EFT C 3, 6.1.2001, s. 2

47

(48)  OECD Due Diligence Guidance for Responsible Supply Chains in the Garment and Footwear Sector.

48

(49)  EUT C 47 af 11.2.2020, s. 30.

49

(50)  EUT C 190 af 5.6.2019, s. 9.

50

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/60 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/60

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om en integreret tilgang til landdistrikter i EU med særlig vægt på sårbare regioner

(Initiativudtalelse)

(2020/C 429/09)

| Ordfører: | Josep PUXEU ROCAMORA |
| --- | --- |
| Medordfører: | Dilyana SLAVOVA |

Ordfører:

Josep PUXEU ROCAMORA

Medordfører:

Dilyana SLAVOVA

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 31.8.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 17.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 212/0/4 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

31.8.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

17.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

212/0/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EU's politikker bør fremme en harmonisk udvikling af Unionen som helhed med særlig fokus på landdistrikterne, industriområder under omstilling og områder med alvorlige og permanente ulemper såsom øer, bjergområder og de arktiske regioner. Der er tale om et horisontalt princip, som bør understøtte alle EU's tiltag, og som er fastsat i Europa 2020-strategien (1) og udarbejdet ud fra den overbevisning, at den nødvendige territoriale struktur er en forudsætning for en inklusiv økonomisk vækst. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU går fuldt ind for de ni mål foreslået af Kommissionen vedrørende den fælles landbrugspolitik 2021-2027, nemlig at sikre en bæredygtig landbrugsindkomst, øge konkurrenceevnen, skabe ligevægt i fødevareforsyningskæden, gribe ind over for klimaforandringer, beskytte miljøet, bevare landskaber og biodiversiteten, støtte generationsskiftet, understøtte dynamiske landdistrikter, beskytte fødevare- og sundhedskvaliteten. Den fælles landbrugspolitik skal ligeledes sikre, at landbrugsproduktionen opretholdes i sårbare områder. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU går fuldt ind for den europæiske grønne pagt til fremme af en effektiv anvendelse af ressourcerne, genopretning af biodiversiteten og begrænsning af forureningen. Af samme grund mener EØSU, at nedbrydelsen af miljøet har to lige skadelige konsekvenser: et alt for stort pres på luften, vandet og undergrunden på grund af koncentrationen af økonomisk aktivitet i byområder, og nedlæggelse af store landbrugsarealer, hvor bio- og landskabsdiversiteten går fuldstændig til grunde, når de ikke holdes ved lige og beriges ved hjælp af miljøvenlig forvaltning. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EU bør tilvejebringe en afgørende del af de nødvendige midler og kontrollere, at de anvendes i overensstemmelse med bedste tilgængelige praksis. Den fælles landbrugspolitik bør fungere i tæt samspil med regional- og samhørighedspolitikken for at skabe en afbalanceret territorial udvikling som en forudsætning for og et krav til enhver politisk beslutning med virkninger på det lokale plan. En helhedsstrategi for disse områder fordrer et større budget, og at institutionerne ikke arbejder isoleret, og koordinering, integration og afstemning af politikkerne er således af afgørende betydning. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Centraliseringen af de sociale og erhvervsmæssige udviklingsmuligheder i byerne får ofte de mest sårbare dele af befolkningen til at flytte mod landdistrikterne. EØSU anerkender territoriernes innovationspotentiale og behovet for at videreudvikle de lokale styrker, mindske forskellene i udvikling og fremme konkurrenceevnen. Det er dertil afgørende at opbygge økosystemer til støtte for innovation, der fremmer diversificeringen af økonomien og giver mulighed for at have territorier, der er levende, kreative, intelligente og lydhøre, samt gør det muligt at vælge leve- og arbejdssted på en værdig måde i både byområder og landdistrikter. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Den stigende forekomst af sygdomsudbrud er et ekstra argument til fordel for en mere afbalanceret territorial udvikling. Den hurtige smittefrekvens knyttet til den uundgåelige trængsel i transportmidlerne i byerne i myldretiden, som covid-19-pandemien på tragisk vis har tydeliggjort, bør føre til overvejelser på højeste plan om, hvad vi ønsker for vores samfund, og hvilke omlægninger vi skal foretage for at bevæge os i retning af disse nye mål. Landdistrikternes større modstandskraft bør i dette tilfælde anvendes som en inspirationskilde og ikke til at legitimere det utilstrækkelige udbud af sundhedsydelser, som de lider under. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Efter den voldsomme vækst i telearbejde, som nedlukningen har medført, åbner genopretningsplanerne efter covid for muligheden for at konsolidere et realistisk paradigmeskift, hvor ikkefysiske arbejdspladser med en høj merværdi flyttes ud i land- og bjergdistrikter. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Hvis EØSU ønsker at følge denne proces og vise et godt eksempel, bør udvalget systematisk anlægge en helhedsvision i alle sine fremtidige udtalelser om territorial-, by- og landdistriktspolitik. Man bør med dette for øje oprette en administrativ ad hoc-struktur sammensat af lige mange medlemmer fra sektionerne ECO og NAT. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Indledning

| 2.1. | Den økonomiske, sociale, miljømæssige og territoriale samhørighed udgør de vigtigste søjler i EU's opbygning. På trods af tidligere og aktuelle indsatser for at opnå territorial samhørighed og de resultater, der i denne sammenhæng gennem tiden er opnået, har de europæiske territorier i dag territoriale skævheder af forskellig grad og af meget forskellig art. For eksempel findes der mange og alvorlige skævheder, når det gælder indkomst, kommunikation, sundhed, adgang til tjenesteydelser osv. i landdistrikterne i Bulgarien, Rumænien, Spanien, Ungarn og Polen. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Det er en kendsgerning, at de europæiske territorier ikke udvikler sig ensartet. Områder kendetegnet ved økonomisk vækst, social samhørighed og miljømæssig bæredygtighed findes side om side med områder truet af stagnation, affolkning og ørkendannelse. Skævhederne ses ikke kun mellem regioner af typen NUTS-3 (2), de ses også mellem de forskellige dele af én og samme region. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Virkningerne af klimaændringer, de teknologiske, lovgivningsmæssige og institutionelle ændringer og naturkatastrofer, samt industrielle eller epidemiske katastrofer har særlige følger for landdistrikterne. Selvom ugunstigt stillede områder og overgangszoner udviste stor modstandskraft under den seneste finanskrise, er byerne tættest på at nå målene for beskæftigelse, uddannelse og fattigdomsreduktion som fastsat i Europa 2020-strategien. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Fjerntliggende land- og bjergdistrikter, fjerntliggende regioner, regioner i den yderste periferi og arktiske regioner er de mest sårbare. Disse områder er underlagt objektive begrænsninger såsom mangel på kritisk masse (demografisk eller økonomisk), vanskelig tilgængelighed osv. Over for dette vokser overbelastningen i byområder og presset på deres naturressourcer (luft, vand, undergrund). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Landbrugsmiljøernes betydning for EU som helhed er ikke kun kvantitativ (de rummer 55 % af befolkningen, producerer omkring 45 % af bruttoværditilvæksten og skaber 50 % af beskæftigelsen), men skal også findes i de enkelte landes kultur og identitet. Formålet med denne udtalelse er at skabe grundlag for en helhedstilgang, som gør det muligt at arbejde videre hen imod en mere afbalanceret territorial udvikling. |
| --- | --- |

2.5.

3.   Forslag til tiltag

| 3.1. | En territorial kontrakt mellem byerne og deres store opland er den bedste, hvis ikke den eneste måde at opnå en harmonisk økonomisk udvikling, som gør det muligt at undgå udfordringerne med overbelastning og affolkning. Selv om den første politiske tilskyndelse kommer fra de regionale myndigheder, skal beslutningerne tages nedefra med permanente deltagerbaserede strukturer, som inkluderer alle offentlige aktører, private aktører og aktører fra det organiserede civilsamfund, som findes i området. Et vigtigt aspekt til genopretning af asymmetrierne er samdesign og samimplementering. EØSU efterlyser finansiering til et pilotprogram til eksperimentering med løsninger, der er tilpasset de enkelte områders særlige forhold. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | For at kunne øve indflydelse i EU's landdistrikter med særlig fokus på de sårbare regioner skal der handles ud fra fem dimensioner:






  — | En stedbaseret dimension, der fremmer en afbalanceret udvikling, som strømliner bevægelserne mellem land- og bycentre i hvert territorium. |
| --- | --- | --- |

3.2.

—

En stedbaseret dimension, der fremmer en afbalanceret udvikling, som strømliner bevægelserne mellem land- og bycentre i hvert territorium.

| — | En økonomisk dimension, der fremmer decentraliseringen og diversificeringen for at fremme en genopretning af indkomstniveauerne. |
| --- | --- |

—

En økonomisk dimension, der fremmer decentraliseringen og diversificeringen for at fremme en genopretning af indkomstniveauerne.

| — | En social dimension, der sikrer adgangen til vigtige ydelser inden for uddannelse, sundhed, transport, kultur osv. |
| --- | --- |

—

En social dimension, der sikrer adgangen til vigtige ydelser inden for uddannelse, sundhed, transport, kultur osv.

| — | En miljødimension, der tager højde for agroøkologi (3), og som styrker forsvaret af biodiversiteten i EU. |
| --- | --- |

—

En miljødimension, der tager højde for agroøkologi (3), og som styrker forsvaret af biodiversiteten i EU.

| — | En institutionel dimension til opbygning af ledsageøkosystemer, som understøtter fremskridtene i de andre dimensioner. |
| --- | --- |

—

En institutionel dimension til opbygning af ledsageøkosystemer, som understøtter fremskridtene i de andre dimensioner.

| 3.3. | Det er nødvendigt at tage højde for risikostyring, usikkerhedsscenarier, udformning af beredskabsplaner, mekanismer til inddragelse af modstridende interesser samt skabelse af synergier mellem globale og lokale visioner. De er alle væsentlige mekanismer i udformningen og forvaltningen af en strategi, der tilstræber at mindske den territoriale sårbarhed. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | En fælles strategisk ramme sikrer en samordnet indsats fra de forskellige ESI-fonde (4). På regionalt og subregionalt plan kan integrerede territoriale investeringer med flere fonde tilpasse indsatsen til de enkelte områders særlige forhold og bygge videre på særlige lokale forhold for at udnytte synergier mellem forskellige sektorer såsom bevarelse af biodiversitet, arealanvendelse (især landbrug og skovbrug) og turisme. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Udvalget foreslår en større grad af fleksibilitet, når det gælder medlemsstaternes og regionernes politiske muligheder, så de kan tilpasse og målrette den pågældende politik efter deres specifikke behov og dermed også i forbindelse med udformning og gennemførelse af tiltag. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Det foreslås at anlægge en helhedsstrategi, hvor politikker og institutioner ikke fungerer isoleret, og hvor institutionel koordinering, integration og tilpasning er nøgleord. Til udformningen af strategier og tiltag bør man nødvendigvis overveje mulighederne under de nuværende institutionelle rammer. På globalt plan omfatter det 2030-dagsordenen og målene for bæredygtig udvikling, og på europæisk plan:






  — | den europæiske grønne pagt, som inkluderer en række strategier, der vil udgøre en reference for de kommende år, hvoraf nogle (»fra jord til bord«-strategien, biodiversitetsstrategien) vil have stor indvirkning på landdistrikterne |
| --- | --- | --- |

3.6.

—

den europæiske grønne pagt, som inkluderer en række strategier, der vil udgøre en reference for de kommende år, hvoraf nogle (»fra jord til bord«-strategien, biodiversitetsstrategien) vil have stor indvirkning på landdistrikterne

| — | den flerårige finansielle ramme for perioden 2021-2027 og EU-genopretningsinstrumentet, som vil fastsætte det disponible budget |
| --- | --- |

—

den flerårige finansielle ramme for perioden 2021-2027 og EU-genopretningsinstrumentet, som vil fastsætte det disponible budget

| — | EU's forpligtelse til at bevæge sig hen imod kulstofneutralitet i anden halvdel af det 21. århundrede |
| --- | --- |

—

EU's forpligtelse til at bevæge sig hen imod kulstofneutralitet i anden halvdel af det 21. århundrede

| — | den nye handlingsplan for cirkulær økonomi |
| --- | --- |

—

den nye handlingsplan for cirkulær økonomi

| — | intelligente specialiseringsstrategier, samhørighedspolitikken, det digitale indre marked osv. |
| --- | --- |

—

intelligente specialiseringsstrategier, samhørighedspolitikken, det digitale indre marked osv.

| 3.7. | Landdistrikterne er traditionelt »cirkulære« i brugen af ressourcer, men det bør ikke forhindre udviklingen af nye, mere økonomiske og miljømæssigt bæredygtige energimodeller og fremme af en cirkulær økonomi i landdistrikterne. EØSU støtter også korte forsyningskæder og flere udvekslinger mellem byer og landdistrikter. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Landbruget har gennem tiderne gjort det muligt at integrere sårbare personer, der har svært ved at finde arbejde, og som også har brug for indkvartering og individuel vejledning. I dag kan denne opgave udføres af sociale landbrugsbedrifter. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Digitaliseringsprocesserne muliggør nye job- og virksomhedsmuligheder. Forbedring af kommunikation i landdistrikterne bør knyttes til området og ikke afhænge af befolkningstallet. Man bør udnytte initiativer baseret på satellitteknologi og udviklingen af lokale netforbindelser, så de kan gennemføres i de fleste landdistrikter. På denne måde kan man anvende de nye teknologier de steder, hvor der udføres landbrugsaktiviteter. Digitalisering skaber muligheder for unge og vender tendensen til affolkning. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU anerkender EU's indsats for intelligente byer som et instrument til at muliggøre udveksling af innovative måder til skabelse af mere livlige, bæredygtige og attraktive landdistrikter og undersøge, hvordan regionaludviklingsplaner, EU's samhørighedspolitik og øvrige finansieringsinstrumenter kan udnyttes bedre. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EØSU anerkender den vigtige rolle, som lokale aktionsgrupper og deres netværk spiller for at fremme udviklingen af landdistrikter i hele EU, idet de skabes nye styringsmekanismer, økonomien i landdistrikterne diversificeres, landdistrikternes historiske og kulturelle arv bevares, og iværksætteriet fremmes. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Udviklingen af territorierne skal vurderes og overvåges, og i den forbindelse skal der opstilles indikatorer for hvert af de definerede områder, der gør det muligt at træffe fremtidsorienterede beslutninger. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | De forskellige politikker, der har relevans for territoriet, skal flugte med målsætningen om at kombinere steder med forskellige anvendelsesmuligheder, dog altid under hensyntagen til de tilstedeværende aktører, og skal gennemføres på et passende niveau, dvs. regioner under NUTS-3, for således at tage hensyn til særlige subregionale forhold. Følgende foranstaltninger kunne overvejes:






  — | Indgåelse af territoriale kontrakter, der forpligter til at definere offentlige og private forpligtelser og udvikle interinstitutionelle samarbejdsmekanismer. |
| --- | --- | --- |

3.13.

—

Indgåelse af territoriale kontrakter, der forpligter til at definere offentlige og private forpligtelser og udvikle interinstitutionelle samarbejdsmekanismer.

| — | Fastlæggelse af innovationspotentialer og fokus på lokale styrker. |
| --- | --- |

—

Fastlæggelse af innovationspotentialer og fokus på lokale styrker.

| — | Fremme af intelligente territorier ved at forsyne dem med et netbaseret arbejdssystem, der forbedrer den økonomiske og politiske effektivitet. |
| --- | --- |

—

Fremme af intelligente territorier ved at forsyne dem med et netbaseret arbejdssystem, der forbedrer den økonomiske og politiske effektivitet.

| — | Oprettelse af en katalysatorenhed, som samler de civilsamfundsorganisationer, der er aktive inden for territorial udvikling. |
| --- | --- |

—

Oprettelse af en katalysatorenhed, som samler de civilsamfundsorganisationer, der er aktive inden for territorial udvikling.

| — | Udvikling af tiltag til bekæmpelse af affolkning, som skaber en reel ændring af tendensen i mønstrene for territorial tilstedeværelse. |
| --- | --- |

—

Udvikling af tiltag til bekæmpelse af affolkning, som skaber en reel ændring af tendensen i mønstrene for territorial tilstedeværelse.

| — | Forbedring af livskvaliteten på områder, der er relevante for unge (uddannelse, fritid). |
| --- | --- |

—

Forbedring af livskvaliteten på områder, der er relevante for unge (uddannelse, fritid).

| 3.14. | At vende den aktuelle demografiske tendens kræver, at de unge i landdistrikterne træffer en individuel beslutning om ikke at flytte til byen. Den vigtigste, men ikke den eneste, faktor for at tage en sådan beslutning, er muligheden for et anstændigt betalt job med fremtidsudsigter. Et attraktivt og interessant billede af unges liv i landdistrikterne, formidlet gennem medier og audiovisuelle produktioner med offentlig støtte, ville hjælpe til at konsolidere den legitime stolthed, de føler for deres oprindelsessted. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | Ovennævnte gælder især for kvinder. De enorme bidrag, som kvinderne i landdistrikterne yder til landbrugs- og ikkelandbrugsøkonomisk aktivitet, skal anerkendes og værdsættes for det første gennem fuldstændig ligeløn og evt. gennem adgang til fælles ejerskab af gårde. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | Alle typer virksomheder er repræsenteret i landdistrikterne, selv om forarbejdning af landbrugsprodukter skiller sig ud. Når de nødvendige infrastrukturer for telekommunikation, transport, energi osv. er let tilgængelige, er landdistrikterne ofte den mest omkostningseffektive løsning, når placeringen af nye virksomhedsprojekter skal vælges. Passende skattelettelser kan være tungen på vægtskålen. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | I de fleste landsbyer er den største virksomhed landbrugskooperativet, der, ud over den direkte produktive aktivitet, kan have lager- eller kreditafdelinger. På grund af deres sociale karakter bør en differentieret skattebehandling altid opretholdes til fordel for kooperativerne, og de bør støttes på forskellig vis af de offentlige myndigheder. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | Landbruget er ofte hjørnestenen i den lokale økonomi, der muliggør udviklingen af andre sektorer såsom landbrugsfødevareindustrien og turismen. Nedlæggelse af landbrugsarealer resulterer derimod i tab af landskaber og miljøtjenester, der står for aktiv arealforvaltning. Landbrugs- og skovbrugsaktiviteter bidrager til at fastholde befolkningen, bekæmper erosion, reducerer hyppigheden og omfanget af brande og forhindrer ørkendannelse. Det er afgørende, at den fælles landbrugspolitik sikrer, at landbrugsproduktionen opretholdes i sårbare områder. |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | I bjergområder giver ekstensivt husdyrbrug mulighed for at udnytte marginale jorder uden agronomisk værdi. Velforvaltet husdyrhold på græs giver mange fordele, både miljømæssige (øget biodiversitet), kulturelle (bevarelse af materiel og immateriel kulturarv) og landskabsmæssige (åbning af steder for turisme). Det forhindrer også naturfarer som skovbrande, jordskred og oversvømmelser. Kvægproduktionen i bjergområder trues dog i stigende grad af det yderst lave afkast af mælke- og kødprodukter og gør specifikke støtteforanstaltninger absolut nødvendige. Genindsættelsen af store rovdyr (ulve og bjørne) øger produktionsomkostningerne yderligere. Sameksistens er kun mulig under visse omstændigheder, efter nøje overvejelser og med tilstrækkelig og umiddelbart tilgængelig kompensation. |
| --- | --- |

3.19.

4.   Opfølgning og evaluering

| 4.1. | Der bør udarbejdes en detaljeret vejledning om de tiltag, der skal gennemføres. De territoriale kontrakter skal fastlægge konkrete, håndgribelige og kontrollerbare mål samt den forventede tidshorisont for gennemførelsen. Man bør nøje overvåge den positive udvikling af visse kritiske indikatorer, som her er angivet på en ikkeudtømmende liste: |
| --- | --- |

4.1.

| 4.1.1. | I forbindelse med befolkningsdynamik:






  — | En kvalitativ og kvantitativ kategorisering af emigrations- og immigrationsbevægelser. |
| --- | --- | --- |

4.1.1.

—

En kvalitativ og kvantitativ kategorisering af emigrations- og immigrationsbevægelser.

| — | Kategorisering af befolkningspyramiden på forskellige territoriale niveauer. |
| --- | --- |

—

Kategorisering af befolkningspyramiden på forskellige territoriale niveauer.

| 4.1.2. | I forbindelse med livskvalitet:






  — | Adgang til fødevarer: fastholdelse og udvikling af lokale butikker og effektive distributionskanaler for at sikre, at alle borgere har permanent adgang til fødevarer af høj kvalitet, og undgå såkaldte »fødevareørkener«. |
| --- | --- | --- |

4.1.2.

—

Adgang til fødevarer: fastholdelse og udvikling af lokale butikker og effektive distributionskanaler for at sikre, at alle borgere har permanent adgang til fødevarer af høj kvalitet, og undgå såkaldte »fødevareørkener«.

| — | Adgang til finansiering: udvidelse af bankinstitutioners og -filialers åbningstider og adgang til pengeautomater. |
| --- | --- |

—

Adgang til finansiering: udvidelse af bankinstitutioners og -filialers åbningstider og adgang til pengeautomater.

| — | Adgang til uddannelse: mindskelse af transporttider til de nærmeste grundskoler og gymnasier. |
| --- | --- |

—

Adgang til uddannelse: mindskelse af transporttider til de nærmeste grundskoler og gymnasier.

| — | Adgang til sundhed: mindskelse af transporttider til nærmeste skadestue og hospital. |
| --- | --- |

—

Adgang til sundhed: mindskelse af transporttider til nærmeste skadestue og hospital.

| — | Anvendelse af webbaseret teknologi til hjemmekonsultationer og sundhedspleje. |
| --- | --- |

—

Anvendelse af webbaseret teknologi til hjemmekonsultationer og sundhedspleje.

| — | Forbedret adgang til kommunikation: telefoni, bredbånd. |
| --- | --- |

—

Forbedret adgang til kommunikation: telefoni, bredbånd.

| — | Bevarelse af den historiske arv og naturarven (beskyttede områder) og bedre adgang til kultur. |
| --- | --- |

—

Bevarelse af den historiske arv og naturarven (beskyttede områder) og bedre adgang til kultur.

| 4.1.3. | I forbindelse med budgetmidler:






  — | Større budgetbevillinger til lokale instanser: euro pr. indbygger, euro pr. kvadratkilometer. |
| --- | --- | --- |

4.1.3.

—

Større budgetbevillinger til lokale instanser: euro pr. indbygger, euro pr. kvadratkilometer.

| — | Større budgetbevillinger til private og offentlige partnerskaber og i givet fald til formidlende myndigheder. |
| --- | --- |

—

Større budgetbevillinger til private og offentlige partnerskaber og i givet fald til formidlende myndigheder.

| — | Krydsoverensstemmelse af støtte til fordel for samfundet. |
| --- | --- |

—

Krydsoverensstemmelse af støtte til fordel for samfundet.

| 4.1.4. | I forbindelse med indkomst:






  — | Gradvis reduktion af forskellen mellem landdistrikter og byer, ikke kun i forhold til de samlede indkomster, men også i forhold til indkomst pr. arbejdet time. |
| --- | --- | --- |

4.1.4.

—

Gradvis reduktion af forskellen mellem landdistrikter og byer, ikke kun i forhold til de samlede indkomster, men også i forhold til indkomst pr. arbejdet time.

| — | Indlemmelse af køns- og aldersperspektivet. |
| --- | --- |

—

Indlemmelse af køns- og aldersperspektivet.

| 4.1.5. | I forbindelse med beskæftigelse:






  — | Nedbringelse af arbejdsløsheden, især blandt unge. |
| --- | --- | --- |

4.1.5.

—

Nedbringelse af arbejdsløsheden, især blandt unge.

| — | Stigning i beskæftigelsesfrekvensen, især blandt kvinder. |
| --- | --- |

—

Stigning i beskæftigelsesfrekvensen, især blandt kvinder.

| — | Midler til incitamenter til jobskabelse i kommuner med lav befolkningstæthed. |
| --- | --- |

—

Midler til incitamenter til jobskabelse i kommuner med lav befolkningstæthed.

| — | Skabelse af job med fleksible eller alternative arbejdstider. |
| --- | --- |

—

Skabelse af job med fleksible eller alternative arbejdstider.

| — | Skabelse af job, der fremmer social inklusion. |
| --- | --- |

—

Skabelse af job, der fremmer social inklusion.

| 4.1.6. | Vedrørende offentlig beskæftigelse:






  — | Bevarelse på hele territoriet af sundhedsydelser, uddannelse, offentlig orden, adgang til domstolsprøvelse osv. og udvidelse heraf ved hjælp af mobile tjenester. |
| --- | --- | --- |

4.1.6.

—

Bevarelse på hele territoriet af sundhedsydelser, uddannelse, offentlig orden, adgang til domstolsprøvelse osv. og udvidelse heraf ved hjælp af mobile tjenester.

| — | Territorial decentralisering af offentlige organer, myndigheder og job. |
| --- | --- |

—

Territorial decentralisering af offentlige organer, myndigheder og job.

| — | Tilskyndelse til, at offentligt ansatte slår sig ned med deres familier dér, hvor de arbejder, for at mindske den daglige transport. |
| --- | --- |

—

Tilskyndelse til, at offentligt ansatte slår sig ned med deres familier dér, hvor de arbejder, for at mindske den daglige transport.

| 4.1.7. | I forbindelse med offentlige investeringer:






  — | Stigning i den samlede offentlige investering pr. indbygger og pr. kvadratkilometer. |
| --- | --- | --- |

4.1.7.

—

Stigning i den samlede offentlige investering pr. indbygger og pr. kvadratkilometer.

| — | Effektivt forbedring af transportinfrastrukturer: gennemsnitlig afstand fra befolkningsklynger til motorvejstil- og -frakørsler og til jernbanestationer. |
| --- | --- |

—

Effektivt forbedring af transportinfrastrukturer: gennemsnitlig afstand fra befolkningsklynger til motorvejstil- og -frakørsler og til jernbanestationer.

| — | Øget brug af tog og intermodale strategier. |
| --- | --- |

—

Øget brug af tog og intermodale strategier.

| 4.1.8. | I forbindelse med private investeringer:






  — | Stigning i den samlede private investering pr. indbygger og pr. kvadratkilometer. |
| --- | --- | --- |

4.1.8.

—

Stigning i den samlede private investering pr. indbygger og pr. kvadratkilometer.

| — | Skattelettelser eller andre incitamenter til investering i kommuner med lav befolkningstæthed. |
| --- | --- |

—

Skattelettelser eller andre incitamenter til investering i kommuner med lav befolkningstæthed.

| — | Skattelettelser for levering af persontransporttjenester i landdistrikter. |
| --- | --- |

—

Skattelettelser for levering af persontransporttjenester i landdistrikter.

Bruxelles, den 17. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  KOM(2010) 2020 endelig.

1

(2)  Fra fransk nomenclature des unités territoriales statistiques, nomenklaturen for statistiske territoriale enheder.

2

nomenclature des unités territoriales statistiques

(3)  »EØSU mener, at agroøkologien er det pejlemærke, som det europæiske landbrug bør have for øje, idet landbrugets udvikling i sagens natur er afhængig af, at naturressourcerne bevares« (EUT C 353 af 18.10.2019, s. 65).

3

(4)  Europæiske struktur- og investeringsfonde.

4

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/66 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/66

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om EU-handelspolitikkens forenelighed med den europæiske grønne pagt

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/10)

| Ordfører: | John BRYAN |
| --- | --- |

Ordfører:

John BRYAN

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 8.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/1/3 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

8.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/1/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over den europæiske grønne pagt, navnlig fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien, som er ambitiøse, vil få stor betydning for EU's landbrug og fødevaresektor og vil spille en central rolle i fremtidige handelsaftaler. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU er overbevist om, at EU skal reagere på covid-19-krisen ved hurtigt at gennemføre den europæiske genopretningsplan for at få EU's økonomi helt op at køre igen så hurtigt som muligt under hensyntagen til sundheds- og miljørisiciene. Den grønne pagt bør være en integreret del af genopretningen. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Eftersom verdens økonomi står over for en hidtil uset udfordring med recession som følge af covid-19-krisen, har fair og regelbaserede lige vilkår i handelen aldrig været mere vigtige som drivkraft for den økonomiske genopretning. Et velfungerende og åbent indre marked i EU samt international handel er af afgørende betydning. Ifølge EØSU må EU ikke tillade, at handelspolitikken ender i en defensiv position. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | De grundlæggende erfaringer, som EU skal tage med sig fra covid-19-krisen, er bl.a.:






  1) | at One Health-konceptet og fødevaresikkerheden og fødevaresuveræniteten spiller en afgørende rolle for Europa |
| --- | --- | --- |

1.4.

1)

at One Health-konceptet og fødevaresikkerheden og fødevaresuveræniteten spiller en afgørende rolle for Europa

| 2) | at der er behov for en stærk fælles landbrugspolitik og en bæredygtig og modstandsdygtig forsyningskæde for fødevarer og vigtige sundhedsrelaterede produkter |
| --- | --- |

2)

at der er behov for en stærk fælles landbrugspolitik og en bæredygtig og modstandsdygtig forsyningskæde for fødevarer og vigtige sundhedsrelaterede produkter

| 3) | at der er behov for, at EU har et stærkt og velfinansieret budget for egne indtægter til håndtering af kriser |
| --- | --- |

3)

at der er behov for, at EU har et stærkt og velfinansieret budget for egne indtægter til håndtering af kriser

| 4) | at handel og beskyttelse af EU's indre marked er vigtigt for at forhindre en renationalisering og en gentagelse af en udvikling som brexit. |
| --- | --- |

4)

at handel og beskyttelse af EU's indre marked er vigtigt for at forhindre en renationalisering og en gentagelse af en udvikling som brexit.

| 1.5. | EØSU anmoder om, at indvirkningen af fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt på EU's handelsaftaler og landbrugs- og landbrugsfødevaresektor vurderes fuldt ud med en detaljeret konsekvensanalyse. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Det er alment anerkendt, at handelen med landbrugsprodukter spiller en central rolle med hensyn til at opfylde de fleste, om ikke alle, verdensmålene for bæredygtig udvikling, og at WTO spiller en vigtig rolle med henblik på at nå disse mål, og at dette ville være langt vanskeligere uden en effektiv multilateral handelsmekanisme. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU foreslår, at alle fremtidige EU-handelsaftaler medtager fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt som globale standarder for bæredygtighed, idet det anerkendes, at medtagelse og gennemførelse af verdensmålene for bæredygtig udvikling og højere standarder i multilaterale handelsaftaler er ekstremt udfordrende. Der lader til at være mulighed for større fremskridt med hensyn til verdensmålene og vigtige miljømæssige og sociale standarder i bilaterale handelsaftaler på kort sigt. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EU er nødt til at sikre, at handelsaftalerne ikke eksternaliserer problemet og øger skovrydningen i andre lande. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU finder det afgørende, at EU's landbrugs- og landbrugsfødevaresektors levedygtighed og konkurrenceevne ikke udhules af højere omkostninger og standarder på grund af fra jord til bord- og biodiversitetsstrategierne under den grønne pagt, som konkurrenterne ikke er villige til at vedtage og gennemføre. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU mener, at der er behov for en meget større sammenhæng og koordinering mellem og på tværs af EU-politikker såsom fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt, den fælles landbrugspolitik og handels- og socialpolitikken. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Landbrug, i overensstemmelse med EU's familielandbrugsmodel, spiller en afgørende rolle i forbindelse med gennemførelsen af fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt, og det er vigtigt, at der er et passende budget for den fælles landbrugspolitik til dækningen af de ekstra krav til landbrugerne. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Hvad angår omlægning af landbrugsjord til økologisk produktion, skal konsekvenserne af det deraf følgende fald i produktionen vurderes. Forskningen skal intensiveres for at definere begrebet »økologisk« bedre og vurdere det økologiske landbrugs faktiske nettobidrag til den globale bæredygtighed, herunder biodiversiteten. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | Alle EU's handelsaftaler skal overholde EU's SPS-bestemmelser og efterleve forsigtighedsprincippet. |
| --- | --- |

1.13.

2.   Baggrund

Den europæiske grønne pagt

| 2.1. | Den europæiske grønne pagt (1) er en ambitiøs meddelelse og forpligtelse til at tackle de klima- og miljømæssige udfordringer. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den grønne pagt er en ny vækststrategi, der sigter mod at omdanne EU til et retfærdigt og velstående samfund, med en moderne, ressourceeffektiv og konkurrencedygtig økonomi, hvor der senest i 2050 ikke længere er nogen nettoemissioner af drivhusgasser, og hvor den økonomiske vækst er afkoblet fra ressourceanvendelsen. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Den grønne pagt har til formål at beskytte, bevare og øge EU's naturkapital og beskytte borgernes sundhed og trivsel mod miljørelaterede trusler og konsekvenser. Denne omstilling skal være retfærdig og inklusiv. Mennesket skal være i centrum, og der skal sættes fokus på regionerne, industrierne og arbejdstagerne. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Kommissionen har sagt, at den grønne pagt er en integreret del af Kommissionens strategi for handelspolitikken til gennemførelse af FN's 2030-dagsorden og målene for bæredygtig udvikling (2). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | De vigtigste mål i den europæiske grønne pagt er vist i figuren (3) nedenfor: |
| --- | --- |

2.5.

Image 1

Fra jord til bord-strategi og biodiversitetsstrategi

| 2.6. | Inden for rammerne af den grønne pagt er formålet med fra jord til bord-strategien (4) at gøre EU's fødevaresystem til en global standard for bæredygtighed. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EU's biodiversitetsstrategi (5) har til formål at vende biodiversitetstabet og genoprette naturen. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Nogle af de primære formål med fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien er følgende:






  — | Reduktion af anvendelsen af kemiske pesticider med 50 % inden 2030 |
| --- | --- | --- |

2.8.

—

Reduktion af anvendelsen af kemiske pesticider med 50 % inden 2030

| — | Reduktion af tabet af næringsstoffer med 50 % og anvendelsen af gødning med 20 % inden 2030 |
| --- | --- |

—

Reduktion af tabet af næringsstoffer med 50 % og anvendelsen af gødning med 20 % inden 2030

| — | Reduktion af salget af antimikrobielle stoffer til opdrættede dyr med 50 % inden 2030 |
| --- | --- |

—

Reduktion af salget af antimikrobielle stoffer til opdrættede dyr med 50 % inden 2030

| — | Revision og forbedring af lovgivningen om dyrevelfærd på grundlag af videnskabelig dokumentation |
| --- | --- |

—

Revision og forbedring af lovgivningen om dyrevelfærd på grundlag af videnskabelig dokumentation

| — | Udvidelse af økologisk landbrug til 25 % af EU's landområde inden 2030 |
| --- | --- |

—

Udvidelse af økologisk landbrug til 25 % af EU's landområde inden 2030

| — | Tydeliggørelse af konkurrencereglerne for fælles initiativer for at styrke landbrugernes position i forsyningskæden |
| --- | --- |

—

Tydeliggørelse af konkurrencereglerne for fælles initiativer for at styrke landbrugernes position i forsyningskæden

| — | Udvikling af en grøn model, der belønner landbrugerne for kulstofbinding gennem den fælles landbrugspolitik eller markedet |
| --- | --- |

—

Udvikling af en grøn model, der belønner landbrugerne for kulstofbinding gennem den fælles landbrugspolitik eller markedet

| — | Plantning af 3 mia. træer inden 2030 |
| --- | --- |

—

Plantning af 3 mia. træer inden 2030

| — | Standsning af faldet i bestøvere |
| --- | --- |

—

Standsning af faldet i bestøvere

| — | Genopretning af 25 000 km af EU's floder til en fritflydende tilstand |
| --- | --- |

—

Genopretning af 25 000 km af EU's floder til en fritflydende tilstand

| — | Beskyttelse af 30 % af EU's land- og havområder |
| --- | --- |

—

Beskyttelse af 30 % af EU's land- og havområder

| — | Stimulering af bæredygtigt fødevareforbrug og fremme af sunde fødevarer til overkommelige priser for alle. |
| --- | --- |

—

Stimulering af bæredygtigt fødevareforbrug og fremme af sunde fødevarer til overkommelige priser for alle.

| 2.9. | Sammenfattende har strategierne til formål at sikre bæredygtige fødevarer til overkommelige priser for europæerne, håndtere klimaforandringerne, beskytte miljøet og bevare biodiversiteten. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | EØSU bifalder fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt og de fastlagte mål (6). |
| --- | --- |

2.10.

EU's handelspolitik

| 2.11. | I opgavebeskrivelsen fra formanden for Kommissionen til kommissæren for handel, Phil Hogan, i december 2019 er lige konkurrencevilkår for alle det centrale budskab med hensyn til EU's handelspolitik og Europas plads i hjertet af det regelbaserede multilaterale system (7). Formanden fastsætter, at kommissæren for handel skal sikre opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling og sørge for, at alle nye handelsaftaler indeholder et særligt kapitel om bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | EU vil støtte den globale omstilling til bæredygtige landbrugsfødevaresystemer i overensstemmelse med målene i fra jord til bord-strategien og målene for bæredygtig udvikling. Gennem sine eksterne politikker, herunder handelspolitikken, vil EU — med alle sine partnere i både bilaterale, regionale og multilaterale fora — arbejde for udvikling af grønne alliancer for bæredygtige fødevaresystemer. EU vil sikre fuldstændig gennemførelse og håndhævelse af bestemmelserne om handel og bæredygtig udvikling i alle handelsaftaler, bl.a. via EU's øverste ansvarlige for håndhævelse af handelsaftaler. |
| --- | --- |

2.12.

3.   Diskussionsemner

Betydningen og værdien af handel

| 3.1. | EU er verdens største økonomi med et BNP pr. indbygger på 25 000 EUR for de 450 mio. forbrugere (8). Det er verdens største handelsblok. EU er den største handelspartner for 80 lande. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Handel og investeringer er helt afgørende for EU. I meddelelsen »Handel for alle« blev det fremhævet, at over 36 mio. job i EU, et ud af syv job, er afhængige af eksport uden for EU, og at 90 % af den globale økonomiske vækst over de næste 15 år forventes at blive skabt uden for Europa. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Intern og ekstern handel på EU's indre marked, som gennemføres under en fri, retfærdig og regelbaseret politik på verdensmarkedet, er yderst vigtigt for EU og de 450 mio. borgere (9). EU's handel med varer med resten af verden udgjorde 3 936 mia. EUR i 2018. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Statistikker for EU's handel med landbrugsfødevarer (10) viser, at 2019 var et rekordår. Eksportværdien af landbrugsfødevareprodukter udgjorde i alt 151,2 mia. EUR, mens importen beløb sig til 119,3 mia. EUR, hvilket bragte den samlede værdi af handelen for året op på 270,5 mia. EUR. Handelsoverskuddet voksede med 10,9 mia. EUR i forhold til 2018 og nåede op på et hidtil uset niveau på 31,9 mia. EUR. Fødevareindustrien spiller en afgørende rolle inden for handel og eksport. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU har tidligere fremhævet landbrugshandelens betydning for den fremtidige udvikling af landbruget i EU i lyset af den globale fødevaresikkerhed (11). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU har vedtaget en udtalelse om Landbrugets rolle i multilaterale, bilaterale og regionale handelsforhandlinger i lyset af WTO-ministermødet i Nairobi (12). Udtalelsen påpeger, at WTO er og bliver et levedygtigt og effektivt forum for handelsforhandlinger, navnlig på landbrugsområdet. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Det faktum, at WTO ikke har været i stand til at fremme multilateral handel, og krisen i tvistbilæggelsesmekanismen udgør alvorlige trusler mod multilateralisme og regelbaseret handel. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Dette bør dog ikke mindske den rolle, som et velfungerende WTO spiller i forbindelse med global handel, og vigtigheden af et regelbaseret multilateralt system, der fremmes af EU. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | I udtalelsen om reform af WTO giver EØSU udtryk for, at der med henblik på tilpasning til udviklingen i verdenshandelen bør gennemføres hastereformer så hurtigt som muligt, navnlig for driften af tvistbilæggelsesinstansens appelorgan, men også at WTO-medlemmerne bør foretage mere ambitiøse og systemiske ændringer. Disse forslag, der støttes af EØSU, dækker primært tre områder: arbejdsmarkedsmæssige standarder og anstændigt arbejde, målsætninger vedrørende klimaforandringerne og opfyldelse af FN's 2030-mål for bæredygtig udvikling (13). |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Ifølge EØSU må EU ikke tillade, at handelspolitikken ender i en defensiv position. Betydningen og værdien af handel har aldrig været mere afgørende, end den er i forbindelse med covid-19-krisen og bestræbelserne for økonomisk genopretning i hele EU og verden. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EØSU mener, at EU skal vedtage en ambitiøs tilgang med henblik på at fremme og lette den økonomiske genopretning gennem den grønne pagt og den europæiske genopretningsplan. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Den grønne pagt skal afbalancere opretholdelsen af stærk handel med beskyttelsen af arbejdspladser og miljøet og samtidig opretholde Europas konkurrenceevne. Ligeledes må strategien ikke medføre konkurrencefordele for import fra lande uden for EU til EU markedet, herunder økologiske varer fra tredjelande, der importeres til EU, som skal fremstilles i overensstemmelse med de samme EU-bestemmelser, som gælder for producenter i EU (14). Det vil være nødvendigt at indføre et EU-certificeringssystem for sporbarhed og økologisk kvalitet og at mærke produkter produceret i EU som »Økologisk fremstillet i EU« og produkter fra tredjelande som »Økologisk fremstillet uden for EU« i en læsevenlig skriftstørrelse. Der vil også være behov for et uafhængigt og dynamisk akkrediteringssystem på EU-niveau, hvilket i øjeblikket varetages af ét enkelt nationalt akkrediteringsorgan, der fungerer under offentlig myndighed, til specifikt at behandle spørgsmål i forbindelse med akkreditering af kontrolorganer og forebyggelse af svindel med økologiske varer, hvad angår handel og aktiviteter i den økologiske sektor. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Det er afgørende, at EU's indre marked er effektivt og fungerer korrekt. EØSU er af den stærke overbevisning, at der ikke må ske nogen renationalisering af EU-markederne. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | EØSU anerkender vigtigheden og værdien af regelbaseret handel, der opererer på lige vilkår, og det store bidrag, som den vil yde til den økonomiske genopretning efter covid-19. |
| --- | --- |

3.14.

Handel og bæredygtig udvikling

| 3.15. | Bæredygtig udvikling betyder, at man opfylder nutidens behov, samtidig med at man sikrer, at fremtidige generationer kan få opfyldt deres behov. FN's 2030-dagsorden fastsætter 17 primære mål for bæredygtig udvikling og 169 tilknyttede mål. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | Fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien går langt videre end målene for bæredygtig udvikling og fastsætter et helt nyt sæt kriterier med et mål om at skabe »en ny global standard for bæredygtighed«. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | EU-retten kræver, at alle relevante EU-politikker, herunder handels- og konkurrencepolitikken, skal fremme en bæredygtig udvikling. EU's handelspolitik sigter mod at sikre, at den økonomiske udvikling går hånd i hånd med social retfærdighed, respekt for menneskerettighederne, høje arbejdsmarkedsmæssige standarder og høje miljøstandarder, samtidig med at EU's plantesundhedsbestemmelser opretholdes og forsigtighedsprincippet overholdes. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | EØSU har i årenes løb udarbejdet adskillige udtalelser om forskellige aspekter af handelen og den bæredygtige udvikling, herunder udtalelser om kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling i EU's frihandelsaftaler (15) og den centrale rolle, som handel og investering spiller med hensyn til at opfylde og gennemføre målene for bæredygtig udvikling (16). |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | I sin tidligere udtalelse opfordrer EØSU Kommissionen til at være mere ambitiøs med hensyn til at styrke en effektiv håndhævelse af forpligtelserne i kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling, og fremhæver, at tilgangen til kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling er for snæver, for så vidt angår forbrugernes interesser. EØSU fremhæver endvidere spørgsmålene om finansiering og ressourcer i forbindelse med driften af interne rådgivende grupper og brugen af sanktioner. |
| --- | --- |

3.19.

| 3.20. | I sidstnævnte udtalelse giver EØSU udtryk for sin overbevisning om, at målene for bæredygtig udvikling i kombination med Parisaftalen vil ændre den globale dagsorden for handel på grundlæggende vis, især hvad angår handel med industrivarer og landbrugsprodukter. EØSU bemærker dog, at målene for bæredygtig udvikling ikke er juridisk bindende, og at der mangler en tvistbilæggelsesordning. I udtalelsen understreges det, at ansvarlig forretningsskik spiller en central rolle for opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling, og at den private sektor har afgørende betydning på dette område. Der opfordres desuden til, at der udarbejdes en fyldestgørende konsekvensanalyse af de sandsynlige konsekvenser, som gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling og Parisaftalen vil have for EU's handels- og konkurrencepolitik, herunder landbruget. |
| --- | --- |

3.20.

| 3.21. | Det er almindeligt anerkendt, at handelen med landbrugsprodukter spiller en central rolle med hensyn til at opfylde de fleste, om ikke alle, målene for bæredygtig udvikling, og at WTO spiller en vigtig rolle med henblik på at nå målene for bæredygtig udvikling, og at dette ville være langt sværere at opnå uden en effektiv multilateral handelsmekanisme (17). |
| --- | --- |

3.21.

| 3.22. | Der opstår en række centrale spørgsmål med hensyn til fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt, EU's handelspolitik og bæredygtig udvikling, herunder: Hvor realistisk er det, at EU kan fastsætte og gennemføre et nyt sæt af højere standarder, der rækker ud over niveauerne i målene for bæredygtig udvikling? Kan EU få sine handelspartnere til at bakke op om gennemførelsen af kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling? Kan EU gå et skridt videre og få handelspartnerne eller sågar EU-medlemsstaterne til at bakke op om et andet og højere niveau af bæredygtig udvikling via den grønne pagt? Hvor langt vil EU gå med hensyn til at fremme målene for bæredygtig udvikling og/eller fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien i fremtidige handelsforhandlinger? Hvilke omkostninger vil den grønne pagt medføre for de europæiske landbrugere og landbrugssektoren? Hvilken betydning har dette for EU's konkurrenceevne på handelsområdet? |
| --- | --- |

3.22.

| 3.23. | EØSU mener, at EU bør gennemføre lovgivning, der pålægger virksomheder due diligence i hele deres forsyningskæde med henblik på at afdække, forhindre og afbøde miljømæssige og sociale risici samt krænkelser af menneskerettighederne. |
| --- | --- |

3.23.

Håndhævelse

| 3.24. | EU bør styrke sit fokus på håndhævelse og gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling og standarderne i frihandelsaftaler. Det er meget vigtigt med en korrekt og stærk overvågning, gennemførelse og håndhævelse af alle aspekter af handelsaftalerne, da de bliver mere detaljerede og inklusive, og især da de udvides til områder for bæredygtig udvikling, der ikke kan værdisættes, såsom miljøet og klimaforandringerne. Den nyeste teknologi som f.eks. den, der er til rådighed for Det Fælles Forskningscenter (18), bør bruges til at overvåge vigtige problemer såsom skovrydning. |
| --- | --- |

3.24.

| 3.25. | Procedurerne for overvågning og håndhævelse skal være tydelige, hurtige, effektive og økonomisk gennemsigtige; omkostningerne skal deles ligeligt under hensyntagen til, hvad der er økonomisk overkommeligt for små landbrugere. |
| --- | --- |

3.25.

Transport og energi

| 3.26. | Den grønne pagt bør have meget større fokus på transport- og energipolitikken. Transport tegner sig for 24 % af de globale CO2-emissioner (og forventes at nå op på 40 % af de samlede emissioner inden 2030 (19)). Det bredere energiforbrug bør også overvåges nøje, og der bør gives større incitamenter til anvendelse af vedvarende energi. |
| --- | --- |

3.26.

Fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt

| 3.27. | Fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt skal støtte den økonomiske bæredygtighed hos de europæiske landbrugere og i landbrugssektoren kraftigt og forbedre den måde, markederne fungerer på, og samtidig bidrage til en mere økonomisk, miljømæssigt og socialt bæredygtig landbrugsfødevaresektor. Det er i tråd med EØSU's vision for »den bæredygtige økonomi, vi har brug for« (20). |
| --- | --- |

3.27.

| 3.28. | I udtalelsen om en samlet fødevarepolitik i EU (21) opfordrer EØSU til en mere bæredygtig fødevarepolitik med det formål at fremme sunde kostvaner med udgangspunkt i bæredygtige fødevaresystemer, hvor landbruget kædes sammen med ernærings- og økosystemtjenester, og forsyningskæder, der beskytter folkesundheden for alle samfundsgrupper i EU. |
| --- | --- |

3.28.

| 3.29. | Fra jord til bord-strategien afspejler mange af tankerne i disse udtalelser, og EØSU har bidraget til at skabe det nødvendige momentum til at sikre dette. |
| --- | --- |

3.29.

| 3.30. | Med hensyn til det specifikke forslag om at reducere anvendelsen af pesticider skal landbrugerne kunne erstatte disse produkter med sikre og bæredygtige alternativer, der beskytter udbyttet og beskytter mod eventuelle trusler mod fødevaresikkerheden. Forskning og innovation på et solidt videnskabeligt grundlag er afgørende for gennemførelsen af alternative bæredygtige løsninger inden for bekæmpelsen af skadegørere. |
| --- | --- |

3.30.

| 3.31. | En reduceret anvendelse af gødning skal baseres på solid forskning om planer for håndtering af næringsstoffer, jordbundsundersøgelser, opfyldelse af afgrøders næringsstofbehov, præcisionsanvendelse og opretholdelse af næringsstofbalancen i jordbunden. |
| --- | --- |

3.31.

| 3.32. | En reduceret brug af antimikrobielle stoffer er yderst vigtig med henblik på menneskers sundhed og sikkerhed (»One Health« (22)-tilgangen). |
| --- | --- |

3.32.

| 3.33. | Forbedring af dyresundheden og dyrevelfærden er et vigtigt og ønskeligt mål, men det belønnes desværre ikke altid på markedet, og de dermed forbundne omkostninger bliver ofte ikke dækket. Den fælles landbrugspolitik har en meget stærk politik, der garanterer, at europæiske dyr opdrættes i overensstemmelse med de højeste standarder for sporbarhed, dyresundhed og dyrevelfærd og de højeste miljøstandarder i verden. Med hensyn til international handel bør gensidighed med hensyn til dyrevelfærdsstandarder være et af de vigtigste krav i handelsaftaler med tredjelande. |
| --- | --- |

3.33.

| 3.34. | Hvad angår de reduktionsmål, der er fastlagt i fra jord til bord-strategien for antimikrobielle stoffer, pesticider og gødning, bør der ved hjælp af benchmarks tages højde for det fremskridt, der allerede er gjort i mange medlemsstater over de senere år. |
| --- | --- |

3.34.

| 3.35. | Med hensyn til omlægningen af mere land til økologisk produktion skal konsekvenserne af den deraf følgende produktionsnedgang analyseres. Forskningen skal intensiveres for at definere begrebet »økologisk« bedre og vurdere dets faktiske nettobidrag til den globale bæredygtighed. Derudover kan produktionsomkostningerne være højere for økologisk landbrug, hvilket igen ikke nødvendigvis afspejles på detailniveau. Dette kan betyde, at økologisk landbrug pga. de højere omkostninger ender med ikke at være holdbart. EU skal også vurdere indvirkningen på markedet med hensyn til pristillæg/levedygtigheden af en firdobbelt stigning i den økologiske produktion. |
| --- | --- |

3.35.

Den fælles landbrugspolitik og fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt

| 3.36. | Den nuværende reformproces for den fælles landbrugspolitik blev indledt i 2018 med lancering af lovgivningsforslag i juni 2018 (23). Den nye fælles landbrugspolitik indeholder højere ambitioner, navnlig med hensyn til miljøet og klimaforandringerne. |
| --- | --- |

3.36.

| 3.37. | Forslagene til den nye fælles landbrugspolitik indeholder følgende specifikke målsætninger:






  — | Støtte en bæredygtig landbrugsindkomst og modstandsdygtigheden i hele EU for at øge fødevaresikkerheden |
| --- | --- | --- |

3.37.

—

Støtte en bæredygtig landbrugsindkomst og modstandsdygtigheden i hele EU for at øge fødevaresikkerheden

| — | Styrke markedsorienteringen og øge konkurrenceevnen, herunder større fokus på forskning, teknologi og digitalisering |
| --- | --- |

—

Styrke markedsorienteringen og øge konkurrenceevnen, herunder større fokus på forskning, teknologi og digitalisering

| — | Forbedre landbrugernes position i værdikæden |
| --- | --- |

—

Forbedre landbrugernes position i værdikæden

| — | Bidrage til modvirkning af og tilpasning til klimaforandringerne samt bæredygtig energi |
| --- | --- |

—

Bidrage til modvirkning af og tilpasning til klimaforandringerne samt bæredygtig energi

| — | Fremme bæredygtig udvikling og effektiv forvaltning af naturressourcer såsom vand, jord og luft |
| --- | --- |

—

Fremme bæredygtig udvikling og effektiv forvaltning af naturressourcer såsom vand, jord og luft

| — | Bidrage til beskyttelsen af biodiversitet, forbedre økosystemtjenesterne og bevare levesteder og landskaber |
| --- | --- |

—

Bidrage til beskyttelsen af biodiversitet, forbedre økosystemtjenesterne og bevare levesteder og landskaber

| — | Tiltrække unge landbrugere og fremme virksomhedsudviklingen i landdistrikterne |
| --- | --- |

—

Tiltrække unge landbrugere og fremme virksomhedsudviklingen i landdistrikterne

| — | Fremme beskæftigelse, vækst, social inklusion og lokaludvikling i landdistrikterne, herunder bioøkonomi og bæredygtigt skovbrug |
| --- | --- |

—

Fremme beskæftigelse, vækst, social inklusion og lokaludvikling i landdistrikterne, herunder bioøkonomi og bæredygtigt skovbrug

| — | Forbedre det europæiske landbrugs reaktion på samfundets krav til fødevarer og sundhed, herunder sikre, nærende og bæredygtige fødevarer samt til dyrevelfærd. |
| --- | --- |

—

Forbedre det europæiske landbrugs reaktion på samfundets krav til fødevarer og sundhed, herunder sikre, nærende og bæredygtige fødevarer samt til dyrevelfærd.

| 3.38. | Det er et specifikt krav i den nye fælles landbrugspolitik, at direkte betalinger vil blive ydet på betingelse af styrkede miljø- og klimakrav. Medlemsstaterne skal tilbyde økoordninger til at støtte landbrugerne til at gå videre end de obligatoriske krav. |
| --- | --- |

3.38.

| 3.39. | Ifølge forslagene til den nye fælles landbrugspolitik skal mindst 30 % af den nationale tildeling til udvikling af landdistrikterne afsættes til miljø- og klimaforanstaltninger. 40 % af den fælles landbrugspolitiks samlede budget forventes at bidrage til klimaforanstaltninger (24). |
| --- | --- |

3.39.

| 3.40. | I forbindelse med den fælles landbrugspolitik skal medlemsstaterne udarbejde strategiske planer, som fastsætter, hvordan de planlægger at opfylde de specifikke mål i den fælles landbrugspolitik. Medlemsstaterne fastsætter mål for, hvad de vil opnå i programmeringsperioden, på grundlag af et fælles sæt resultatindikatorer. |
| --- | --- |

3.40.

| 3.41. | I løbet af de seneste to år har EU's institutioner allerede gjort betydelige fremskridt med hensyn til at fremme forslagene i den fælles landbrugspolitik, og det er yderst vigtigt, at forslagene i den grønne pagt ikke vender denne udvikling. Det bliver vanskeligt at tilpasse de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik til EU's grønne pagt, men det skal kunne lade sig gøre. |
| --- | --- |

3.41.

EU-markedets kurs og en rimelig pris

| 3.42. | I fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt fastslås det meget klart, at en gennemsnitlig landbruger i EU i øjeblikket tjener cirka halvdelen af en gennemsnitlig arbejdstager i økonomien som helhed. |
| --- | --- |

3.42.

| 3.43. | For at sikre de europæiske landbrugere en mere bæredygtig indtjening er det vigtigt, at markedet betaler en rimelig pris, som ligger over produktionsomkostningerne, for fødevarer. Fra jord til bord-strategien skal udstikke kursen for et marked, hvor høje standarder for de europæiske landbrugeres fødevareproduktionen har betydning, og hvor der betales for dem. Fra jord til bord-strategien skal sikre dette gennem initiativer til at forbyde illoyal handelspraksis (25), forhindre salg til underpris og sikre, at markedsprisen fordeles ligeligt over hele forsyningskæden. |
| --- | --- |

3.43.

Budget

| 3.44. | Forslagne til den flerårige finansielle ramme, herunder en reduktion af budgettet for den fælles landbrugspolitik på 9 % i faste priser, er ikke forenelige med ambitionerne i fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt. |
| --- | --- |

3.44.

| 3.45. | For at opfylde strategiernes målsætninger må der ikke skæres i budgettet for den fælles landbrugspolitik. Budgettet skal forhøjes for at tage højde for de ekstra krav til landbrugerne og inflationen og beskytte landbrugernes grundbetalinger og landbrugsordningerne inden for programmet for udvikling af landdistrikter. |
| --- | --- |

3.45.

| 3.46. | Der skal kompenseres for en eventuel nedgang i landbrugernes produktion og indtjening som følge af gennemførelsen af denne strategi. |
| --- | --- |

3.46.

| 3.47. | EØSU gentager sin støtte til, at EU's budget bør forhøjes for at sikre passende midler til den fælles landbrugspolitik og de nye politiske mål og udfordringer (26). |
| --- | --- |

3.47.

Videnskabeligt baseret

| 3.48. | Klimaindsatsen skal baseres på en nøjagtig måling af aktiviteten på bedriftsniveau. På nuværende tidspunkt afspejler den måde, man måler methan på, ikke den allernyeste viden (27), og landbrugerne anerkendes ikke for det kulstof, der er bindes i deres græsarealer og levende hegn. Disse spørgsmål skal behandles i fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien for at sikre, at alle emissioner, der udledes og bindes af sektoren, opgøres retfærdigt og nøjagtigt. |
| --- | --- |

3.48.

Retfærdig omstilling

| 3.49. | En retfærdig omstilling for alle af afgørende betydning i den nye grønne politik. Omkostningerne forbundet med gennemførelsen af en ny politik skal afholdes af alle, fra landbrugere og fabrikanter til detailhandlere og forbrugere. Vi skal fasttømre tanken om, at ingen lades i stikken (28), og beskytte de mest sårbare mod utilsigtede konsekvenser af den nye politik. |
| --- | --- |

3.49.

Sikring af ensartede standarder

| 3.50. | WTO's aftale om anvendelse af sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger (SPS-aftalen) fra 1995 vedrører anvendelsen af reglerne for fødevaresikkerhed og dyre- og plantesundhed. Artikel 5, stk. 7, i aftalen omhandler forsigtighedsprincippet, som nu er indskrevet i Lissabontraktaten. Ethvert forsøg på at ændre denne aftale på et andet niveau end det multilaterale vil få vidtrækkende konsekvenser for verdenshandelsordenen og for selve aftalens fremtidige troværdighed (29). |
| --- | --- |

3.50.

| 3.51. | EU skal insistere på, at de sociale og miljømæssige standarder og dyrevelfærds- og plantesundhedsstandarderne i tredjelande, der eksporterer til EU, i langt højere grad skal stemme overens med de standarder, man kræver af europæiske landbrugere. Produkter, som importeres til EU, og som ikke overholder standarderne, må ikke skubbe europæiske produkter af høj kvalitet, der produceres under den overordnede fra jord til bord-strategi og biodiversitetsstrategien, af markedet. Europa kan ligeledes ikke eksternalisere sin ambition om at opfylde klimamålene gennem kulstoflækage. |
| --- | --- |

3.51.

| 3.52. | EU skal også undgå eventuelle fristelser til at give indrømmelser på landbrugsområdet, som kan underminere den indenlandske produktion. EU skal også afskaffe anvendelsen af dobbelte standarder på landbrugsområdet i partnerlandene, især i forbindelse med SPS- og TBT-aftaler. |
| --- | --- |

3.52.

Arbejdskraft

| 3.53. | Undersøgelser har vist, at frihandelsaftaler er et velegnet instrument til at forbedre den beskæftigelsesmæssige situation i partnerlande (30). ILO konkluderede i 2016 i en undersøgelse af de arbejdsmarkedsretlige bestemmelser i 76 ud af de mere end 260 frihandelsaftaler, at en kombination af teknisk samarbejde, kontrolmekanismer og civilsamfundets deltagelse har bidraget til at forbedre situationen med hensyn til arbejdstagerrettigheder i forskellige sektorer. |
| --- | --- |

3.53.

Konsekvensanalyse

| 3.54. | God lovgivning er lovgivning, som kontrolleres grundigt, før den indføres. Alle de foranstaltninger, der foreslås som led i fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien under den grønne pagt, skal omfattes af en detaljeret konsekvensanalyse af lovgivningen, herunder benchmarking, før der træffes eventuelle politiske eller reguleringsmæssige beslutninger. |
| --- | --- |

3.54.

Skovbrug og skovrydning

| 3.55. | Udvidelse af det område, der bruges til skovbrug i EU, er en positiv udvikling, som vil få en meget gavnlig indflydelse på klimaforandringerne. Den skal ledsages af solid finansiering, så landbrugere ikke mister indtjening i betragtning af investeringernes varighed. |
| --- | --- |

3.55.

| 3.56. | EU's handelspolitik skal i overensstemmelse med opnåelsen af målene i den grønne pagt og fra jord til bord-strategien være meget bevidst om at sikre, at EU's import ikke øger skovrydningen i handelspartnerlande uden for EU. Eksempler på dette problem er import af oksekød og soja fra MERCOSUR-landene (Brasilien), import af okse- og lammekød fra Australien og palmeolie fra Indonesien. |
| --- | --- |

3.56.

| 3.57. | EØSU opfordrer Kommissionen til at være bedre til at oplyse og skabe opmærksomhed hos de europæiske forbrugere om udfordringerne i forbindelse med skovrydning ved at forbedre miljømærkningen af produkter og ved at oprette et EU-observatorium for skovrydning og en mekanisme for tidlig varsling. |
| --- | --- |

3.57.

| 3.58. | EØSU anmoder Kommissionen om sammen med lokale befolkninger at støtte genplantning af afskovede områder og ny skovrejsning, navnlig i Latinamerika, Afrika syd for Sahara og nye vækstlande. Kommissionen skal desuden sørge for finansiel støtte og teknisk bistand til tredjelande (både statslige og ikkestatslige aktører), navnlig for at bevare »gamle« skovøkosystemer. |
| --- | --- |

3.58.

| 3.59. | EØSU opfordrer Kommissionen til at forbedre kvaliteten og troværdigheden af mærkningen af »import med nul skovrydning« ved at tilskynde til konvergens mellem værktøjer og udvidelse af eksisterende certificeringer, foretage kortlægning af arealanvendelse ved hjælp af telemåling, støtte producenterne i gennemførelsen og styrke kontroller i hele forsyningskæden. |
| --- | --- |

3.59.

4.   Konsekvenserne af covid-19

| 4.1. | Coronaviruskrisen viser, hvor sårbare vi er over for globaliserede produktionskæder og international handel efter »just-in-time«-princippet, som forhindrer os i at skaffe vigtige varer i tilfælde af markedschok: mundbind, vigtige lægemidler osv. Der vil igen opstå nye kriser som denne. En tilbageføring af aktiviteterne inden for industri, landbrug og tjenesteydelser bør muliggøre større autonomi i forhold til de internationale markeder, generhvervelse af kontrollen med produktionsmetoderne og en igangsætning af en miljømæssig og social omstilling af aktiviteterne. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Pandemien har mindet os om vores tætte bånd til naturen og behovet for at beskytte biodiversiteten og forhindre skovrydning. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Konsekvenserne af den igangværende covid-19-krise for verdens økonomi er så alvorlige, at Den Internationale Valutafond (IMF) har advaret om, at verden står over for sin værste økonomiske recession siden den store depression i 1930'erne. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | IMF forudser, at verdens BNP vil falde med 3 % i 2020, mens andre vurderer, at den globale afmatning vil ligge på mellem 2,3 % og 4,8 % og koste mellem 2 og 4 bio. USD. IMF har forudset, at BNP vil falde med 5,9 % i USA og med 7,5 % i euroområdet i 2020 (31). EU's BNP faldt i andet kvartal 2020 med 15 %, og overordnet set forventes der en nedgang i EU's økonomi på 7 % i 2020 (32). |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | En af de store følgevirkninger af den store depression i 1930'erne var manglen på fødevaresikkerhed og -suverænitet, der resulterede i fødevaremangel og sult i nogle EU-lande og stater i USA, hvilket igen førte til uroligheder og udvikling af ekstremistiske politiske grupper. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | En vigtig erfaring fra covid-19-nødsituationen er betydningen af fødevaresikkerhed og fødevaresuverænitet for EU, og det understreger endnu engang, hvor vigtigt det er for EU med en velfinansieret fælles landbrugspolitik. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Covid-19-nødsituationen bør styrke vigtigheden af den fælles landbrugspolitik for EU (33) og styrke de oprindelige mål for den fælles landbrugspolitik som fastsat i artikel 39 i TEUF, navnlig:






  — | at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de personer, der er beskæftiget inden for landbruget |
| --- | --- | --- |

4.7.

—

at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de personer, der er beskæftiget inden for landbruget

| — | at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer. |
| --- | --- |

—

at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer.

| 4.8. | Vigtigheden af en stærk økonomisk reaktion fra EU's side på covid-19-nødsituationen kan ikke understreges nok. Kommissionens indsats med hensyn til landbruget har indtil nu været skuffende med hastende markedsforanstaltninger med finansiering på blot 78 mio. EUR. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Med henblik på at genoprette den europæiske økonomi efter covid-19-krisen har EU lanceret genopretningsplanen Next Generation EU, som omfatter yderligere 750 mia. EUR, og som sammen med EU-budgettet for 2021-2027 vil beløbe sig til 1,85 bio. EUR. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Vigtigheden af en stærk økonomisk reaktion fra EU's side på covid-19-nødsituationen kan ikke understreges nok. Kommissionen skal hjælpe med at genopbygge og styrke økonomien, fødevaresikkerheden, bæredygtige forsyningskæder, tilvejebringelsen og tilgængeligheden af medicinsk udstyr baseret på One Health-tilgangen, landbruget og landbrugssektoren samt beskytte miljøet. |
| --- | --- |

4.10.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  COM(2019) 640 final.

1

(2)  Målene for bæredygtig udvikling.

2

(3)  COM(2019) 640 final — Figur 1.

3

(4)  Fra jord til bord-strategien.

4

(5)  Biodiversitetsstrategien.

5

(6)  Se EØSU's udtalelser Fra jord til bord: en bæredygtig fødevarestrategi og EU's biodiversitetsstrategi for 2030 om fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien (se side 51 og 259 i denne EUT).

6

Fra jord til bord: en bæredygtig fødevarestrategi

EU's biodiversitetsstrategi for 2030

(7)  Se opgavebeskrivelsen.

7

(8)  https://ec.europa.eu/trade/policy/eu-position-in-world-trade/

8

(9)  Eurostat

9

(10)  https://ec.europa.eu/info/news/2019-record-year-eu-agri-food-trade-2020-mar-27_en#moreinfo

10

(11)  EØSU's udtalelse om landbrugshandelens betydning for den fremtidige udvikling af landbruget i EU i lyset af den globale fødevaresikkerhed (EUT C 13 af 15.1.2016, s. 97).

11

(12)  EØSU's udtalelse om landbrugets rolle i multilaterale, bilaterale og regionale handelsforhandlinger i lyset af WTO ministermødet i Nairobi (EUT C 173 af 31.5.2017, s. 20).

12

(13)  https://www.eesc.europa.eu/da/node/63550

13

(14)  Se EU-lovgivningen for den økologiske sektor: https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/farming/organic-farming/legislation_da.

14

(15)  EØSU's udtalelse om Kapitler om handel og bæredygtig udvikling i EU's frihandelsaftaler (EUT C 227 af 28.6.2018, s. 27).

15

(16)  EØSU's udtalelse om Handels og investeringers centrale rolle i forbindelse med opfyldelse og gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling (EUT C 129 af 11.4.2018, s. 27).

16

(17)  Se fodnote 12.

17

(18)  https://ec.europa.eu/info/departments/joint-research-centre_da

18

(19)  EØSU's udtalelse om EU's handels- og investeringspolitikkers rolle i styrkelsen af EU's økonomiske resultater EUT C 47 af 11.2.2020, s. 38) — især kapitel 5, som vedrører handel og bæredygtig udvikling, navnlig med hensyn til målene for bæredygtig udvikling og Parisaftalen.

19

(20)  EØSU's udtalelse om den bæredygtige økonomi, vi har brug for (EUT C 106 af 31.3.2020, s. 1).

20

(21)  EØSU's udtalelse om civilsamfundets bidrag til udviklingen af en samlet fødevarepolitik i EU (EUT C 129 af 11.4.2018, s. 18).

21

(22)  https://onehealthejp.eu/about/.

22

(23)  https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/budget-may2018-modernising-cap_da.pdf.

23

(24)  https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/da/IP_18_3985.

24

(25)  EØSU's udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om illoyal handelspraksis i relationer mellem virksomheder i fødevareforsyningskæden (EUT C 440 af 6.12.2018, s. 165).

25

(26)  https://www.eesc.europa.eu/da/our-work/opinions-information-reports/opinions/cap-legislative-proposals.

26

(27)  Allen, M.R., Shine, K.P., Fuglestvedt, J.S., Millar, R.J., Cain, M., Frame, D.J. og Macey, A.H., (2018) »A solution to the misrepresentations of CO2-equivalent emissions of short-lived climate pollutants under ambitious mitigation«. npj Climate and Atmospheric Science, 1(1), s. 16.

27

2

Climate and Atmospheric Science

(28)  EØSU's udtalelse om at ingen skal lades i stikken ved gennemførelsen af 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling (EUT C 47 af 11.2.2020, s. 30).

28

(29)  Se fodnote 12.

29

(30)  Innovation in the social pillars of sustainable development af Evita Schmieg (det tyske institut for internationale og sikkerhedsmæssige spørgsmål (SWP)).

30

Innovation in the social pillars of sustainable development af Evita Schmieg (det tyske institut for internationale og sikkerhedsmæssige spørgsmål (SWP)).

(31)  https://blogs.imf.org/2020/04/14/the-great-lockdown-worst-economic-downturn-since-the-great-depression/.

31

(32)  COM(2020) 456 final, https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=CELEX:52020DC0456.

32

(33)  EØSU's udtalelse om Lovgivningsforslag om den fælles landbrugspolitik (EUT C 62 af 15.2.2019, s. 214).

33

Lovgivningsforslag om den fælles landbrugspolitik

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/77 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/77

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Energi: kvinder som ligeværdige aktører i det 21. århundrede«

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/11)

| Ordfører: | Laure BATUT |
| --- | --- |
| Medordfører: | Evangelia KEKELEKI |

Ordfører:

Laure BATUT

Medordfører:

Evangelia KEKELEKI

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 23.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 208/4/2 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

23.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

208/4/2

1.   Konklusioner og anbefalinger

EØSU anbefaler, at Kommissionen opfordrer alle de beslutningstagende myndigheder til at:

| 1.1. | Skabe forudsætninger for adgang til energi for alle, nedbringe energifattigdommen og indsamle kvalitative og kønsopdelte data med tilhørende indikatorer. |
| --- | --- |

1.1.

Skabe forudsætninger for adgang til energi for alle, nedbringe energifattigdommen og indsamle kvalitative og kønsopdelte data med tilhørende indikatorer.

| 1.2. | Styrke og håndhæve eksisterende lovgivning om ligestilling såvel på europæisk som på nationalt plan. |
| --- | --- |

1.2.

Styrke og håndhæve eksisterende lovgivning om ligestilling såvel på europæisk som på nationalt plan.

| 1.3. | Indføre en målrettet politik for ligestilling mellem kvinder og mænd i energierhverv, fordi »Women’s talents matter!«. |
| --- | --- |

1.3.

Indføre en målrettet politik for ligestilling mellem kvinder og mænd i energierhverv, fordi »Women’s talents matter!«.

| 1.4. | Skabe lige betingelser for uddannelse inden for energisektoren i medlemsstaterne og på europæisk plan — Oprette et »europæisk STEM-institut«. |
| --- | --- |

1.4.

Skabe lige betingelser for uddannelse inden for energisektoren i medlemsstaterne og på europæisk plan — Oprette et »europæisk STEM-institut«.

| 1.4.1. | Opfordre medlemsstaterne til at oprette »Little Polytechnics Schools« for mindre børn for at gøre dem fortrolige med STEM-fagene. |
| --- | --- |

1.4.1.

Opfordre medlemsstaterne til at oprette »Little Polytechnics Schools« for mindre børn for at gøre dem fortrolige med STEM-fagene.

| 1.5. | Skabe ligestilling på arbejdsmarkedet inden for energisektoren: |
| --- | --- |

1.5.

Skabe ligestilling på arbejdsmarkedet inden for energisektoren:

| 1.5.1. | Fremlægge kønsspecifikke data fra alle dele af sektoren, herunder data om vedvarende energi og om energifattigdom og overveje, hvilke muligheder kvinder har, men undgå, at omstillingen på energiområdet og den digitale omstilling bliver til fælder for kvindernes løn og karriere. |
| --- | --- |

1.5.1.

Fremlægge kønsspecifikke data fra alle dele af sektoren, herunder data om vedvarende energi og om energifattigdom og overveje, hvilke muligheder kvinder har, men undgå, at omstillingen på energiområdet og den digitale omstilling bliver til fælder for kvindernes løn og karriere.

| 1.5.2. | Indføre bindende foranstaltninger om løn og løngennemsigtighed, da dette er en forudsætning for, at der kan betales lige løn på alle niveauer. |
| --- | --- |

1.5.2.

Indføre bindende foranstaltninger om løn og løngennemsigtighed, da dette er en forudsætning for, at der kan betales lige løn på alle niveauer.

| 1.5.3. | Stille krav om kønsmæssig balance i bestyrelser. |
| --- | --- |

1.5.3.

Stille krav om kønsmæssig balance i bestyrelser.

| 1.6. | Udvikle den sociale dialog og de kollektive overenskomster overalt i Europa for at sikre ligestilling inden for virksomheder i energisektoren. |
| --- | --- |

1.6.

Udvikle den sociale dialog og de kollektive overenskomster overalt i Europa for at sikre ligestilling inden for virksomheder i energisektoren.

| 1.7. | Ændre mentaliteten hos kvinderne selv ved hjælp af rollemodeller og skabe et europæisk netværk af »Teams-Europa«. |
| --- | --- |

1.7.

Ændre mentaliteten hos kvinderne selv ved hjælp af rollemodeller og skabe et europæisk netværk af »Teams-Europa«.

| 1.8. | Ændre mentaliteten hos mænd og tilgangen til undervisning i ledelse. |
| --- | --- |

1.8.

Ændre mentaliteten hos mænd og tilgangen til undervisning i ledelse.

2.   Indledning: Energisektoren og kvinderne

| 2.1. | Ligestilling er en kerneværdi i EU, en grundlæggende rettighed og et princip i det europæiske fundament af sociale rettigheder. Ligestilling indgår i FN's verdensmål for bæredygtig udvikling. Artikel 8 i TEUF gør den til en tværgående bestemmelse, der danner grundlaget for, at ligestillingsdimensionen integreres i alle politikområder. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Her i 2020, 25-året for Beijingerklæringen (1), forsøger Unionen at afskaffe ulighed og fremme ligestilling mellem mænd og kvinder gennem en ny strategi. I den seneste periode er der blevet udarbejdet adskillige dokumenter om dette emne, som EØSU hverken har til hensigt at gentage eller at omformulere, men for hvilke udvalget støtter konklusionerne, det være sig dem, der blev udarbejdet på anmodning fra FEMM-udvalget i Europa-Parlamentet om kvinders rolle i energiomstillingen (2), Kommissionens seneste meddelelse om strategien for ligestilling for perioden 2020-2025 (3) [COM(2020) 152 final] og de undersøgelser, der er udført af Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder (EIGE) (4). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Kommissionen vurderer: »Vi kun kan nå vores fulde potentiale i erhvervslivet, i politik og i samfundet som helhed, hvis vi bruger vores talent og mangfoldighed. Ligestilling mellem mænd og kvinder skaber flere job og medfører højere produktivitet — et potentiale, der skal realiseres, samtidig med at vi skal gennemføre den grønne og den digitale omstilling og håndtere vore demografiske udfordringer«.

  Alle udfordringerne for energisektoren findes omtalt i dette afsnit: potentiale og produktivitet, ansættelsesegnethed og dermed kvalifikationer og balancen mellem privatliv og arbejdsliv, ligestilling mellem kønnene, demografi samt chok ved omstillinger, såvel den miljømæssige som den digitale. |
| --- | --- |

2.3.

Alle udfordringerne for energisektoren findes omtalt i dette afsnit: potentiale og produktivitet, ansættelsesegnethed og dermed kvalifikationer og balancen mellem privatliv og arbejdsliv, ligestilling mellem kønnene, demografi samt chok ved omstillinger, såvel den miljømæssige som den digitale.

| 2.4. | Kvinders beskæftigelsesgrad, inden følgerne af den krise, som coronavirus har forårsaget, er højere end nogensinde i EU, men mange kvinder støder fortsat på hindringer for at få adgang til arbejdsmarkedet og forblive der. Spørgsmålet: »hvor er kvinderne?« synes at være relevant for alle erhvervssektorer, hvilket er et fremskridt i forhold til tidligere, hvor man sarkastisk stillede spørgsmålet: »Nå! er der kvinder her?«. Det betyder ikke, at kløften mellem mænd og kvinder på arbejdsmarkedet er blevet mindre. Som mange sektorer, der har en vis teknisk dimension, halter energisektoren bagefter på ligestillingsområdet: I Europa er i gennemsnit kun 22 % af de ansatte kvinder. Det gælder f.eks. i Kroatien (5). Der burde også indsamles kønsopdelte data for så vidt angår vedvarende energi. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Energisektoren udgør et kolossalt segment af økonomien og vedrører råstoffer, færdige produkter og tjenesteydelser, der omfatter miner, produktion, afsætning, transport og distribution, diplomati samt fysisk og geopolitisk sikkerhed. Sektoren anvender kul, træ, olie, gas, kernekraft, vind, sol, vand osv., der giver borgere, forbrugere og virksomheder adgang til elektricitet, varme og uafhængige transportmidler. Dette segment har det særlige kendetegn, at det er et vigtigt hjælpemiddel for andre sektorer i økonomien. Det har behov for alle talenter. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Når man ser på alle aspekter af energisektoren, er den meget stereotyp med hensyn til køn, idet mænd indtager en dominerende stilling, hvilket skaber store faglige ubalancer mellem mænd og kvinder både i den private og den offentlige energisektor, og ikke alle steder spores der nogen egentlig vilje til at skabe ligestilling i hele værdikæden (6). |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Antallet af kvinder i ledende stillinger inden for energisektoren er meget lavt. Allerede i 2012 viste en undersøgelse fra EIGE, at i Tyskland, Spanien og Sverige havde 64 % af de 295 virksomheder i denne sektor ingen kvinder i ledelsen. Situationen var bedre inden for sektoren for vedvarende energi og i oliebranchen og er en smule bedre i landene i Nordeuropa, men i alle medlemsstater kan man konstatere, at de kvindelige ledere er fraværende på de teknologiske områder, der er knyttet til energisektoren. I 2019 vækker den manglende ligestilling mellem kønnene i denne sektor fortsat bekymring (51,9 indekspoint (7)), selv om næsten alle medlemsstaterne ifølge EIGE har gjort fremskridt i løbet af de senere år. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Generelle bemærkninger: behovet for at indsnævre kløften

| 3.1. | For at fremskynde forandringerne er det nødvendigt at handle på flere områder og afhjælpe de forskelle, der er akkumuleret og interagerer. |
| --- | --- |

3.1.

3.2.   Forskelle i adgang til energi

| 3.2.1. | Det ligger fast, at omstillingen af energisystemet ikke udelukkende er et spørgsmål af teknisk karakter, men ligeledes i højeste grad er socialt. Her må man i særlig grad fokusere på adgang til energi for alle. I Den Europæiske Union findes der stadig husholdninger, der har problemer med at få adgang til energi (8), enten på grund af deres placering i forhold til energinettene eller på grund af deres fattigdom. De kvinder, der i husstanden må sørge for energien, står tit over for det vanskelige dilemma for sig selv og deres børn at skulle vælge mellem mad eller varme (»heat or eat«). Energipolitikken er ufølsom over for problemer med ansvarsfordelingen i husstandene, og derfor bør energifattigdom betragtes ud fra et kønsperspektiv husholdningerne, hvorfor energifattigdom bør anskues ud fra et kønsmæssigt synspunkt (9). Den manglende adgang til energi betyder også, at de heller ikke har adgang til digitale teknologier, hvilket gør deres tilværelse særdeles besværlig og isolerer dem fra det sociale miljø, fra arbejdsmarkedet, fra uddannelse og fra kultur. Den manglende adgang til energi bliver således forstærket af den digitale kløft og undertiden yderligere forværret af alderskløften. Man er nødt til at anerkende alle disse aspekter og specifikt tage hensyn til det køn, der rammes hårdest. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Indsamlingen af kvalitative data om husholdningernes energiforbrug vil gøre det muligt at danne sig et mere klart billede af deres reelle fattigdom, som det kræver en global tilgang at afhjælpe. Ud over nedsatte energipriser har løsningerne på energifattigdom at gøre med bypolitikker, boligpolitikker, adgang til arbejdsmarkedet, lønniveauer og virksomhedernes salgspraksis over for den endelige forbruger. Ifølge OECD-undersøgelser er kvinder forbrugere, der bekymrer sig om bæredygtig udvikling. På grund af deres ansvar i hjemmet og deres opdragende rolle og fordi det er dem, der øger bevidstheden om en fornuftig anvendelse af energi og genanvendelse, spiller de en afgørende rolle for en adfærdsændring (10). |
| --- | --- |

3.2.2.

3.3.   Den politiske kløft

| 3.3.1. | Den europæiske energipolitik er baseret på fem dimensioner, der hænger tæt sammen:






  — | forsyningssikkerhed |
| --- | --- | --- |

3.3.1.

—

forsyningssikkerhed

| — | et fuldt integreret marked |
| --- | --- |

—

et fuldt integreret marked

| — | energieffektivitet for at reducere efterspørgslen |
| --- | --- |

—

energieffektivitet for at reducere efterspørgslen

| — | dekarbonisering af økonomien |
| --- | --- |

—

dekarbonisering af økonomien

| — | forskning og udvikling for at styrke konkurrenceevnen. |
| --- | --- |

—

forskning og udvikling for at styrke konkurrenceevnen.

For at nå disse mål ønsker Kommissionen at:

| — | foregribe forandringerne ved at gennemføre omstillinger |
| --- | --- |

—

foregribe forandringerne ved at gennemføre omstillinger

| — | fremme mobiliteten |
| --- | --- |

—

fremme mobiliteten

| — | styrke jobskabelsen |
| --- | --- |

—

styrke jobskabelsen

| — | forbedre datakvaliteten |
| --- | --- |

—

forbedre datakvaliteten

| — | og forbedre kvalifikationerne. |
| --- | --- |

—

og forbedre kvalifikationerne.

| 3.3.2. | Kvindernes plads nævnes aldrig som sådan. Også selvom, de står svagt i denne sektor og altid er i forreste række, når der sker afskedigelser i tilfælde af en krise, uanset krisens karakter. Den politiske kløft kan ikke reduceres uden særlige foranstaltninger på samtlige politikområder til fordel for dem, især da dette er en del af FN's verdensmål (11). |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | EØSU understreger, at politikkerne inden for energisektoren allerede ved udformningen lider under, at der ikke er taget hensyn til kønsaspektet. Udvalget opfordrer til, at metoden»Define, Plan, Act, Check«, som er udarbejdet af EIGE i dens publikation »Gender and Energy« (12), formidles bredt i form af et incitament til medlemsstaternes regeringer og til uddannelsesinstitutioner inden for ledelse i energisektoren og i dens virksomheder. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | I lighed med EIGE mener EØSU, at kønsdimensionen kan integreres i alle faser af politikken på energiområdet. Efter at der er foretaget en analyse af situationen og høring af de berørte parter, bør budgetundersøgelsen og gennemførelsesfasen starte med et øget oplysningsniveau og større kapacitetsopbygning og dermed udvikling af færdigheder. Et gender toolkit, et uddannelsesmodul om energi (finansieret af RP7), har fremhævet betydningen af kønsaspektet i energisektoren, og hvordan forskning på området kan være berørt af dette spørgsmål (13). Endelig bør evaluering af politikker og programmer ske efter gennemførelsen. EØSU glæder sig over, at Kommissionen udtrykker vilje til at gå i denne retning i sin seneste meddelelse om ligestilling. |
| --- | --- |

3.3.4.

3.4.   Kløfterne på arbejdsmarkedet

3.4.1.   Beskæftigelsen

| 3.4.1.1. | I Frankrig bryster EDF sig af at have 25 % kvinder blandt sine ansatte og 27 % i direktionen, men lovgivningen i Frankrig kræver en andel på 40 % kvinder. Virksomheden har imidlertid iværksat en digital kampagne for at indsamle idéer til at drøfte, vejlede, overbevise og fremme emnet »Kvinder i industrien« og udvikle industrien i den retning (14). I den nuværende situation er det ofte kvinderne selv, der mobiliserer sig for at blive hørt. For eksempel offentliggjorde 57 energisammenslutninger i Spanien i 2018 et fælles manifest »En Energia NO sin Mujeres« (15) for at slå fast, at det er på tide at få kvindelige eksperter i det offentlige rum for at gøre energiomstillingen mere bæredygtig og retfærdig. Kommissionen bekræfter, at: »fremme af ligestilling mellem kvinder og mænd er en opgave for Unionen i forbindelse med alle de opgaver, den skal udføre« og dermed for alle medlemsstaterne, hvor ligestillingsindekset i gennemsnit kun ligger på 67,4 point ud af 100. I Østrig har energidistributionsselskaber udviklet programmer specifikt rettet mod kvinder, ofte i samarbejde med gymnasier og universiteter (16). |
| --- | --- |

3.4.1.1.

| 3.4.1.2. | I kernekraftsektoren opfattes udelukkelsen af kvinder til en vis grad som legitim »på grund af de videnskabelige og tekniske erhverv, hvor der stadig kun er få kvinder«. Procentdelen af kvinder i Frankrigs Commissariat à l’Énergie atomique et aux Énergies alternatives (CEA) stiger langsomt: I 2018 udgjorde de 33,8 % af det samlede personale sammenlignet med 30 % i 2008; 30,3 % af det ledende personale (26,5 % blandt de videnskabelige ledere) og 39,4 % for andet personale. |
| --- | --- |

3.4.1.2.

| 3.4.1.3. | Kvinderne er stadig underrepræsenteret inden for olie- og gasindustrien. De udgør kun 20 % af arbejdstagerne, 17 % af lederne og 1 % af de administrerende direktører (17). Lidt efter lidt begynder man at betragte dem som uudnyttede reserver, og en blandet personalesammensætning kan en dag blive et trumfkort, der kan sikre kreativitet inden for de tekniske fag og udgøre en løsning på generationskløften og den demografiske kløft. Sejlivede stereotyper må opgives til fordel for en genopretning af balancen i beskæftigelsen. Indsatsen skal komme fra kvinderne selv, der først og fremmest bør søge ind på de tekniske uddannelser. |
| --- | --- |

3.4.1.3.

| 3.4.1.4. | Kvinderne inden for energisektoren har forskellig status i lighed med de øvrige arbejdstagere. De får også mindre i løn end deres mandlige kolleger, og de bliver nemmere afskediget. De straffes af den kendsgerning, at samfundet fortsat forlader sig på, at kvinderne bruger deres tid på sociale opgaver og pasningsopgaver ud over deres arbejde (f.eks. pasning af børn og ældre). |
| --- | --- |

3.4.1.4.

3.4.2.   Kvalifikationer

| 3.4.2.1. | I EU findes der stadig en geografisk faktor og et socialt pres, der hindrer piger i at få adgang til de videregående uddannelser. I landdistrikterne i Sydeuropa mener visse lag af befolkningen stadig, at pigernes plads er i hjemmet. Deres digitale analfabetisme hindrer dem endegyldigt i at få adgang til fagene i energisektoren, og dette udgør et overordnet kompetencetab for samfundet. |
| --- | --- |

3.4.2.1.

| 3.4.2.2. | Alting starter med uddannelse og kvalifikationer. Ifølge EIGE findes der stadig en horisontal opsplitning mellem mandlige og kvindelige studerende. Drengene søger hellere mod de naturvidenskabelige fag, og når pigerne har fået deres eksamensbeviser i de naturvidenskabelige fag, går der blot få år, før de ikke længere arbejder i tekniske fag. Deres indtog i virksomhederne kan være problematisk: »Jeg blev behandlet på lige fod med alle andre under mine studier, men alt det ændrede sig, da jeg begyndte at arbejde. Værket var ikke blevet opført ud fra tanken om, at en kvinde en dag ville arbejde der. Der var hverken udstyr til strålingsbeskyttelse eller omklædningsrum til kvinder« (18), siger en kvinde om sin situation på et kernekraftværk i begyndelsen af sin karriere. Denne erfaring kan mange nikke genkendende til. Selv om kroatiske kvinder i 2017 udgjorde 60 % af dem, der bestod en Master i naturvidenskabelige fag og 55 % af dem, der fik en doktorgrad, stødte de stadig mod glasloftet, når de arbejdede i energisektoren, hvor procentdelen af kvinder i ledelsesstrukturerne forblev på mellem 13 og 16 %, og 19 % i børsnoterede selskaber. |
| --- | --- |

3.4.2.2.

| 3.4.2.3. | I Frankrig er færre end 30 % af de ingeniørstuderende kvinder, og det er derfor vanskeligt at opnå kønsdiversitet i IEG's erhvervsgrupper (19). I 2017 var der kun 14 % kvinder inden for den rent tekniske del af denne branche, mens de er i overtal inden for handel og servicesektoren! Hvori består kvindernes merværdi? At de er sociale, menneskelige og i stand til at sortere sagsmapper og lave kaffe? Eller at de er teknikere, ingeniører og forskere? Kvinder har behov for reelle lige muligheder for at komme ind i energisektoren og for at få deres evner anerkendt for at kunne forblive der og udvikle deres karrierer. Spanien har konstateret, at trods indførelse af foranstaltninger for at øge kvinders adgang, så er der nogen, der ikke bevæger sig i retning af de tekniske sektorer (20). Stereotype meninger om, at det er forbeholdt drenge at læse matematik og fysik, skal afskaffes i studiestrukturen, i undervisernes indstilling og i forældrenes opdragelse, så snart børnene starter i skole for at få kvindernes selvopfattelse til at ændre sig. Der findes inspirerende eksempler: I Polen tilbyder projektet »Little Polytechnics for Children« undervisning af børn (piger og drenge) i grundskolens første klassetrin som gør dem fortrolige med de tekniske fag for at forhindre frygt for STEM-fagene. |
| --- | --- |

3.4.2.3.

3.5.   Karriere og løn

| 3.5.1. | Det er stadig ikke let for kvinderne at opnå en tilfredsstillende balance mellem deres familieliv og deres arbejdsliv inden for disse krævende fag. Fordi der mangler rollemodeller, opgiver kvinderne undertiden selv at få en fod indenfor. De har brug for solidaritet fra vejledere, mentorer, ekstraordinære kvinder, der viser dem vejen og styrker deres selvtillid. EØSU mener, at uddannelsen af de ansvarlige for menneskelige ressourcer i virksomhederne i denne branche bør forberede dem på at være opmærksomme og opfindsomme både for mænds og kvinders vedkommende, når de skal forvalte deres beskæftigelse og karriere, så de karrierer, der betragtes som usædvanlige, bliver helt almindelige. I Kroatien blev der i 2019 oprettet et netværk af kvinder inspireret af »Cigre«, et globalt samarbejde, hvor kvinder hjælper hinanden med at udvikle deres karrierer på energiområdet (21). EØSU mener, at indførelsen af kvoter for at genoprette ligestillingen i virksomhedernes bestyrelser bliver et nødvendigt signal. |
| --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | Når kvinder ønsker at gøre karriere inden for STEM (videnskab, teknologi, ingeniørvidenskab og matematik) i energisektoren, støder de stadig på alt for mange forhindringer i virksomhederne, både i den offentlige og den private sektor. Kommissionen slår til lyd for, at alle »frit kan følge den vej, de har lyst til at følge i livet« med lige muligheder for alle. Kommissionen bør afsætte yderligere midler til kvinderne i en sektor, hvor fysisk styrke ikke længere er den vigtigste egenskab, men hvor den blot er en reference for en kompetence. Ligestilling bør kunne måles med kvalitative indikatorer for de opnåede karrieremuligheder og med lige løn for de samme kvalifikationer og eksaminer. Disse omfatter grundløn og løntillæg. EØSU støtter fuldt ud den internationale ligelønskoalitions mål (22). Udvalget anbefaler, at der indføres bindende foranstaltninger om gennemsigtighed for lønninger og vederlag, eftersom det er en forudsætning for reel ligeløn. |
| --- | --- |

3.5.2.

3.6.   Den nationale og europæiske sociale dialogs rolle

EØSU mener, at de indgåede aftaler bør inkorporeres i forvaltningen af brancher og virksomheder.

3.6.1.   Kollektive aftaler og overenskomster

Den sociale dialog spiller en fremtrædende rolle for indførelsen af ordentlige arbejdsforhold og for at garantere kvinder sikkerhed på arbejdet og i ansættelsen inden for energisektoren. El- og gasindustrierne i Frankrig indgik en 4-årig brancheaftale med fagforeningerne, derdækker alle de områder, hvor der er behov for tiltag, for at bevæge sig i retning af ligestilling på arbejdsmarkedet (23). CEA har en virksomhedsaftale. I alle medlemsstaterne vil det være meget vigtigt, at sådanne foranstaltninger, som arbejdsmarkedets parter har aftalt, medtages i de kollektive overenskomster, således at de får fuld juridisk gyldighed.

3.6.2.   VSA, »soft law«

En virksomhed som Électricité de France indgik i 2018 en VSA-aftale med fagforbundene, der har til formål at sikre lige muligheder på alle niveauer i virksomheden, og som forpligter til at forfremme kvindelige ledere til nøgleposter. Den er baseret på en styrkelse af de tekniske fags tiltrækningskraft for unge kvinder og på overholdelsen af princippet om lige muligheder for kvinder og mænd i koncernen gennem hele deres erhvervskarriere. Det er et smukt engagement, men det er stadig »soft law« eller ikke-bindende lovgivning. Det kræver, at især kvinderne konstant er opmærksomme for at sikre gennemførelsen og kontrollere, at den er i overensstemmelse med lovgivningen, hvilket fortsat er en nødvendighed.

4.   Er omstillingen på energiområdet en mulighed eller en risiko for kvinderne?

| 4.1. | Udviklingen hen imod en dekarboniseret økonomi ændrer produktionsmetoderne i retning af mindre enheder, korte kredsløb og en ny balance mellem fossile brændstoffer eller kernekraft og vedvarende energikilder. Såkaldt intelligente bygninger, der kan lagre energi, intelligente netværk osv. benytter avanceret informationsteknologi og -teknikker og kunstig intelligens. I perioden inden covid-19 havde virksomheder, der drives af kvinder, en tendens til at investere i vedvarende energi og tage højde for trusler mod miljøet (24). Kvindernes deltagelse i denne sektor var stigende, selv om det stadig var lavt i den tekniske sektor (28 % ifølge IRENA). Destabiliseringen af energimarkederne på grund af prisfaldet på CO2-baseret energi som følge af krisen risikerer at påvirke denne tendens. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Energisektoren ser et stort behov for mangfoldighed, nyskabende kompetencer og profiler, der bedst mulig repræsenterer hele samfundet i disse nye og mindre »tunge« aktiviteter. Det anerkendes, at det er nødvendigt, at samfundet tager ansvar for omstillingerne, da energiomstillingen foregår i overgangen til digital teknologi, med de muligheder og frem for alt de omkostninger, der følger med i form af job og omstruktureringer (25). Og at der er brug for kvinder i den forbindelse. Endnu er der ikke særligt mange af dem. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Der er endnu ikke tegnet nogen større karriereprofiler i sektoren for vedvarende energi. EØSU ønsker at advare imod to fristelser:






  1) | at der skabes en omvendt ulighed med flere kvinder end mænd inden for sektoren for vedvarende energi |
| --- | --- | --- |

4.3.

1)

at der skabes en omvendt ulighed med flere kvinder end mænd inden for sektoren for vedvarende energi

| 2) | at omstillingen på energiområdet og den digitale omstilling udnyttes til at skabe lavtlønsfælder i en sektor med overvægt af kvinder og karrierefælder for kvinder, der ikke længere vil få mulighed for at skabe en karriere inden for de traditionelle energisektorer. |
| --- | --- |

2)

at omstillingen på energiområdet og den digitale omstilling udnyttes til at skabe lavtlønsfælder i en sektor med overvægt af kvinder og karrierefælder for kvinder, der ikke længere vil få mulighed for at skabe en karriere inden for de traditionelle energisektorer.

EØSU appellerer på ny til, at branche- og virksomhedsaftaler medtages i kontraktretten, som kan gøres gældende.

5.   Særlige bemærkninger

| 5.1. | At virkeliggøre sit potentiale er en individuel og kollektiv udfordring i det aldrende europæiske samfund, der er udsat for et stort konkurrencepres fra andre handelsmagter. Mænd og kvinder skal kombinere meget forskelligartede kompetencer i en mere horisontal energisituation, der anvender platforme og netværk. Ledelsesmetoderne vil skulle ændres. Men den digitale analfabetisme findes stadig, og der skal gøres en indsats for at udrydde den i hele Unionen. Dagens arbejde foregår inden for rammerne af allerede etablerede rettigheder. Det skal give resultater hurtigt. Women’s talents matter! |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Hvor kan man realisere sig selv?»Kvinder vil udvide puljen af den forhåndenværende ekspertise« og »mangfoldighed er et nøgleelement i konkurrenceevnen« (26). Har kunstig intelligens og brugen af Big Data et køn? Dette område ligger fuldstændig åbent, og man kender ikke alle dets anvendelsesområder, og samtidig er det et uundværligt område for Europas internationale konkurrenceevne for både kvinder og mænd. Kvinder skal have en uddannelse og de skal opfordres til at indtage denne sektor, samtidig med at man på skoler, i gymnasier og i virksomhederne bør sørge for at gøre piger opmærksomme på mulighederne i energisektoren. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Give kvinder energien og midlerne til at være beslutningstagere. Virksomheder, både store som små, stiller stadig større krav til etik. Også der henvender man sig gerne til kvinderne, fordi de strukturer, der udvikler sig, er orienteret mod decentrale energiproduktionssystemer og kan føre til større ligestilling mellem kønnene i de besluttende organer. Man anerkender således, at deres bevæggrunde vil være nogle andre end mændenes, og at ikke-tekniske kompetencer vil have betydning for virksomhedernes markeder. For EØSU kan denne anerkendelse være positiv, men den kan også være en fælde, der fremmer fastholdelsen af status quo. Kvinderne er nødt til fortsat at være på vagt. I alle tilfælde er ligestilling en ret, og den skal afspejles i deres karrierer og vederlag, uanset om der er tale om krise eller demografiske problemer. |
| --- | --- |

5.3.

5.4.   Oprettelse af et »europæisk STEM-institut« inspireret af Brugge-modellen, men med fleksible kvoter

EØSU opfordrer indtrængende Kommissionen til snarest muligt at oprette et postgraduate-institut i Bruxelles under navnet »European STEM College« (27), hvor der vil være et »energifakultet« med en indledende kvindekvote på 80 % for at opnå paritet efter nogle år. EØSU foreslår, at man ikke afventer, at der opstår en tilsvarende beslutsomhed som i den gruppe, der var sammensat af Madriaga-Churchill-Spaak-De Gasperi, der fik idéen til Europakollegiet i Brugge og anbefaler, at idéen hurtigst muligt forelægges for Rådet.

| 5.4.1. | Som ved Europakollegiet i Brugge skal medlemsstaterne foretage den første udvælgelse af de studerende og tildele dem stipendier. Dette hindrer ikke Rådet i at bevilge et driftsbudget til dette ekspertiseinstitut. Uddannelserne ved instituttet skal næsten udelukkende være orienteret mod viden og knowhow, der er karakteristiske for aktiviteter inden for STEM med anvendelsessektorer og forløb, der kan være tværfaglige, og hvoraf ét er forbeholdt energi.
  Dette flagskibsinitiativ vil give et europæisk kønsneutralt billede af ekspertisen inden for energierhverv, en europæisk merværdi for alle højere nationale uddannelsesinstitutioner, og kan således fungere som rollemodel og være en vigtig løftestang for feminisering af energifagene og for tiltrækning af alle talenter. |
| --- | --- |

5.4.1.

Dette flagskibsinitiativ vil give et europæisk kønsneutralt billede af ekspertisen inden for energierhverv, en europæisk merværdi for alle højere nationale uddannelsesinstitutioner, og kan således fungere som rollemodel og være en vigtig løftestang for feminisering af energifagene og for tiltrækning af alle talenter.

| 5.4.2. | Ligesom Europakollegiet, der har en afdeling i Brugge og en i Natolin (Polen), bør STEM-instituttet have flere afdelinger i Unionen, der indgår i et netværk med allerede eksisterende strukturer på europæisk plan. Dette kan omfatte videnskabelige klynger, såsom NGO'en »EUROCASE« (28), der samler nationale uddannelsesinstitutioner for ingeniørarbejder, anvendt videnskab og teknologi fra 21 europæiske lande eller EIT (European Institute of Innovation and Technology) InnoEnergy (29) under Horisont 2020-programmet, som beskæftiger sig med fremme af innovation, iværksætterånd og uddannelse inden for energiomstilling og bæredygtig energi, og som fungerer som samlingspunkt for den akademiske verden, iværksættere og forskningsinstitutter (30) i hele værdikæden. |
| --- | --- |

5.4.2.

| 5.4.3. | Sammen med EU's åbne dataportal (31), som tilbyder gratis og genanvendelige data, vil dette give EU et kraftfuldt og misundelsesværdigt værktøj, der integrerer kvinder og mænd og slår bro til industrier og forskningscentre. Alle uddannelsesinstitutioner med faglig ekspertise tilføjer merværdi til de regioner, hvor de er beliggende. Europæisk merværdi medfører en endnu større effekt. |
| --- | --- |

5.4.3.

5.5.   Udvikling af »Energi Europa-Teams«

Flere foreninger (32) arbejder allerede aktivt for at ændre unge kvinders tankegang, så de ser sig selv arbejde inden for energifagene. Kvindelige ledere i sektoren mødes og tilrettelægger tiltag blandt skolepiger og kvindelige studerende for at fortælle om deres job og den brede vifte af job inden for energisektoren. I Polen har et eksperiment under betegnelsen »Girl at the Polytechnic« (33), opnået meget fine resultater. Formålet var at tilskynde kvinder til at studere på tekniske gymnasier og afskaffe de stereotype forestillinger ved hjælp af forskellige arrangementer, navnlig åbent hus-arrangementer på disse uddannelsessteder. EØSU mener, at det er af største vigtighed at systematisere denne direkte tilgang på europæisk niveau gennem »Energi Europa-teams«. Da Euroen blev indført, havde Kommissionens lokale kontorer i alle medlemsstaterne ansvaret for teams bestående af frivillige, der opsøgte borgerne for at fortælle dem om de ændringer, der ville opstå som følge af indførelsen af den fælles valuta.

| 5.5.1. | »Energi Europa-teams« kan på samme måde tale med kvindelige studerende og sætte dem ind i, hvordan forskning, teknologi, forsyning, transeuropæiske net, prisfastsættelse, reguleringssystemer og energimarkeder fungerer og informere dem om alle de muligheder, de kunne finde der. |
| --- | --- |

5.5.1.

| 5.5.2. | Disse teams, der har til opgave at få piger og unge kvinder på skoler, gymnasier og videregående uddannelser til at få øjnene op for, at de kan blive ingeniører og teknikere, og give dem lyst til at prøve kræfter med disse fag, skal bestå af kvindelige rollemodeller, og være bevis på, at disse fag (som normalt anses for »mandefag«) er tilgængelige for piger. |
| --- | --- |

5.5.2.

| 5.5.3. | I erhvervslivet kan disse teams udveksle god praksis, åbne op for karrieremuligheder og fremme udveksling med andre netværk og organisationer i Unionen. Mænd er også engagerede i opgaven. De står navnlig for opgaver som »mentorer« og vejledere. Men her har kvinderne større gennemslagskraft som rollemodeller. Man kunne oprette et europæisk kvindenetværk, som en del af et europæisk projekt, der modtager støtte og står for forbindelserne til det europæiske STEM-institut. |
| --- | --- |

5.5.3.

| 5.6. | I de europæiske institutioner og organer er det nødvendigt at styrke den allerede igangværende udvikling ved at øge kvinders deltagelse og dermed opnå paritet blandt energimyndighederne (34). |
| --- | --- |

5.6.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  https://beijing20.unwomen.org/en/about.

1

(2)  Women, Gender Equality and the Energy Transition in the EU, (kvinder, ligestilling og energiomstilling i EU), undersøgelse bestilt af FEMM-udvalget (maj 2019) https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2019/608867/IPOL_STU(2019)608867_EN.pdf.

2

Women, Gender Equality and the Energy Transition in the EU

(3)  COM(2020) 152 final, 5.3.2020, Et EU med ligestilling: strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder 2020-2025.

3

Et EU med ligestilling: strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder 2020-2025

(4)  EIGE, Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder, Vilnius, Gender and Energy (Køn og energi).

4

Gender and Energy (Køn og energi)

(5)  Det kroatiske kontor for statistik, energisektoren (med undtagelse af olieindustrien), https://www.dzs.hr/Hrv_Eng/publication/2019/09-02-01_12_2019.htm.

5

(6)  FN's verdensmål nr. 5, 7 og 8; Joy Clancy, Twente Universitet, Give women a chance: engendering the energy supply chain (Giv kvinder en chance: indførelse af et kønsperspektiv i energiforsyningskæden).

6

(7)  EIGE, Gender Equality Index (indeks for ligestilling mellem mænd og kvinder i EU).

7

(8)  EUT C 341 af 21.11 2013, s. 21.

8

(9)  EØSU's udtalelse TEN/707 (se side 93 i denne EUT).

9

(10)  Se EØSU's informationsrapport »Evaluering af den europæiske energiunion — Den sociale og samfundsmæssige dimension af energiomstillingen«, ordfører: Christophe Quarez, juli 2020.

10

(11)  http://www.unido.org/fileadmin/user_media_upgrade/What_we_do/Topics/Women_and_Youth/Guide_on_Gender_Mainstreaming_ ECC.pdf.

11

(12)  Jf. s. 10 i (2016). Gender Mainstreaming Platform > Policy Areas > Energy http://eurogender.eige.europa.eu.

12

(13)  http://www.yellowwindow.be/genderinresearch/down-loads/YW2009_GenderToolKit_field4_Energy_001.pdf.

13

(14)  https://www.edfpulseandyou.fr/autres-themes/industrie-feminin/.

14

(15)  #EnEnergiaNoSinMujeres, manifest underskrevet af 57 foreninger i Spanien.

15

(16)  Se Chancengleichheit zwischen Frauen and Männern in der Energiebranche [Ligestilling mellem kvinder og mænd i energisektoren], studie gennemført af Austrian Society for Environment and Technology (ÖGUT) for det østrigske ministerium for landbrug, skovbrug, miljø og vandforvaltning, oktober 2016.

16

Chancengleichheit zwischen Frauen and Männern in der Energiebranche

(17)  Tal fremlagt på World Petroleum Congress, Istanbul, 2017 fra et studie gennemført af Boston Consulting Group (BCG).

17

(18)  https://www.iaea.org/newscenter/news/women-in-the-nuclear-field-share-their-stories-at-international-womens-day-event

18

(19)  IEG: Industries Électriques et Gazières.

19

(20)  Initiativ »Steel women«.

20

(21)  https://www.cigre.org/GB/community/women-in-engineering

21

(22)  https://www.ilo.org/global/topics/equality-and-discrimination/epic/lang--en/index.htm. EUT C 110 af 22.3.2019, s. 26; EUT C 262 af 25.7.2018, s. 101.

22

(23)  https://sgeieg.fr/actualites/accord-relatif-a-egalite-professionnelle-entre-les-femmes-et-les-hommes-2019-2023

23

(24)  https://escholarship.org/

24

(25)  Disse linjer, der blev skrevet under coronaviruskrisen, er måske ikke længere relevante efter krisen.

25

(26)  Cercle Interelles.

26

(27)  Naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed og matematik. Se Derdevet, »Energie, l’Europe en réseaux«, docent ved IEP-Paris.

27

(28)  Euro-CASE, European Council of Applied Sciences, Technologies and Engineering https://www.euro-case.org/about-us/mission-and-governance/.

28

(29)  EIT-InnoEnergy, innoenergy.com.

29

(30)  Se »Energie, l’Europe en réseaux«, Derdevet, docent ved IEP-Paris, generalsekretær (2013-2019) og medlem af bestyrelsen for ENEDIS.

30

nergie, l’Europe en réseaux«

(31)  data.europa.eu: EU's portal for åbne data.

31

(32)  Netværket Énergies de femmes ved EDF; https://women4energy.eu/ (innoenergy/EIT, ledet af Steinbeis 2i GmbH); http://www.ellesbougent.com/; http://www.interelles.com/colloques-interelles/actes-complets-du-colloque-2019 konference med temaet L’IA a-t-elle un sexe? [Har kunstig intelligens et køn?].

32

Énergies de femmes

L’IA a-t-elle un sexe

(33)  Programmet startede i 2007. Andelen af piger i polytekniske læreanstalter er steget fra 30,6 % til 36 %. http://www.dziewczynynapolitechniki.pl/pdfy/raport-kobiety-na-politechnikach2019.pdf.

33

(34)  EØSU's udtalelse: »Strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder« (SOC/633), ordfører: Giulia Barbucci, medordfører: Indrė Vareikytė, juli 2020 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

34

trategi for ligestilling mellem mænd og kvinder«

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/85 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/85

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Mellem et transeuropæisk supernet og lokale energienklaver — den rette sammensætning af decentraliserede løsninger og centraliserede strukturer til sikring af en økonomisk, socialt og økologisk bæredygtig energiomstilling

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/12)

| Ordfører: | Lutz RIBBE |
| --- | --- |
| Medordfører: | Thomas KATTNIG |

Ordfører:

Lutz RIBBE

Medordfører:

Thomas KATTNIG

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 3.9.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 254 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/2/2 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

3.9.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

254

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/2/2

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Spørgsmålet om, hvor centralt eller decentralt EU's fremtidige energisystem skal være, er ikke afklaret på politisk plan. Hverken Kommissionen eller medlemsstaterne har meldt klart ud i den henseende. Det ligger kun fast, at decentrale strukturer først er blevet mulige med fremkomsten af vedvarende energikilder. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) har i mange udtalelser påpeget, at det er vigtigt at erkende, at energiomstillingen ikke kun er et teknologisk spørgsmål, men i høj grad en social og politisk udfordring. De politiske beslutningstagere har givet tilsagn om at inddrage arbejdstagere, fagforeninger og forbrugere i denne energiomstilling, og EØSU opfordrer indtrængende til, at dette løfte overholdes. Også på dette område lader Kommissionen og medlemsstaterne imidlertid flere spørgsmål stå ubesvarede, end de besvarer. De nuværende energipolitiske initiativer vil ovenikøbet snarere lægge hindringer i vejen for en bred inddragelse af borgerne end de vil tilskynde til øget deltagelse. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU er overbevist om, at det fremtidige europæiske energisystem vil omfatte både centrale og decentrale elementer. Dette må dog ikke bestemmes på vilkårlig vis. Der er behov for en klar ambition for, hvorvidt decentralisering eller centralisering skal have forrang. I den europæiske energiomstilling er der først og fremmest brug for investeringssikkerhed — både for offentlige og private aktører. Dette kan kun sikres ved hjælp af klare politiske valg. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | I et decentralt energisystem er der lige så høje systemomkostninger som i et centralt. Under alle omstændigheder er der omkostningerne til de forskellige systemkomponenter: I et centralt system er der tale om forholdsvis store anlæg og transmissionsnet, i et decentralt system er der ud over mindre produktionsanlæg først og fremmest tale om de fleksibilitetsmuligheder, der også befinder sig hos forbrugerne. Desuden spiller distributionsnettene en større rolle, navnlig intelligente net, som er en forudsætning for intelligente markeder og dermed for de enkelte aktørers systemnyttige adfærd. Denne teknologiske udvikling giver mulighed for større autonomi og selvregulerende decentrale netenheder. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Dette ledsages af forskelle i fordelingen af værdiskabelsen og dermed også forskellige økonomiske og socialpolitiske implikationer. I et centralt system er værdiskabelsen typisk koncentreret på få aktører. I et decentralt system kan forbrugere som aktive kunder, borgerenergifællesskaber, landbrugere, SMV'er og kommunale selskaber tage del i værdiskabelsen. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Derfor er spørgsmålet om, hvordan det nye energisystem skal indrettes, langt mere end blot et teknisk spørgsmål og i langt højere grad en politisk problemstilling: En retfærdig og rimelig omstilling handler om, hvem der kan (og bør) spille hvilken rolle, og dermed kort fortalt om hvem der i fremtiden kan og må tjene penge på energi, og hvem der som følge heraf kan tage økonomisk del i energiomstillingen. Svaret på dette spørgsmål vil også afgøre, i hvor høj grad energiomstillingen vil stimulere til innovation. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | I pakken om ren energi findes der vigtige oplysninger om den forventede udvikling. Heri er der tale om en energiunion, der (bl.a.) skal reducere energiimport og »hvor borgerne er i centrum, og hvor de tager ejerskab af energiomstillingen, drager fordel af nye teknologier, der gør deres regninger mindre, og deltager aktivt på markedet« og bliver til aktive producenter og markedsdeltagere. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Efter EØSU's opfattelse har Kommissionen og stort set alle medlemsstater i de sidste fem år imidlertid forsømt at skabe reel klarhed omkring de fremtidige strukturer og opgavefordelingen. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Heller ikke Rådet har indtil videre bidraget med meget til en tilstrækkeligt klar energipolitik. EØSU beklager i den sammenhæng, at det tyske rådsformandskab ensidigt satser på bestemte teknologier (som offshore-vindenergi og brint fra vedvarende energikilder), samtidig med at vigtige strukturelle spørgsmål i den forbindelse helt udelades. EØSU ønsker klart at understrege, at følgerne af disse teknologiske præferencer skal tages med i betragtning, herunder en markedskoncentration på få aktører og omfattende investeringer i transportkapacitet, dvs. i naturlige monopoler. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Det er en forudsætning for nye markedsdeltageres fulde deltagelse, at de har adgang til alle relevante elektricitetsmarkeder, især også fleksibilitetsmarkeder. Det er i så godt som alle medlemsstater ikke tilfældet. Medlemsstaterne opfordres derfor indtrængende til at tilpasse deres lovgivningsrammer, så grundtanken bag pakken om ren energi kommer fuldt ud til sin ret, og der skabes lige muligheder. På den måde vil der også på regionale markeder kunne findes frem til yderst effektive løsninger takket være digitaliseringen, hvilket vil bidrage til en stabil og modstandsdygtig forsyningssikkerhed, hvis de er forbundet med hinanden på intelligent vis. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Med henblik på de økonomiske og socialpolitiske konsekvenser gentager EØSU sit synspunkt om, at decentrale energisystemer giver vigtige impulser til den regionale udvikling og kan skabe nye og kvalificerede arbejdspladser af høj kvalitet i regionerne (1). |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | De politiske beslutningstagere kommer til dels ind på problemet med sårbare forbrugere og energifattigdom, men der peges ikke på mulige løsninger, og problemet behandles heller ikke i tilknytning til den fremtidige udformning af energisystemet. EØSU opfordrer Kommissionen til at foreslå, at man på EU-niveau bliver enige om en definition af energifattigdom og fælles indikatorer som et første skridt i retning af at blive bedre til at måle forekomsten heraf. Medlemsstaterne er nødt til at udvikle flere statistiske værktøjer for kunne sætte mere effektivt ind over for de dårligt stillede familier. Samtidig skal man sørge for, at husholdninger med lave indkomster har mulighed for at implementere energieffektivitetstiltag, så de også kan sænke deres energiforbrug. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | Det afgørende spørgsmål er, om den kritiske infrastruktur »elnettet« som et naturligt monopol og af hensyn til en bæredygtig forsyningssikkerhed ikke bør være offentligt ejet, navnlig fordi denne infrastruktur er skabt og udbygget ved hjælp af omfattende offentlige midler. Dette spørgsmål bør behandles mere indgående i en EØSU-udtalelse. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | Med genopretningsplanen (»recovery plan«) og den flerårige finansielle ramme for perioden 2021-2028 investeres der nu flere hundrede milliarder euro i energiinfrastruktur og -teknologier. Det er vigtigt at sikre, at disse investeringer anvendes effektivt til at fremme en energiomstilling, der fokuserer på borgerne og ikke på dem, der hidtil har været involveret i det fossile energisystem. EØSU opfordrer Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet til snarest muligt at indgå i en bred, struktureret dialog med civilsamfundet og de lokale og regionale myndigheder med henblik på at finde svar på de spørgsmål, der stilles i denne initiativudtalelse. |
| --- | --- |

1.14.

2.   Baggrund for initiativudtalelsen

| 2.1. | Europa befinder sig midt i en svær omstillingsproces mod klimaneutralitet, der skal opnås i 2050. Det kræver en omfattende ændring af energisystemet. Der vil bl.a. være tale om grundlæggende tekniske forandringer, men også om strukturelle spørgsmål i forbindelse med produktion, handel og markedsføring samt samfundspolitiske forandringsprocesser. Præcis hvordan disse forandringer skal se ud, og hvor langt de skal gå, er der endnu ingen afgørende klarhed omkring. Det er vigtigt at forstå, at energiomstillingen ikke kun er et spørgsmål om teknologi, men i særdeleshed også er en social udfordring. Det skal sikres, at arbejdstagere, fagforeninger og forbrugere inddrages i denne energiomstilling. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | I de seneste år har Kommissionen afgivet en lang række politiske hensigtserklæringer og udarbejdet nye regler. EØSU har kommenteret disse og i de fleste tilfælde bifaldet og støttet dem. Samtidig har udvalget dog kritiseret, at mange af disse udmeldinger er for vage og ukonkrete. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Én ting står klart: Debatten om centrale eller decentrale strukturer på energiområdet er først blevet mulig med fremkomsten af vedvarende energikilder. Vedvarende energikilder (sol, vind og biomasse) er decentrale, de er tilgængelige overalt, og investeringerne er forholdsvis beskedne, mens atom- og kulkraftværker udgør store centrale strukturer. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Der er ingen klar forståelse af, hvordan de vedvarende energikilder skal håndteres. Det er især uklart, om Kommissionen stræber efter en integration af de vedvarende energikilder i det eksisterende system eller en ændring af markedet. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EØSU har gjort opmærksom på, at det ikke mener, at det primært handler om »integration« af vedvarende energi i det eksisterende elsystem, og at det ved en »grundlæggende forandring« forstår langt mere end kun at slutte de nationale systemer til et europæisk net og øge andelen af vedvarende energikilder markant, hvilket betyder, at de nuværende konventionelle energikilder (inkl. naturgas) kun får tildelt en overgangsrolle. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Til et helt nyt energisystem hører et meget større antal aktører. I særdeleshed får distributionsnettene en væsentligt større betydning — de skal under alle omstændigheder blive til »intelligente net«: Informationer om den til enhver tid relevante netsituation skal stilles til rådighed for markedsdeltagerne i en pålidelig, let forståelig og tidsmæssigt og evt. også placeringsmæssigt meget præcis form. Intelligente net er i denne model en forudsætning for intelligente markeder, der skaber effektive incitamenter til systemnyttig adfærd. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Kommissionen taler i sin pakke om energiunionen om en ny rolle til de hidtil »passive« forbrugere: »Vigtigst af alt er vores vision om en energiunion, hvor borgerne er i centrum, og hvor de tager ejerskab af energiomstillingen, drager fordel af nye teknologier, der gør deres regninger mindre, og deltager aktivt på markedet, alt imens de sårbare forbrugere beskyttes« (2). |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Hvad dette helt konkret betyder, er dog uklart. Det skyldes også, at der ikke skelnes mellem industrielle og erhvervsmæssige forbrugere samt private husholdninger og ved sidstnævnte heller ikke mellem socialt og dermed også teknisk bedre stillede private forbrugere og mindre velstillede husholdninger. Som minimum kan det konstateres, at forbrugerne i fremtiden ikke længere kun skal være (betalende) modtagere af energi. De skal heller ikke kun have bedre muligheder for at skifte udbyder og/eller reagere mere fleksibelt på markedssignaler. De skal have adgang til alle relevante elektricitetsmarkeder. Begreber som »aktive« kunder, selvforsynere, borgerenergifællesskaber samt VE-fællesskaber er blevet skabt, og disse nye aktører har fået tildelt bestemte rettigheder, uden at det dog herved klart fremgår, i hvilken form de rent faktisk skal deltage på markedet, det vil sige: Hvor åbent og liberalt markedet reelt skal være, og hvordan man behandler de forbrugere, der ikke råder over økonomiske midler eller juridiske muligheder for at deltage i det (se punkt 5.6). |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Ligeledes bliver problemet med sårbare forbrugere og energifattigdom ganske vist nævnt, men der peges ikke på reelle løsningsmuligheder. EØSU opfordrer endvidere Kommissionen til at foreslå, at man på EU-niveau bliver enige om en definition af energifattigdom og fælles indikatorer som et første skridt i retning af at blive bedre til at måle forekomsten heraf. Med henblik på at tilpasse denne definition til de forskellige nationale forhold er medlemsstaterne nødt til at udvikle flere statistiske værktøjer for kunne sætte mere effektivt ind over for de dårligt stillede familier. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Kommissionen har efter EØSU's opfattelse i de sidste fem år kun i beskedent omfang skabt klarhed over de fremtidige strukturer og opgavefordelingen. Først og fremmest har medlemsstaterne kun meget tøvende — eller slet ikke — tilpasset deres lovgivningsrammer. I mange medlemsstater har forbrugerne, men også små virksomheder og borgerenergifællesskaber, stadig ikke adgang til elektricitetsmarkederne. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Idet Kommissionen med den grønne pagt har sat emnet »klimaneutralitet« øverst på dagsordenen og vil investere flere hundreder milliarder EUR i genopretning af økonomien samt skabelse og sikring af arbejdspladser af høj kvalitet i Europa ved hjælp af genopretningsplanen (»recovery plan«), anser EØSU det for tvingende nødvendigt, at der snart (!) føres en bred samfundsmæssig og politisk debat, der skal skabe klarhed over, hvor mange »centrale strukturer«, der er behov for, og hvor mange decentrale elementer der i givet fald vil være mulighed for, og som vil være hensigtsmæssige. Denne initiativudtalelse skal give incitamenter hertil. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Vi kan lære af covid-19-krisen, at der behov for at handle hurtigt, inden det hele eskalerer. I henhold til Kommissionens vurdering kræver opfyldelsen af de aktuelle klima- og energimål inden 2030 i sig selv yderligere investeringer på op til 260 mia. EUR om året. Dette vil ikke kunne ske uden en massiv udvidelse af de offentlige investeringer i udbygningen af vedvarende energikilder, lagringskapacitet, renovation af varmeinstallationer, offentlig transport, forskning og udvikling etc. Omstillingen skal desuden gennemføres på en socialt retfærdig måde. Her viser covid-19-krisen nye veje. Den midlertidige ophævelse af de europæiske regler for gæld og underskud skal også gælde for håndteringen af klimakrisen. Midlerne skal dog anvendes på en sådan måde, at målet om at sætte borgerne i centrum for energiomstillingen og dermed puste nyt liv i den regionale økonomi også opfyldes. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | For at undgå fejlinvesteringer er det nødvendigt at fjerne eksisterende uklarheder og selvmodsigelser vedrørende det nye energisystems væsentlige strukturer, markedsarkitekturen, markedsrollerne og markedsreglerne, og først og fremmest skal der hurtigst muligt skabes klarhed over de sociale virkninger for beskæftigede og forbrugere. I den forbindelse spiller en retfærdig fordeling af investeringsomkostningerne en central rolle. Det samme gælder for en retfærdig fordeling af de mulige gevinster. |
| --- | --- |

2.13.

3.   Betydningen af en klar præference for eller imod decentralitet for investeringssikkerheden

| 3.1. | Det nye energisystem vil omfatte både centrale og decentrale elementer, ikke kun fordi kategoriseringen som centralt eller decentralt element ikke altid er entydig. Således er det for eksempel uklart, om en vindmøllepark på land med en installeret kapacitet på mere end 30 megawatt stadig kan betragtes som »decentral«. Alligevel er spørgsmålet om, hvorvidt det nye energisystem hovedsageligt skal udformes efter principperne om decentralitet eller centralitet af stor betydning for en effektiv gennemførelse af omstillingen af energisystemet. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Afhængigt af svaret på spørgsmålet i punkt 3.1 skal forskellige investeringsbeslutninger prioriteres og træffes for både det offentlige og private kapitalindskydere og investorer. Risikoen for »stranded investments« kan kun forebygges, hvis de politiske beslutningstagere så hurtigt og entydigt som muligt træffer en grundlæggende beslutning om, hvorvidt energiomstillingen fortrinsvis skal være central eller decentral. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Grundtanken bag det hidtidige centrale energisystem er: Der må grundlæggende ikke forekomme flaskehalse ved transport af elektricitet, og alle markedsaktører skal kunne handle, som om transporten inden for systemet er ubegrænset mulig. Dermed får transmissionsnettene en afgørende betydning for systemet. Ud over idéen om en europæisk »kobberplade«, dvs. et paneuropæisk elektricitetsnet uden fysiske begrænsninger, er der endda idéer om at forbinde det europæiske sammenkoblede net med de syd- eller østasiatiske net. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Det afgørende spørgsmål er, om den kritiske infrastruktur »elnettet« som et naturligt monopol og af hensyn til en bæredygtig forsyningssikkerhed ikke bør være offentligt ejet, navnlig fordi denne infrastruktur er skabt og udbygget ved hjælp af omfattende offentlige midler. Dette spørgsmål bør behandles mere indgående i en EØSU-udtalelse. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | I et centralt system bør produktionsstedet og placeringen af fleksibilitetsmulighederne derfor ikke spille nogen rolle for driften af det egentlige marked. Hverken produktionsstedet eller forbrugsstedet skal være baseret på transportinfrastrukturen. Tværtimod følger transportinfrastrukturen produktionens og forbrugets struktur og placeringer. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Med et decentralt energisystem forstår man derimod et system, hvor produktionen (og lagringen) af den strøm, der anvendes til elektricitet, varme og mobilitet, er placeret så tæt på forbruget som muligt, hvilket er muligt med vedvarende energikilder. Det resulterer i en i vidt omfang systemisk minimeret transport af elektricitet — og dermed også mindre transporttab. Som følge af volatiliteten af elproduktionen fra vedvarende energikilder står elnettene over for nye udfordringer. På grund af decentraliseringen får distributionsnettene en stadig vigtigere rolle i forbindelse med at opretholde stabiliteten og forsyningssikkerheden. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | I et decentralt system anses flaskehalse i netinfrastrukturen ikke grundlæggende for at være problemer, der skal prioriteres og løses. Tværtimod satser et decentralt system på fleksibilitetsmuligheder på stedet, der direkte er med til at udligne udsving i produktionen. Disse fleksibilitetsmuligheder omfatter ud over lagre og forskydning af efterspørgslen fra tidspunkter med højt forbrug til tidspunkter med lavt forbrug også produktion af varme gennem elektricitet samt e-mobilitet. Sektorkobling spiller en langt større rolle i et decentralt system end i et centralt system. Desuden vil såkaldte fleksibilitetsmarkeder spille en meget vigtigere rolle end i et centralt elektricitetssystem. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | I et decentralt energisystem er uafhængigheden af netinfrastrukturen større. Undersøgelser har vist, at dette medfører en større robusthed over for angreb udefra, for eksempel cyberkriminalitet, i hvert fald hvis den enkelte enklave kan fungere selvstændigt. Større investeringer i distributionsnettene sikrer dermed en stabil forsyning og større robusthed over for cyber-kriminalitet. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EU's energipolitik skal derfor besvare følgende spørgsmål:






  — | Skal investorerne tage udgangspunkt i, at det nye energisystem opbygges nedefra og op? Det vil sige: Lokale elektricitetsoverskud og lokal knaphed udlignes fortrinsvis gennem fleksibilitetsmuligheder på stedet. Kun i tilfælde af, at dette ikke er økonomisk eller teknisk muligt, transporteres elektricitet også over længere strækninger, |
| --- | --- | --- |

3.9.

—

Skal investorerne tage udgangspunkt i, at det nye energisystem opbygges nedefra og op? Det vil sige: Lokale elektricitetsoverskud og lokal knaphed udlignes fortrinsvis gennem fleksibilitetsmuligheder på stedet. Kun i tilfælde af, at dette ikke er økonomisk eller teknisk muligt, transporteres elektricitet også over længere strækninger,

| — | eller skal investorerne forvente en opbygning oppefra og ned? Det betyder, at udviklingen af transmissionsnettene prioriteres højest. Så godt som hver eneste producerede kilowatttime skal kunne transporteres i henhold til denne model. Hvis udsving overhovedet skal udlignes, bestemmer netinfrastrukturen placeringen af fleksibilitetsmulighederne. Grundlæggende betyder dette en videreførelse af den hidtidige netudvidelsespolitik med samtidig udskiftning af fossile og nukleare kraftværker med så store alternative produktionsparker som muligt (f.eks. Desertec, offshore-vindmølleparker, meget store onshore-vindmølleparker). |
| --- | --- |

—

eller skal investorerne forvente en opbygning oppefra og ned? Det betyder, at udviklingen af transmissionsnettene prioriteres højest. Så godt som hver eneste producerede kilowatttime skal kunne transporteres i henhold til denne model. Hvis udsving overhovedet skal udlignes, bestemmer netinfrastrukturen placeringen af fleksibilitetsmulighederne. Grundlæggende betyder dette en videreførelse af den hidtidige netudvidelsespolitik med samtidig udskiftning af fossile og nukleare kraftværker med så store alternative produktionsparker som muligt (f.eks. Desertec, offshore-vindmølleparker, meget store onshore-vindmølleparker).

Det haster med at afklare disse spørgsmål, idet begge tilgange kræver store investeringer, men på forskellige områder: I et centralt system går pengene primært til transmissionsnettene, i et decentraliseret system til mindre, distribuerede fleksibilitetsmuligheder.

| 3.10. | Implicit tages det nye energimarkeds struktur og design op med spørgsmålene i punkt 3.9. Dette anerkendes i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/943 (3) om det indre marked for elektricitet. Der træffes dog ingen beslutning i den forbindelse. Dette overlades i stedet til medlemsstaterne.
  Det er meget tvivlsomt, om dette er tilstrækkeligt til at sikre en målrettet europæisk energiomstilling. I mange medlemsstater passer den retlige ramme indtil nu tydeligvis ikke til de mål, der ligger til grund for pakken om ren energi. |
| --- | --- |

3.10.

Det er meget tvivlsomt, om dette er tilstrækkeligt til at sikre en målrettet europæisk energiomstilling. I mange medlemsstater passer den retlige ramme indtil nu tydeligvis ikke til de mål, der ligger til grund for pakken om ren energi.

| 3.11. | Baggrunden for spørgsmålene i punkt 3.9 skal findes i et særdeles politisk følsomt spørgsmål: Det handler om, hvem der i det nye energisystem fremover kan og må tjene penge, og hvem der som følge heraf kan få økonomisk del i energiomstillingen. F.eks. satser det tyske rådsformandskab ensidigt på bestemte teknologier (nemlig offshore-vindenergi og brint fra vedvarende energikilder). Der tages ikke højde for, at disse teknologier vil resultere i en koncentration af producenter på markedet i form af et lille antal aktører. Det vil også være nødvendigt at foretage omfattende investeringer i transportkapaciteten, dvs. i naturlige monopoler, og disse teknologier kan også fastholde eller endog øge Europas energiafhængighed. Spørgsmålet om, hvordan borgerne kan komme i centrum i energipolitikken, står derimod ikke på dagsordenen. |
| --- | --- |

3.11.

4.   Beslutningskriterier for eller imod centralitet eller decentralitet

| 4.1. | Udsagnet i punkt. 3.10 har central betydning for den samfundspolitiske beslutningstagning. Det drøftes dog ikke åbent og ærligt i den politiske debat, men sættes hele tiden i baggrunden af formodentligt »rationelle« argumenter: |
| --- | --- |

4.1.

| 4.1.1. | Energiomstillingen kræver en ændring af forretningsmodellen for de store energiforsyningsvirksomheder. Øjensynligt har mange energiforsyningsvirksomheder dog lettere ved at udskifte deres gamle (centrale) store kraftværksparker med vedvarende anlæg, der også er centraliserede, og som undertiden har stort set samme kapacitet. På den måde kan de dermed forbundne distributionsstrukturer også bevares. En decentralisering ville derimod medføre meget radikale ændringer, hvilket betyder, at de store energiforsyningsvirksomheder, i modsætning til SMV'er og kommunale værker, ville få det langt sværere. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | Det samme gælder for transmissionssystemoperatører: De har ingen interesse i at transportere mindre strøm på tværs af Europa — de lever jo trods alt af det. |
| --- | --- |

4.1.2.

Omkostningsargumentet

| 4.2. | Hvordan man opnår størst mulig forsyningssikkerhed til de lavest mulige omkostninger anses med rette for et vigtigt kriterium. Det kan på en troværdig måde konkluderes og vises i modeller, at transportomkostningerne i et centralt system er højere end i et decentralt. Derimod er omkostningerne til produktion, lagring og belastningsomfordeling lavere i et centralt system end i et decentralt system. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | En række undersøgelser har sammenlignet omkostningsforskellene. De kommer dog ikke frem til entydige resultater, idet forskellene mellem omkostningsfordelene i et decentralt system og i et centralt system ikke er særlig store og mere specifikt afhænger kraftigt af de antagelser, der ligger til grund. Der mindes om, at Det Fælles Forskningscenter allerede i 2016 slog fast, at ca. 80 % af europæerne ville kunne forsyne sig selv med egenproduceret solcelleelektricitet billigere end med elektricitet, der hentes fra nettet. Siden da er prisen på solcelleenergi endda faldet drastisk. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Det grundlæggende spørgsmål, om investeringer fortrinsvis skal gå til projekter i tilknytning til et centralt energisystem eller til projekter i et decentralt energisystem, og hvilke retningslinjer lovgivningen bør udstikke, kan dermed ikke besvares ved alene at se på systemomkostningerne. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Spørgsmålet lyder dermed, hvilke alternative kriterier ud over en ren omkostningsbesparelse, man kan se på, for at kunne træffe den ud fra investorernes synspunkt absolut nødvendige grundlæggende beslutning om en fortrinsvis decentral udformning eller en fortrinsvis central udformning af det nye energisystem. |
| --- | --- |

4.5.

En anderledes værdiskabelse ...

| 4.6. | Værdiskabelsen er strukturelt forskellig: I et centralt system kommer den større anlæg og naturlige monopoler til gode. I et decentralt system ligger den som oftest hos mindre anlæg og først og fremmest hos de fleksibilitetsmuligheder, der ofte anvendes i et decentralt system, f.eks. batterilagring, varmepumper, minikraftvarmeværker samt elbiler, der lader begge veje (»Vehicle-to-Grid«). Fleksibilitetsmuligheder vil altså ofte være at finde i private husholdninger. Også elproduktionsanlæggene findes ofte hos privatpersoner, udlejere, nyetablerede SMV'er, energiandelsselskaber, kommunale selskaber, kommunale værker etc. Dermed er det i et decentralt energisystem nogle helt andre, der har del i værdiskabelsen, end i et centralt system: Aktive forbrugere spiller her en langt større rolle. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Et decentralt energisystem er nærmest utænkeligt uden denne brede samfundsmæssige deltagelse. En mere aktiv rolle til forbrugerne til og med prosumenterne er derfor kendetegnende for et decentralt system. Det giver også mening af hensyn til accepten samt af hensyn til styrkelsen af den regionale økonomi. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Idet Kommissionen ønsker at skabe en energiunion, hvor borgerne er i centrum, hvor der skabes nye regionale arbejdspladser, og hvor energiomstillingen skaber økonomiske impulser i mange af Europas regioner, bør den satse på et decentralt energisystem. Dette er også vigtigt af hensyn til håndteringen af covid-19-krisen. |
| --- | --- |

4.8.

5.   Økonomiske og socialpolitiske følgevirkninger af spørgsmålet om centralitet over for decentralitet

| 5.1. | Et decentralt system betyder i forbindelse med værdiskabelsen, at forbrugerne går fra at være betalere til at være aktører, der deltager i energiøkonomiens værdiskabelse, dvs. de tjener penge eller sparer penge, og derfor skal spørgsmålet i punkt 3.11 om, hvem der i fremtiden må tjene penge på energi, diskuteres åbent og ærligt.
  Med udvidelsen af prosumforståelsen udvides prosum i pakken om ren energi begrebsmæssigt og definitionsmæssigt: I fremtiden er det ikke kun forbrugere, der råder over egen grund, jord og fast ejendom, der kan blive prosumenter. Prosum bliver f.eks. også relevant for lejere og beboere i flerfamiliehuse samt for leverandører til bygninger eller hele områder, herunder industriparker og -grunde. Netop i disse tilfælde er en intelligent sammenkobling af de enkelte produktions- og lagerkapaciteter samt de enkelte forbrugere i et virtuelt kraftværk eller via et intelligent mikronet uundgåelig. Kravene til de lokale og regionale distributionssystemoperatører vokser dermed hele tiden. |
| --- | --- |

5.1.

Med udvidelsen af prosumforståelsen udvides prosum i pakken om ren energi begrebsmæssigt og definitionsmæssigt: I fremtiden er det ikke kun forbrugere, der råder over egen grund, jord og fast ejendom, der kan blive prosumenter. Prosum bliver f.eks. også relevant for lejere og beboere i flerfamiliehuse samt for leverandører til bygninger eller hele områder, herunder industriparker og -grunde. Netop i disse tilfælde er en intelligent sammenkobling af de enkelte produktions- og lagerkapaciteter samt de enkelte forbrugere i et virtuelt kraftværk eller via et intelligent mikronet uundgåelig. Kravene til de lokale og regionale distributionssystemoperatører vokser dermed hele tiden.

| 5.2. | Prosumenterne bliver kun til en integreret del af energisystemet, hvis de rent faktisk har adgang til alle relevante elektricitetsmarkeder. Aktive forbrugere skal også kunne stille den fleksibilitet, som de opnår ved hjælp af batterilagring, efterspørgselsstyring, elbiler, varmepumper osv., til rådighed for systemet. Det kræver særligt konfigurerede markeder, der endnu ikke står til rådighed i de fleste medlemsstater. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Ofte betegnes en energiomstilling, der medfører et decentralt energisystem, ikke blot som en økologisk omstilling, men som en socialøkologisk omstilling. Den decentrale energiomstilling medfører vigtige impulser for den lokale og regionale økonomi, arbejdspladser i selvstændige erhverv samt små og mellemstore virksomheder og en styrkelse af den lokale købekraft. På den baggrund har det endnu større konsekvenser, at talrige medlemsstater holder fast i strukturer i deres energisystemer, der forhindrer disse positive effekter. Samtidig skal man være opmærksom på, at de arbejdspladser, der opstår, fører til jobs af høj kvalitet med en høj social sikkerhed. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | For at disse impulser rent faktisk kommer alle borgere i de pågældende regioner til gode og ikke kun de ressourcestærke, er det nødvendigt at prioritere projekter, der resulterer i energiforbrugerfællesskaber, hvor mennesker med beskeden kapital, indkomst og aktiver kan deltage (se også EØSU's udtalelse TEN/660 (4)). Der eksisterer allerede koncepter herfor. Gennemførelsen af dem i medlemsstaterne skal dog fremmes langt mere beslutsomt end hidtil. Det er vigtigt, idet decentralitet ikke må føre til et energisamfund med to klasser. For så vidt som personer med lave indkomster og få ressourcer gennem direkte støtte også får mulighed for at deltage i energiforbrugerfællesskaber, kan deltagelsen være et effektivt middel mod energifattigdom, fordi de, der hidtil har lidt under høje energiomkostninger, aflastes af de hurtigt faldende omkostninger til vedvarende energi. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Sårbare forbrugere og energifattigdom er et alvorligt problem, og det vil som udgangspunkt sandsynligvis hverken kunne løses i et centralt eller et decentralt energisystem. Dog kan det i lyset af omkostningsdegressionen for anlæg baseret på vedvarende energi og elektricitetslagre mildnes noget mere i et decentralt system end i et centralt system. Anvendelsen af vedvarende energi og lagring inden for rammerne af lokalområdebaserede løsninger kan føre til, at energiregningerne falder permanent, og at forbrugerne slipper fri af den prismæssige afhængighed af energiforsyningsselskaber og netoperatører. Det kræver dog en aktiv politik, der støtter udviklingen af relevante koncepter. Samtidig skal man sørge for, at husholdninger med lave indkomster har mulighed for at implementere energieffektivitetstiltag, så de også kan sænke deres energiforbrug. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Endvidere må større muligheder for deltagelse ikke udnyttes som påskud for at afskaffe forbrugerrettigheder. De skal styrkes og evt. også tilpasses nye forretningsmodeller. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Endelig skal man være opmærksom på forbrugscentrene — storbyer og industrielle storforbrugere af elektricitet. For at de kan forsynes sikkert og billigt, skal de kobles sammen med oplandet i energiregioner. Det samme gælder også for energienklaver. Energiregionerne vil tage form af koncentriske cirkler omkring forbrugscentrene. For at oplandet kan udnytte sit fulde potentiale for udnyttelse af vedvarende energi, er der behov for målrettede incitamenter. Det kan f.eks. være reducerede netudgifter, der gør sig gældende, hvis energiregionen forsyner sig selv. En positiv konsekvens af denne systemarkitektur er en styrkelse af de regionale økonomiske strukturer — et aspekt, der især kan have betydning for det økonomiske system efter covid-19. |
| --- | --- |

5.7.

6.   Fremtidens energisystem

| 6.1. | Det nye energisystem bør ikke længere bygge på »top-down«-princippet (fra store kraftværker til forbrugerne), men på »bottom-up«-princippet, det vil sige det bør udformes som et net bestående af mange produktions- og forsyningsenklaver, der leverer vedvarende el og varme, hvor el- og varmedistribution samt efterspørgselsstyring (herunder lagring) spiller en fremtrædende rolle. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | En tilstrækkelig og sikker forsyning af alle regioner i Europa kan sikres på denne måde (5). I forbindelse med den ønskede nye, bredere vifte af aktører vil dette betyde, at der ud over de etablerede (engros-)handelsstrukturer skal oprettes helt nye decentrale markedsføringsmetoder og energistyringssystemer. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Innovationsfremstød på IT-området, inden for produktions- og lagringsteknik samt distributionssystemer og bygningsteknik har betydet, at der i dag er opstået mange af disse »produktions- og forsyningsenklaver«, som var utænkelige for kun få år siden. Enkeltpersoner, virksomheder, sammenslutninger (f.eks. energiandelsselskaber) eller kommuner (kommunale værker) har fundet løsninger, der bygger på selvforsyning eller delvis selvforsyning, og de er dermed langt mindre afhængige af traditionelle tilbud og handelsstrømme. Det er vigtigt at se denne parallelitet mellem den tekniske og den sociale udvikling. De peger begge i samme retning, nemlig i retning af større autonomi og selvregulerende decentrale netenheder. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Øget lokal produktion og direkte salg må også hilses velkommen af den grund, at det gør det muligt at reducere ledningstab. Bundesnetzagentur i Tyskland skriver i den forbindelse (6): »Det er indlysende, at omlægningen af energiforsyningssystemet bedst kan lykkes, hvis alle involverede arbejder tæt sammen. (...) Modeller, hvor mest mulig energi forbruges på produktionsstedet, må hilses velkommen (...), fordi det gør det muligt at reducere ledningstab til et minimum«. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | I sine overvejelser om handelssystemet skal Kommissionen derfor tage udgangspunkt i den ønskede energiinfrastruktur og ikke forsøge at gøre de nødvendige ændringer af energiinfrastrukturen kompatible med det eksisterende handelssystem. |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | Der skal imidlertid også tages hensyn til erfaringerne fra talrige lande, hvor nogle markedsaktører, f.eks. strategiske investorer, har plukket de mest lukrative markedssegmenter for at opnå maksimale gevinster, men samtidig vægrer sig ved at investere i forsyningssikkerhed, innovation og vedligeholdelse, hvorfor disse omkostninger gives videre til deres kunder. |
| --- | --- |

6.6.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Se bl.a. EUT C 367 af 10. oktober 2018, s. 1.

1

(2)  COM(2015) 80 final, 25.2.2015, s. 2.

2

(3)  EUT L 158 af 14.6.2019, s. 54.

3

(4)  EUT C 367 af 10.10.2018, s. 1.

4

(5)  Se EUT C 82 af 3.3.2016, s. 13, EUT C 82 af 3.3.2016, s. 22.

5

(6)  »Smart Grid und Smart Market — Eckpunktepapier der Bundesnetzagentur zu den Aspekten des sich verändernden Energieversorgungssystems« (oplæg fra det tyske forbundsnetagentur om aspekterne ved et energiforsyningssystem under forandring), december 2011, s. 42.

6

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/93 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/93

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om universel adgang til boliger, der er anstændige, bæredygtige og økonomisk overkommelige på lang sigt

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/13)

| Ordfører: | Raymond HENCKS |
| --- | --- |
| Medordfører: | András EDELÉNYI |

Ordfører:

Raymond HENCKS

Medordfører:

András EDELÉNYI

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 3.9.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 16.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/1/3 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

3.9.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

16.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/1/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Den sundhedsmæssige, økonomiske og sociale covid-19-krise har fremhævet alvoren af den boligkrise, som medlemsstaterne har kæmpet med i årevis med hensyn til økonomisk overkommelige boliger (1), navnlig til hjemløse, husstande i overfyldte boliger, beboere i arbejderklassekvarterer og sæson- og migrantarbejdere, der lider under boligforhold, som direkte har påvirket smittetallet i samfundet. Selv om boligpolitikken fortsat er medlemsstaternes ansvar, kræver manglen på anstændige og prisoverkommelige boliger i Den Europæiske Union (EU) en EU-bolighandlingsplan, som omfatter et sammenhængende sæt af foranstaltninger, der er forståeligt for EU's borgere, og som kan bidrage til at hjælpe medlemsstaterne, regionerne og byerne i EU med at relancere et varigt udbud af økonomisk overkommelige boliger i socialt boligbyggeri og effektivt bekæmpe hjemløshed. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EU skal først og fremmest sørge for at indføre en reel universel ret til en bolig, navnlig gennem sektorlovgivning efter den almindelige lovgivningsprocedure, og fastlægge principperne og betingelserne for levering, virkeliggørelse og finansiering af økonomisk overkommelige og anstændige boliger i overensstemmelse med artikel 14 i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) bifalder i denne forbindelse Kommissionens initiativ om at knytte den europæiske søjle for sociale rettigheder sammen med det europæiske semester, hvilket på det boligpolitiske område bør give sig udslag i en bedre opfølgning på reformen af systemet vedrørende socialt boligbyggeri, adgangen til boliger og deres økonomisk overkommelige karakter samt boligydelsernes effektivitet. Udvalget insisterer på, at det organiserede civilsamfunds repræsentanter høres forud for vedtagelsen af det europæiske semesters landespecifikke boligpolitiske henstillinger. EØSU er fortaler for et større råderum til fordel for langsigtede investeringer i social infrastruktur og for, at disse investeringer udelades af det offentliges regnskaber, når det offentlige underskud beregnes. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Oprettelsen af en »europæisk investeringsfond for økonomisk overkommelige, anstændige og passende boliger« beregnet til opførelse og vedligeholdelse af prisbillige boliger vil sætte EU i stand til at gøre sine foranstaltninger og politikker mere forståelige og sammenhængende for EU's borgere, navnlig i forbindelse med den kommende plan for »bygninger« i den grønne pagt og den kommende handlingsplan for den europæiske søjle for sociale rettigheder. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | På grundlag af den rapport, som medlemsstaterne skal forelægge Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) i 2020, om målinger af en potentiel overvurdering af ejendomspriser og de foranstaltninger, som de har truffet som følge af ESRB's henstillinger, eller deres begrundelse for en eventuel manglende indsats på området, er det altafgørende, at sårbarheder, som kan føre til finansielle, økonomiske og sociale kriser, opspores meget tidligt, og at der reageres behørigt. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Kommissionen bør hurtigst muligt foretage en ændring af afgørelsen om tjenesteydelser af almen økonomisk interesse vedrørende målgruppen for socialt boligbyggeri og præcisere, at boligpolitikken ikke kan begrænse sig til det ene formål at hjælpe personer, som befinder sig i nærheden af fattigdomsrisikogruppen, men skal garantere en bolig, der er anstændig og økonomisk overkommelig på lang sigt for alle borgere, navnlig hjemløse, unge par, eneforsørgerfamilier, storfamilier, lønmodtagere og mere generelt middelklassegrupper, der er ofre for boligkrisen i EU. I denne forbindelse bør Kommissionen foreslå en fælles definition af begrebet »høje boligudgifter«, en harmoniseret metode til evaluering af overdrevne boligudgifter, lovgivning til bekæmpelse af tilbageholdelse i spekulationsøjemed af tomme boliger og byggegrunde og rammer for den praksis, at prisoverkommelige boliger anvendes til kortidsudlejning til turister. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Endelig opfordrer EØSU Kommissionen til at arrangere et årligt europæisk topmøde om økonomisk overkommelige boliger, hvor samtlige interesserede parter kan mødes og undersøge iværksættelsen af og opfølgningen på denne EU-handlingsplan for økonomisk overkommelige boliger på grundlag af en årlig statusrapport om boligsituationen i EU. |
| --- | --- |

1.7.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | Selv om adgangen til boligstøtte indgår i EU's charter om grundlæggende rettigheder, og adgang til socialt boligbyggeri eller støtte til kvalitetsbolig optræder i den europæiske søjle for sociale rettigheder, er retten til en anstændig bolig ikke reelt blevet anerkendt i EU's tekster, for så vidt som den ikke har en reelt operationel karakter. Herom vidner den stærke vækst i antallet af hjemløse og personer, der lever under dårlige boligforhold, eller husholdninger, der har høje boligudgifter. I praksis har den europæiske borger ikke en reel ret til at råde over en bolig, der er anstændig og økonomisk overkommelig. Retten begrænser sig til hjælp til en bolig, til socialt boligbyggeri eller til en midlertidig akutbolig, når vedkommende anses for at have behov for det i overensstemmelse med medlemsstaternes lovgivning og praksis, og forudsat at der findes en passende bolig. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Markedskræfterne på boligområdet kan ikke tilfredsstille det totale behov. De stigende priser på beboelsesejendomme har ført til stigende ulighed i hele EU. Således afsætter flere og flere husholdninger over 40 % af deres budget til boligen, hvilket betragtes som høje boligudgifter. 11 % af EU-borgerne befinder sig i en situation, hvor over 40 % af deres personlige indkomst (eksklusiv boligstøtte) går til boligen, mens hver tyvende borger lever i en overbefolket bolig, der mangler basale installationer (2). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | De demografiske og økonomiske strukturer samt prisniveauerne varierer i betydelig grad fra den ene medlemsstat til den anden. Dertil kommer et betydeligt prisspænd mellem hovedstæderne, provinsbyerne og de resterende territorier. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Boligmarkedet i mange europæiske storbyer, byer og forstadsområder er imidlertid kendetegnet ved en stærk stigning i efterspørgslen, som knytter sig til husholdningernes mobilitet i forbindelse med jobsøgning, over for et udbud af boliger, som tynges af manglen på jord, stigende byggeomkostninger og voksende befolkningstæthed og spekulation fra investorernes side. Jord er en sjælden ressource, og konkurrencen om arealerne til boliger, offentlige infrastrukturer, landbrug, skovbrug, handel og industri, transport, biodiversitet, vanding, fritid osv. skærpes konstant, hvilket medfører, at prisen på en grund ofte udgør den mest uoverkommelige del af prisen på en bolig. De stigende priser for beboelsesejendomme i storbyerne og forstæderne giver sig udslag i en tiltagende udelukkelse fra en bolig, i hjemløshed og i dårlige boligforhold, der nu også omfatter unge, eneforsørgerfamilier, storfamilier, lønmodtagere og mere generelt middelklassen, som fordrives fra de europæiske storbyer af overdrevne boligudgifter og tvinges til at flytte ud i landdistrikterne.
  Denne forskydning fører igen i forskellig grad til en stigning i boligudgifterne i landdistrikterne, bl.a. med den følgevirkning, at der sker en social segregering, at der opstår rene beboelsesområder (sovebyer), at der er behov for øget mobilitet, at landskaberne forandres, at der sker en arealinddragelse, samt at lokalsamfundenes infrastrukturer og udgifter tynges. |
| --- | --- |

2.4.

Denne forskydning fører igen i forskellig grad til en stigning i boligudgifterne i landdistrikterne, bl.a. med den følgevirkning, at der sker en social segregering, at der opstår rene beboelsesområder (sovebyer), at der er behov for øget mobilitet, at landskaberne forandres, at der sker en arealinddragelse, samt at lokalsamfundenes infrastrukturer og udgifter tynges.

| 2.5. | Medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser med hensyn til at definere, tilrettelægge og finansiere deres sociale tjenesteydelser af almen interesse, herunder boliger. Disse beføjelser fritager dem imidlertid ikke for at overholde EU's værdier (menneskelig værdighed, lighed, ikkeforskelsbehandling, menneskerettigheder osv.) og fællesskabsbestemmelser om boligforhold, navnlig protokol nr. 26 om tjenesteydelser af almen interesse, der er knyttet som bilag til TEUF, og hvori medlemsstaterne opfordres til at sikre et højt niveau med hensyn til kvalitet, sikkerhed og overkommelige priser, lige behandling og fremme af universel adgang og af brugernes rettigheder. Kommissionen har således som traktaternes vogter en vigtig rolle at spille og skal tage affære, når medlemsstaterne ikke lever op til deres forpligtelser.
  I forbindelse med lovgivningen om statsstøtte griber Kommissionen imidlertid indskrænkende ind i medlemsstaternes beføjelser, når den bestemmer, at socialt boligbyggeri alene skal være forbeholdt de dårligst stillede husholdninger, i en situation hvor boligkrisen berører en meget større del af befolkningen. Ydermere kan en offentlig myndighed som led i et program for etablering af prisoverkommelige boliger kun sælge byggegrunde til markedsprisen, og kun efter at denne pris er blevet fastsat gennem en kompleks procedure. |
| --- | --- |

2.5.

I forbindelse med lovgivningen om statsstøtte griber Kommissionen imidlertid indskrænkende ind i medlemsstaternes beføjelser, når den bestemmer, at socialt boligbyggeri alene skal være forbeholdt de dårligst stillede husholdninger, i en situation hvor boligkrisen berører en meget større del af befolkningen. Ydermere kan en offentlig myndighed som led i et program for etablering af prisoverkommelige boliger kun sælge byggegrunde til markedsprisen, og kun efter at denne pris er blevet fastsat gennem en kompleks procedure.

| 2.6. | Det kraftige fald, der skete i medlemsstaternes offentlige investeringer i økonomisk overkommeligt socialt boligbyggeri i kølvandet på bankernes vigende finansiering af disse investeringer, den økonomiske og budgetmæssige krise og stabilitets- og vækstpagten, har i øvrigt gjort det umuligt at imødekomme den stigende efterspørgsel ved hjælp af et supplerende udbud af boliger oven i markedets udbud, og det bliver ikke bedre af den stigende privatisering af den eksisterende masse af socialt boligbyggeri i visse medlemsstater. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Denne anspændte situation på de lokale boligmarkeder er blevet forværret af internetplatforme gennem en koncentration af efterspørgslen på grund af international migration og udvikling af globale platforme for turistovernatninger, som har medført, at prisoverkommelige boliger i de meste attraktive storbyer er fjernet fra markedet, ved at de er blevet omlagt til boliger til korttidsudlejning. Dertil kommer de strategier, der forfølges af internationale kapitalselskaber (pensionsfonde, forsikringsselskaber, private equity-fonde osv.), der i betragtning af det meget lave finansielle afkastniveau (renter, dividender osv.) investerer massivt i ejendomssektoren, hvilket får priserne til at stige. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) anførte i sine henstillinger af 31. oktober 2016 (3), at tidligere finanskriser har vist, at en udvikling i ejendomsmarkedet, der ikke er bæredygtig, kan få alvorlige følger for hele det finansielle og økonomiske systems stabilitet. ESRB sendte således i 2019 en »advarsel om sårbarheder på mellemlang sigt i beboelsesejendomssektoren« til ni medlemsstater. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Covid-19-pandemien har lammet ejendomsmarkedet. Efter sundhedskrisen risikerer de alvorlige følger at kunne mærkes i boligsektoren. På udbudssiden risikerer støtten til husholdningerne og offentlige myndigheders og organers investeringer i socialt boligbyggeri at blive skåret væsentligt ned som følge af de økonomiske og sociale udgifter til bekæmpelse af konsekvenserne af pandemien, der vil lægge en tung byrde på fremtidens offentlige budgetter. På efterspørgselssiden vil antallet af husholdninger, som ikke længere har den nødvendige indkomst til at skaffe sig en bolig på ejendomsmarkedet, stige i takt med stigningen i arbejdsløsheden og forringelsen af jobsikkerheden. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Planen for »bygninger« i den grønne pagt og den europæiske søjle for sociale rettigheder skal være anledningen til, at man — under hensyntagen til medlemsstaternes politikker og praksis — konkretiserer EU's boligrelaterede politikker og gør dem forståelige, navnlig ved at alle de finansielle institutioner (ECB, EIB og EIF) og »InvestEU«-ordningen opfordres til at relancere de offentlige investeringer og væsentligt at forøge mængden af langsigtede billige lån og garantier til investorerne og bygge- og anlægssektoren til fordel for slutforbrugeren. |
| --- | --- |

2.10.

3.   Høje boligudgifter

| 3.1. | Mange husholdninger betaler unægtelig en høj boligudgift, som udgør den største post på deres udgiftsbudget og en overdreven udgift på bekostning af andre basale behov, hvilket udsætter utallige europæiske borgere for en stor risiko for alt for stor gældsætning, tab af social status og udstødelse (4). |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Der er ikke enighed på EU-plan om definitionen af høje boligudgifter og deres sammensætning. Ifølge Eurostat er en boligudgift på over 40 % af den disponible indkomst en høj boligudgift, mens Kommissionen i forskellige dokumenter sætter denne grænse til en tredjedel af den disponible indkomst. Sundhedskrisen tvinger endvidere husstande med lav indkomst til at tære på reserverne, når de skal betale husleje, og øger dermed risikoen for alt for stor gældsætning endnu mere. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | I øvrigt er definitionen af høje boligudgifter jævnligt genstand for diskussioner om metode inden for EU, idet ikke alle nationale statistiske kontorer anvender de samme vurderingsmetoder. I forbindelse med fastlæggelsen af fælles retningslinjer er det nødvendigt at tage de socioøkonomiske realiteter i betragtning. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Høje boligudgifter rammer ikke alene de dårligst stillede befolkningsgrupper med fattigdomsrisiko, men påvirker også personer, som har en indkomst, der på den ene side er for høj til, at de kan komme i betragtning til socialt boligbyggeri, mens den på den anden side er for lav til, at de kan skaffe en bolig på det private marked. Ofte er en anstændig bolig i en by eller en forstad nær ens arbejdsplads blevet økonomisk uoverkommelig for denne gruppe. Disse personer presses længere væk fra deres arbejdsplads. Så selv om de opnår en lavere boligudgift uden for de store byområder, pålægges de til gengæld andre udgifter, et øget transportbehov, miljømæssige krav og andre ekstra byrder. Fordrivelsen af middelklassen fra byernes centrum medfører funktionelle ubalancer, idet efterspørgslen efter boliger øges, huslejerne stiger, og forureningen øges som følge af pendlingen mellem hjem og arbejdssted. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Medlemsstaternes boligpolitik må derfor ikke begrænse sig til en ambition om at hjælpe sårbare personer med at få tag over hovedet, men skal sørge for at tilpasse boligen til familiens situation, forbedre boligernes kvalitet, navnlig gennem en forbedring af den eksisterende boligmasse, dvs. sikre anstændige og økonomisk overkommelige boliger til alle borgere, der hvor der er kvantitative og kvalitative behov. |
| --- | --- |

3.5.

4.   Socialt boligbyggeri

| 4.1. | Der findes ingen EU-model for socialt boligbyggeri på grund af de mange forskellige tilgange og opfattelser, der hersker i medlemsstaterne. Ikke desto mindre ses de samme tendenser i de fleste medlemsstater, nemlig decentralisering til fordel for regionale og lokale myndigheder, nyorientering mod de mest sårbare befolkningsgrupper, nedskæring i de offentlige investeringer i udbuddet af socialt boligbyggeri og værdiforøgelse af den eksisterende boligpark gennem salg af lejeboliger i socialt boligbyggeri, bl.a. når udlejerne af de sociale boliger hverken kan bringe boligerne i overensstemmelse med standarderne eller renovere dem. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | I EU udgør socialt boligbyggeri og prisoverkommelige boliger en konkretisering af retten til en bolig, som skal garantere enhver, der har behov herfor, adgang til en anstændig bolig til en overkommelig leje/pris, hvorved EU og medlemsstaterne kan leve op til deres forpligtelser, der udspringer af utallige konventioner, erklæringer, chartre og traktater underskrevet på såvel EU-plan som internationalt niveau. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | I en afgørelse, som Kommissionen som EU-konkurrencemyndighed har truffet, anlægges et meget restriktivt syn på socialt boligbyggeri (5). Den fastslog, at socialt boligbyggeri, der er undtaget fra indberetning om statsstøtte, skal være forbeholdt »mindrebemidlede eller vanskeligt stillede samfundsgrupper, som af økonomiske grunde er ude af stand til at skaffe sig en bolig på markedsvilkår«. Denne restriktive definition på socialt boligbyggeri er ikke længere tidsvarende i betragtning af boligkrisen i EU og de offentlige serviceforpligtelser, som medlemsstaterne pålægger almennyttige boligselskaber, der spænder fra »bolig først« til hjemløse til billige eller relativt billige boliger til middelklasseborgere i de europæiske storbyer. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | I en meddelelse fra 2006 (6) kategoriserede Kommissionen socialt boligbyggeri som en socialydelse af almen interesse, som nærhedsprincippet finder anvendelse på, og som (i princippet) giver medlemsstaterne vide skønsbeføjelser til at definere, tilrettelægge og finansiere sådanne ydelser. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | I udøvelsen af denne frihed skal medlemsstaterne imidlertid tage hensyn til EU-Domstolens retspraksis, hvorefter næsten alle ydelser på det sociale område (med undtagelse af solidariske sociale sikringsordninger) betragtes som erhvervsvirksomhed. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | I mangel af en specifik juridisk ramme for socialt boligbyggeri finder EU-bestemmelserne om tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, navnlig artikel 14 i TEUF og protokol nr. 26 til Lissabontraktaten, følgelig anvendelse på det sociale boligbyggeri. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Det følger heraf, at Unionen og dens medlemsstater inden for deres respektive kompetenceområder og inden for rammerne af traktaternes anvendelsesområde skal sørge for, at tilrådighedsstillelsen af boliger i socialt boligbyggeri foregår på grundlag af principper og vilkår, navnlig økonomiske og finansielle, der gør det muligt for dem at udføre deres opgaver. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Betydelige EU-finansieringsmuligheder med henblik på medfinansiering af opførelse eller energirenovering af socialt boligbyggeri og boliger tilpasset marginaliserede samfundsgrupper står til rådighed for aktørerne inden for socialt boligbyggeri, navnlig gennem de europæiske fonde (7), EIB, Europarådets Udviklingsbank, Juncker 2-planens søjle for strategiske investeringer og den investeringsfond, der skal oprettes i forbindelse med den europæiske grønne pagt og genopretningsplanen »NextGenerationEU«, særligt fonden for retfærdig omstilling, REACT-EU og InvestEU.
  Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og Den Europæiske Investeringsfond (EIF) yder således langsigtede lån med henblik på at støtte aktørerne inden for socialt boligbyggeri, de offentlig-private partnerskaber, konsortier, formidlende banker og projektselskaber. I visse tilfælde kræver det støtte fra Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI) at påtage sig en højere risiko. Disse langsigtede investeringer i social infrastruktur bør derfor gøres synlige for de europæiske borgere. |
| --- | --- |

4.8.

Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og Den Europæiske Investeringsfond (EIF) yder således langsigtede lån med henblik på at støtte aktørerne inden for socialt boligbyggeri, de offentlig-private partnerskaber, konsortier, formidlende banker og projektselskaber. I visse tilfælde kræver det støtte fra Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI) at påtage sig en højere risiko. Disse langsigtede investeringer i social infrastruktur bør derfor gøres synlige for de europæiske borgere.

| 4.9. | Den foreslåede plan for »bygninger« i den grønne pagt og dens mål om »en bølge af energirenoveringer« af bygninger og navnlig socialt og privat boligbyggeri skal ligeledes tage form af en specifik investeringsfond og en støtte til struktureringen af lokale forsyningskæder for energirenovering, som skaber lokale arbejdspladser og kan give stordriftsfordele som f.eks. »EnergieSprong«-projektet, der samfinansieres af EU. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | I medlemsstaterne findes der en hel række af foranstaltninger til fremme af en bæredygtig boligmasse, bl.a. opførelse af billige boliger og individuel støtte, som bidrager til opbygning af den nødvendige startkapital for at opnå boliglån, som har til formål at nedbringe den månedlige ydelse på realkreditlån, som hjælper de dårligst stillede husholdninger med at leje en egnet, anstændig bolig, eller som tilskynder til bæredygtig energirenovering af boliger og anvendelse af vedvarende energiformer. Imidlertid koordinerer medlemsstaterne ikke incitaments- og skattepolitikkerne, som heller ikke altid tilgodeser en blandet beboersammensætning i boligområdet. Desuden bør hver medlemsstat tilbyde en uafhængig tjeneste, der kan levere flest mulig oplysninger og bedst mulig rådgivning vedrørende alle former for informationer med hensyn til boligstøtte til enkeltpersoner og statsstøtte til offentlige og private bygherrer i forbindelse med opførelse af subsidierede boliger. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Alle disse initiativer og støtteformer kan dog ikke afhjælpe manglen på prisoverkommelige og anstændige boliger. Derfor mener EØSU, at Kommissionen bør fremsætte forslag til en EU-handlingsplan for anstændige og økonomisk overkommelige boliger i forbindelse med iværksættelsen af princip nr. 19 i den europæiske søjle for sociale rettigheder og den fremtidige plan for »bygninger« i den grønne pagt. |
| --- | --- |

4.11.

5.   En EU-handlingsplan for anstændige og økonomisk overkommelige boliger: en langsigtet investering for at bringe Unionen tættere på sine borgere og sine landområder

| 5.1. | Selv om boligpolitikken fortsat er medlemsstaternes ansvar, nødvendiggør den mangel på passende boliger, som er en kendsgerning i EU, en EU-handlingsplan for anstændige og økonomisk overkommelige boliger, som dækker et sammenhængende og forståeligt hele af foranstaltninger, der kan bidrage til at hjælpe medlemsstaterne, regionerne og byerne i EU med at relancere et varigt udbud af økonomisk overkommelige boliger i socialt boligbyggeri på de berørte lokale boligmarkeder og samtidig gøre dem mere energieffektive. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | På EU-plan findes der ingen universel definition af en reel ret til en bolig, for så vidt som enhver person eller familie, der har særlige vanskeligheder, kun har ret til støtte fra samfundet til at få adgang til — eller beholde — en anstændig bolig. Når der ikke er et tilstrækkeligt udbud af boliger, er retten til en bolig, som endda kan påberåbes, desuden teoretisk. EØSU anmoder derfor om, at en reel ret til en bolig indskrives i EU-retten. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Kommissionen skal sørge for, at en sådan ret ledsages af en beslutsom politik for støtte til de langsigtede investeringer, der er nødvendige for den offentlige planlægning af et udbud af økonomisk overkommelige boliger i socialt boligbyggeri, hvor en blandet beboersammensætning og minimumskvalitetsstandarder er reglen. EØSU anmoder Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union om gennem sektorlovgivning efter den almindelige lovgivningsprocedure at fastlægge principperne og betingelserne for levering, virkeliggørelse og finansiering af økonomisk overkommelige boliger i overensstemmelse med artikel 14 i TEUF. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Kommissionen bør foretage en ændring af afgørelsen om tjenesteydelser af almen økonomisk interesse vedrørende målgruppen (dem, der nyder godt af retten til en social bolig) og præcisere, at boligpolitikken ikke kan begrænse sig til det ene formål at hjælpe personer, som befinder sig i nærheden af fattigdomsrisikogruppen, men skal garantere en bolig, der er anstændig og økonomisk overkommelig på lang sigt, for alle borgere, herunder de hjemløse og dem, der er ofre for manglen på passende boliger i EU. Der bør endvidere træffes foranstaltninger til regulering af tilbageholdelse i spekulationsøjemed af tomme boliger og byggegrunde samt fastlæggelse af rammer for ferieudlejningspraksissen ved at ophæve sammenhængen mellem ejerskabet til boligen og boligens anvendelse, hvilket vedrører almenvellet, er i den almene interesse og skal kunne underlægges en specifik regulering for at gøre den tilgængelig. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Ligeledes bør Kommissionen foreslå en fælles definition på en prisoverkommelig bolig og på høje boligudgifter samt en harmoniseret metode til evaluering af overdrevne boligudgifter. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | På grundlag af den rapport, som medlemsstaterne skal forelægge Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici i 2020, om målinger af en potentiel overvurdering af ejendomspriser og de foranstaltninger, som de har truffet som følge af ESRB's henstillinger, eller deres begrundelse for en eventuel manglende indsats på området, er det altafgørende, at sårbarheder, som kan føre til finanskriser, opspores meget tidligt. EØSU mener, at den nævnte rapport bør korrigeres og suppleres af en anden i 2021, som viser de eventuelle konsekvenser af covid-19-krisen. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | EØSU bifalder i denne forbindelse Kommissionens initiativ om at knytte den europæiske søjle for sociale rettigheder sammen med det europæiske semester, hvilket på det boligpolitiske område bør give sig udslag i en bedre opfølgning på reformen af systemet vedrørende socialt boligbyggeri, adgangen til boliger og deres økonomisk overkommelige karakter samt boligydelsernes effektivitet, men udvalget insisterer på, at det organiserede civilsamfunds repræsentanter høres forud for vedtagelsen af det europæiske semesters landespecifikke boligpolitiske henstillinger. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Forslaget om revision af EU's samhørighedspolitik for 2021-2027, som i øjeblikket drøftes i Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet, indebærer en stigning i budgettet for socialt boligbyggeri fra 2,2 til 4 mia. EUR. EØSU er fortaler for et større råderum til fordel for langsigtede investeringer i social infrastruktur og for, at disse investeringer udelades af det offentliges regnskaber, når det offentlige underskud beregnes. EU kan ikke på den ene side tilskynde medlemsstaterne til at sikre den fornødne reinvestering i de sociale infrastrukturer og på den anden side lægge loft over disse investeringer i medfør af stabilitets- og vækstpagten. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | Oprettelsen af en »europæisk investeringsfond for økonomisk overkommelige boliger« beregnet til opførelse og vedligeholdelse af boliger vil sætte EU i stand til at gøre sine foranstaltninger og politikker mere forståelige og sammenhængende for EU's borgere, navnlig i forbindelse med den kommende plan for »bygninger« i den grønne pagt og den kommende handlingsplan for den europæiske søjle for sociale rettigheder. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | EØSU opfordrer Kommissionen til at arrangere et årligt europæisk topmøde om økonomisk overkommelige boliger, hvor samtlige interesserede parter kan mødes og undersøge iværksættelsen af og opfølgningen på denne EU-handlingsplan for økonomisk overkommelige boliger på grundlag af en årlig statusrapport om boligsituationen i EU. |
| --- | --- |

5.10.

| 5.11. | Endelig mener EØSU, at »socialt boligbyggeri« ofte er genstand for fordomme, hvis det ikke indgår i en sag af almindelig interesse med henblik på blandet beboersammensætning, mangfoldighed og social inklusion. Udvalget minder om det bidrag, som investering i socialt boligbyggeri yder til udviklingen i beskæftigelsen og den grønne omstilling. |
| --- | --- |

5.11.

Bruxelles, den 16. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Jf. rapporten fra Housing Europe »State of Housing in the EU 2019«.

1

(2)  Eurostat: housing cost/marts 2017.

2

housing cost

(3)  (ESRB/2016/14).

3

(4)  Eurostat (housing cost/marts 2017).

4

housing cost

(5)  Kommissionens afgørelse af 20. december 2011 om anvendelse af bestemmelserne i artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste ydet til visse virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse.

5

(6)  COM(2006) 177 final, »Iværksættelse af Fællesskabets Lissabon-program — Socialydelser af almen interesse i Den Europæiske Union«.

6

(7)  (EFRU, ESF, Interreg).

7

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/99 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/99

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Fremtiden for EU's lufttransport under og efter coronakrisen«

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/14)

| Ordfører: | Thomas KROPP |
| --- | --- |

Ordfører:

Thomas KROPP

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 3.9.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 16.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 217/1/2 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

3.9.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

16.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

217/1/2

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Luftfarten er en af de sektorer, der er hårdest ramt af coronakrisen. Alene mellem marts 2020 og maj 2020 styrtdykkede markedet for flypassagertrafik med 90 % med dramatiske konsekvenser for indtægterne hos alle interessenter og deres ansatte i luftfartsværdikæden.
  Luftfart spiller en central rolle for handel og turisme samt for forbindelserne internt i Europa og med tredjelande. Turismesektoren leverer et vigtigt bidrag til det nationale BNP i mange lande og har lidt ekstreme tab. Disse tab har indvirkning på EU-landene, men de har endnu større konsekvenser for udviklingslandene, hvor sektoren tegner sig for en væsentlig del af BNP. For disse landes vedkommende truer nedlukningen af turismeaktiviteterne med at spole vigtige humanitære fremskridt tilbage (undersøgelse foretaget af Institut der deutschen Wirtschaft i august 2015 med titlen Entwicklungsfaktor Tourismus (turismen som udviklingsfaktor): Tyske turister alene brugte 13,5 mia. EUR på turistdestinationerne i udviklingslandene. Det svarer til 5 % af alle turistudgifter i disse lande og skaber 78 000 arbejdspladser).
  EØSU opfordrer Kommissionen til at fremme turisme som en hjørnesten i sit udviklingssamarbejde. |
| --- | --- |

1.1.

Luftfart spiller en central rolle for handel og turisme samt for forbindelserne internt i Europa og med tredjelande. Turismesektoren leverer et vigtigt bidrag til det nationale BNP i mange lande og har lidt ekstreme tab. Disse tab har indvirkning på EU-landene, men de har endnu større konsekvenser for udviklingslandene, hvor sektoren tegner sig for en væsentlig del af BNP. For disse landes vedkommende truer nedlukningen af turismeaktiviteterne med at spole vigtige humanitære fremskridt tilbage (undersøgelse foretaget af Institut der deutschen Wirtschaft i august 2015 med titlen Entwicklungsfaktor Tourismus (turismen som udviklingsfaktor): Tyske turister alene brugte 13,5 mia. EUR på turistdestinationerne i udviklingslandene. Det svarer til 5 % af alle turistudgifter i disse lande og skaber 78 000 arbejdspladser).

EØSU opfordrer Kommissionen til at fremme turisme som en hjørnesten i sit udviklingssamarbejde.

| 1.2. | EU's medlemsstater er villige til at bistå alle økonomiske sektorer i genopretningsprocessen. Da der er tale om en global recession uden fortilfælde, og fordi det er usikkert, hvor længe pandemien vil vare, er det dog usandsynligt, at de globale økonomiske aktiviteter vil nå op på niveauerne fra før coronakrisen i nær fremtid. Derfor opfordrer EØSU Kommissionen til at udarbejde en omfattende køreplan for genopretning af hele den europæiske luftfartssektor. En sådan handlingsplan bør omfatte øremærkede midler til støtte for alle delsektorer og deres arbejdsstyrke. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Alle interessenter og arbejdsmarkedets parter har brug for planlægningsstabilitet. Coronakrisen kræver en klar sondring mellem genopretningsfasen i luftfartssektoren på kort sigt og sikring af sektorens internationale konkurrenceevne og lige konkurrencevilkår på mellemlang til lang sigt.
  I den forbindelse er bevarelse af arbejdspladser af høj kvalitet og ordentlige arbejdsforhold af afgørende betydning for at fastholde en veluddannet arbejdsstyrke, uden hvilken en bæredygtig konkurrenceevne ikke kan sikres. Den fortsatte rekruttering og uddannelse af kvalificeret arbejdskraft i luftfartsværdikæden er derfor en forudsætning for genopretningen af den europæiske luftfart. |
| --- | --- |

1.3.

I den forbindelse er bevarelse af arbejdspladser af høj kvalitet og ordentlige arbejdsforhold af afgørende betydning for at fastholde en veluddannet arbejdsstyrke, uden hvilken en bæredygtig konkurrenceevne ikke kan sikres. Den fortsatte rekruttering og uddannelse af kvalificeret arbejdskraft i luftfartsværdikæden er derfor en forudsætning for genopretningen af den europæiske luftfart.

| 1.4. | På kort sigt bør Kommissionen prioritere at genoprette passagerernes tillid til luftfarten. Coronakrisen har skabt markedsvilkår, der ikke var forudset i hovedparten af den relevante lovgivning. Passagererne skal have sikkerhed for, hvilke betingelser der gælder for refusion af forudbetalte billetter i tilfælde af aflysninger under denne krise. Kommissionen bør også fremme opfattelsen af, at lufttransport er sikker ved at tilskynde til bindende internationale aftaler om passende sanitære standarder.
  I denne kritiske genopretningsfase bør Kommissionen også sikre planlægningsstabilitet ved at indføre et moratorium for ændringer i lovgivningen, der ville hindre en effektiv genopretning.
  EØSU opfordrer Kommissionen til at finde og opretholde en god balance mellem de genopretningsforanstaltninger, der er nødvendige for at overvinde coronakrisen og de tilstræbte ændringer af finansforordningerne, der følger af den europæiske grønne pagt. EØSU opfordrer Kommissionen til at undgå at pålægge sektoren yderligere økonomiske og/eller lovgivningsmæssige byrder, navnlig i genopretningsfasen, hvor hele sektoren er ekstremt svækket i finansiel henseende. Dette omfatter, men er ikke begrænset til en forlængelse af fravigelsen af »use-it-or-lose-it« -slotkravene i vintersæsonen 2020-2021. |
| --- | --- |

1.4.

I denne kritiske genopretningsfase bør Kommissionen også sikre planlægningsstabilitet ved at indføre et moratorium for ændringer i lovgivningen, der ville hindre en effektiv genopretning.

EØSU opfordrer Kommissionen til at finde og opretholde en god balance mellem de genopretningsforanstaltninger, der er nødvendige for at overvinde coronakrisen og de tilstræbte ændringer af finansforordningerne, der følger af den europæiske grønne pagt. EØSU opfordrer Kommissionen til at undgå at pålægge sektoren yderligere økonomiske og/eller lovgivningsmæssige byrder, navnlig i genopretningsfasen, hvor hele sektoren er ekstremt svækket i finansiel henseende. Dette omfatter, men er ikke begrænset til en forlængelse af fravigelsen af »use-it-or-lose-it« -slotkravene i vintersæsonen 2020-2021.

| 1.5. | På mellemlang sigt bør Kommissionen revidere EU's luftfartsstrategi (vedtaget i 2015), som bør sikre lige konkurrencevilkår efter coronakrisen på grundlag af en vurdering af luftfartssystemets ekstraordinære sårbarhed og ændringerne i parametre og markedsdynamik. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU anbefaler, at Kommissionen overvejer at genforhandle bilaterale luftfartsaftaler (ASA) med tredjelande med det formål at forebygge de konkurrencefordrejende virkninger af statsstøtte, miljøordninger såsom EU's emissionshandelsordning og sociale ubalancer med udgangspunkt i lige konkurrencevilkår, så der sikres en bæredygtig vækst på markedet. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Når den europæiske luftfartssektor har genvundet sin stabilitet, forventer EØSU, at Kommissionen vil arbejde for en bæredygtig luftfartspolitik, som frigør potentialet i den europæiske luftfartssektor. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfordrer Kommissionen til at sikre den europæiske konkurrenceevne ved at fremskynde gennemførelsen af de nødvendige lovgivningstiltag til en fuld gennemførelse af det fælles europæiske luftrum efter årtiers unødig uenighed mellem medlemsstaterne og EU og derved nå op på en reduktion på 10 % af CO2-emissionerne i hele EU. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Den grønne pagt er en vigtig politisk pakke, der støttes af EØSU, og som i sidste ende skal mindske alle sektorers indvirkning på klimaændringerne, herunder luftfarten. EØSU forventer, at der afsættes yderligere EU-midler til FoU med henblik på at fremme miljøvenlige produkter, tjenesteydelser, procedurer og teknologier uden at underminere den europæiske konkurrenceevne. EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at fokusere den politiske indsats på at fremme globalt gældende standarder for bæredygtighed, herunder yderligere miljøforanstaltninger, når medlemsstaterne yder finansiel bistand. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU ønsker at få sikkerhed for, at arbejdsmarkedets parter, der anvender modellen for social dialog, fortsat vil blive inddraget i udviklingen og gennemførelsen af de nødvendige lovgivningsmæssige foranstaltninger, og gentager, at udvalget er parat til fuldt ud at støtte Kommissionen i dens bestræbelser på at fremme en hurtig genopretning af Europas luftfartssektor. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Baggrund

| 2.1. | EU's luftfartssektor beskæftiger mellem 1,4 mio. (1) og 2 mio. (2) mennesker direkte og tegner sig for mellem 4,8 mio. og 5,8 mio. arbejdspladser. Luftfartens direkte bidrag til EU's BNP andrager 110 mia. EUR, og den samlede indvirkning, inklusive turisme, når op på 510 mia. EUR som følge af multiplikatoreffekten.
  Den afgørende rolle, som luftfarten spiller — ikke bare som sektor, men også som katalysator for økonomisk velstand, jobsikkerhed og turisme — har hidtil været kraftigt undervurderet.
  I nogle medlemsstater tegner turismen sig for op til 25 % af det nationale BNP. Den hurtige genoptagelse af lufttrafikken — med forbehold for overholdelse af de relevante sundhedsforanstaltninger — er derfor af afgørende betydning for at bevare turismen som en yderst vigtig indtægtskilde.
  Globalt set fremmer europæisk luftfart også handel og turisme til nationer, der har hårdt brug for økonomisk støtte og politisk integration i verdenssamfundet. De manglende internationale flyrejser under coronakrisen har navnlig forværret udviklingslandenes økonomiske svaghed. |
| --- | --- |

2.1.

Den afgørende rolle, som luftfarten spiller — ikke bare som sektor, men også som katalysator for økonomisk velstand, jobsikkerhed og turisme — har hidtil været kraftigt undervurderet.

I nogle medlemsstater tegner turismen sig for op til 25 % af det nationale BNP. Den hurtige genoptagelse af lufttrafikken — med forbehold for overholdelse af de relevante sundhedsforanstaltninger — er derfor af afgørende betydning for at bevare turismen som en yderst vigtig indtægtskilde.

Globalt set fremmer europæisk luftfart også handel og turisme til nationer, der har hårdt brug for økonomisk støtte og politisk integration i verdenssamfundet. De manglende internationale flyrejser under coronakrisen har navnlig forværret udviklingslandenes økonomiske svaghed.

| 2.2. | Selv om luftfarten har oplevet kriser før (f.eks. terrorangrebene og lukningen af luftrummet i 2001, udbruddene af SARS og ebolavirus, krisen i det globale finansielle system i 2008 og lukningen af det europæiske luftrum som følge af spredningen af vulkansk aske i 2010), er den aktuelle krise uden fortilfælde. Ifølge ajourførte skøn vil sektoren ikke have kommet sig før 2024 (3). Hverken EU-institutionerne eller internationale organer har været i stand til at koordinere lovgivningsmæssige foranstaltninger med henblik på at fastlægge internationale standarder. Den internationale luftfart har imidlertid brug for sammenhængende og videnskabeligt baserede globale standarder, hvis sektoren skal genetablere et bæredygtigt og robust udbud af tjenester som før krisen.
  Mens det offentlige og politiske fokus har været rettet mod luftfartsselskaber under krisen, omfatter luftfartsøkosystemet andre vigtige aktører såsom lufthavne, luftfartstjenesteudøvere, ground handling-leverandører og andre tjenesteudbydere. Der skal findes løsninger, som omfatter hele luftfartens værdikæde. |
| --- | --- |

2.2.

Mens det offentlige og politiske fokus har været rettet mod luftfartsselskaber under krisen, omfatter luftfartsøkosystemet andre vigtige aktører såsom lufthavne, luftfartstjenesteudøvere, ground handling-leverandører og andre tjenesteudbydere. Der skal findes løsninger, som omfatter hele luftfartens værdikæde.

3.   Generelle bemærkninger om krisens aktuelle status

3.1.   Sundhedsmæssige bekymringer

Coronakrisens omfang og varighed vil afhænge af de kompetente myndigheders evne til at begrænse spredningen af en hidtil ukendt virus. Flere undersøgelser viser, at lufttransport er en af de sikreste transportformer. Retningslinjer for en koordineret hygiejneprotokol og koordinerede sundheds- og hygiejneforanstaltninger i medlemsstaterne er udviklet på europæisk plan af Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) og Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme og på globalt plan af Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO). Luftfartsselskaberne og lufthavnene har arbejdet tæt sammen med Kommissionen og ICAO.

3.2.   Manglende likviditet

I andet kvartal 2020 faldt luftfartsselskabernes indtægter med gennemsnitligt 79 %. Selv når fleksible omkostninger trækkes fra, betyder dette, at luftfartsselskabernes likviditet er blevet reduceret med ca. 60 mia. USD i denne periode. En af de vigtigste årsager til likviditetsproblemet var refusion af allerede solgte billetter (beregningerne ser anderledes ud for lavprisselskabernes forretningsmodel, som har lavere driftsomkostninger, men som i højere grad er afhængig af billetter i forsalg).

Forbrugerne rammes imidlertid også af coronakrisen. Forbrugere i adskillige medlemsstater har lagt sag an med henblik på refusion af forudbetalte billetter i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 (4). Det er nødvendigt at finde en gennemsigtig og realistisk løsning på disse sager og yderligere krav inden for en realistisk tidshorisont.

Når coronakrisen er overstået, vil lufttransportsektoren således være stærkt forgældet (selv om regeringerne på verdensplan hidtil har ydet statsstøtte på ca. 123 mia. USD for at sikre luftfartsselskabernes drift, er der kun stillet 11 mia. USD til rådighed som egenkapital, idet de resterende beløb er lån, som luftfartsselskaberne skal betale tilbage). Desuden varierer den statsstøtte, der ydes til europæiske luftfartsselskaber, betydeligt i form og omfang medlemsstaterne imellem.

Flere luftfartsselskaber med internationale flyvninger har indgivet konkursbegæring (et par eksempler: Avianca, LATAM og South African Airways).

Nogle betalinger til luftfartstjenesteudøvere er blevet udskudt. Dette mindsker belastningen af flyselskabernes likviditet, men betyder et betydeligt indtægtstab for luftfartstjenesteudøverne. Der skal findes en løsning, som gør det muligt for luftfartstjenesteudøverne at fortsætte med at levere væsentlige tjenester på en holdbar måde, og som ikke vil føre til øgede afgifter for luftfartsselskaberne på et senere tidspunkt, hvor de er ved at komme sig. På samme måde er lufthavne, luftfragtaktiviteter samt groundhandling, catering og andre luftfartstjenesteudøvere blevet hårdt ramt af krisen, og de kan derfor også have behov for yderligere støtte.

3.3.   En koordineret tilgang for at sikre genopretningen på kort sigt

Kommissionen har udarbejdet en meddelelse om transportsektoren, hvori den anbefaler følgende:

| — | en overordnet strategi for genopretning i 2020 og derefter |
| --- | --- |

—

en overordnet strategi for genopretning i 2020 og derefter

| — | en fælles tilgang til at genindføre fri bevægelighed og ophæve restriktionerne ved EU's indre grænser på en faseinddelt og koordineret måde |
| --- | --- |

—

en fælles tilgang til at genindføre fri bevægelighed og ophæve restriktionerne ved EU's indre grænser på en faseinddelt og koordineret måde

| — | en ramme til støtte for gradvis genetablering af transportsektoren, samtidig med at man sørger for passagerernes og personalets sikkerhed |
| --- | --- |

—

en ramme til støtte for gradvis genetablering af transportsektoren, samtidig med at man sørger for passagerernes og personalets sikkerhed

| — | en indsats med henblik på at gøre vouchers til et attraktivt alternativ til kontant refusion for forbrugerne |
| --- | --- |

—

en indsats med henblik på at gøre vouchers til et attraktivt alternativ til kontant refusion for forbrugerne

| — | kriterier for sikker og gradvis genoptagelse af turistaktiviteter og for udformning af sundhedsprotokoller for virksomheder i hotel- og restaurationsbranchen. |
| --- | --- |

—

kriterier for sikker og gradvis genoptagelse af turistaktiviteter og for udformning af sundhedsprotokoller for virksomheder i hotel- og restaurationsbranchen.

Disse anbefalinger er ikke bindende, men de beskriver, i hvilken grad medlemsstaterne ville drage fordel af en gensidig tilpasning af deres respektive foranstaltninger.

I foråret 2020 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse om midlertidige rammebestemmelser for statsstøtte med henblik på at støtte økonomien. Rammebestemmelserne giver medlemsstaterne mulighed for at kompensere virksomhederne for ekstraordinære økonomiske tab og bevare arbejdspladser og beskæftigelse. Endvidere udstedte Kommissionen midlertidige undtagelser for tildeling af slottider (5) samt for groundhandlingydelser. Det er vigtigt og presserende at vurdere, om en yderligere forlængelse af disse foranstaltninger vil bidrage til at sikre planlægningsstabiliteten i de berørte virksomheder, og i bekræftende fald at tage de nødvendige lovgivningsmæssige skridt hurtigst muligt.

EØSU er dybt bekymret over, at EU's medlemsstater ikke har været i stand til at gennemføre ensartede og videnskabeligt baserede rejserestriktioner. På trods af industriens gentagne opfordringer til, at der udformes en videnskabeligt baseret, harmoniseret og koordineret tilgang til nye restriktioner, har resultatet været forskellige nationale tilgange. Nogle af disse ensidige nationale foranstaltninger er i modstrid med eksperternes råd og skader forbrugernes tillid yderligere. EØSU opfordrer Kommissionen til at garantere en sikker og gennemsigtig genoptagelse af lufttrafikken i Europa. Medlemsstaterne bør bestræbe sig på at harmonisere deres gradvise grænseåbninger i tråd med Kommissionens henstillinger.

4.   Særlige bemærkninger om kravene til en bæredygtig genopretning

4.1.   Krisen som en mulighed for en revurdering af luftfartens strategiske rolle i Europa (6)

Coronakrisen har ændret forholdet mellem aktørerne i luftfartens værdikæde. I betragtning af den nye markedsstørrelse og -struktur skal aktørerne i luftfartssektoren inddrages i udviklingen af mekanismer, der er formålstjenlige på markedet for flyrejser efter coronakrisen.

Kommissionen vil desuden være nødt til at revurdere sin generelle statsstøttepolitik i lyset af de skiftende geopolitiske forhold. Internationale knudepunkter i nærheden af EU, f.eks. Istanbul, London-Heathrow og Golfen, kan omdirigere lufttrafikken og underminere EU's forbindelser i fraværet af en konsekvent og overbevisende EU-luftfartspolitik, der tager sigte på at fremme EU's konkurrenceevne og lige konkurrencevilkår, samtidig med at arbejdspladser af høj kvalitet fastholdes i Europa. Det vil også være nødvendigt at foretage en ensartet evaluering af omfanget af den statsstøtte, der ydes i tredjelande (disse kan tage form af lån, løntilskud, lånegarantier, egenkapitalfinansiering, selskabsskatter, finansiering af ruter eller kapitalindskud). Dette vil desuden kræve en streng gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 (7) for at forhindre fjendtlige overtagelser af og investeringer i EU-luftfartsselskaber ved tredjelande og dermed sikre, at den europæiske økonomi kan forblive konkurrencedygtig på internationalt plan på grundlag af kvalitet og pris og med tillid til, at den europæiske luftfartssektor leverer den nødvendige konnektivitet (Astra, et mindre græsk luftfartselskab har ført forhandlinger med kinesiske investorer).

4.2.   Fastholdelse af konkurrenceevnen

| 4.2.1. | Lufttransportsektoren vil ikke kunne vende tilbage til en normaltilstand som før coronakrisen (scenarierne varierer mellem en genopretning i henholdsvis 2022 eller 2025), idet krisens omfang vil have en strukturel indvirkning på markedet. For at bevare planlægningsstabiliteten for interessenterne og forbrugerne bør EU's luftfartsaftaler med tredjelande bruges som platform til en fælles overvågning af, i hvilken grad der er ydet statsstøtte under coronakrisen, med det formål at afdække og løse fordrejende tendenser. Markedsadgang bør i den forbindelse spille en vigtig rolle, når statsstøttens omfang fastlægges. Der bør træffes modforanstaltninger, hvis et tredjeland nægter at gøre noget ved spørgsmålet om støtte. Der bør tages højde for ulige miljømæssige og sociale standarder mellem EU-luftfartsselskaber og luftfartsselskaber i tredjelande i disse luftfartsaftaler. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | Overkapacitet på markedet kombineret med et forventet fald i købekraften under den kommende globale recession kan endda kræve midlertidige eller strukturelle ændringer af luftfartsaftalerne for at sikre gensidighed i genopretningsperioden. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | Kommissionen kan og bør indlede ensidige procedurer over for tredjelande og deres luftfartsselskaber, hvis der ikke kan findes forhandlingsløsninger (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/712 (8) giver mulighed for at indlede en procedure). |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | Et særlig følsomt spørgsmål er modsætningsforholdet mellem likviditetsbegrænsningerne hos passagererne, der anmoder om refusion af de forudbetalte billetter, og likviditetsbegrænsningerne hos luftfartsselskaberne, som for en stor dels vedkommende ville gå konkurs, hvis alle refusioner rent faktisk blev foretaget. Den kommende revision af forordning (EF) nr. 261/2004 bør præcisere reglerne med henblik på at skabe en win-win-løsning til gavn for både passagerer og luftfartsselskaber (flere muligheder kunne overvejes, som f.eks. en statsgaranteret tidsbegrænset voucher: Hvis luftfartsselskabet indgiver konkursbegæring inden voucherens udløbsdato, eller hvis selskabet ikke er i stand til at udbyde flyvningen får passageren sine penge refunderet, og luftfartsselskabet vinder tid med hensyn til brugen af sine likviditetsreserver). |
| --- | --- |

4.2.4.

| 4.2.5. | Efter EØSU's opfattelse er sektorens nuværende tilstand så kritisk, at lovgivningsinitiativer, der ikke vedrører stabiliseringen af en globalt konkurrencedygtig luftfartssektor i EU, bør udsættes, så længe genopretningsfasen varer.
  I den forbindelse gentager EØSU de prioriteringer, som Kommissionen bør foretage for at genvinde og bevare den europæiske konkurrenceevne og samtidig sikre det nødvendige sociale beskyttelsesniveau (9). |
| --- | --- |

4.2.5.

I den forbindelse gentager EØSU de prioriteringer, som Kommissionen bør foretage for at genvinde og bevare den europæiske konkurrenceevne og samtidig sikre det nødvendige sociale beskyttelsesniveau (9).

4.3.   Den sociale dialog er et centralt element i genopretningen

Den aktuelle krise har medført alvorlige bekymringer for hele luftfartsøkosystemet og dets ansatte, uanset effektiviteten af de tjenester, der tilbydes. Det er afgørende at finde en passende balance mellem iværksætterånd og sociale hensyn for at sikre en holdbar skabelse af kvalitetsjob i fremtiden.

Dette er ikke blot et spørgsmål om politikker og principper, men et spørgsmål, der kræver øjeblikkelig overvejelse: Former for markedspraksis som flying-on-demand, proformaselvstændig beskæftigelse, manglende social beskyttelse i forbindelse med udbudsrunder og/eller en delvis aktivitetsnedgang eller opsigelsen af kontrakter med ansatte for blot at genansætte det samme personale til en væsentlig lavere løn, er uacceptable (10).

Den sociale dialog vil også være nødvendig i forbindelse med de uundgåelige ændringer i de fleste virksomheder og bør derfor fremmes på europæisk, nationalt og virksomhedsniveau. Dette forhindrer ikke EU-institutionerne og medlemsstaterne i at påtage sig deres ansvar på det sociale område.

4.4.   Sikring af luftfartsøkosystemets bæredygtighed

| 4.4.1. | EØSU noterer sig aftalen for hele den globale luftfartssektor om foranstaltninger til begrænsning af CO2-emissioner på såvel globalt (11) plan som på EU-plan (12). Alle yderligere EU-foranstaltninger skal således ses i en konkurrencesammenhæng. F.eks. har flytning af lufttrafik fra EU-luftfartsselskaberne til deres konkurrenter i tredjelandene ikke nogen positiv indvirkning på bæredygtigheden.
  EØSU mener, at bæredygtigheden bør vurderes i en ny sammenhæng efter coronakrisen. Det er nødvendigt at foretage en vurdering af foranstaltningernes indvirkning på EU-luftfartsselskabernes evne til at komme på fode igen efter coronakrisen og forblive konkurrencedygtige.
  Ligesom alle andre sektorer understreger EØSU, at luftfarten bør overholde de langsigtede mål i den grønne pagt. EØSU opfordrer Kommissionen til at koordinere sin indsats på globalt plan, navnlig i Organisationen for International Civil Luftfart. EØSU slår til lyd for den yderligere udbygning af et højhastighedsjernbanenet i Europa med direkte forbindelser til hovedlufthavne.
  EØSU glæder sig over, at EU's genopretningsplan giver mulighed for investeringer i fremtidsorienterede sektorer. Efter EØSU's mening bør dette omfatte strategiske investeringer i avanceret interoperabel teknologi for alle luftfartens interessenter. Markederne for bæredygtige flybrændstoffer samt bæredygtige teknologier og datamarkeder bør fremmes aktivt. Fossilfri flydende brændstoffer har et stort potentiale til realisering af en kulstoffattig luftfart. Der er stadig behov for omfattende forskning og udvikling for at kunne levere sådanne brændstoffer til en rimelig pris.
  EØSU glæder sig over de forskellige finansieringsinitiativer i tilknytning til sådanne alternative brændstoffer (power-to-x, synfuel) under EU's nuværende instrument til finansiering af forskning (Horisont 2020) og tilskynder Kommissionen til at intensivere denne indsats i det næste rammeprogram for forskning og innovation (blandt andre finansieringsinstrumenter: Horisont Europa). |
| --- | --- |

4.4.1.

EØSU mener, at bæredygtigheden bør vurderes i en ny sammenhæng efter coronakrisen. Det er nødvendigt at foretage en vurdering af foranstaltningernes indvirkning på EU-luftfartsselskabernes evne til at komme på fode igen efter coronakrisen og forblive konkurrencedygtige.

Ligesom alle andre sektorer understreger EØSU, at luftfarten bør overholde de langsigtede mål i den grønne pagt. EØSU opfordrer Kommissionen til at koordinere sin indsats på globalt plan, navnlig i Organisationen for International Civil Luftfart. EØSU slår til lyd for den yderligere udbygning af et højhastighedsjernbanenet i Europa med direkte forbindelser til hovedlufthavne.

EØSU glæder sig over, at EU's genopretningsplan giver mulighed for investeringer i fremtidsorienterede sektorer. Efter EØSU's mening bør dette omfatte strategiske investeringer i avanceret interoperabel teknologi for alle luftfartens interessenter. Markederne for bæredygtige flybrændstoffer samt bæredygtige teknologier og datamarkeder bør fremmes aktivt. Fossilfri flydende brændstoffer har et stort potentiale til realisering af en kulstoffattig luftfart. Der er stadig behov for omfattende forskning og udvikling for at kunne levere sådanne brændstoffer til en rimelig pris.

EØSU glæder sig over de forskellige finansieringsinitiativer i tilknytning til sådanne alternative brændstoffer (power-to-x, synfuel) under EU's nuværende instrument til finansiering af forskning (Horisont 2020) og tilskynder Kommissionen til at intensivere denne indsats i det næste rammeprogram for forskning og innovation (blandt andre finansieringsinstrumenter: Horisont Europa).

| 4.4.2. | EØSU insisterer imidlertid på, at finansieringen af ny teknologi og foranstaltninger, der skal styrke luftfartsøkosystemets bæredygtighed, robusthed og skalerbarhed, bør være en integreret del af en altomfattende køreplan for luftfarten, som gennemføres med det formål at yde den nødvendige støtte til genopretningen af den europæiske luftfartsværdikæde. |
| --- | --- |

4.4.2.

Bruxelles, den 16. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Steer Davies Gleave — »Study on employment and working conditions in air transport and airports« (undersøgelse om ansættelses- og arbejdsvilkår i luftfartsselskaber og lufthavne), endelig rapport 2015.

1

(2)  »Aviation: Benefits Beyond Borders« (Luftfart: Fordele ud over grænserne), rapport udarbejdet af Oxford Economics for ATAG, april 2014.

2

(3)  Se https://staging.corporatetravelcommunity.com/european-capacity-may-have-grown-in-jun-2020-but-a-european-aviation-body-warns-that-the-recovery-in-passenger-traffic-is-proceeding-at-a-slower-pace-than-it-had-projected/.

3

(4)  EUT L 46 af 17.2.2004, s. 1.

4

(5)  EØSU's udtalelse TEN/711 — Tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i Fællesskabets lufthavne, endnu ikke offentliggjort i EUT.

5

(6)  EUT C 13 af 15.1.2016, s. 169.

6

(7)  EUT L 293 af 31.10.2008, s. 3.

7

(8)  EUT L 123 af 10.5.2019, s. 4.

8

(9)  EUT C 13 af 15.1.2016, s. 110.

9

(10)  Se fodnote 9.

10

(11)  CORSIA (ordningen for CO2-kompensation og -reduktion for international luftfart).

11

2

(12)  EUT C 133 af 9.5.2013, s. 30.

12

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/105 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/105

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »EU og Afrika: Realisering af et ligeværdigt udviklingspartnerskab baseret på bæredygtighed og fælles værdier«

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/15)

| Ordførere: | Dimitris DIMITRIADIS (EL-I)


  Dilyana SLAVOVA (BG-III)


  Thomas WAGNSONNER (AT-II) |
| --- | --- |

Ordførere:

Dimitris DIMITRIADIS (EL-I)

Dilyana SLAVOVA (BG-III)

Thomas WAGNSONNER (AT-II)

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Eksterne Forbindelser |
| Vedtaget i sektionen | 24.2.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 16.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/1/2 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Eksterne Forbindelser

Vedtaget i sektionen

24.2.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

16.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/1/2

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | I en hurtigt omskiftelig verden med store problemer, men også nye muligheder, har Europa en forpligtelse til at udnytte sin multikulturelle, institutionelle og socioøkonomiske arv til at sikre global, bæredygtig udvikling. De udfordringer, som de afrikanske udviklingslande står over for, er meget komplekse, og vi er nødt til at imødegå dem med en følsom og flerdimensionel tilgang. Vi kan ikke nøjes med at give velmenende råd, for der er også brug for, at EU og Unionens medlemsstater investerer betragtelige økonomiske midler i Afrika for at nå FN's verdensmål. Dette må være hovedformålet med EU's internationale partnerskaber, ligesom respekten for de universelle menneskerettigheder, som udgør vigtige fælles værdier, bør ligge til grund for ethvert politisk engagement i et ligeværdigt udviklingspartnerskab med Afrika. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | I tråd med EU's nye konsensus om udvikling ønsker EØSU at fremme en anstændig levevis med gode fremtidsudsigter, at skabe en middelklasse og støtte ligeværdige partnerskaber gennem styrkelsen af bæredygtige, socio-liberale demokratiske strukturer i Afrika i overensstemmelse med de universelle menneskerettigheder (1), herunder fundamentale arbejdsrettigheder (Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO) erklæring om grundlæggende principper og rettigheder på arbejdet, som omfatter de grundlæggende arbejdstagerrettigheder, og trepartserklæringen om principper for multinationale virksomheder og socialpolitik), friheden til at drive virksomhed og retten til et sundt miljø, samt verdensmålene. EØSU glæder sig over den fælles meddelelse Frem mod en omfattende strategi for samarbejdet med Afrika (2) og ønsker at bidrage til forbedringerne af den nye omfattende europæiske strategi med Afrika. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Den nuværende situation afslører en række kritiske udfordringer, men også lovende muligheder, for udviklingssamarbejdet mellem EU og Afrika. Afrika tæller flere af verdens 20 hurtigst voksende økonomier. I 2035 vil Afrika have den største potentielle arbejdsstyrke. Et handels- og investeringspartnerskab på højt niveau baseret på de universelle menneskerettigheder og bæredygtighed er en nødvendighed for begge parter, og der skal være fokus på udvikling i stedet for at bruge udviklingsmidler på grænsekontrol. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU byder det afrikanske kontinentale frihandelsområde (AfCFTA) velkommen, da det styrker handel på kontinentet, mindsker afhængigheden og bevæger sig væk fra en tilgang udelukkende drevet af oversøisk eksport. Det kan være et vigtigt første skridt mod et frihandelsområde mellem EU og Afrika. EØSU gentager vigtigheden af et organiseret civilsamfund i tiden efter Cotonouaftalen. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Langsigtede investeringer i den interafrikanske infrastruktur for at pleje de regionale værdikæder og en bæredygtig lokal økonomi giver økonomisk mening, er miljømæssigt bæredygtigt og skaber produktionskapacitet, herunder lokale kvalitetsjob. En tilgang, der udelukkende har oversøisk eksport for øje, er ikke bæredygtig. Et interkontinentalt, økonomisk samarbejde skal især favorisere lokal produktion i Afrika, hvis hovedsektorer bør være bæredygtigt landbrug, energi og cirkulær økonomi samt de traditionelle sektorer i forbindelse med råvarer og byggeri, der stadig har brug for omstrukturering i henhold til verdensmålene. Offentlig finansiering vil ikke nødvendigvis blive brugt til private investeringer i Afrika, da det kan skade det almindelige udviklingssamarbejde. Derfor er det absolut nødvendigt med tilsyns- og evalueringssystemer, der i stor stil involverer det organiserede civilsamfund. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Civilsamfundet, sociale partnerskaber, sociale markedsøkonomier og velfærdsstatssystemer bør være de vellykkede modeller, der kan fremme en bæredygtig udvikling i Afrika, dog tilpasset den lokale kultur og de socioøkonomiske vilkår. Handel og investering bør ikke være de eneste prioriteter for støtten til de afrikanske lande, men også, og i særdeleshed, skattepolitik, migration, udvikling, miljø, uddannelse, sundhed samt arbejds- og levevilkår. Dette er endnu mere vigtigt set i lyset af den aktuelle covid-19-krise (coronavirus), som vil gå hårdt ud over Afrika. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Der skal bygges infrastruktur til kvalitetssikring for at sikre, at afrikanske varer lever op til standarderne på deres målmarkeder. Det skal sikres, at de love, der lever op til verdensmålene, bliver overholdt. På samme måde ville det være en hjælp med due diligence-systemer, herunder EU-regler, i forbindelse med menneskerettigheder (3). |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Erasmus+ bør udvides for at styrke samarbejdet mellem EU og Afrika. EU-Afrika udviklingspartnerskabet skal bakke stærkt op om skabelsen af lokale, offentlige uddannelsessystemer, lige fra småbørnspædagogik til universitetsniveau og erhvervsrettede uddannelser, herunder lærepladser og efteruddannelse. »Hjerneflugt« fra Afrika til EU bør undgås. Særligt integration af ligestillingsaspektet og styrkelse af kvinders indflydelse spiller en central rolle med hensyn til at nå verdensmålene. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Styrkelse af kvinders stilling i Afrika er en prioritet for EØSU, som opfordrer EU-institutionerne og civilsamfundet til aktivt og vedholdende at arbejde for fuld ligestilling mellem kønnene på forskellige sociale og økonomiske niveauer. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | At vende migrationen er på mange måder et kritisk punkt. Kun økonomisk, miljømæssig og social udvikling kan modvirke årsagerne til ufrivillig migration. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Et internationalt finansieringsselskab for afrikanere i udlandet kunne være den ideelle vej til at kanalisere investeringer, styret af afrikanske organer og brugt til afrikanske behov. Det kunne også være en mulighed for EU-investorer. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Afrika har været i stærk vækst over det seneste årti, hvilket har ført til prognoser om, at kontinentets energibehov vil være fordoblet i 2050, mens fattigdomsraten vil forblive urokkeligt høj. Dette vil føre til fortsatte, hvis ikke forværrede, problemer med bæredygtighed, både miljømæssigt og socioøkonomisk. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | Ikke desto mindre vil der også kunne opstå muligheder: i) Afrikanske lande kan spille en førende rolle i konversionen af solenergi til elektricitet, ved brugen af solcelleteknologi; det kan også føre til produktion af syntetiske brændstoffer i stor skala; ii) Særlige muligheder for fælles projekter, forretningsaktiviteter og politikker kunne skabe en ny socio-økologisk tilgang til markedsøkonomi. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | Landbrugs- og fødevareindustrien i Afrika bør støttes, for at forbedre dyrkning, nedbringe tab ved høst og forbedre kvalitetsstandarderne. Andre mål for landbrugs- og fødevaresektoren er at udvikle nye markedsførings- og produktionsmetoder, fremme kooperativ selvorganisering blandt landbrugere, øge fødevaresikkerheden og fremme handelen gennem hele værdikæden. EØSU er stærkt imod »land grabbing« i Afrika. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | Interessenter i EU og Afrika bør samarbejde om at føre den grønne pagt ud i livet for at redde kloden og sikre alle et værdigt liv. Med den institutionaliserede inddragelse af det organiserede civilsamfund vil vi med nye midler nemt kunne udøve selvrefleksion og undgå fortidens fejl. Bæredygtig udvikling kan kun gennemføres, hvis den har sin oprindelse i og drives fra landet selv. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | En tilgang baseret på universelle menneskerettigheder, udvikling af demokratiske styreformer, forbedring af økonomisk og finansiel forvaltning gennem transparent styring af offentlige finanser og skabelse af et troværdigt system til bekæmpelse af korruption baseret på et uafhængigt retsvæsen vil tilsammen bidrage til at skabe stærke, uafhængige og stabile forretnings- og udviklingspartnere. |
| --- | --- |

1.16.

2.   Baggrund for og hovedformål med udtalelsen

| 2.1. | EU27 er Afrikas største handels- og investeringspartner. EØSU glæder sig over den fælles meddelelse, Frem mod en omfattende strategi for samarbejdet med Afrika (4), som foreslår partnerskaber i forbindelse med grøn omstilling og adgang til energi, digital omstilling, bæredygtig vækst og arbejdspladser, samt fred og forvaltning. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | 52 afrikanske lande har en eller anden form for handelsaftale med EU. Der er indgået associeringsaftaler med fire nordafrikanske lande, og der er igangværende forhandlinger med Marokko og Tunesien om et vidtgående og bredt frihandelsområde (DCFTA). EU har forhandlet fem økonomiske partnerskabsaftaler (ØPA'er) med regionale afrikanske organisationer. De er baseret på Cotonouaftalen og dennes målsætning om at opgradere handelsrelationerne mellem EU og stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) til WTO-regler. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU gentager sin tilgang: Man ønsker at sikre et værdigt liv og gode fremtidsudsigter for alle, skabe en middelklasse (med blik for forbindelsen mellem migration og indtægt) og støtte ligeværdige partnerskaber gennem styrkelsen af bæredygtige, socio-liberale demokratiske strukturer. Allerede eksisterende lokale traditioner og bedste praksis bør dog respekteres. EØSU har argumenteret for en udviklingspolitik, der skaber gode fremtidsudsigter, strukturer og økonomiske muligheder for alle i Afrika. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Udefrakommende investeringer stiger støt i Afrika. For eksempel investerer Kina som en del af dets forum om samarbejde mellem Kina og Afrika (FOCAC) og den nye silkevej. Andre mindre omfattende initiativer omfatter USA's »Africa Partnership Station« og det russisk-afrikanske topmøde i 2019. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | De universelle menneskerettigheder, herunder grundlæggende arbejdstagerrettigheder, frihed til at drive en virksomhed, retten til et sundt miljø og retsstatsprincippet er vigtige fælles værdier. Sammen med FN's verdensmål udgør de en internationalt aftalt minimumsstandard for udviklingsprogrammer og er fundamentet for et ligeværdigt udviklingspartnerskab. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Disse værdier er i overensstemmelse med EU's nye konsensus om udvikling, som også stræber efter at tage andre politikkers indvirkning på udvikling i betragtning, gennem sammenhæng i udviklingspolitikken. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Denne udtalelse peger på kritiske aspekter i et seriøst, ligeværdigt udviklingspartnerskab og analyserer den nuværende situation og udfordringerne, hvad angår relationerne mellem EU og Afrika. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Aktuelle udfordringer

En anstændig tilværelse, økologisk ansvarlighed og gode fremtidsudsigter er altafgørende for vores overlevelse. Vi er nødt til at løse klimaforandringerne og tænke mere ansvarligt og samarbejdsvilligt. Den traditionelle tilgang til industripolitik og vækst er en forældet udviklingsmodel, der vil ødelægge kloden og have store samfundsmæssige omkostninger. Især i Afrika, hvor folk ikke kun har brug for at komme ud af ekstrem fattigdom, men også skal kunne deltage aktivt i samfundet (boliger, fødevarer, sundhed og uddannelse). Det Verdensøkonomiske Forums globale risikorapport 2017 understregede, at problemet med verdensomspændende ulighed er den største risikofaktor blandt de aktuelle politiske udfordringer. Kvinder og sårbare grupper bliver endnu mere påvirket og udelukket fra deltagelse i samfundet, når der er mangel på muligheder.

3.1.   Økonomiske aspekter

| 3.1.1. | Flere af verdens 20 hurtigst voksende økonomier findes i Afrika, og i 2035 vil Afrika have den største, potentielle arbejdsstyrke. Det er her, fremtidens globale markeder, forbrugere og ansatte vokser frem. Derfor kan størstedelen af de nuværende globale udfordringer kun løses sammen med stærke afrikanske partnere. Der er behov for et ligeværdigt handels- og investeringspartnerskab baseret på universelle menneskerettigheder og bæredygtighed. Der er brug for 600 mia. EUR årligt for at opfylde verdensmålene i Afrika (5). Derfor anerkender EØSU det store behov for private investeringer. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | Handelspolitikken bør tage højde for en sammenhængende udvikling, især hvad angår toldsatser, kontrakter og skatter, bør være opmærksom på eksisterende skævheder, især hvad angår ØPA'er (6), bør støtte regional integration, bør omfatte bindende, sanktionérbare afsnit om bæredygtighed, og bør ændre investeringsbeskyttelsen så alle universelle menneskerettigheder respekteres. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | EØSU byder AfCFTA velkommen, da det styrker handel på kontinentet, mindsker afhængigheden og bevæger sig væk fra en tilgang udelukkende drevet af oversøisk eksport. Det fremmer et frihandelsområde mellem EU og den Afrikanske Union (AU) under en enkelt aftale, som vil skulle tage højde for diversiteten og de økonomiske styrker i hver enkel afrikansk stat. |
| --- | --- |

3.1.3.

| 3.1.4. | Den finansiering, der oprindeligt var øremærket til udvikling, bliver i stigende grad brugt til at fremme private investeringer, hvilket ikke må ske på bekostning af det traditionelle udviklingssamarbejde. Såkaldte »grønne obligationer«, specifikt rettet mod bæredygtige projekter, kunne være en god måde at kanalisere de private investeringer i Afrika. Det er absolut nødvendigt at overvåge og evaluere alle investeringer, offentlige som private, med inddragelse af CSO'er for at garantere, at investeringerne bliver brugt til at opnå FN's verdensmål og udviklingsmålsætninger, og at de overholder de universelle menneskerettigheder. På samme tid noterer EØSU sig, at europæiske udviklingsmidler er blevet brugt til at afhjælpe dårlige arbejdsforhold i Afrika (7). |
| --- | --- |

3.1.4.

| 3.1.5. | Landbrug er en vigtig økonomisk sektor i Afrika (mere end 60 % af afrikanerne arbejder i landbruget, oftest i mindre selvforsyningslandbrug). I industrialiserede og vækstende økonomier er der et kapløb for at sikre sig agerjord i Afrika (8). En mangel på officielle eller præcise registre gør land grabbing nemt og forhindrer unge afrikanere i at få adgang til landbrugsjord. De fleste landbaserede investeringer på verdensplan bliver foretaget i Afrika, inklusive storstilede EU-investeringer. Udviklingseksperter advarer om, at Guineas savanne, med op mod 4 mio. kvadratkilometer agerjord, er blevet mål for internationale (herunder europæiske) landbrugsvirksomheder (9). Den globale fødevareproduktion skal stige med 70 % frem mod 2050 (10), hvilket kræver en stigning på 97 % i udviklingslandene, samtidig med at agerjord i stigende grad bliver anvendt til at fremstille biobrændstof og ingredienser til den kemiske industri. Fødevaresikkerhed er endnu vigtigere som følge af konsekvenserne af covid-19-pandemien. |
| --- | --- |

3.1.5.

3.2.   Sociale aspekter

| 3.2.1. | Ideerne om civilsamfund, sociale partnerskaber og en social markedsøkonomi har fungeret godt i Europa. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Projekter fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) synes at møde bredere bæredygtighedsmål og anvende en bedre tilgang til udvikling. Men Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og CSO'er har udtrykt bekymring over EIB's operationer. De har understreget behovet for at forbedre kontrollen af menneskerettighederne i disse operationer. Dette er yderst vigtigt, hvis man skal yde troværdig støtte (11). |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | Bestemmelser, der tillader europæere at gøre indsigelse mod love, der er i overensstemmelse med verdensmålene, skader vores troværdighed:






  — | Anstændigt arbejde omfatter en løn, man kan leve af — at gøre indsigelse mod dette er ikke i overensstemmelse med den tilgang til udvikling, vi anlægger (f.eks. Veolia mod Egypten) |
| --- | --- | --- |

3.2.3.

—

Anstændigt arbejde omfatter en løn, man kan leve af — at gøre indsigelse mod dette er ikke i overensstemmelse med den tilgang til udvikling, vi anlægger (f.eks. Veolia mod Egypten)

| — | EU's investeringer bør beskyttes, men vi skal også beskytte arbejdsmarkedslovene, miljøet og forbrugerbeskyttelsen. |
| --- | --- |

—

EU's investeringer bør beskyttes, men vi skal også beskytte arbejdsmarkedslovene, miljøet og forbrugerbeskyttelsen.

| 3.2.4. | Vores udviklingspartnerskab skal yde stærkere støtte til oprettelsen af lokale offentlige uddannelsessystemer, fra småbørnspædagogik og op til universitetsniveau. Særlig opmærksomhed bør gives til erhvervsuddannelser, herunder lærepladser og efteruddannelse. Europas erfaringer kan bruges til at udvikle uddannelsessystemer i Afrika. |
| --- | --- |

3.2.4.

| 3.2.5. | Omkostningerne ved handel er ofte meget høje i Afrika, og mange lande lever endnu ikke op til internationale kvalitets- og sikkerhedsstandarder samt miljømæssige standarder. Der skal bygges infrastruktur til kvalitetssikring for at sikre, at afrikanske varer lever op til standarderne på deres målmarkeder, også i Afrika. Støtten til afrikanske lande bør især være rettet mod miljømæssige, sundheds- og arbejdsmæssige strukturer samt sikkerhedsstrukturer. |
| --- | --- |

3.2.5.

| 3.2.6. | Den europæiske velfærdsstat har udviklet sig succesfuldt på et grundlag af solidaritet og ved at være rodfæstet i grundlæggende værdier, som alle større politiske bevægelser deler. Sociale sikkerhedssystemer, samarbejdsmodeller og offentlige tjenester har gjort det muligt for folk at opnå velstand og at kanalisere markedskræfterne, ikke kun for at nedbringe fattigdom og stimulere den økonomiske vækst, men også for at fremme deltagerbaserede demokratier. |
| --- | --- |

3.2.6.

| 3.2.7. | Dette er endnu mere vigtigt set i lyset af den aktuelle covid-19-krise, som vil gå hårdt ud over Afrika. Ifølge data fra FN står Afrika for 24 % af de globale sygdomstilfælde, hvoraf malaria er særligt problematisk, men besidder kun 3 % af verdens sundhedspersonale. Det er almindeligt kendt, at lande, der uddanner sundhedspersonale, lider økonomiske tab, når samme personale emigrerer til industrialiserede lande (12). |
| --- | --- |

3.2.7.

| 3.2.8. | Kun økonomisk, miljømæssig og social udvikling kan modvirke årsagerne til ufrivillig migration. Vi må inkludere de universelle menneskerettigheder i vores politikker for at skabe den type samfund i Afrika, som mange afrikanske emigranter søger til EU efter på grund af manglende fremtidsudsigter i hjemlandet. |
| --- | --- |

3.2.8.

| 3.2.9. | At vende migrationen er et afgørende anliggende. F.eks. vil EØSU gerne fremhæve rapporterne (13) om hjerneflugt fra Tunesien, hvor beslutningstagere må leve med det faktum, at omkring en tredjedel af landets IT-eksperter — uddannet med støtte fra EU — udvandrer til EU for at arbejde. |
| --- | --- |

3.2.9.

3.3.   Bæredygtighedsaspekter

| 3.3.1. | Den afrikanske økonomi har været i stærk vækst over det seneste årti, og levevilkårene er blevet markant forbedrede, men fattigdomsraten er forblevet urokkeligt høj. Med sin begrænsede økonomiske diversificering, vedvarende ulighed, høje arbejdsløshed og miljømæssige ødelæggelser har kontinentet stadig brug for at bevæge sig i en mere bæredygtig retning for at sikre en værdig tilværelse for alle. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | I Afrika forventes efterspørgslen på energi at være fordoblet i 2050. Dette øgede behov bør dækkes ved at udvide brugen af vedvarende energityper. En omstilling fra fossile brændstoffer til vedvarende energityper er afgørende for at mindske klimaforandringerne. De afrikanske lande kan spille en førende rolle i konverteringen af solenergi til elektricitet ved brugen af solcelleteknologi. Ud over at levere elektricitet til lokal brug kan store solcelleanlæg også føre til fremstilling af e-brændstof (14). Lokalbefolkningen skal have mulighed for at få del i fortjenesten herved. Metanol og andre syntetiske brændstoffer har vist sig at være alternativer til fossilt brændstof inden for luftfart, men vil også kunne forlænge brugen af forbrændingsmotorer i køretøjer til vejtransport. |
| --- | --- |

3.3.2.

4.   Politiske anbefalinger

4.1.   Generelle aspekter

| 4.1.1. | En retfærdig og ligeværdig handelsforbindelse med landene i Afrika bør fremme anstændigt arbejde og understøtte offentlige tjenester. Handelspolitikken bør især sikre, at universelle menneskerettigheder, miljøet og retten til en værdig tilværelse respekteres. Den skal også tage de mindre udviklede landes behov i betragtning. En aftale om perioden efter Cotonouaftalens udløb vil være en stor mulighed, men kun, hvis den skaber kvalitetsarbejdspladser, sætter skub i den bæredygtige vækst og sikrer inddragelse af det organiserede civilsamfund. Anerkendte udviklingspolitiske eksperter argumenterer for, at EU's udviklingspolitik bør læne sig op ad demokratisk regionalisme, hvilket er særligt relevant for de afrikanske samfund grundet særlige lokale vilkår (15). |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | Et moderne, progressivt partnerskab bør afspejle kravet om en ny form for samarbejde mellem industrialiserede lande og udviklingslande. Etableringen af disse nye former for partnerskaber vil især kræve bedre generelle betingelser for aktiviteter i den private sektor og skabelsen af flere kvalitetsarbejdspladser med en tilsvarende indtægt for at give Afrikas unge befolkning mulighed for en værdig levevis. Dette er afgørende for at begrænse de unges lyst til at udvandre fra det afrikanske kontinent for at få en bedre fremtid (16). I den henseende noterer EØSU sig sine kontakter i og sin støtte til demokratiseringen af Tunesien. Den vidtgående og brede frihandelsaftale, der netop nu er under forhandling, skal bevare det allerede opnåede ved at sikre, at den tunesiske økonomi kan give landets befolkning muligheder og fremtidsudsigter. |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | For at styrke og støtte de nødvendige reformer i Afrika kunne der oprettes en tænketank med fokus på civilsamfundets engagement, økonomiske og strukturelle reformer og verdensmålene. Den kunne bidrage til at udvikle viden og kompetencer i Afrika og lette udvekslingen mellem civilsamfundet i Afrika og Europa. |
| --- | --- |

4.1.3.

4.2.   Økonomisk udvikling

| 4.2.1. | Hvad angår den grønne pagt, skal innovation og socio-økologisk omstilling være drivkraften i den økonomiske udvikling. Fokus skal være på en retfærdig fordeling af rigdom og oprettelsen af velfærdsstatsstrukturer. Handel og investering bør ikke være de eneste prioriteter, men også internationalt samarbejde om andre spørgsmål, f.eks. skattepolitik, migration, udvikling, miljø, uddannelse samt arbejds-, leve- og sundhedsvilkår (særligt efter covid-19). Inddragelse af det organiserede civilsamfund vil være afgørende i den henseende. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | Langsigtede investeringer i interafrikansk infrastruktur er en nødvendighed (i modsætning til infrastruktur, der skal facilitere oversøisk eksport) for at give næring til regionale værdikæder og en bæredygtig lokal økonomi. Dette giver økonomisk mening, er økologisk bæredygtigt og skaber produktionskapacitet, heriblandt lokale kvalitetsarbejdspladser. Det paradigme, der drives af oversøisk eksport, er stadig af stor betydning i Afrika, eftersom råvarer har strategisk betydning for store økonomier (herunder EU og dets medlemsstater). EU's investeringer skal baseres på en anden tilgang med udgangspunkt i et fuldt ud ligeværdigt partnerskab for at sikre, at alle får glæde af det, og især for at give næring til bæredygtig udvikling i Afrika. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | Et internationalt afrikansk finansieringsselskab for afrikanere i udlandet ville kunne koordinere brugen af midler fra afrikanske diasporasamfund til udvikling og investering i socialt ansvarlige foretagender og projekter (17) i Afrika. Det kunne være en ideel måde at kanalisere investeringer, ledet af afrikanske organer og anvendt til afrikanske problemstillinger, og udgøre en mulighed for europæiske investorer. Den nødvendige investering, hvis verdensmålene skal nås i Afrika, overstiger betragteligt de anslåede årlige opsparinger fra afrikanske migranter. Derfor bør flere former for (forretnings-)samarbejder finde sted med støtte fra diasporaorganisationer. |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | Udover at eksportere råvarer til forarbejdning andre steder skal de afrikanske lande opfordres til og støttes i at skabe bæredygtige hjemlige industrier, således at det overskud, der skabes ved forarbejdning af råvarer, forbliver i landet. Indtægter fra udvindingssektoren skal investeres i infrastruktur og sociale tjenester og på den måde reelt komme befolkningen til gode. |
| --- | --- |

4.2.4.

| 4.2.5. | Det skal stadig være en prioritet at styrke den offentlige sikkerhed for at bekæmpe terrorisme. Men grænsekontrol og tilførslen af våben må håndteres med største forsigtighed. Fokus skal være på udvikling snarere end på anvendelse af udviklingsmidler til at stoppe ufrivillig migration og bevæbne sikkerhedsstyrker: Det øgede »sikkerheds«-aspekt i udviklingspolitikken risikerer at forstærke de dybereliggende årsager til migration. |
| --- | --- |

4.2.5.

| 4.2.6. | EØSU efterlyser EU-regler for tilsyn med menneskerettigheder (18). EØSU har tidligere stillet krav til EU om bindende implementering af due dilligence for menneskerettigheder, især hvad angår EU's internationale værdikæder (19). Baseret på de eksisterende foranstaltninger og EØSU-koncepter (f.eks. et vurderingsbureau) ville et forpligtende due diligence-system gavne den bæredygtige udvikling, især i Afrika, og styrke EU's indsats for at skabe et ligeværdigt udviklingspartnerskab. |
| --- | --- |

4.2.6.

| 4.2.7. | Fordelene ved SMV-udvikling og samarbejde mellem afrikanske og europæiske SMV'er kan næppe overdrives. For det meste er multinationale virksomheder i stand til at håndtere de risici, der er forbundet med forretningsprojekter i Afrika. For at kunne udnytte SMV'ernes potentiale i et ligeværdigt udviklingssamarbejde har SMV'erne brug for pålidelige strukturer og institutionel støtte. Størstedelen af de afrikanske arbejdspladser findes i SMV'er. Finansielle tjenester, især i forbindelse med kooperativer, skal forbedres, og skal (hvor de ikke allerede findes) udvikles, så de imødekommer SMV'ernes behov, f.eks. lån, lån i lokal valuta og risikostyring. |
| --- | --- |

4.2.7.

| 4.2.8. | Manglen på uddannet arbejdskraft er en stor barriere for virksomheder i de afrikanske lande. Det er derfor af højsete prioritet at fremme erhvervsuddannelser. |
| --- | --- |

4.2.8.

| 4.2.9. | »Da der er en sammenhæng mellem beskatning og målene for bæredygtig udvikling, bør virksomheder betale deres skatter der, hvor de skaber deres overskud gennem værditilvækst (f.eks. ved produktionsprocesser og udvinding af råstoffer)« (20). Dette princip er af afgørende betydning for et ligeværdigt udviklingspartnerskab. EØSU har også argumenteret for at vurdere effekten af de bilaterale dobbeltbeskatningsaftaler, EU opererer med, hvis der er risiko for at modvirke udviklingspolitikkerne (21).
  Ud over de private investeringer spiller skatteindtægter også en vigtig rolle i finansieringen af bæredygtig udvikling. Afrikanske lande går hvert år glip af skatteindtægter svarende til to gange det samlede beløb, de modtager i udviklingsstøtte. Foranstaltninger mod skatteunddragelse og korruption og kampagner for flere indenlandske indtægter i de afrikanske lande er vigtige, kombineret med uddannelse af tjenestemænd fra skattemyndigheder, revisionsretter og finansministerier. Skattely, enten i afrikanske stater eller i EU, står i vejen for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

4.2.9.

Ud over de private investeringer spiller skatteindtægter også en vigtig rolle i finansieringen af bæredygtig udvikling. Afrikanske lande går hvert år glip af skatteindtægter svarende til to gange det samlede beløb, de modtager i udviklingsstøtte. Foranstaltninger mod skatteunddragelse og korruption og kampagner for flere indenlandske indtægter i de afrikanske lande er vigtige, kombineret med uddannelse af tjenestemænd fra skattemyndigheder, revisionsretter og finansministerier. Skattely, enten i afrikanske stater eller i EU, står i vejen for bæredygtig udvikling.

| 4.2.10. | Infrastruktur er en nødvendighed for at hjælpe virksomheder med at finde finansiering og støttemekanismer og skabe kontakter på stedet. De har også brug for rådgivning i de forskellige projektfaser. |
| --- | --- |

4.2.10.

| 4.2.11. | Landbrugs- og fødevareindustrierne i de afrikanske lande skal støttes, så processerne til forbedring af dyrkningen bliver udviklet, høsttab bliver formindsket, skovrydning bliver standset, og kvalitetsstandarderne bliver højnet. Andre mål for landbrugs- og fødevaresektoren er at udvikle nye metoder til markedsføring, moderne landbrug og forarbejdning, fremme selvorganisering blandt landbrugerne, særligt i kooperativer, og øge handelen gennem hele værdikæden. |
| --- | --- |

4.2.11.

4.3.   Socialpolitik

| 4.3.1. | Inddragelse af civilsamfundet, eksempelvis ved sociale partnerskaber på virksomheds- og brancheniveau, i de europæiske staters institutionelle struktur har givet EU en fordel. Det organiserede civilsamfund skal i høj grad inddrages i det ligeværdige udviklingspartnerskab, eftersom dette vil skabe stabile strukturer for alle EU's aktiviteter, især på forretningsområdet. Dermed ville vores indsats ikke kun have fokus på økonomisk gevinst, men også på bæredygtig udvikling i Afrika, og dermed bane vej for langsigtede partnerskaber baseret på tillid og lighed. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | Erasmus+ bør udvides for at styrke samarbejdet mellem EU og Afrika. De afrikanske universitetsuddannedes professionelle kompetencer og viden bør støtte bæredygtig udvikling i deres hjemlande. »Hjerneflugt« fra Afrika til EU bør undgås. Uddannelse er et afgørende udgangspunkt for at forbedre forholdene for især kvinder og sårbare grupper, og vores støtte skal målrettes i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | Covid-19 gør disse udfordringer endnu større. Mange sundhedssystemer er lige nu overbelastede. Vi må yde endnu mere bistand til de afrikanske stater, så de kan udvikle stærke sundhedssystemer, der er forberedt på udfordringer som covid-19 på biomedicinsk og sociomedicinsk niveau. Et godt sundhedsvæsen må ikke forringes af dårlig økonomi, manglende styring, dårlige adgangsforhold og mangel på uddannet personale. Veletablerede velfærdsstater i Europa har i høj grad bevist deres værd over for den aktuelle udfordring og ville kunne anvendes som rollemodel for at forbedre sundhedssystemer i særdeleshed i Afrika. |
| --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | Afrikanske diasporaorganisationer i EU bør involveres i skabelsen af et ligeværdigt partnerskab mellem EU og de afrikanske stater. De kan tilbyde finansiering og knowhow og kan tydeliggøre, at en tilgang baseret på de universelle menneskerettigheder vil styrke de afrikanske strukturer, der er nødvendige for et stabilt erhvervsliv, socialt engagement og et sundt miljø. De har kendskab til EU's implementering af de universelle menneskerettigheder samt til at begå sig inden for EU's rammer og kan dermed bygge bro for EU's aktiviteter i deres hjemlande. |
| --- | --- |

4.3.4.

4.4.   Bæredygtig udvikling

| 4.4.1. | Bæredygtig udvikling kan kun gennemføres, hvis den har sin oprindelse i og drives fra landet selv. Afrikas egen udviklingskapacitet skal støttes, således at reformer sættes i gang, alle opnår anstændige fremtidsudsigter, og både private og offentlige investeringer på kontinentet kan betale sig. |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | Afrika har behov for en ny industripolitisk tilgang, der er organiseret sektor for sektor og koordineret på internationalt plan, for at skabe større markeder og stærkere incitamenter for bæredygtige industrier, særligt dem, der ikke afhænger af fossile brændstoffer (22). |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | Hvad angår fremstillingen af e-brændstoffer ved hjælp af solcelleteknologi har placeringen stor betydning for den økonomiske effektivitet (23), og Ækvators »solbælte« er tilsyneladende det ideelle område (24). Denne sektor vil også kunne få en positiv indvirkning på den økonomiske udvikling i de afrikanske lande, og potentielt gøre dem i stand til at deltage i internationale energiprojekter. Enhver udviklingsbistand til denne sektor ville ikke blot have en positiv betydning for de lande, der modtager den, men også for energiforbrugerne i de udviklede lande (25). |
| --- | --- |

4.4.3.

| 4.4.4. | Verdensmålene giver mulighed for et partnerskab mellem EU og Unionens afrikanske partnere baseret på de universelle menneskerettigheder, så begge parter samarbejder i overensstemmelse med den grønne pagt om at redde kloden og sikre anstændige levevilkår for alle. Med den institutionaliserede inddragelse af det organiserede civilsamfund vil vi med nye midler nemt kunne udøve selvrefleksion og undgå fortidens fejl. |
| --- | --- |

4.4.4.

| 4.4.5. | Alle interessenter, også arbejdsmarkedets parter og andre CSO'er, må insistere på projekter, forretningsaktiviteter og politikker, der skaber en ny socio-økologisk tilgang til markedsøkonomi. Lige som de økonomiske aspekter bør også de grundlæggende sociale og biofysiske problemstillinger (som klimaforandringerne) tages mere alvorligt i betragtning. Derfor må man, ud over de rent økonomiske indikatorer, også tage de holistiske aspekter omkring velfærd for alle i betragtning, hvad angår bæredygtig udvikling (26) i et ligeværdigt udviklingspartnerskab. |
| --- | --- |

4.4.5.

| 4.4.6. | Mange landbrugsinvesteringer har tvivlsomme indvirkninger på lokalsamfundet. Der rapporteres hyppigt om overtrædelse af menneskerettigheder og investorer, der bryder deres aftaler om at bygge infrastruktur eller skabe arbejdspladser i lokalsamfundene, herunder også europæiske investorer. EØSU er stærkt imod »land grabbing« i Afrika. Konsekvensanalyser, som gennemføres med bidrag fra det organiserede civilsamfund, skal være strengere og skal medføre konsekvenser for investorer, der ikke respekterer de universelle menneskerettigheder eller verdensmålene. En mulighed er at støtte oprettelsen af matrikelregistre og at organisere lokale landbrugere for at skabe samarbejdsprojekter, der står stærkere på de internationale markeder. Dette vil hjælpe EU og Afrika med at nå deres fælles målsætninger, da det vil skabe strukturer, der skaber lige konkurrencevilkår for de afrikanske partnere og styrker dem i forhold til andre større økonomiske aktører. |
| --- | --- |

4.4.6.

4.5.   Samarbejde og styrkelse af civilsamfundet i de afrikanske stater baseret på de universelle menneskerettigheder og FN's verdensmål — EU's vej til succes for et ligeværdigt udviklingspartnerskab

| 4.5.1. | En tilgang baseret på universelle menneskerettigheder, udvikling af demokratiske styreformer, forbedring af økonomisk og finansiel forvaltning gennem transparent styring af offentlige finanser og skabelse af et troværdigt system til bekæmpelse af korruption baseret på et uafhængigt retsvæsen vil tilsammen bidrage til at skabe stærke, uafhængige og stabile forretnings- og udviklingspartnere. Organiseret civil deltagelse vil bestemt kunne sikre gennemførelsen af alle disse foranstaltninger. |
| --- | --- |

4.5.1.

| 4.5.2. | EU's løfter skal udmønte sig i håndgribelige resultater. Kun ved at efterleve de universelle menneskerettigheder og opnå verdensmålene vil vi være i stand til at frigøre os af afhængigheden og blive ligeværdige udviklingspartnere. |
| --- | --- |

4.5.2.

Bruxelles, den 16. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Som det fremgår af FN's ni primære menneskerettighedskonventioner.

1

(2)  JOIN(2020) 4 final.

2

(3)  Europa-Parlamentets undersøgelse om Adgang til retsmidler for ofre for overtrædelser af menneskerettighederne i tredjelande, Bruxelles (2019).

3

Adgang til retsmidler for ofre for overtrædelser af menneskerettighederne i tredjelande

(4)  JOIN(2020) 4 final.

4

(5)  Det tyske udviklingsministerium, Afrika und Europa — Neue Partnerschaft für Entwicklung, Frieden und Zukunft (2017).

5

Afrika und Europa — Neue Partnerschaft für Entwicklung, Frieden und Zukunft

(6)  Austrian foundation for Development Research, The Economic and social effects of the Economic Partnership Agreements on selected African Countries (2018), påpeger skadelige følger af økonomiske partnerskabsaftaler for ECOWAS. Toldnedsættelser kan koste vores partnerlande milliarder, hvormed offentlige indtægter går tabt for bæredygtig udvikling, (EUT C 97 af 24.3.2020, s. 18, punkt 5.5).

6

The Economic and social effects of the Economic Partnership Agreements on selected African Countries

(7)  Baseret på en mundtlig rapport fra EØSU-medlem Jaroslaw Mulewicz som opfølgning på et besøg under en EØSU-tjenesterejse til Bole Lemi Industrial Park i Etiopien, som er base for asiatiske tekstilvirksomheder. EU's Nødtrustfond for Afrika (EUTF) skal imidlertid fremme bæredygtige og acceptable arbejdsforhold (hvilket den har gjort med blandede resultater indtil nu).

7

(8)  Det tyske miljøagentur, Globale Landflächen und Biomasse (2013).

8

Globale Landflächen und Biomasse

(9)  Gebauer, Trojanow, Hilfe? Hilfe! — Wege aus der globalen Krise (2018).

9

Hilfe? Hilfe! — Wege aus der globalen Krise

(10)  Se fodnote 8.

10

(11)  Europa-Parlamentets beslutning af 17. januar 2019 2018/2151(INI); Kommissionens arbejdsdokument SWD(2019) 333 final.

11

(12)  Kingsley Ighobor i Africa Renewal, dec. 2016 — mar. 2017, Diagnosing Africa’s medical brain drain.

12

Diagnosing Africa’s medical brain drain.

(13)  Mundtlig rapport fra Kais Sellami, Direktør for Discovery Informatique, på Euromed-konferencen i Barcelona i oktober 2019.

13

(14)  COM(2018)773 — En ren planet for alle — En europæisk strategisk og langsigtet vision for en fremgangsrig, moderne, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi.

14

(15)  Eksempelvis Werner Raza, direktør for Austrian Foundation for Development Research, på konferencen »A good life for all needs a different Globalisation«, marts 2020, Wien.

15

A good life for all needs a different Globalisation«

(16)  Undersøgelser viser, at et vist mindstelønsniveau reducerer migrationspresset, f.eks. Clemens, Does Development Reduce Migration? (2014).

16

Does Development Reduce Migration?

(17)  GK Partners (2019), Strategic, Business and Operational Framework for an African Diaspora Finance Corporation.

17

Strategic, Business and Operational Framework for an African Diaspora Finance Corporation

(18)  EUT C 47 af 11.2.2020, s. 38, punkt 1.5.3.

18

(19)  EUT C 47 af 11.2.2020, s. 38, og EUT C 97 af 24.3.2020, s. 9.

19

(20)  EUT C 81 af 2.3.2018, s. 29, punkt 1.9.

20

(21)  Ibidem punkt 1.7.

21

(22)  Victor, Geels, Sharpe, Accelerating the Transitions,(2019).

22

Accelerating the Transitions,

(23)  Janina Scheelhaase et al., Transportation Research Procedia 43 (2019) 21–30.

23

Transportation Research Procedia

(24)  Prognos (2018), Importance of liquid energy sources for the energy transition.

24

Importance of liquid energy sources for the energy transition.

(25)  Radermacher F.-J. (2019), Die internationale Energie- und Klimakrise überwinden.

25

Die internationale Energie- und Klimakrise überwinden.

(26)  Stiglitz, Joseph; Sen, Amartya; Fitoussi, Jean, Kommissionens rapport »Measurement of Economic Performance and Social Progress« (CMEPSP) (2009).

26

Kommissionens rapport »Measurement of Economic Performance and Social Progress«

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/114 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/114

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Civilsamfundets bidrag til den grønne dagsorden og bæredygtig udvikling i det vestlige Balkan som led i EU-tiltrædelsesprocessen«

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/16)

| Ordfører: | Dragica MARTINOVIĆ DŽAMONJA |
| --- | --- |
| Medordfører: | PIERRE JEAN COULON |

Ordfører:

Dragica MARTINOVIĆ DŽAMONJA

Medordfører:

PIERRE JEAN COULON

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Eksterne Forbindelser (REX) |
| Vedtaget i sektionen | 24.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 215/1/3 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Eksterne Forbindelser (REX)

Vedtaget i sektionen

24.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

215/1/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) har bakket op om og er stadig stor fortaler for at udvide Den Europæiske Union (EU) med de seks lande på Vestbalkan (1), forudsat at de opfylder de nødvendige kriterier for medlemskab. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU bifalder i den forbindelse Kommissionens indsats hvad angår den reviderede metode, der gør det muligt at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Nordmakedonien og Albanien, og dens bestræbelser på at gøre processen mere dynamisk og forudsigelig. Dog efterlyser EØSU en større rolle for arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU mener, at genopretningen efter covid-19-krisen bør omfatte grønne politikker, og at den grønne omstilling må være en integreret del af en omfattende og fremadrettet genopretningsplan på Vestbalkan (2). Derfor glæder EØSU sig over Kommissionens meddelelse om en genopretningspakke til Vestbalkan. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU mener, at landene på Vestbalkan bør tilpasse sig og omfattes af vigtige EU-politikker og -initiativer. På grund af deres geografiske beliggenhed gælder dette især den europæiske grønne pagt. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | I betragtning af de betydelige investeringer og lovtilpasninger, der er nødvendige, er EØSU stærkt overbevist om, at arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne kan spille en særlig vigtig rolle under omstillingen til et grønnere og mere bæredygtigt samfund, især i lyset af den konkrete politiske kontekst på Vestbalkan. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU gentager vigtigheden af garanti for foreningsfrihed og af at sikre et råderum for civilsamfundet, og det peger på behovet for øget støtte til kapacitetsopbygning hos civilsamfundsorganisationerne med henblik på en stærk og effektiv dialog med civilsamfundet. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU minder om, at landene på Vestbalkan er meget følsomme over for konsekvenserne af klimaændringerne, hvilket har været skadelig for sundheden generelt og for økonomien, og at der er behov for hasteforanstaltninger for at forbedre livskvaliteten for borgerne, især børn og unge, gennem en retfærdig omstilling til en grønnere model, hvor der tages højde for princippet om, at ingen bør lades i stikken. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfordrer til, at de fremtidige tiltag for at gøre Vestbalkan grønnere tilpasses regionens særlige udfordringer og behov, og bl.a. omfatter en passende lovramme, grænseoverskridende aktiviteter, innovative teknologiske løsninger, lokal energiproduktion og -forbrug, energieffektivitet, bæredygtig bytransport, bæredygtige vej- og jernbanenet, offentligt og privat engagement, IKT og udbredelse af hurtigt internet, landbrugsfødevareforanstaltninger osv. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU mener, at udfordringerne forbundet med dekarbonisering, bekæmpelse af luft-, vand- og jordforurening, konnektivitet og klimaændringer på Vestbalkan kan vendes til muligheder med investeringer i forskning og innovation, gennem læring og ved at indføre alternative tilgange, cirkulær økonomi, affaldshåndtering, grønnere energi og konnektivitetsløsninger samt aktive foranstaltninger med henblik på at beskytte regionens rige biodiversitet. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU understreger betydningen af at udvikle grønne færdigheder inden for rammerne af aktive nationale og regionale uddannelses- og færdighedsstrategier med særlig fokus på ligestilling mellem kønnene i et samarbejde med relevante aktører og i en effektiv social dialog. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU understreger, at god regeringsførelse og demokratiske institutioner, retsstatsprincippet, vellykkede politikker til bekæmpelse af korruption, kampen mod organiseret kriminalitet, respekt for menneskerettighederne og sikkerhed skal udmøntes i praksis i landene på Vestbalkan. Da det kræver betydelige investeringer at gøre økonomien grønnere, er det vigtigt at huske på, at retsstatsprincippet er en vigtig faktor for at sikre et velfungerende erhvervsklima og tiltrække private og udenlandske direkte investeringer. |
| --- | --- |

1.11.

2.   Integration af landene på Vestbalkan i EU

| 2.1. | EØSU har udtrykt markant støtte til udvidelse af Den Europæiske Union (EU) med de seks lande på Vestbalkan, forudsat at de opfylder de nødvendige kriterier for medlemskab. Det har etableret et meget stærkt netværk med arbejdsmarkedsparter og civilsamfundsorganisationer i regionen og er fast besluttet på at sikre, at disse organisationer kommer til orde. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU glæder sig over den solidaritet over for landene på Vestbalkan, som de europæiske ledere gav udtryk for på topmødet i Zagreb den 6. maj 2020, men minder om, at udvalget i sit bidrag (3) understregede behovet for en mere helhjertet indsats hvad angår udvidelsen fremover og beklagede den manglende anerkendelse af betydningen af, at civilsamfundet høres. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU bifalder meddelelsen om Styrkelse af tiltrædelsesprocessen — Et troværdigt EU-perspektiv for landene på Vestbalkan (4), hvori der foreslås en revideret metode for kandidatlande med det sigte at gøre processen mere troværdig for at skabe fremdrift i udvidelsen, men konstaterer med beklagelse den manglende anerkendelse af arbejdsmarkedets parters og civilsamfundsorganisationernes rolle. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EØSU opfordrer Kommissionen til at styrke civilsamfundets rolle i forbindelse med overvågningen af regeringernes indsats med hensyn til at opfylde de nødvendige tiltrædelseskriterier, navnlig grundprincipperne samt klyngen »Grøn dagsorden og bæredygtig konnektivitet«. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EØSU er enig i Kommissionens hjælpepakke, der skal støtte landene på Vestbalkan i deres anstrengelser for at imødegå konsekvenserne af covid-19-udbruddet som nærmere beskrevet i meddelelsen om EU's globale svar på covid-19-krisen (5) og meddelelsen om støtte til Vestbalkan til bekæmpelsen af covid-19 og genopretningen efter pandemien (6). |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Sideløbende med intensiveringen af forpligtelserne over for regionen hvad angår krisereaktionen og den fremtidige økonomiske plan og investeringsplan for Vestbalkan efterlyser EØSU, at kravet om reformer skærpes, og at EU's engagement gøres betinget af demokratiske reformer og respekt for europæiske kerneværdier som retsstatsprincippet og de grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EØSU gentager sin overbevisning om, at arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer på både EU-niveau og nationalt niveau skal inddrages på en måde, der giver mening, i hele EU-integrationsprocessen for landene på Vestbalkan. Deres kapacitet skal styrkes ved hjælp af teknisk og økonomisk støtte, ved at skabe lettere adgang til EU-finansiering og ved at involvere dem fuldt ud i tiltrædelsesforhandlingsprocessen (7). |
| --- | --- |

2.7.

3.   Den grønne pagt, et vigtigt element i integrationen af landene på Vestbalkan i EU

| 3.1. | EØSU mener, at landene på Vestbalkan bør fortsætte tilpasningen til EU's retningslinjer, målsætninger og værdier, og at EU bør stræbe efter at inkludere landene på Vestbalkan i sine initiativer. Dette gælder især for den europæiske grønne pagt, som skal omfatte landene på Vestbalkan netop på grund af deres geografiske beliggenhed i hjertet af det europæiske kontinent, omgivet af EU på alle sider. Det er således ikke overraskende, at meddelelsen om den grønne pagt af 11. december 2019 specifikt nævner en »Grøn dagsorden for Vestbalkan« (8) inden for rammerne af den økonomiske plan og investeringsplanen for Vestbalkan, der skal fremlægges inden udgangen af 2020. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU opfordrer til, at den grønne dagsorden for Vestbalkan i praksis styrker og fremmer det regionale samarbejde, især i energi- og transportsektorerne. Aktiv deltagelse og inddragelse af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne i de eksisterende regionale samarbejdsfællesskaber, traktater og initiativer er afgørende for at fremme velfærden og sundheden hos borgerne i regionen og samtidig frigøre den grønne, kulstoffattige og cirkulære økonomis potentiale på Vestbalkan. Den grønne dagsorden for Vestbalkan bør tage fat på disse problemer via fem tematiske søjler: 1) dekarbonisering, 2) cirkulær økonomi, 3) biodiversitet, 4) forurening og 5) landbrugsfødevareforanstaltninger. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU er enig i, at covid-19-krisen har enorme virkninger for borgerne og virksomhederne, hvilket gør det nødvendigt at genoverveje de politiske målsætninger. EØSU mener dog, at den grønne omstilling må være en integreret del af en omfattende genopretningsplan, som bør være fremadrettet og inkludere omfattende offentlige og private investeringer i transport- og energiforbindelser, energibesparelser på efterspørgselssiden og grønnere teknologier som f.eks. sol- og vindenergi, ren brint, batterier og CO2-opsamling, der forhindrer eller minimerer indvirkningen på det naturlige miljø og mennesker. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU noterer sig med beklagelse nogle af de bekymrende analyser og tendenser i regionen, som kræver en hurtig indsats. Økonomierne på Vestbalkan er stadig meget afhængige af faste fossile brændstoffer og har en høj energiintensitet. Regionen er hårdt ramt af klimaændringerne (tørker, oversvømmelser), og der forventes en temperaturstigning på 4 oC inden udgangen af dette århundrede (9). Størstedelen af vejtransporten foregår i gamle og mindre brændstofeffektive køretøjer. Nogle af byerne i regionen ligger i toppen af listen over PM2,5- og PM10,0- forurening i Europa (Sarajevo, Pristina, Skopje, Beograd). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU minder dog om, at der i regionen er et betydeligt potentiale inden for vedvarende energi (vandkraft og vind- og solenergi) og inden for naturressourcer og ekstraordinær biodiversitet. Udfordringerne forbundet med dekarbonisering, bekæmpelse af luft-, vand- og jordforurening, konnektivitet og klimaændringer kan vendes til muligheder gennem forskning og innovation og indførelse af alternative tilgange, cirkulær økonomi, affaldshåndtering, grønnere energi, energieffektivisering og konnektivitetsløsninger. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU minder om, at EU på topmødet i Poznań om Vestbalkan (10) bekræftede sine miljø- og klimatilsagn ved at godkende den fælles udtalelse »Clean Energy Transition in the Western Balkans« af 21. februar 2019. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Omstillingen fra økonomier baseret på fossilt brændstof til grønne økonomier omfatter også interkonnektivitet, der dækker alt fra infrastrukturer til energi, transport og distribution til den digitale dagsorden. For at realisere omstillingen til en grøn økonomi må erhvervslivet betragtes som en del af løsningen. Med den rette ramme og støtte vil den kulstofneutrale omstilling modernisere industrien og skabe nye job af høj kvalitet samt flere jobmuligheder. Det er helt afgørende, at arbejdsmarkedets parter, erhvervslivet og andre civilsamfundsorganisationer på Vestbalkan inddrages i arbejdet med at udforme og gennemføre foranstaltninger for at fremme en intelligent, cirkulær og kulstoffattig økonomi. I den proces er sociale politikker og social dialog yderst vigtige som garanti for et samhørigt samfund, hvor målet er job til alle, og uligheder og udstødelse mindskes. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU understreger, at arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne må inddrages fuldt ud i, hvordan bæredygtig udvikling gøres til et prioriteret politisk mål, der fremmer »grønne investeringer« i regionen. Den akademiske verden, arbejdsgivere og arbejdstagere, sociale katalysatorer, f.eks. iværksættere, medierne og religiøse og andre ledere på tværs af nationale grænser, er vigtige vektorer for inklusiv og bæredygtig udvikling. Forskere, kulturelle grupper, industriklynger og forbrugerorganisationer m.v. har betydelig ekspertise til at understøtte dette valg, der er så vigtigt for regionen, og gøre det til det rette valg for økonomien og samfundet. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Der skal udvikles grønne færdigheder som led i aktive nationale og regionale uddannelses- og færdighedsstrategier i samarbejde med relevante aktører og i en effektiv social dialog med bl.a. studerende, undervisere og forældre for at opnå en kulstoffattig, ressourceeffektiv og grøn økonomi. Med henblik på omstillingen til en cirkulær økonomi som et strategisk mål for landene på Vestbalkan bør udviklingen af grønne færdigheder afstemmes med de nationale vækststrategier for at sikre, at uddannelsesinitiativerne opfylder de nationale strategiske mål og understøttes af tilstrækkelig finansiering. EØSU efterlyser særlig fokus på kvinders deltagelse, når der udarbejdes og gennemføres nye uddannelsespolitikker (opkvalificering og omskoling) for at sikre større ligestilling mellem kønnene og en mere retfærdig omstilling til en grønnere økonomi. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | For at afhjælpe arbejdsløsheden og mismatch mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer bør færdighedsprognoserne forbedres, så det sikres, at de studerendes og arbejdsstyrkens færdigheder svarer til dem, der er behov for på arbejdsmarkedet. Desuden bør erhvervsuddannelserne styrkes, hvilket især gælder arbejdspladsbaseret læring og vekseluddannelsesordninger, som i nogle EU-medlemsstater har medvirket til at få bragt ungdomsarbejdsløsheden ned. For at nå disse mål bør man stræbe efter og fremme en aktiv inddragelse af virksomhederne og erhvervsorganisationer, f.eks. handelskamre. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EØSU støtter princippet om, at ingen bør lades i stikken under omstillingen til en kulstoffattig økonomi. Der bør være særlig fokus på borgerne, især sårbare grupper, idet det skal sikres, at energi er økonomisk overkommelig og tilgængelig, og at de kan få tilskud til energieffektiviseringsforanstaltninger. Kulafhængige regioner skal støttes, således at omstillingen bliver retfærdig, og der udvikles deltagerbaserede saneringsplaner nedefra for at afbøde jobtab. Forbrugerne skal oplyses, vejledes og inddrages, så de accepterer og udviser den ansvarlige adfærd, der vil bidrage til at mindske virkningerne af klimaændringerne. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | EØSU anerkender regionens geopolitiske og geoøkonomiske betydning for EU og opfordrer til agtpågivenhed over for investeringer fra tredjelande, som ofte foretages med knap så meget øje for målene om bæredygtighed. EØSU opfordrer myndighederne og civilsamfundet i regionen til at fremme og øge bevidstheden om EU's positive engagement og økonomiske støtte til anvendelsen af mere miljøvenlige teknologier. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | EØSU opfordrer til en forhåndsevaluering af finansieringen af bæredygtige udviklingsrelaterede aktiviteter på Vestbalkan og anvendelse af princippet om krav til projekters bæredygtighed. |
| --- | --- |

3.13.

4.   Klimaændringer og Vestbalkan

| 4.1. | EØSU minder om, at landene på Vestbalkan er meget følsomme over for klimaændringerne og i de foregående år har været ramt af oversvømmelser og tørker, der har forårsaget enorme ødelæggelser. RCC's studie (11) af klimaændringerne har registreret en observeret temperaturstigning på 1,2 oC med en yderligere stigning på 1,7-4,0 oC inden udgangen af dette århundrede. Dertil kommer det veldokumenterede problem med luftforurening, som har været skadelig for sundheden generelt og økonomien.
  Da klimaændringerne indvirker negativt på de helt basale livsfornødenheder (tag over hovedet, mad og vand), er børn og unge blandt de mest udsatte for de direkte og indirekte konsekvenser af klimaændringerne, hvilket kun er blevet forstærket af covid-19-pandemien (12). |
| --- | --- |

4.1.

Da klimaændringerne indvirker negativt på de helt basale livsfornødenheder (tag over hovedet, mad og vand), er børn og unge blandt de mest udsatte for de direkte og indirekte konsekvenser af klimaændringerne, hvilket kun er blevet forstærket af covid-19-pandemien (12).

| 4.2. | EØSU anerkender vigtigheden af de tilsagn, som landene på Vestbalkan har givet i henhold til Parisaftalen om klimaændringer fra 2015 (13), om at reducere drivhusgaseudledningen og højne ambitionsniveauet for deres nationalt bestemte bidrag over tid i overensstemmelse med den nyeste forskning. Ud over regeringerne spiller andre interessenter såsom virksomheder, byer og NGO'er en vigtig rolle i forbindelse med gennemførelsen af Parisaftalen. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EØSU anerkender ligeledes landenes tilsagn i henhold til FN's 2030-mål for bæredygtig udvikling, der er en køreplan for, hvordan udfordringerne i forbindelse med bæredygtig udvikling, herunder fattigdom, ulighed, klimaændringer, miljøforringelse, fred og retfærdighed, kan tackles. Det er også af stor betydning, at borgerne, virksomhederne og den finansielle sektor bakker op om den nye udviklingsmodel i det enkelte land og internationalt. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU er klar over, at forhandlingerne om miljø og klima er et af de vanskeligste forhandlingskapitler, hvilket ikke mindst gælder de investeringskrævende direktiver som direktiverne om vand, affald, industrielle emissioner og emissionshandelsordningen. Det mener dog, at klimaændringerne nødvendiggør radikale og transformative tiltag, hvilket ikke alene kræver tilpasning af politikker og lovgivning, men også et skift i det økonomiske paradigme og omstilling til et kulstofneutralt, klimarobust og ressourceeffektivt samfund. Derved bliver klima- eller dekarboniseringsstrategier på lokalt og nationalt niveau i virkeligheden til nye vækststrategier. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EØSU er opmærksom på, at udviklingen af en klimastrategi kræver dybdegående reformer og omstilling af alle sektorer, og opfordrer landene på Vestbalkan til at udvikle og gennemføre deres strategier i overensstemmelse med den gældende EU-ret og koordinere arbejdet for at udvikle langsigtede udviklingsstrategier for lave drivhusgasemissioner senest i 2050 som parter i UNFCCC med aktiv deltagelse og øget inddragelse af alle interessenter, herunder civilsamfundsorganisationer. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Alle lande med undtagelse af Bosnien-Hercegovina har etableret klimakoordineringsorganer på højt niveau for at integrere klimaindsatsen i andre sektorspecifikke politikker, navnlig økonomisk udvikling, energi, transport og landbrug, med det formål at tage hensyn til alle relevante interessenters bekymringer og bemærkninger i forbindelse med udarbejdelsen af strategiske dokumenter og politikdokumenter og lovgivning. EØSU anbefaler, at de alle helt fra starten inddrager repræsentanter for civilsamfundsorganisationer og arbejdsmarkedets parter i de regulerings- og/eller lovgivningsmæssige høringer. EØSU anbefaler, at der udvikles en mekanisme, som gør det muligt at behandle alle bekymringer rettidigt og på gennemsigtig og deltagerbaseret vis. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Eftersom industrien vil skulle bære de fleste omkostninger forbundet med tilpasningen til direktivet om EU's emissionshandelsordning, anbefaler EØSU, at civilsamfundet, industrien og erhvervsorganisationer i særlig høj grad inddrages i aktiviteterne for at øge bevidstheden om og opbygge kapacitet i forhold til direktivet om emissionshandelsordningen. Direktivet indebærer krav om omfattende investeringer for landene på Vestbalkan, især for de lande, der har en stor industrisektor, da de ikke har tilstrækkelig kapacitet til at tage højde for konsekvenserne af direktivet. Det er ikke blot investeringer, der er nødvendige, men også ændringer i de reguleringsmæssige rammer, forvaltningen, overvågningen, rapporteringen, verifikationen og godkendelsen af emissioner. |
| --- | --- |

4.7.

5.   Energi på Vestbalkan

| 5.1. | EØSU støtter energiunionen og 2030-rammen for klima- og energipolitikken med målsætningen om at opfylde målene i Parisaftalen. Landene på Vestbalkan har en forpligtelse til at tilpasse sig disse politikker, men bør være mere aktivt engageret og bør deltage i energiunionen fra de første drøftelser. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU støtter den fælles erklæring fra 2019 om omstilling til ren energi på Vestbalkan, som blev vedtaget af energi- og miljøministrene fra landene på Vestbalkan og omhandler principperne for bæredygtig udvikling af vandkraft på Vestbalkan (14). Udvalget minder om, at civilsamfundsorganisationernes input og stærke engagement havde afgørende betydning for vedtagelsen. EØSU mener, at dette er gode første skridt, men de rækker ikke. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Derfor anbefaler EØSU, at arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer fra Vestbalkan får mulighed for at spille en aktiv og konkret rolle i aktiviteterne i EU's observatorium for energifattigdom, bl.a. skal de kunne fremsætte forslag. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU mener, at bestræbelserne for at opfylde målene i Parisaftalen, og bæredygtig vækst i det hele taget, skal understøttes af hensigtsmæssige og moderne foranstaltninger, der er egnede til formålet i regionen. Dette omfatter udvikling af en moderne og fremtidsorienteret infrastruktur, etablering af passende lovgivnings- og reguleringsrammer og anvendelse af nye teknologier og tilsvarende forretningsmodeller for »grøn og inklusiv« udvikling af regionens økonomier. Det betyder helt konkret, at der skal anlægges »intelligente« eltransmissions- og -distributionsnet for at kunne inkludere den stadig større andel af fluktuerende vedvarende energikilder i energimikset. Udviklingen af intradag-, balance- og oplagringsmarkeder gavner ligeledes skabelsen af markedsdrevne løsninger, der gør, at ressourcer fordeles hensigtsmæssigt i det energimiks, der allerede er under forandring, væk fra fossile brændstoffer i retning af renere energi. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Efter EØSU's opfattelse er robuste, moderne og gennemsigtige lovgivnings- og reguleringsrammer helt afgørende for udviklingen af energimarkedet og for at kunne tiltrække de nye investeringer, der er nødvendige til at finansiere ny infrastruktur og kapacitet. Energifællesskabet (15) og omstillingen og omsætning og gennemførelse af EU-retten i national lovgivning er en ufravigelig betingelse. Grænseoverskridende aktiviteter såsom handel med el kan ligeledes føre til stor effektivitet og energi- og omkostningsbesparelser, så længe alle markedsdeltagere følger samme regler med hensyn til overholdelse af miljøbestemmelser og fastsættelse af kulstofpriser. Energifællesskabets reguleringsudvalg spiller således en afgørende rolle og skal styrkes med tanke på, at bæredygtige valg kræver velfungerende grænseoverskridende- markeder. EU bør bistå energifællesskabets sekretariat med at hjælpe de regionale regeringer med at skabe robuste integrerede nationale energi- og klimaplaner, drevet af 2030-målene for regionen. De nationale energi- og klimaplaner bør afspejle de ambitioner, der er nødvendige for at dekarbonisere økonomien under hensyntagen til beskyttelsen af miljøet. De bør indeholde politikker og foranstaltninger vedrørende nedbringelse af drivhusgasemissionerne i alle de store udledende sektorer med henblik på at opfylde 2030-målene og deres bidrag i henhold til Parisaftalen og perspektiver for, hvordan økonomien kan blive kulstofneutral senest i 2050. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EØSU opfordrer til, at en passende procentdel af budgettet til instrumentet til førtiltrædelsesbistand afsættes til grøn omstilling. Udvalget beklager den begrænsede aktivitet inden for FUI i landene på Vestbalkan og opfordrer til, at de får bedre del i de eksisterende EU-programmer, herunder Horisont Europa, da disse investeringer er vigtige for udviklingen af nye teknologier, der sikrer en effektiv grøn omstilling. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Eftersom innovation spiller en vigtig rolle i det ændrede energilandskab, anbefaler EØSU, at der gøres seriøse overvejelser om decentral energi, dvs. energi, der produceres og forbruges lokalt, for landene på Vestbalkan. De udstrakte bjergkæder i regionen betyder, at det hverken er nemt eller omkostningseffektivt at støtte omfattende anlæg af høj- og mellemspændingsnet. Det er mere økonomisk forsvarligt at anvende de eksisterende, langt mere modne teknologiske løsninger til støtte for decentral energi. De aktuelle erfaringer i EU samt EU's lovgivnings- og reguleringsrammer for producent-forbrugere og energifællesskaber kan understøtte denne nye tilgang. Den slags forretningsmodeller kan levere mere hensigtsmæssige løsninger med henblik på at imødekomme lokale behov og karakteristika, og lokale aktører kan deltage direkte i bæredygtige løsninger og således have ejerskab over omstillingen til bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EØSU mener endvidere, at der ligger et stort potentiale i energieffektiviseringer i landene på Vestbalkan. Renovering af bygningsmassen, herunder offentlige og private bygninger, industrielle og andre aktiviteter, vil medføre store energi- og omkostningsbesparelser og samtidig tackle det store problem med energifattigdom. Energibesparelser er også en vigtig del af forretningsmodellen og den sociale model for lokal energi, eftersom genvinding af varme til industriel anvendelse og/eller husholdningsbrug giver mening på lokalt og regionalt niveau. Desuden er distributionstabene høje i de fleste lande i regionen, og der er behov for betydelige investeringer. Her kan EU-finansiering og international finansiering også være afgørende for udviklingen af lokal og effektiv energiproduktion og -forbrug med lav miljøpåvirkning. I betragtning af de begrænsede midler i landene i regionen og de kapitalintensive investeringer, der er behov for til en start, og deres relativt lange afskrivningsperiode, vil der være behov for en sådan finansiering. Europæiske teknologier er både teknisk og økonomisk modne og derfor hensigtsmæssige for regionen. EØSU opfordrer EU og relevante finansieringsorganer til at styrke deres engagement i lokale og regionale energieffektiviseringsprojekter. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | EØSU opfordrer til, at energifællesskabet, der har til formål at udbrede EU's energi-, klima- og miljølovgivning til udvidelses- og naboskabslande, integreres yderligere og tættere i energiunionen, især med henblik på de ovennævnte prioriterede foranstaltninger. Civilsamfundsorganisationerne bør systematisk inddrages og integreres i møderne i energifællesskabet. |
| --- | --- |

5.9.

6.   Konnektivitet på Vestbalkan

Transport

| 6.1. | EØSU støtter fuldt ud udviklingen af moderne og fremtidssikrede transportnetværk i regionen for at styrke den grænseoverskridende handel og mobilitet. Set i lyset af behovet for at forbedre de eksisterende by- og vejnet og særligt forældede jernbanenet på Vestbalkan bør alle nye anlæg fra begyndelsen kunne understøtte elmobilitet eller ren brint, men også gasdrevne køretøjer, hvor det er relevant. Dette vil gøre, at infrastrukturen vil kunne fungere og være tidssvarende i adskillige årtier, og samtidig vil luftkvaliteten blive forbedret og importen af brændstof mindsket. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Uanset hvilken af de mulige bæredygtige løsninger, der vælges (f.eks. elmobilitet, biobrændstof, ren brint), kan EU og europæiske virksomheder og eksperter hjælpe med til, at indførelsen i regionen bliver gnidningsløs. EØSU opfordrer landene på Vestbalkan til aktivt at inddrage offentlige og private aktører fra EU og tage modige skridt med hensyn til udviklingen af deres transportnet. EØSU anbefaler endvidere, at der ses på eksempler på bedste praksis i EU, f.eks. planer for bæredygtig mobilitet i byer. Disse initiativer kunne f.eks. ske gennem Transportfællesskabet, en organisation der endnu ikke er særlig aktiv. |
| --- | --- |

6.2.

IKT

| 6.3. | Datanetværk og IKT er ved at blive rygraden i de økonomiske, industrielle og sociale aktiviteter. Der er desuden en vigtig direkte forbindelse mellem IKT og hurtigt internet og bæredygtig udvikling, fordi det med den automatisering, som intelligente net understøtter, f.eks. tingenes internet, intelligente byer og landsbyer, intelligente målere, opkoblede køretøjer osv., bliver nemmere at træffe effektive valg. En vis størrelse er nødvendig for at kunne finansiere disse netværk og teknologier, som på nuværende tidspunkt er dyre, men potentielt kan transformere regionens økonomier. EØSU opfordrer derfor dels til, at EU-midler øremærkes hertil, dels til at landene på Vestbalkan samarbejder om at udvikle en regional masterplan for udbredelsen af hurtigt internet, således at de kan forhandle fælles kontrakter og opnå bedre betingelser i kraft af kollektive forhandlinger og størrelse. |
| --- | --- |

6.3.

7.   Naturressourcer, biodiversitet og landbrugsfødevareforanstaltninger på Vestbalkan, muligheder for vækst

| 7.1. | Biodiversiteten på Vestbalkan er stor med uspolerede levesteder og udstrakte skovområder, som har været udsat for en række trusler, herunder planløs spredning af bebyggelse i by- og kystzoner, mineaktivitet, dårligt reguleret udvikling af små vandkraftværker, der er blevet opført uden omfattende analyser af deres indvirkning på biodiversiteten, og ureguleret jagt og træfældning. Regeringerne har taget en række skridt for at beskytte arter og levesteder og udvidet andelen af beskyttede områder. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | EØSU anbefaler, at de skrøbelige økonomier på Vestbalkan undersøger mulighederne for at blive mere -ressourceeffektive og skabe en cirkulær økonomi, udvikle og anvende mekanismer til varig beskyttelse af landskaber og levesteder (herunder floder), der har høj bevaringsværdi og social værdi, og tage nye miljøvenlige teknologier i brug. Regionens rige biodiversitet og uspolerede levesteder rummer et stort økonomisk potentiale inden for økoturisme og landboturisme, men der er behov for at øge kapaciteten og forbedre regelefterlevelsen. I gennemsnit er ressourceeffektiviteten meget lav, mens ressourceproduktiviteten er fem gange lavere end EU-gennemsnittet med plads til betydelige forbedringer inden for genanvendelse og affaldshåndtering. For at forbedre situationen er der behov for et skifte i retning af en cirkulær økonomi og for udvikling og anvendelse af nye grønne teknologier i regionen. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | EØSU anbefaler, at landene tager principperne i det nylige forslag til EU's biodiversitetsstrategi (16) til sig med et særligt fokus på at udvide arealet af beskyttede områder, herunder streng beskyttelse og genopretning af skadede levesteder. Det anbefales derfor kraftigt, at de nationale strategier og handlingsplaner for biodiversitet revideres hurtigst muligt, og/eller at der som minimum gives nationale tilsagn vedrørende de vigtigste målsætninger. |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | Klimaændringerne påvirker også fødevareproduktionen og værdikæderne og forårsager betydelig skade og produktionstab i afgrøde-, husdyr-, fiskeri- og skovbrugssektorerne. Det nylige forslag til EU's jord til bord-strategi bør fastsætte vejledende principper for udviklingen af en regional og national landbrugsstrategi (17), herunder begrænsning af pesticider, gødning og antibiotika, med henblik på at producere bæredygtige fødevarer og sikre, at landbrugerne har en anstændig indkomst med rimelige priser, samtidig med at miljøskadelige subsidier udfases. |
| --- | --- |

7.4.

8.   Tværgående betingelser for en succesfuld omstilling i landene på Vestbalkan

| 8.1. | EØSU gør opmærksom på, at omstillingen til et grønnere Vestbalkan kun kan blive en succes, hvis de grundlæggende forudsætninger derfor er til stede, dvs. først og fremmest stabile og gennemsigtige nationale politiske rammer og politisk vilje. Retsstatsprincippet inden for klyngen »grundprincipper« som defineret i den reviderede tiltrædelsesmetode er en kerneværdi, som EU bygger på, og som med rette fastsætter forhandlingsprocessens tempo. Mangler på dette område skaber ugunstige betingelser for ændringer, investeringer og den stærkt nødvendige omstilling til mere bæredygtige samfund. |
| --- | --- |

8.1.

| 8.2. | EØSU opfordrer derfor de nationale myndigheder i regionen til at træffe omgående, gennemgribende og fornuftige foranstaltninger for at sikre, at de offentlige forvaltninger fungerer effektivt og gennemsigtigt, for at bekæmpe og udrydde korruption, for at sikre retsvæsenets fulde uafhængighed, for at skabe forudsigelig og attraktive erhvervsbetingelser og lige konkurrencevilkår (dvs. markedsgennemsigtighed, klare lovrammer og åben høring af alle interessenter), for at fremme innovation og konkurrenceevnen og for at styrke inddragelsen af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne, da det er den eneste vej til opnåelse af håndgribelige og langsigtede resultater. |
| --- | --- |

8.2.

| 8.3. | Alle dele af det organiserede civilsamfund, arbejdsmarkedets parter og andre organisationer spiller en vigtig og aktiv rolle i indsatsen for at opnå bæredygtig udvikling på Vestbalkan. Deres forbindelse til samfundet er af en sådan art, at de kan være katalysatorer for en stærk opbakning i befolkningen til denne politiske målsætning og for legitimiteten heraf. Det organiserede civilsamfundet bliver en af drivkræfterne bag fremme af bæredygtig udvikling som et »aktivt samfundsmæssigt valg« og dermed et valg, der nyder opbakning og støttes på tværs af alle politiske og sociale skillelinjer. |
| --- | --- |

8.3.

| 8.4. | EØSU minder myndighederne i landene på Vestbalkan om vigtigheden af at garantere foreningsfriheden og af at sikre, at der er et råderum for civilsamfundet med henblik på en stærk og effektiv dialog. Udvalget opfordrer alle regeringerne på Vestbalkan til at vedtage nationale strategier for at skabe gunstige betingelser for arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne og deres handlingsplaner og for, at den kan opbygge kapacitet. |
| --- | --- |

8.4.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kosovo (denne betegnelse indebærer ingen stillingtagen til Kosovos status, og den er i overensstemmelse med UNSCR 1244/99 og ICJ's udtalelse om Kosovos uafhængighedserklæring), Montenegro, Nordmakedonien og Serbien.

1

(2)  COM(2020) 315 final (29/4/2020) — Meddelelse fra Kommissionen om støtte til Vestbalkan til bekæmpelsen af covid-19 og genopretningen efter pandemien.

2

(3)  EØSU's bidrag til topmødet mellem EU og landene på Vestbalkan den 6. maj 2020 (28.4.2020).

3

https://www.eesc.europa.eu/da/news-media/presentations/eesc-contribution-eu-western-balkans-summit-6-may2020

(4)  COM(2020) 57 final (5.2.2020) — Styrkelse af tiltrædelsesprocessen — Et troværdigt EU-perspektiv for landene på Vestbalkan.

4

(5)  JOIN(2020) 11 (8.4.2020) — Meddelelse om EU’s globale svar på covid-19-krisen.

5

(6)  COM(2020) 315 final (29.4.2020) — Meddelelse fra Kommissionen om støtte til Vestbalkan til bekæmpelsen af covid-19 og genopretningen efter pandemien.

6

(7)  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 15.

7

(8)  COM(2019) 640 final (11.12.2019) — Bilag til den europæiske grønne aftale.

8

(9)  https://www.rcc.int/pubs/62.

9

(10)  En del af Vestbalkan 6-initiativet (også kendt som Berlinprocessen), som blev igangsat i 2014, har til formål at støtte de seks kontraherende parter i energifællesskabet i Sydøsteuropa, Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kosovo*, Nordmakedonien, Montenegro og Serbien, med henblik på at styrke det regionale samarbejde og fremme bæredygtig vækst og beskæftigelse.

10

(11)  https://www.rcc.int/pubs/62.

11

(12)  Verdenssundhedsorganisationen anslår, at over 80 % af de sygdomme, skader og dødsfald, som vil kunne tilskrives klimaændringerne, vil ramme børn.

12

(13)  Kosovo er ikke part i De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC) og har derfor ikke et nationalt bestemt bidrag. De har dog vedtaget strategien for klimaændringer.

13

(14)  Vandkraft som en af flere bæredygtige energikilder; genetablering af eksisterende strukturer som en prioritet, et begrænset antal yderligere store vandkraftkilder; integration af bæredygtige energikilder i energinettet og et regionalt elektricitetsmarked; integreret forvaltning af vandressourcerne; hensyntagen til virkninger af ændringer; hensyntagen til de miljømæssige konsekvenser af udviklingen af vandkraft; samt grænseoverskridende hensyn og bæredygtighedsprincipper inden for planlægning af vandkraft.

14

(15)  Energifællesskabet, som har eksisteret siden 2006 (mandat forlænget i 2016), har til formål at udbrede EU's regler og principper for det indre energimarked mellem medlemmerne: Den Europæiske Union, Albanien, Bosnien-Hercegovina, Nordmakedonien, Kosovo, Montenegro, Serbien, Moldova, Ukraine. Armenien, Georgien, Norge og Tyrkiet er associerede medlemmer. Hovedkontoret ligger i Wien, www.energy-community.org.

15

(16)  COM(2020) 380 final (20/5/2020) — EU's biodiversitetsstrategi for 2030.

16

EU's biodiversitetsstrategi for 2030.

(17)  COM(2020) 381 final — En jord til bord-strategi.

17

En jord til bord-strategi

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/122 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/122

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om CO2-markeder: Fremkomst, struktur og udfordringer for den europæiske industri

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/17)

| Ordfører: | Emmanuelle BUTAUD-STUBBS |
| --- | --- |

Ordfører:

Emmanuelle BUTAUD-STUBBS

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Eksterne Forbindelser |
| Vedtaget i sektionen | 24.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 220/0/1 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Eksterne Forbindelser

Vedtaget i sektionen

24.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

220/0/1

1.   Konklusioner og anbefalinger

1.1.   Den nye aftale om CO2-markeder

| 1.1.1. | Der eksisterer en lang række CO2-markeder på verdensplan, og EU's emissionshandelssystem (ETS) står ikke alene. Disse CO2-markeder har forskellig størrelse og følger forskellige regler, men de har nogle fællestræk, når det gælder fastlæggelsen af markedsmekanismer til at måle CO2-emissioner og andre drivhusgasemissioner og til at fastsætte prisen pr. ton. |
| --- | --- |

1.1.1.

| 1.1.2. | Disse lokale CO2-markeder bør overvåges af Kommissionen med henblik på at fastlægge den bedste praksis, der kunne være nyttig i forbindelse med revisionen af ETS og direktivet om energi. Denne viden om og forståelse af andre CO2-markeder er også vigtig for at kalibrere CO2-grænsetilpasningsmekanismen, som ikke bør gælde på samme måde for lande med CO2-markeder og lande uden CO2-markeder. |
| --- | --- |

1.1.2.

| 1.1.3. | Den aktuelle covid-19-pandemi må ikke forsinke indsatsen mod klimaændringer, hverken på europæisk eller internationalt plan. Det betyder, at den europæiske grønne pagt bør indføres i overensstemmelse med den planlagte tidsplan. Den mindste forsinkelse bringer os længere væk fra målet om kulstofneutralitet i 2050. Det er endnu vigtigere, at genopretningspakkerne bringes i overensstemmelse med EU's klimamål og harmoniseres med målet i den europæiske grønne pagt. |
| --- | --- |

1.1.3.

| 1.1.4. | EØSU mener, at vedtagelsen af artikel 6 i Parisaftalen er en vigtig mulighed for at styrke klimaindsatsen efter 2020. Derfor anmoder EØSU Kommissionen om at få et klart mandat fra medlemsstaterne til at indgå det nødvendige kompromis med hensyn til vedtagelsen af retningslinjerne for artikel 6 på COP26 i 2021. |
| --- | --- |

1.1.4.

1.2.   Regulering af handel mellem CO2-markeder

| 1.2.1. | Forskellige CO2-markeder i forskellige jurisdiktioner skaber forskellige CO2-prisniveauer, som i øjeblikket ligger på mellem 1 og over 30 USD/tCO2e. Det betyder, at der i de bilaterale handelsstrømme mellem de enkelte CO2-markeder bør tages højde for disse forskelle ved hjælp af specifikke mekanismer (kompensation, tilpasning osv.) for de mest energiintensive og handelseksponerede sektorer (stål, cement m.m.). |
| --- | --- |

1.2.1.

| 1.2.2. | Dette spørgsmål om asymmetriske CO2-prisniveauer bør være en prioritet for EU. Der findes forskellige muligheder for at mindske denne asymmetri og beskytte den europæiske industris konkurrenceevne, herunder gratis tildeling, ETS-sammenkobling og CO2-grænsetilpasning. |
| --- | --- |

1.2.2.

| 1.2.3. | EØSU støtter politikken for den grønne pagt og anmoder Kommissionen om at fremlægge de forskellige forslag som planlagt i de kommende måneder, herunder forslaget om CO2-grænsetilpasningsmekanismen. Selv om en sådan mekanisme potentielt kunne skabe lige konkurrencevilkår for de mest CO2-intensive sektorer i EU sammenlignet med deres tredjelandsmarkedskonkurrenter fra lande, som ikke har ambitiøse klimapolitikker, vil en stor del af dens effektivitet afhænge af de foreslåede gennemførelsesdetaljer, som EØSU venter spændt på at få kendskab til. |
| --- | --- |

1.2.3.

| 1.2.4. | CO2-grænsetilpasningsmekanismen er en lovgivningsmæssig prioritet i Kommissionens nuværende mandat, og EØSU har allerede bidraget til disse overvejelser med henblik på at udforme et redskab, der er foreneligt med WTO-reglerne, effektivt i kampen mod klimaændringerne og nyttigt for EU's industris konkurrenceevne (1). Målet er også at forhindre udligningsforanstaltninger fra tredjelandenes side takket være en høringsproces, der vil omfatte en dialog om metoderne for måling og sammenligning af CO2-emissioner og de bedste tilgængelige teknologier. |
| --- | --- |

1.2.4.

| 1.2.5. | Sådanne klimapolitiske foranstaltninger bør under alle omstændigheder være en del af en global omfattende politik, der medtager industrielle foranstaltninger, adgang til finansiering og investeringer, en standardiseringsindsats, FoU-programmer og uddannelsespolitikker med henblik på at lette omstillingen til rene teknologier i EU. |
| --- | --- |

1.2.5.

| 1.2.6. | Udfasningen af de mest fordrejende subsidier til fossile brændstoffer i EU bør tilrettelægges korrekt på medlemsstatsplan og tage hensyn til behovet for at bruge en del af indtægterne fra salget af ETS-kvoter på at sikre en retfærdig omstilling for de kulafhængige regioner. Denne politik vil hjælpe EU med at engagere sig mere aktivt i de nye plurilaterale WTO-forhandlinger om reduktion af subsidier til fossile brændstoffer. |
| --- | --- |

1.2.6.

2.   Fremkomsten af en lang række CO2-markeder på verdensplan og deres egenskaber

2.1.   Definitioner

| 2.1.1. | CO2-prissætning er et af de vigtigste politiske redskaber til reduktion af drivhusgasemissioner. Verdensbanken definerer det på følgende måde: »CO2-prissætning er et instrument, der afspejler drivhusgasemissionernes eksterne omkostninger — de omkostninger ved emissioner, som offentligheden betaler for, såsom skader på afgrøder, omkostninger til sundhedsvæsenet som følge af hedebølger og tørke samt tab af ejendom på grund af oversvømmelser og stigningen i vandstanden i havet — og knytter dem til deres kilder ved hjælp af en pris, som regel i form af en pris for den udledte CO2«. |
| --- | --- |

2.1.1.

| 2.1.2. | Begrebet CO2-prissætning kan antage forskellige former, når det omsættes til politik, nemlig CO2-afgift eller CO2-marked. En af de mest almindelige former er et emissionshandelssystem. OECD forklarer det på følgende måde: Emissionshandelssystemer bidrager til økonomisk effektivitet ved at lette emissionsreduktioner de steder, hvor det er billigst at opnå dem. Forurenere, som finder det dyrt at reducere deres emissioner, kan købe emissionskvoter fra forurenere, der kan reducere emissionerne med lavere omkostninger. På et »perfekt« fungerende marked ville omkostningerne ved at reducere en ekstra emissionsenhed blive udlignet, og de samlede omkostninger ved at nå et givet miljømål ville blive minimeret. |
| --- | --- |

2.1.2.

| 2.1.3. | Der er to hovedtyper af handelssystemer: »cap and trade«-systemet, hvor der fastsættes en øvre grænse for emissionerne, og emissionerne bliver enten bortauktioneret eller tildelt gratis efter specifikke kriterier, og »baseline and credit«-systemet, hvor der ikke er nogen fast grænse for emissionerne, men hvor forurenere, der reducerer deres emissioner mere, end de reelt har pligt til, optjener »kreditter«, som de sælger til andre. |
| --- | --- |

2.1.3.

2.2.   Globalt overblik

| 2.2.1. | Der er i øjeblikket 21 emissionshandelssystemer, som opererer på fire kontinenter og dækker 29 jurisdiktioner. Disse systemer opererer på overnationalt, nationalt og subnationalt plan (stat, provins og by). De jurisdiktioner, der tegner sig for 42 % af det globale BNP, anvender emissionshandel. ETS'er dækker 9 % af de globale drivhusgasemissioner, og næsten en sjettedel af verdens befolkning lever i et land med et aktivt ETS. Yderligere 24 systemer er i øjeblikket ved at blive udviklet eller er under overvejelse (2). |
| --- | --- |

2.2.1.

| 2.2.2. | De eksisterende ETS'er er:






  — | på overnationalt plan: EU ETS, som omfatter EU's medlemsstater foruden Island, Liechtenstein og Norge, |
| --- | --- | --- |

2.2.2.

—

på overnationalt plan: EU ETS, som omfatter EU's medlemsstater foruden Island, Liechtenstein og Norge,

| — | på nationalt plan: Kasakhstan, Mexico, New Zealand, Republikken Korea og Schweiz |
| --- | --- |

—

på nationalt plan: Kasakhstan, Mexico, New Zealand, Republikken Korea og Schweiz

| — | på provins- og statsplan: Californien, Connecticut, Delaware, Fujian, Guangdong, Hubei, Maine, Maryland, Massachusetts, New Hampshire, New Jersey, New York, Nova Scotia, Quebec, Rhode Island og Vermont |
| --- | --- |

—

på provins- og statsplan: Californien, Connecticut, Delaware, Fujian, Guangdong, Hubei, Maine, Maryland, Massachusetts, New Hampshire, New Jersey, New York, Nova Scotia, Quebec, Rhode Island og Vermont

| — | på byplan: Beijing, Chongqing, Saitama, Shanghai, Shenzhen, Tianjin og Tokyo. |
| --- | --- |

—

på byplan: Beijing, Chongqing, Saitama, Shanghai, Shenzhen, Tianjin og Tokyo.

| 2.2.3. | EU ETS er det største og ældste ETS. Det tegner sig for ca. 45 % af EU's emissioner og blev indført i 2005. På andenpladsen — både hvad størrelsen og indførelsesdatoen angår — ligger Californien og Korea. |
| --- | --- |

2.2.3.

2.3.   Fælles og specifikke egenskaber ved CO2-markederne

2.3.1.   Fælles egenskaber

| 2.3.1.1. | Selv om der ikke er to ETS'er, som er ens, er nogle egenskaber og udformninger fælles for de forskellige systemer eller i det mindste hyppigt forekommende:






  — | Sektordækning: De fleste ETS'er dækker energi- og industrisektoren, som i de fleste lande står for en væsentlig del af de nationale drivhusgasemissioner |
| --- | --- | --- |

2.3.1.1.

—

Sektordækning: De fleste ETS'er dækker energi- og industrisektoren, som i de fleste lande står for en væsentlig del af de nationale drivhusgasemissioner

| — | Regler for tildeling: I de fleste systemer er tildelingen af emissionskvoter fordelt mellem gratis tildeling og auktionering |
| --- | --- |

—

Regler for tildeling: I de fleste systemer er tildelingen af emissionskvoter fordelt mellem gratis tildeling og auktionering

| — | CO2-lækage og konkurrenceregler: I de fleste systemer tildeles der gratis kvoter til overholdelsesenheder i sektorer, der anses for at have risiko for CO2-lækage, som en måde at bevare deres konkurrenceevne på. |
| --- | --- |

—

CO2-lækage og konkurrenceregler: I de fleste systemer tildeles der gratis kvoter til overholdelsesenheder i sektorer, der anses for at have risiko for CO2-lækage, som en måde at bevare deres konkurrenceevne på.

2.3.2.   Specifikke egenskaber

| 2.3.2.1. | Alligevel synes der at være forskelle mellem ETS'er, især når det gælder de specifikke udformninger:






  — | Sektordækning: Den nøjagtige sektordækning er forskellig i de forskellige ETS'er. F.eks. dækker nogle ETS'er kun energisektoren, mens andre går længere end til energi- og industrisektoren og dækker andre sektorer såsom affald, transport, indenrigsflyvning, bygninger og skovbrug |
| --- | --- | --- |

2.3.2.1.

—

Sektordækning: Den nøjagtige sektordækning er forskellig i de forskellige ETS'er. F.eks. dækker nogle ETS'er kun energisektoren, mens andre går længere end til energi- og industrisektoren og dækker andre sektorer såsom affald, transport, indenrigsflyvning, bygninger og skovbrug

| — | Bestemmelser om markedsstabilitet: Flere ETS'er har bestemmelser om markedsstabilitet, der kan have form af prisgulve og -lofter samt kvotereserver |
| --- | --- |

—

Bestemmelser om markedsstabilitet: Flere ETS'er har bestemmelser om markedsstabilitet, der kan have form af prisgulve og -lofter samt kvotereserver

| — | Fleksibilitetsbestemmelser: Tilgængeligheden af og reglerne for fleksibilitetsbestemmelser såsom bankvirksomhed, lån og brug af internationale kreditter er forskellige i de forskellige ETS'er |
| --- | --- |

—

Fleksibilitetsbestemmelser: Tilgængeligheden af og reglerne for fleksibilitetsbestemmelser såsom bankvirksomhed, lån og brug af internationale kreditter er forskellige i de forskellige ETS'er

| — | CO2-prissætning: I et ETS er CO2-prisen ikke fastsat (med undtagelse af specifikke prisreguleringer såsom prisgulve og -lofter), men bestemmes af markedsbalancen og -dynamikken. Derfor svinger priserne i de forskellige ETS'er mellem et par euro og over 30 EUR pr. ton |
| --- | --- |

—

CO2-prissætning: I et ETS er CO2-prisen ikke fastsat (med undtagelse af specifikke prisreguleringer såsom prisgulve og -lofter), men bestemmes af markedsbalancen og -dynamikken. Derfor svinger priserne i de forskellige ETS'er mellem et par euro og over 30 EUR pr. ton

| — | Loftnedsættelse: Loftnedsættelsesraten fra år til år er forskellig i de forskellige systemer og afspejler, hvor ambitiøst landets langsigtede emissionsreduktionsmål er |
| --- | --- |

—

Loftnedsættelse: Loftnedsættelsesraten fra år til år er forskellig i de forskellige systemer og afspejler, hvor ambitiøst landets langsigtede emissionsreduktionsmål er

| — | CO2-lækage og konkurrenceregler: De specifikke regler for CO2-lækage og den sektor, som disse regler dækker, er forskellige i de forskellige ETS'er |
| --- | --- |

—

CO2-lækage og konkurrenceregler: De specifikke regler for CO2-lækage og den sektor, som disse regler dækker, er forskellige i de forskellige ETS'er

| — | Anvendelse af indtægter: Indtægterne fra auktionering af kvoter kan anvendes på forskellige måder. I nogle systemer anvendes de til specifikke formål såsom støtte til FoU, kompensation af dækkede enheder osv., mens de i andre systemer tilfalder det samlede offentlige budget. I EU bør medlemsstaterne anvende mindst 50 % af auktionsindtægterne på klima- og energirelaterede formål. |
| --- | --- |

—

Anvendelse af indtægter: Indtægterne fra auktionering af kvoter kan anvendes på forskellige måder. I nogle systemer anvendes de til specifikke formål såsom støtte til FoU, kompensation af dækkede enheder osv., mens de i andre systemer tilfalder det samlede offentlige budget. I EU bør medlemsstaterne anvende mindst 50 % af auktionsindtægterne på klima- og energirelaterede formål.

2.4.   Et hurtigt overblik over EU ETS, det første og største CO2-marked

| 2.4.1. | Den Europæiske Unions emissionshandelssystem (EU ETS) er det første og største »cap and trade«-system til reduktion af drivhusgasemissionerne (3). EU ETS er blevet indført og udvidet i løbet af tre på hinanden følgende faser: fase I (2005-2007), fase II (2008-2012, hvilket falder sammen med den første forpligtelsesperiode i Kyotoprotokollen) og fase III (2013-2020, hvilket falder sammen med den anden forpligtelsesperiode i Kyotoprotokollen) (4). |
| --- | --- |

2.4.1.

| 2.4.2. | Den kommende fase, fase IV, starter i 2021 og løber til 2030. EU ETS dækker ca. 11 000 kraftværker, produktionsanlæg og andre stationære anlæg samt luftfartsaktiviteter i 30 lande, nemlig i de 27 EU-medlemsstater og i Island, Liechtenstein og Norge. I alt er ca. 45 % af EU's samlede drivhusgasemissioner dækket af EU ETS (5). |
| --- | --- |

2.4.2.

| 2.4.3. | EU's 2030-ramme for klima- og energipolitikken, der blev vedtaget i oktober 2014, fastslår EU's dekarboniseringsstrategi og forlænger dekarboniseringsmålene til efter 2020, herunder målet om at reducere drivhusgasemissionerne med mindst 40 % (sammenlignet med 1990-niveauerne) inden 2030. |
| --- | --- |

2.4.3.

| 2.4.4. | EU ETS' bidrag til opnåelsen af ovennævnte reduktion af drivhusgasemissionerne inden 2030 er at reducere emissionerne med 43 % (sammenlignet med 2005) i de sektorer, der er dækket af EU ETS (6). Fase IV af EU ETS vil løbe fra 2021 til 2030. Formålet med fase IV er at øge emissionsreduktionernes hastighed, at indføre mere målrettede regler for CO2-lækage og at finansiere lavemissionsinnovation og modernisering af energisektoren (7). Kommissionen har indført nye regler for at reformere EU ETS inden fase IV og ikke mindst for at tilpasse loftnedsættelsesforløbet til emissionsreduktionsmålet for 2030. |
| --- | --- |

2.4.4.

2.5.   Supplerende foranstaltninger inden for rammerne af EU's overordnede klimapolitik

| 2.5.1. | På EU-plan er EU ETS ikke den eneste EU-politik, der er gennemført for at nå EU's klima- og energimål for 2020. I EU's klima- og energipakke for 2020 er der opstillet tre forskellige mål, som skal være opfyldt inden udgangen af 2020:






  — | En reduktion af drivhusgasemissionerne på 20 % til under 1990-niveauerne |
| --- | --- | --- |

2.5.1.

—

En reduktion af drivhusgasemissionerne på 20 % til under 1990-niveauerne

| — | En andel af vedvarende energi på 20 % i EU's energimiks |
| --- | --- |

—

En andel af vedvarende energi på 20 % i EU's energimiks

| — | En forbedring af energieffektiviteten på 20 %. |
| --- | --- |

—

En forbedring af energieffektiviteten på 20 %.

| 2.5.2. | Mens EU ETS skulle være det vigtigste politiske instrument til dekarbonisering af den europæiske økonomi og opfyldelse af det første mål, blev direktivet om vedvarende energi (RED) og direktivet om energieffektivitet (EED) gennemført for at opfylde det andet og tredje mål. |
| --- | --- |

2.5.2.

| 2.5.3. | Desuden har en række medlemsstater gennemført supplerende og overlappende politikker på nationalt plan, hovedsagelig i form af prisgulve og kuludfasninger. For at sikre en effektiv regulering er det vigtigt at undgå negative virkninger af de supplerende og overlappende politikker. |
| --- | --- |

2.5.3.

| 2.5.4. | Gennemførelsen af supplerende og overlappende politikker kan have væsentlig indflydelse på den måde, EU's CO2-marked fungerer på. Et kraftigt fald i emissionerne som følge af disse politikker ville resultere i en mindre efterspørgsel efter emissionskvoter og som følge heraf forvride markedsbalancen. |
| --- | --- |

2.5.4.

| 2.5.5. | Denne effekt kan til en vis grad afbødes af markedsstabilitetsreserven (MSR), der trådte i kraft i januar 2019 og har til formål at absorbere overskuddet af kvoter, der akkumuleres på markedet. I perioden 2019-2023 vil markedsstabilitetsreserven tilbageholde 24 % af overskuddet. Dette tal vil falde til 12 % fra 2024 og fremefter, og fra 2023 vil kvoter i markedsstabilitetsreserven, som overstiger det samlede antal kvoter, der er bortauktioneret det foregående år, ikke længere være gyldige. Det er dog afgørende at sikre større gennemsigtighed i og sammenlignelighed af sådanne overlappende politikker med EU ETS og — hvor der er væsentlige indvirkninger — minimere de negative virkninger. |
| --- | --- |

2.5.5.

| 2.5.6. | Spørgsmålet om de subsidier til fossile brændstoffer, der ydes på nationalt og regionalt plan, bør rykke højere op på EU's dagsorden i betragtning af deres omfang, nemlig op til 300 mia. EUR om året. Det svarer til en tredjedel af de samlede investeringer i forbindelse med den grønne pagt og kræver et mere proaktivt engagement fra EU's side i de nye WTO-forhandlinger om global udfasning af subsidier til fossile brændstoffer. |
| --- | --- |

2.5.6.

| 2.5.7. | EØSU fastlagde også vedvarende energi som et glimrende redskab til regional udvikling (biomasse, vindenergi, solenergi osv.) Det vigtigste spørgsmål var, hvordan man kombinerer begge politikker, den gradvise udfasning af subsidier til energi baseret på fossile brændstoffer (kul og olie) og indfasningen af incitamenter til vedvarende energi. |
| --- | --- |

2.5.7.

3.   Udfordringer og muligheder for CO2-markedernes fremtid

| 3.1. | Covid-19 og dens indvirkning på klimapolitikken |
| --- | --- |

3.1.

| 3.1.1. | I EU førte inddæmningsforanstaltningerne til et fald i CO2-emissionerne på 58 % om dagen (8). Hvis disse foranstaltninger opretholdes i 45 dage i de fleste medlemsstater, kan man undgå 45 megaton CO2 i 2020, hvilket svarer til 5 % af EU's årlige emissioner. Når det gælder vej- og lufttransport, er de daglige emissioner 10 gange mindre end normalt, mens faldet når op på 40 % på energiområdet. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | Det aktuelle fald i emissionerne forventes at være midlertidigt, og EU vil snart stå over for de samme dekarboniseringsudfordringer (9). Det betyder, at den europæiske grønne pagt bør indføres i overensstemmelse med den planlagte tidsplan. Den mindste forsinkelse bringer os længere væk fra målet om kulstofneutralitet i 2050. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | De markedsinstrumenter, der tager sigte på at reducere drivhusgasemissionerne, viser en god modstandsdygtighed over for virkningerne af covid-19. Priserne for emissionskvoter er faldet, hvilket afspejler en lavere forventet efterspørgsel og giver de berørte virksomheder en kortsigtet hjælp. De markedsstabiliseringsforanstaltninger, der indgår i de fleste af de eksisterende emissionshandelssystemer, sikrer, at CO2-priserne ikke falder til under et vist niveau, og at faldet ikke forlænges på mellemlang til lang sigt. Det er vigtigt at sikre, at disse foranstaltninger er tilstrækkelige til at modstå indvirkningen af covid-19. Dette er afgørende for at sikre den langsigtede CO2-prissikkerhed. Lovgiverne har også været i stand til at sikre fleksibilitet, hvad angår overholdelse og lovbestemte tidsfrister på et tidspunkt med nogle stærkt forstyrrende omstændigheder. |
| --- | --- |

3.1.3.

| 3.2. | Vedtagelse af fælles regler for at frigøre CO2-markedernes potentiale (artikel 6 i Parisaftalen) |
| --- | --- |

3.2.

| 3.2.1. | Parisaftalen, der blev vedtaget i december 2015, fastsatte rammerne for indsatsen mod klimaændringer i anden halvdel af århundredet, hvis ikke endnu længere. I henhold til Parisaftalen forventes de deltagende lande at fremlægge nationalt bestemte bidrag (NDC'er), der beskriver deres bidrag til aftalens overordnede mål. NDC'erne er som regel ret forskellige, men omfatter normalt et emissionsreduktionsmål for de næste 10 år. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Artikel 6 i Parisaftalen tager sigte på at fastlægge en ramme for landenes samarbejde om NDC'ernes gennemførelse, bl.a. ved hjælp af markedsbaserede tilgange. Den har således potentiale til at skabe en ramme for indførelsen af et internationalt CO2-marked under Parisaftalen. Endnu vigtigere er det, at den kan være en vigtig faktor for anvendelsen og udbredelsen af CO2-prissætningspolitikker og emissionshandelssystemer. I henhold til artikel 6 kan lande, der har et ETS, knytte deres system til et andet ETS og bruge tilknytningen som en måde at nå deres NDC på. Landene vil også være i stand til at opnå internationale kreditter, der kan anvendes til at overholde deres nationale politikker ved hjælp af en international markedsramme. I forbindelse med UNFCCC-forhandlingerne lykkedes det ikke at vedtage retningslinjer for operationaliseringen af artikel 6 på COP24 i 2018 og på COP25 i 2019, hvilket skyldtes væsentlige meningsforskelle blandt nogle parter. Vedtagelsen af retningslinjer for artikel 6 er nu på dagsordenen for COP26, og det er vigtigt at afslutte denne proces uden yderligere forsinkelser. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.3. | Forhandlinger om en ambitiøs og afbalanceret bilateral aftale mellem CO2-markederne i EU-27 og Det Forenede Kongerige |
| --- | --- |

3.3.

| 3.3.1. | Der er enighed i Kommissionen om, at Det Forenede Kongerige ville være en fremragende partner i klimaændringsspørgsmål, men der er også en fornemmelse af, at hvis dette skal være langtidsholdbart, er det nødvendigt at medtage klare klimabestemmelser i aftalen, så der opstilles rammer for Det Forenede Kongeriges råderum med hensyn til afvigelsen fra EU-reglerne. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | EU's tilgang er baseret på fire elementer:






  — | Parisaftalen bør være et vigtigt element i frihandelsaftalen. Det betyder, at den ene part kan suspendere bestemmelserne i aftalen, hvis den anden part overtræder en sådan bestemmelse. |
| --- | --- | --- |

3.3.2.

—

Parisaftalen bør være et vigtigt element i frihandelsaftalen. Det betyder, at den ene part kan suspendere bestemmelserne i aftalen, hvis den anden part overtræder en sådan bestemmelse.

| — | Begge parter bør gentage deres tilsagn om at opnå klimaneutralitet senest i 2050: Det Forenede Kongerige har allerede national lovgivning herom, men vi mener, at en bestemmelse i den fremtidige aftale mellem EU og Det Forenede Kongerige ville styrke tilsagnet. |
| --- | --- |

—

Begge parter bør gentage deres tilsagn om at opnå klimaneutralitet senest i 2050: Det Forenede Kongerige har allerede national lovgivning herom, men vi mener, at en bestemmelse i den fremtidige aftale mellem EU og Det Forenede Kongerige ville styrke tilsagnet.

| — | Lige konkurrencevilkår og en klausul om garanti mod forringelser: Dette er for EU et afgørende element. Hvis vi ønsker, at dette partnerskab skal være langtidsholdbart, er vi nødt til at sikre, at fremtidige britiske regeringer ikke sænker de nuværende høje standarder, vi har i kampen mod klimaændringerne. |
| --- | --- |

—

Lige konkurrencevilkår og en klausul om garanti mod forringelser: Dette er for EU et afgørende element. Hvis vi ønsker, at dette partnerskab skal være langtidsholdbart, er vi nødt til at sikre, at fremtidige britiske regeringer ikke sænker de nuværende høje standarder, vi har i kampen mod klimaændringerne.

| — | Etablering af et britisk CO2-prissætningssystem: Det Forenede Kongerige har besluttet at forlade EU ETS. I 2019 tegnede Det Forenede Kongerige sig for 7 % af de samlede ETS-kvoter, og i visse sektorer, såsom luftfart, nåede deres andel op på 19 %. De er således vigtigt, at Det Forenede Kongerige skaber sit eget marked, hvor der tages højde for foreneligheden med EU-systemet. Den 1. juni præsenterede Det Forenede Kongerige et forslag om etablering af et nationalt ETS. EU er åben for muligheden for en aftale om samordning mellem det fremtidige britiske ETS og EU ETS, så længe en sådan samordning ikke skader integriteten af EU ETS. |
| --- | --- |

—

Etablering af et britisk CO2-prissætningssystem: Det Forenede Kongerige har besluttet at forlade EU ETS. I 2019 tegnede Det Forenede Kongerige sig for 7 % af de samlede ETS-kvoter, og i visse sektorer, såsom luftfart, nåede deres andel op på 19 %. De er således vigtigt, at Det Forenede Kongerige skaber sit eget marked, hvor der tages højde for foreneligheden med EU-systemet. Den 1. juni præsenterede Det Forenede Kongerige et forslag om etablering af et nationalt ETS. EU er åben for muligheden for en aftale om samordning mellem det fremtidige britiske ETS og EU ETS, så længe en sådan samordning ikke skader integriteten af EU ETS.

| 3.4. | Erfaringer fra den samlede økonomi- og handelsaftale (CETA) og mulighederne for et bilateralt klimasamarbejde |
| --- | --- |

3.4.

| 3.4.1. | En bestemmelse, som knytter handel og miljø sammen, er medtaget i artikel 24.4 i CETA, hvor Canada og EU begge bekræfter deres tilsagn om at gennemføre de multilaterale aftaler, som de er parter i. Denne bestemmelse kunne bygge bro over drøftelserne mellem Canada og EU, når det gælder gennemførelsen af multilaterale miljøaftaler, hvor de deler fælles bekymringer, herunder et grundlag for, at Canada og EU kan udvikle eller stå i spidsen for nye klimarelaterede samarbejdsinitiativer under Parisaftalen. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | I artikel 22.3 i CETA opfordres der til samarbejde og fremme af handel mellem Canada og EU til støtte for bæredygtig udvikling. Arbejdsplanen i artikel 24 medtager et samarbejde om den indvirkning, som handel og investeringer har på miljøpolitikken, og overvejelser om handelsrelaterede aspekter af klimaordningerne såsom CO2-markeder samt overførsel og udvikling af ren teknologi. Artikel 24.12 indeholder en liste over 10 vejledende områder for et potentielt samarbejde mellem parterne om miljøspørgsmål, hvor nogle ville betragte CETA som en platform til »multilateralisering« af den nationale politikudvikling. |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.4.3. | Samarbejdet mellem EU og Canada om CO2-grænsetilpasninger (BCA'er) er et område for et potentielt samarbejde om »de handelsrelaterede aspekter af de nuværende og fremtidige internationale klimaordninger«. Dette samarbejde kunne vedrøre informationsdeling og enighed om bedste praksis, f.eks. med hensyn til beregningen af det indlejrede CO2 i handlede varer eller tilpasning af metoderne til at tackle konkurrenceevne og lækage i alle de emissionsintensive handelseksponerede sektorer, der i øjeblikket er medtaget i de nationale emissionshandelssystemer i både Canada og EU. |
| --- | --- |

3.4.3.

| 3.4.4. | Med støtte fra de berørte industrier, såsom cement eller aluminium, kunne der også opstå bæredygtige muligheder for et samarbejde mellem EU og Canada om fælles sektorspecifikke pilotprojekter vedrørende ETS-udformning og tilgange til at fastholde konkurrenceevnen og undgå lækage (f.eks. fælles benchmarks og metoder til at beregne gratis tildelinger, fælles CO2-grænsetilpasninger osv.). |
| --- | --- |

3.4.4.

| 3.5. | Erfaringer fra udvidelsen af det sektorspecifikke omfang: transport og brændstoffer |
| --- | --- |

3.5.

| 3.5.1. | Samtidig med at EU undersøger fremtidige ændringer af EU ETS, bør der rettes væsentlig og nøje opmærksomhed mod markedsdesign- og operationaliseringserfaringerne i Nordamerikas subnationale emissionshandelsordninger. Et særligt område med værdifulde erfaringer for EU er den måde, som Californien og Quebec har udvidet ETS-dækningen på, så den også omfatter transport- og brændstofsektorerne. Siden 2015 har distributører af transportbrændstoffer, naturgas og andre brændstoffer i Californien og Quebec haft overholdelsesforpligtelser i henhold til »cap and trade«-programmet under det fælles vestlige klimainitiativ (»Western Climate Initiative«, WCI). Dækkede enheder i denne sektor modtager ikke gratis kvotetildelinger, men skal købe dem gennem kvartalsvise statsadministrerede auktioner eller det private sekundære marked. |
| --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | En anden amerikansk udvikling, der er værd at holde øje med, er transport- og klimainitiativet (»Transportation Climate Initiative«, TCI) (10), som er et regionalt samarbejde mellem 12 nordøstlige og midtatlantiske amerikanske stater og District of Columbia, der tager sigte på at forbedre transporten, udvikle en økonomi med ren energi og reducere CO2-emissionerne fra transportsektoren. Initiativet bygger på regionens førende position med hensyn til reduktionen af drivhusgasemissioner i energisektoren via et regionalt »cap and trade«-program, det regionale drivhusgasinitiativ (»Regional Greenhouse Gas Initiative«, RGGI), der blev indført i 2009. Eftersom en tredjedel af alle drivhusgasemissioner i TCI-jurisdiktionerne kommer fra transportsektoren, arbejder de deltagende stater i hele 2020 på at udvikle en fælles »modelregel«-tilgang med anbefalinger vedrørende udformningen af ETS-programmer for at tackle disse sektoremissioner, der i øjeblikket ikke er dækket, og som er stigende. Hensigten er at starte de første overholdelsesperioder for de(t) nye eller udvidede ETS-program(mer) allerede i 2022. |
| --- | --- |

3.5.2.

| 3.5.3. | Klimafordelene og de økonomiske fordele ved en bredere ETS-sektorudvidelse er tydelige: Jo større og bredere markedet er, jo mere omfattende er rækken af markedsdeltagere, reduktionsmuligheder, teknologiske innovationer og forbedret effektivitet, hvilket resulterer i lavere programomkostninger og reduktionsomkostninger pr. ton samt en udvidet portefølje af emissionsreduktioner, ren finansiering og investeringer. |
| --- | --- |

3.5.3.

4.   Udfordringer for EU's klima- og industripolitikker

4.1.   En vellykket gennemgang af ETS-systemet

| 4.1.1. | EU's 2030-ramme for klima- og energipolitikken, der blev vedtaget i oktober 2014, indeholder følgende mål:






  — | en reduktion af drivhusgasemissionerne med mindst 40 % (sammenlignet med 1990-niveauerne) |
| --- | --- | --- |

4.1.1.

—

en reduktion af drivhusgasemissionerne med mindst 40 % (sammenlignet med 1990-niveauerne)

| — | opnåelse af en andel af vedvarende energi på mindst 27 % |
| --- | --- |

—

opnåelse af en andel af vedvarende energi på mindst 27 %

| — | en forbedring af energieffektiviteten på mindst 27 %. |
| --- | --- |

—

en forbedring af energieffektiviteten på mindst 27 %.

| 4.1.2. | Som led i den europæiske grønne pagt, der blev fremlagt i december 2019, har Kommissionen planer om at øge EU's 2030-mål, herunder for EU ETS. Målet er at øge det overordnede reduktionsmål på 40 % til 50 % eller 55 %, så EU's emissioner er på rette vej, når det gælder om at opnå kulstofneutralitet i 2050. Den omfattende og detaljerede plan om at sætte 2030-målene op forventes at blive fremlagt i oktober 2020, og specifikke forslag til revisioner af de relevante lovgivningsbestemmelser vil blive fremlagt i juni 2021. Disse forslag vil omfatte en gennemgang af EU ETS-direktivet, evt. kombineret med en gennemgang af markedsstabilitetsreserven. |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | Det betyder, at der i de kommende år vil blive foretaget en grundig gennemgang af EU ETS-målet for 2030 og systemets regler. Når denne gennemgang bliver foretaget, er det vigtigt, at der rettes særlig opmærksomhed mod de vigtigste funktioner i EU ETS og deres indvirkning på den europæiske industri. |
| --- | --- |

4.1.3.

4.2.   Udformningen og gennemførelsen af en CO2-grænsetilpasningsmekanisme for EU

| 4.2.1. | Forslaget om en CO2-skat ved EU's grænser var allerede et punkt på Ursula von der Leyens dagsorden, da hun var kandidat. Lige siden hun blev udnævnt til formand for Kommissionen, har disse overvejelser omkring CO2-grænsetilpasningsmekanismer for EU, der kunne antage flere former — afgifter, spejl-ETS'er eller standarder — været en prioritet for Kommissionen. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | GD TAXUD iværksatte en onlinehøring i marts 2020 for at indhente alle interessenternes synspunkter. Resultaterne af denne høring og debatterne med eksperter fra medlemsstaterne vil være nyttige i forbindelse med udarbejdelsen af et lovgivningsmæssigt forslag i foråret 2021. De fremtidige CO2-foranstaltninger skal være i overensstemmelse med WTO-reglerne og EU's andre internationale forpligtelser. Det betyder i bund og grund, at de skal være ikkediskriminerende og forholdsmæssige i henhold til retspraksis. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.3. | EØSU råder Kommissionen til at gøre sig nærmere overvejelser om de forskellige politiske løsningsmodeller såsom en reform af ETS, en CO2-grænsetilpasningsmekanisme og en momssats, der svarer til kulstofintensiteten, og sammenligne dem med hensyn til:






  — | indvirkningen på CO2- og investeringslækagen i en kommende situation med højere priser og lavere tilgængelighed af ETS-kvoter i EU |
| --- | --- | --- |

4.3.

—

indvirkningen på CO2- og investeringslækagen i en kommende situation med højere priser og lavere tilgængelighed af ETS-kvoter i EU

| — | retssikkerhed med hensyn til overholdelsen af WTO-reglerne |
| --- | --- |

—

retssikkerhed med hensyn til overholdelsen af WTO-reglerne

| — | accept fra handelspartnerne |
| --- | --- |

—

accept fra handelspartnerne

| — | den tekniske gennemførlighed, navnlig hvad angår eksistensen af globalt accepterede regnskabs- og målestandarder samt pålidelige og anerkendte databaser (11). |
| --- | --- |

—

den tekniske gennemførlighed, navnlig hvad angår eksistensen af globalt accepterede regnskabs- og målestandarder samt pålidelige og anerkendte databaser (11).

4.4.   Fordele ved en CO2-grænsetilpasningsmekanisme for EU

| 4.4.1. | En sådan mekanisme vil beskytte EU's energiintensive virksomheder (f.eks. stål og cement) mod billigere import fra tredjelande med ingen eller en svagere klimapolitik (intet CO2-marked og ingen CO2-prissætning). Denne tilpasning ville genskabe de lige konkurrencevilkår mellem EU's virksomheder og tredjelandenes virksomheder og kunne f.eks. have form af en afgift på importerede varer baseret på gennemsnitspriserne i EU ETS. Sådanne mekanismer vil bidrage til at forebygge CO2-lækager og hindre et kapløb mod bunden for de energiintensive industrier, samtidig med at de beskytter konkurrenceevnen hos EU's virksomheder og mindsker den billige kulstofintensive imports konkurrenceevne. |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | Eftersom EU tegner sig for 10 % af de globale drivhusgasemissioner, kunne en sådan mekanisme også sende et positivt signal til ligesindede lande, der handler med EU (Canada, Det Forenede Kongerige og Schweiz), og som vil drage fordel af en slags gensidig anerkendelse af deres egen ETS og fritage deres indenlandske virksomheder fra at betale en afgift på deres eksport til EU-27. |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | EU vil i den forbindelse sikre sammenhængen mellem sine interne og eksterne forpligtelser og forbedre sin klimapolitik med revisionen af energidirektivet for at imødegå udfordringerne med at reducere drivhusgasserne med 50-55 % i forhold til 1990-niveauerne inden 2030 og opnå kulstofneutralitet i 2050. |
| --- | --- |

4.4.3.

| 4.4.4. | Disse potentielle CO2-grænseforanstaltninger kunne være et alternativ til de nuværende foranstaltninger, der imødegår risikoen for CO2-lækage i EU's emissionshandelssystem (gratis tildeling af CO2-kvoter efter en indgående analyse af emissionsprofilen, bedste tilgængelige teknologier osv.). Der er en debat i gang om, hvorvidt en CO2-grænseforanstaltning ville erstatte eller supplere de eksisterende konkurrenceevneforanstaltninger i forskellige sektorer og/eller i samme sektor. Det er også vigtigt at forstå, hvilke konsekvenser der kunne være for import og eksport af elektricitet i sammenkoblede net. |
| --- | --- |

4.4.4.

4.5.   Ulemper ved en CO2-grænsetilpasningsmekanisme for EU

| 4.5.1. | Brugen af CO2-grænseforanstaltninger kunne medføre gengældelse fra tredjelande, der leverer råvarer til EU, såsom USA, Kina eller Indien, hvilket ville skabe nye handelshindringer i en situation, hvor faldet i verdenshandelen som følge af covid-19 vil være markant, nemlig mellem 18 % og 32 % ifølge en nylig WTO-publikation. |
| --- | --- |

4.5.1.

| 4.5.2. | Brugen af CO2-grænsetilpasning kunne også underminere UNFCCC's multilaterale tilgang og kunne betragtes som en afvisning af internationalt samarbejde til fordel for mere unilaterale tilgange. |
| --- | --- |

4.5.2.

| 4.5.3. | Omkostningerne ved visse importerede råvarer fra tredjelande, der har svage klimapolitikker, ville blive større for køberne i EU. Det betyder, at den prisbaserede konkurrenceevne hos nogle af de store europæiske produktionsvirksomheder (inden for bil- og byggebranchen), der forarbejder disse råvarer, kunne blive ringere, og at EU's eksport af færdigvarer kunne blive påvirket. |
| --- | --- |

4.5.3.

| 4.5.4. | CO2-grænsetilpasningens sektordækning kan være forskellig fra den dækning, som de eksisterende foranstaltninger til beskyttelse af konkurrenceevnen giver: CO2-grænseforanstaltningernes mulige dækning kan være begrænset til sektorer som cement og stål, hvor risikoen for CO2-lækage er højest, mens CO2-lækageforanstaltningernes sektordækning har et bredere anvendelsesområde (f.eks. kemikalier, tekstilfarvning og færdigbehandlingsaktiviteter). |
| --- | --- |

4.5.4.

4.6.   Den sektorspecifikke tilgang

| 4.6.1. | Stålsektoren i EU er under pres som følge af en hård global konkurrence med stålproducenter i Kina, Tyrkiet, Algeriet eller Iran, som ikke har ETS'er, der dækker denne sektor, og som allerede eksporterer 30 mio. t. stål til EU. Foreningen af Europæiske Stålproducenter (Eurofer) støtter indførelsen af en CO2-grænsetilpasningsmekanisme af miljømæssige, økonomiske og juridiske årsager og betragter den som en forudsætning for at undgå risikoen for CO2-lækage. Denne mekanisme bør dække færdigvarer og halvfabrikata af stål og være baseret på et egentligt regnskabssystem, der måler produkternes CO2-fodaftryk ved hjælp af »ækvivalensaftaler« med tredjelandene, og den bør i en overgangsperiode eksistere sideløbende med EU ETS' gratis tildeling af kvoter. |
| --- | --- |

4.6.1.

| 4.6.2. | Den europæiske cementsektor (Cembureau) bifalder forslaget om en CO2-grænsetilpasningsmekanisme i betragtning af den stærke risiko for CO2-lækage i en EU-industri med lave margener. Denne sektor, der er i gang med en langsigtet investeringscyklus for at nå målet om klimaneutralitet inden 2050, opstiller adskillige betingelser, f.eks. en gennemsigtig metode, overensstemmelse med WTO-reglerne, en bred sektordækning med alle de sektorer, der er omfattet af ETS, og sameksistens med den gratis tildeling af kvoter indtil 2030. |
| --- | --- |

4.6.2.

4.7.   Dialog med tredjelandene

| 4.7.1. | EØSU støtter indledningen af en dialog med tredjelandene for at drøfte CO2-grænseforanstaltningernes indhold og indvirkning på deres eksport til EU. Denne dialog bør have en anden form med de lande, der har ambitiøse klimapolitikker (såsom Canada), end med de lande, der ikke har sådanne ambitiøse klimapolitikker (USA, Kina og Rusland). |
| --- | --- |

4.7.1.

| 4.7.2. | Vi ved f.eks., at den amerikanske regering følger udviklingen nøje, når det gælder overvejelserne om EU's CO2-grænsetilpasningsmekanisme. I forbindelse med processen med at vurdere EU's handelspolitik i WTO har nogle amerikanske embedsmænd allerede givet udtryk for deres bekymring over EU's eventuelle CO2-grænseforanstaltninger. |
| --- | --- |

4.7.2.

4.8.   Det endelige mål med global CO2-prissætning

| 4.8.1. | EØSU insisterer på nødvendigheden af at kombinere og harmonisere de forskellige tilgængelige redskaber for at bekæmpe klimakrisen. Mens relevante internationale organisationer og virksomheder mener, at CO2-prissætningssignalet er vigtigt for at gøre reelle fremskridt med hensyn til bekæmpelsen af klimaændringer og etableringen af et attraktivt miljø for investeringer i det lange løb for at fremskynde den økologiske omstilling for offentlige og private aktører (industri, transport, boliger, landbrug osv.), går EØSU ind for en harmonisering af tilgangene i de forskellige jurisdiktioner, så man i sidste ende opnår et sammenligneligt prissignal i de forskellige jurisdiktioner. |
| --- | --- |

4.8.1.

| 4.8.2. | I overgangsperioden inden vedtagelsen af et sammenligneligt prissignal og en fælles aftalt metode til at måle CO2-fodaftryk bør den regionale CO2-prissætning mellem ligesindede lande (EU-27, Det Forenede Kongerige, Schweiz, Latinamerika, det midtvestlige USA, Sydøstasien m.fl.) gradvist harmoniseres. Indførelsen af sådanne regionale CO2-markeder vil kræve fælles CO2-markedsinfrastrukturer (en slags indre marked for CO2), mens visse CO2-specifikke mekanismer kunne indføres over for tredjelande. |
| --- | --- |

4.8.2.

| 4.8.3. | For at undgå at der opstår en CO2-handelskrig mellem lande og regionale toldunioner, bør der dog tages højde for en WTO-dispensation, som fastlægger reglerne for, hvordan disse CO2-grænsetilpasningsmekanismer (CO2-afgift, spejl-ETS'er og standarder) skal oprettes og fungere i henhold til to vigtige WTO-principper, nemlig proportionalitetsprincippet og princippet om ikkeforskelsbehandling. |
| --- | --- |

4.8.3.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 59.

1

(2)  https://icapcarbonaction.com/en/?option=com_attach&task=download&id=677

2

(3)  IETA: 10 years of Emissions Trading in Europe: towards a new beginning? (10 års emissionshandel i Europa: mod en ny begyndelse?), maj 2015, http://www.ieta.org/resources/EU/EUETS%20Paper%20May_FINAL.pdf.

3

(4)  Se fodnote 3.

4

(5)  Se fodnote 3.

5

(6)  Se fodnote 3.

6

(7)  Kommissionen (klimaindsats): Revision for fase 4 (2021-2030), senest tilgået i marts 2018, https://ec.europa.eu/clima/policies/ets/revision_da.

7

(8)  Sia Partners: CO2 emissions in the EU, 1. april 2020.

8

2

(9)  Carbon Brief: https://www.carbonbrief.org/analysis-what-impact-will-the-coronavirus-pandemic-have-on-atmospheric-co2,7. maj 2020.

9

2

(10)  https://www.transportationandclimate.org/content/about-us.

10

(11)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 59.

11

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/131 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/131

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om styrkelse af almennyttige sociale virksomheder som en vigtig søjle i et socialt retfærdigt Europa

(sonderende udtalelse)

(2020/C 429/18)

| Ordfører: | Krzysztof BALON |
| --- | --- |

Ordfører:

Krzysztof BALON

| Anmodning om udtalelse | Det tyske formandskab for Rådet, 18.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 4.9.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 211/3/5 |

Anmodning om udtalelse

Det tyske formandskab for Rådet, 18.2.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

4.9.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

211/3/5

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | I betragtning af den rolle, som de almennyttige sociale virksomheder spiller i forbindelse med realiseringen af EU's sociale dimension og ved gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder, også og netop i krisesituationer, går Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) ind for en styrkelse af og målrettet støtte til navnlig de sociale virksomheder og andre socialøkonomiske organisationer, som i fuldt omfang geninvesterer et eventuelt overskud i henholdsvis opgaverne af almen interesse og de almennyttige vedtægtsformål. Derudover bør deres synlighed styrkes i hele Europa. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | I mange medlemsstaters retssystemer findes der allerede bestemmelser, der etablerer en status for almennyttighed, som også finder anvendelse på sociale virksomheder. EØSU vil derfor gerne tilskynde alle andre medlemsstater til at fastsætte tilsvarende bestemmelser i deres respektive nationale lovgivninger. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Derudover bør der som bilag til EUF-traktaten knyttes en protokol om forskellige virksomhedsformer i stil med protokol nr. 26 om tjenesteydelser af almen interesse, hvori almennyttige sociale virksomheder defineres særskilt. EØSU opfordrer desuden medlemsstaterne til at sætte denne revision på dagsordenen for kommende reformer af traktaten. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Almennyttige sociale virksomheder og lignende almennyttige organisationer bør styrkes ved, at der i særlig grad tages hensyn til disse aktører i reglerne for offentlige udbud frem for statslige eller kommercielle tilbudsgivere i forbindelse med udførelsen af sociale ydelser af almen interesse. Ved offentlige udbud bør der især fokuseres på de almennyttige sociale virksomheders specifikke aktiviteter inden for leveringen af sociale tjenesteydelser såsom pleje og sundhedspleje. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Derudover går EØSU ind for at åbne mulighed for støtte, som udelukkende er målrettet almennyttige organisationer, uden at dette udgør en tilsidesættelse af EU's statsstøtteregler. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Den nuværende grænseværdi i de minimis-forordningen om tjenesteydelser af almen økonomisk interesse på 500 000 EUR i tre skatteår bør forhøjes markant, f.eks. til 800 000 EUR pr. skatteår. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU er af den opfattelse, at der bør indføres en generel fritagelse ved anvendelse af EU-midler med national samfinansiering. I disse tilfælde bør statsstøttereglerne, ligesom ved rent EU-forvaltede programmer, ikke gælde for den nationale samfinansiering. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Støtten til almennyttige socialøkonomiske organisationer bør også indgå i den socialpolitiske resultattavle i forbindelse med det europæiske semester. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Almennyttige socialøkonomiske virksomheder repræsenterer ikke blot en bæredygtig forretningsmodel, men skaber og bevarer også kvalitetsjob, fremmer lige muligheder, herunder for personer med handicap og andre socialt dårligt stillede grupper, sikrer en høj grad af social deltagelse og retfærdighed og fremmer den digitale og miljømæssige omstilling. Den sociale økonomi er således en strategisk forbundsfælle i forbindelse med styrkelsen af den sociale dimension i Europa. Derfor bør socialøkonomiske aktiviteter i særlig grad støttes af europæiske fonde og navnlig indgå som et separat, specifikt mål for støtten fra ESF+. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU er parat til at indtage en igangsættende og koordinerende funktion i diskussionen om de almennyttige sociale virksomheders rolle i forbindelse med genopretningsfonden efter coronakrisen og i forbindelse med handlingsplanen for den sociale økonomi 2021 og den revision af de retlige og finanspolitiske rammebetingelser, som er nødvendig i den forbindelse. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Indledning

| 2.1. | I forbindelse med forberedelsen af det tyske rådsformandskab i anden halvdel af 2020 anmodede Forbundsrepublikken Tysklands regering den 18. februar 2020 EØSU om en udtalelse med titlen »Styrkelse af almennyttige sociale virksomheder som en vigtig søjle i et socialt retfærdigt Europa«. I den forbindelse fremhævede den tyske regering almenvellets betydning som en forenende europæisk grundværdi også på det økonomiske område og den store innovationskraft i de almennyttige socialøkonomiske virksomheder, som har fokus på at udføre sociale tjenesteydelser. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den sociale økonomi består af en mangfoldighed af virksomheder og organisationer, herunder bl.a. kooperative selskaber, gensidige selskaber, foreninger, stiftelser og sociale virksomheder, foruden andre specifikke retsformer i de enkelte medlemsstater, som er forenet gennem fælles værdier og principper (1). Også i perioder med økonomiske og sociale kriser har den sociale økonomi i Europa vist sig at være særdeles vigtig og systemrelevant. Den bidrager bl.a. til at skabe socialt sammenhold og til at styrke og sikre det på lang sigt. Navnlig modellen med udførelse af sociale tjenesteydelser på nonprofitbasis med den sociale målsætning i højsædet har vist sig at være yderst fleksibel, borgernær, innovativ, bæredygtig, demokratisk legitimeret og effektiv. Almennyttige sociale virksomheder bidrager også i afgørende grad til at skabe lige muligheder for alle uafhængigt af alder, køn og oprindelse. De imødekommer sociale behov i samfundet, som ikke allerede er dækket af offentlige sociale tjenester. EØSU har allerede i en tidligere udtalelse peget på, at de socialøkonomiske virksomheders aktiviteter bør være til gavn for den almene interesse og ikke have fokus på gevinstmaksimering. Den sociale økonomi skaber på den måde arbejdspladser af høj kvalitet i socialt ansvarlige virksomheder (2) på områder som for eksempel sundhedspleje, pleje og børnepasning. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Den sociale økonomi i Europa er meget mangfoldig, og der findes derfor ingen retligt bindende EU-definition af »sociale virksomheder«. EØSU beskriver ved hjælp af bestemte kendetegn sociale virksomheder som virksomheder, der






  — | har et socialt hovedsigte i modsætning til profitorienterede mål og producerer sociale goder til gavn for den brede offentlighed eller de enkelte borgere |
| --- | --- | --- |

2.3.

—

har et socialt hovedsigte i modsætning til profitorienterede mål og producerer sociale goder til gavn for den brede offentlighed eller de enkelte borgere

| — | er overvejende nonprofit. Eventuelle overskud geninvesteres som hovedregel og udloddes ikke til private aktionærer eller ejere |
| --- | --- |

—

er overvejende nonprofit. Eventuelle overskud geninvesteres som hovedregel og udloddes ikke til private aktionærer eller ejere

| — | antager mange forskellige retlige former og modeller, f.eks. kooperativer, gensidige selskaber, frivillige organisationer, stiftelser, profitorienterede virksomheder eller nonprofitvirksomheder. Virksomhederne kombinerer ofte forskellige retlige former og ændrer i visse tilfælde form efter behov |
| --- | --- |

—

antager mange forskellige retlige former og modeller, f.eks. kooperativer, gensidige selskaber, frivillige organisationer, stiftelser, profitorienterede virksomheder eller nonprofitvirksomheder. Virksomhederne kombinerer ofte forskellige retlige former og ændrer i visse tilfælde form efter behov

| — | er økonomiske aktører, som producerer varer og tjenester (ofte af almen interesse), ofte med et stærkt indslag af social innovation |
| --- | --- |

—

er økonomiske aktører, som producerer varer og tjenester (ofte af almen interesse), ofte med et stærkt indslag af social innovation

| — | arbejder uafhængigt og med en høj grad af inddragelse og medbestemmelse (personale, brugere, medlemmer), governance og demokrati (enten repræsentativt eller åbent) |
| --- | --- |

—

arbejder uafhængigt og med en høj grad af inddragelse og medbestemmelse (personale, brugere, medlemmer), governance og demokrati (enten repræsentativt eller åbent)

| — | ofte udspringer af en civilsamfundsorganisation eller er tilknyttet en sådan (3). |
| --- | --- |

—

ofte udspringer af en civilsamfundsorganisation eller er tilknyttet en sådan (3).

| 2.4. | Der findes heller ikke en retligt bindende EU-definition af almennyttighed. Som EØSU har bemærket i en tidligere udtalelse, tager EU-retten tværtimod ikke hensyn til den sociale økonomis iboende kendetegn, ikke mindst det faktum, at de socialøkonomiske virksomheder har et andet forhold til profit. Artikel 54 i EUF-traktaten er hidtil blevet fortolket som om der er et modsætningsforhold mellem enheder uden økonomiske interesser (som ikke arbejder med gevinst for øje) og selskaber, som udøver en økonomisk aktivitet mod betaling. Denne sidste kategori omfatter altså uden skelnen alle virksomheder, som kan generere overskud, uanset om de fordeler det eller ej, og uafhængigt af deres selskabsform (4). I mange medlemsstaters retssystemer findes der imidlertid bestemmelser, som etablerer en status for almennyttighed, som også finder anvendelse på sociale virksomheder. Der bør derfor skelnes mellem tre typer af økonomisk aktive aktører: Profitorienterede virksomheder, socialøkonomiske virksomheder med en begrænset profitorienteret økonomi, som drøftet i EØSU's udtalelse INT/871 (5) og rent almennyttige sociale virksomheder. Sidstnævnte er målgruppen for denne udtalelse. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | I betragtning af disse nationale bestemmelser kan sociale virksomheder anses for at være almennyttige sociale virksomheder, hvis de har de i punkt 2.4 anførte kendetegn og desuden i henhold til den nationale lovgivning er forpligtet til at geninvestere eventuelle overskud fuldt ud i almennyttige opgaver eller almennyttige vedtægtsformål. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Allerede i en tidligere udtalelse kritiserer EØSU, at EU-Domstolens retspraksis og Kommissionens beslutningspraksis ikke udviser tilstrækkelig interesse for virksomheder, der i national lovgivning betegnes som nonprofitselskaber, eller som uden at have denne betegnelse opfylder de ovenfor nævnte kriterier. Derfor finder EØSU, at der som bilag til EUF-traktaten bør knyttes en protokol om forskellige virksomhedsformer i stil med protokol nr. 26 om tjenesteydelser af almen interesse, hvori almennyttige sociale virksomheder og socialøkonomiske virksomheder med en begrænset profitorienteret økonomi defineres særskilt, og udvalget opfordrer medlemsstaterne til at sætte denne revision på dagsordenen for kommende reformer (6). |
| --- | --- |

2.6.

3.   Almennyttige sociale virksomheder som leverandører af social- og sundhedsydelser af almen interesse i forbindelse med gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder

| 3.1. | EØSU har allerede i en tidligere udtalelse fremhævet, at den europæiske søjle for sociale rettigheder ikke kan gennemføres fuldt ud uden deltagelse fra de socialøkonomiske virksomheder, og at de ifølge deres natur opfylder målsætninger som fremme af sikker og fleksibel beskæftigelse, social dialog og inddragelse af arbejdstagerne, et sundt, sikkert og veltilpasset arbejdsmiljø eller tilbyder innovative løsninger på nogle af de grundlæggende sociale behov (7). Disse almennyttige organisationers synlighed bør styrkes i hele Europa. Innovationer skal fremmes, og der skal sikres en lettere adgang til støtte, så disse organisationer fortsat kan bestå såvel i deres daglige arbejde som i krisesituationer. Der bør ske en udveksling af bedste praksis mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Alt efter hvordan den sociale model er udformet i de enkelte EU-medlemsstater, bærer nationalstaten ansvaret for, at borgerne har adgang til universelle og effektive, alment tilgængelige social- og sundhedsydelser af høj kvalitet og til en overkommelig pris. EØSU har tidligere peget på, at forsyningspligtydelser udgør et vigtigt element i systemet for social retfærdighed, og at alle har ret til »basale tjenester« af høj kvalitet, herunder social- og sundhedsydelser som beskrevet i den europæiske søjle for sociale rettigheder (8). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | I nogle lande leveres disse tjenesteydelser af almennyttige initiativer, institutioner og tjenester frem for staten på en sådan måde, at staten sikrer rammebetingelserne for udførelsen af ydelserne, brugerne vælger udbyderne af ydelser, og socialsikringsinstitutioner finansierer disse ydelser. Udførelsen af ydelserne skal i den forbindelse tage udgangspunkt i de berettigedes interesser og inddrage disse aktivt. Denne form for udførelse af ydelser ved almennyttige sociale virksomheder, som både er brugerorienteret og konkurrencedygtig, kan danne grundlag for en diskussion om en model for hele Europa og f.eks. styrkes i relation til udbudsprocedurer, hvor brugerne fratages deres valgfrihed. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU går ind for at åbne mulighed for støtte, som er målrettet eller udelukkende bestemt for almennyttige organisationer, uden at der derved opstår risiko for at overtræde EU's statsstøtte-regler. I krisesituationer er dette vigtigere end nogensinde, da almennyttige organisationer ikke råder over reserver. Netop i krisesituationer er social- og sundhedsydelser imidlertid helt nødvendige, og det skal sikres, at de bevares på et højt kvalitetsniveau. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Til dette formål og for generelt at styrke den almennyttige socialøkonomi under udførelsen af social- og sundhedsydelser af almen interesse er der behov for grundlæggende ændringer af den EU-retlige ramme, navnlig: |
| --- | --- |

3.5.

| 3.5.1. | gennem indførelse af fortrinsret for almennyttige tilbudsgivere frem for statslige eller kommercielle tilbudsgivere i reglerne for offentlige udbud |
| --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | gennem en markant forhøjelse af grænseværdien på i dag 500 000 EUR i tre skatteår, til ca. 800 000 EUR pr. skatteår i de minimis-forordningen om ydelser af almen økonomisk interesse. En sådan forhøjelse vil bidrage til at forbedre forordningens anvendelighed og gøre den mere effektiv, samtidig med at risikoen for faktiske, grænseoverskridende konkurrenceforvridninger forbliver lav |
| --- | --- |

3.5.2.

| 3.5.3. | gennem en generel fritagelse ved anvendelse af EU-midler med national samfinansiering. Statsstøttereglerne bør, ligesom ved rent EU-forvaltede programmer, ikke gælde for den nationale samfinansiering. I den forbindelse skal medlemsstaternes instanser i visse tilfælde, på juridisk bindende vis og under anvendelse af princippet om berettiget forventning hos modtageren af statsmidlerne kunne afgøre, at der ikke er tale om statsstøtte. Kontrollen med misbrug bør ligge hos henholdsvis Kommissionen og EU-Domstolen. |
| --- | --- |

3.5.3.

4.   Den finanspolitiske ramme for almennyttige sociale virksomheders aktiviteter

| 4.1. | EØSU har flere gange opfordret Kommissionen til i samarbejde med medlemsstaterne at etablere et gunstigt og bæredygtigt økosystem for den sociale økonomi (9). Forbedringen af den finansielle ramme for almennyttige sociale virksomheders aktiviteter omfatter bl.a. tilstrækkelige samfinansieringssatser, administrative forenklinger som f.eks. et behovsorienteret indikatorsystem og anvendelse og anerkendelse af faste beløb. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | For almennyttige sociale virksomheder, som udfører social- og sundhedsydelser, er det i den forbindelse især støtten fra europæiske fonde, herunder også Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+), der er vigtig. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.2.1. | EØSU opfordrede allerede i sin udtalelse om forslaget til forordning om ESF+ (10) til, at støtten til socialøkonomiske aktiviteter i lyset af den sociale økonomis voksende betydning for EU's sociale dimension bør være et separat, specifikt mål for ESF+ (11). |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | EØSU har også peget på de almennyttige sociale virksomheders ofte utilstrækkelige finansielle ressourcer og i den forbindelse opfordret til, at naturalydelser bør behandles på lige fod med finansielle bidrag i forbindelse med indskud af egne midler til aktiviteter, som støttes med ESF+-midler (12). |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | De almennyttige sociale virksomheder omfatter også mindre, lokalt aktive organisationer, som f.eks. er udsprunget af selvhjælpsgrupper. EØSU har allerede givet udtryk for, at en rimelig del af ESF+-midlerne bør stilles til rådighed for sådanne organisationer (13). Ligeledes bør det være muligt målrettet at støtte frivilligt engagement i forbindelse med udførelse af social- og sundhedsydelser. |
| --- | --- |

4.2.3.

5.   Handlingsplan for den sociale økonomi: almennyttige sociale virksomheder som en vigtig aktør i genopretningsfonden efter coronakrisen

| 5.1. | Coronakrisen viser, at nationale foranstaltninger kun er effektive, hvis de koordineres. Som allerede nævnt i EØSU's holdningsdokument ECO/515 om forordningen om investeringsinitiativet som reaktion på coronavirusset er det vigtigt, at man foruden de offentlige sundhedssystemer og SMV'er også er opmærksom på de almennyttige sociale virksomheder og civilsamfundsorganisationer og øger støtten til disse. Almennyttige sociale virksomheder og civilsamfundsorganisationer har meget begrænsede reserver, som de kan anvende i krisesituationer. Imidlertid er de netop under en krise essentielle for opretholdelsen af velfungerende (sundheds-)systemer. EØSU opfordrer derfor til, at disse funktioner og organisationer bør modtage mere støtte ikke blot til at komme igennem den akutte krise, men også med henblik på udmøntningen af den europæiske søjle for sociale rettigheder, den fælles social- og sundhedspolitik, Den Europæiske Socialfond (ESF) og den sociale resultattavle under det europæiske semester (14). |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU støtter Kommissionens holdning, som blev formuleret af kommissæren for beskæftigelse og sociale rettigheder Nicolas Schmit i et brev til medlemsstaternes regeringer af 24. april 2020 (15), ifølge hvilket den sociale økonomi netop bør styrkes i disse krisetider. Organisationer i den sociale økonomi bidrager ifølge Kommissionen i praksis allerede på mange måder til at afbøde krisens virkninger, idet de i samarbejde med og som supplement til de statslige myndigheder stiller en bred vifte af sociale ydelser til rådighed, især for de svageste i samfundet. De er også vigtige arbejdsgivere for svage grupper og spiller en afgørende rolle for integration på arbejdsmarkedet og formidling af kvalifikationer. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | De almennyttige sociale virksomheder og andre nonprofitorganisationer bør skabe et bedre netværkssamarbejde omkring kommunikation, politik og det operative arbejde. Dette bør EU og medlemsstaterne støtte ved permanent at fremme det grænseoverskridende samarbejde og skabe et bedre samspil mellem civilbeskyttelse, redningstjenester samt social- og sundhedstjenester. Den tilbagevenden til grænselukninger og rent nationale koncepter, der er set under coronakrisen, er kontraproduktiv og ikke i overensstemmelse med EU's mål og værdier. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Socialøkonomiske organisationer og navnlig almennyttige sociale virksomheder i Europa bidrager med deres inkluderende karakter og deres målsætning om at hjælpe de mest udsatte i særlig grad til at stille hjælpeydelser til rådighed for migranter. EØSU opfordrede allerede i sin udtalelse INT/785 til, at de socialøkonomiske organisationer også i denne kontekst bør nyde større anerkendelse (16). |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EØSU peger under henvisning til sin udtalelse om den eksterne dimension af socialøkonomien (17) igen på, at Kommissionen ikke har inddraget den sociale økonomi i sit forslag om ny konsensus på udviklingsområdet. Netop den almennyttige sociale økonomi har et særligt potentiale til at løse sociale og økologiske problemer »bottom-up« på en holdbar måde på grundlag af selvhjælp og det organiserede civilsamfund. En stærk almennyttig socialøkonomi i Europa står til rådighed med sine erfaringer i form af bedste praksis. Det fastlagte almennyttige sigte i form af fuldstændig geninvestering af overskud i de sociale virksomhedsformål kan, hvis de relevante statslige og demokratisk legitimerede kontrolmekanismer er til stede, hindre en privatisering af offentlige midler og en uhæmmet profitmaksimering, også uden for Europa. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Der er behov for en bred samfundsmæssig konsensus mellem arbejdsgivere, arbejdstagere og andre civilsamfundsorganisationer om, hvilken rolle de almennyttige sociale virksomheder og de civilsamfundsorganisationer, der står bag dem, skal spille i forbindelse med gennemførelsen af genopretningsfonden efter coronakrisen og i forbindelse med handlingsplanen for den sociale økonomi 2021 samt den revision af de retlige og finanspolitiske rammebetingelser, som er nødvendig i den forbindelse. EØSU er parat til at spille en igangsættende og koordinerende rolle. |
| --- | --- |

5.6.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 1.

1

(2)  EUT C 240 af 16.7.2019, s. 20.

2

(3)  EUT C 24 af 28.1.2012, s. 1.

3

(4)  Se fodnote 1.

4

(5)  Se fodnote 1.

5

(6)  Se fodnote 1.

6

(7)  Se fodnote 1.

7

(8)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 7.

8

(9)  EUT C 13 af 15.1.2016, s. 152 og EUT C 62 af 15.2.2019, s. 165.

9

(10)  COM(2018) 382 final.

10

(11)  EUT C 62 af 15.2.2019, s. 165.

11

(12)  Se fodnote 11.

12

(13)  Se fodnote 11.

13

(14)  EØSU-holdningsdokument ECO/515, punkt 1.11.

14

(15)  https://twitter.com/NicolasSchmitEU/status/1254685369070530560.

15

(16)  EUT C 283 af 10.8.2018, s. 1.

16

(17)  EUT C 345 af 13.10.2017, s. 58.

17

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/136 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/136

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om obligatorisk due diligence

(sonderende udtalelse)

(2020/C 429/19)

| Ordfører: | Thomas WAGNSONNER |
| --- | --- |
| Medordfører: | Emmanuelle BUTAUD-STUBBS |

Ordfører:

Thomas WAGNSONNER

Medordfører:

Emmanuelle BUTAUD-STUBBS

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentets brev af 15.9.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 4.9.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 215/1/3 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentets brev af 15.9.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

4.9.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

215/1/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) mener, at det er på tide, at Kommissionen handler og forelægger medlemsstaterne og Europa-Parlamentet lovforslag om obligatorisk due diligence, der fastlægger ansvar på grundlag af gældende standarder og udstikker en klar og sikker retlig ramme for de europæiske virksomheder. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Due diligence i forbindelse med menneskerettigheder er blevet en sag for det indre marked, hvor forskellige medlemsstater anvender forskellige juridiske sanktioner for virksomhedernes adfærd, og et fragmenteret og delvis sektorspecifikt lovgivningsinitiativ på EU-plan således ikke er tilstrækkeligt. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Lovgivningsinitiativets anvendelsesområde — hvad enten der er tale om et direktiv eller en forordning med deres respektive fordele og ulemper — bør sikre en bred dækning af definitionen af menneskerettigheder og miljørettigheder, herunder arbejdstager- og fagforeningsrettigheder, og sikre, at der tages højde for den seneste udvikling inden for menneskerettigheder. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Due diligence-forpligtelser skal, navnlig når det gælder globale værdikæder, være retningsgivende for ledelsesbeslutninger rettet mod økonomisk, miljømæssigt og socialt bæredygtige virksomheder. Under alle omstændigheder bør de miljømæssige virkninger anses som værende meget vigtige for bæredygtig forretningsskik og prioriteres højt i globale værdikæder. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Lovgivningsinitiativet bør omfatte alle virksomheder på tværs af sektorer med forholdsmæssige krav til SMV'er, som er etablerede eller opererer i EU, med henblik på at undgå illoyal konkurrence og ulige konkurrencevilkår, samt den offentlige sektor. Det bør stille krav om, at virksomhederne overholder høje standarder for ansvarlig forretningsskik, men samtidig indfører passende foranstaltninger i tråd med den respektive risiko for krænkelse af menneskerettighederne. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Følgende aspekter bør medtænkes i den obligatoriske due diligence i forbindelse med menneskerettigheder:






  — | en sammenhængende due diligence-ramme baseret på nuværende instrumenter, der gælder for virksomheder, som opererer i det indre marked, herunder virksomheder fra tredjelande, der sælger en betydelig mængde varer og tjenesteydelser |
| --- | --- | --- |

1.6.

—

en sammenhængende due diligence-ramme baseret på nuværende instrumenter, der gælder for virksomheder, som opererer i det indre marked, herunder virksomheder fra tredjelande, der sælger en betydelig mængde varer og tjenesteydelser

| — | en ansvarliggørelse, der giver personer, som er ofre for forseelser, effektive retsmidler. Der skal indføres en konkret ramme for ansvar, herunder for strafansvar, for de tilfælde, hvor der forekommer krænkelser af menneskerettigheder, sociale og miljømæssige standarder eller negative virkninger af virksomheders aktiviteter, også i deres forsynings- og underleverandørkæder. |
| --- | --- |

—

en ansvarliggørelse, der giver personer, som er ofre for forseelser, effektive retsmidler. Der skal indføres en konkret ramme for ansvar, herunder for strafansvar, for de tilfælde, hvor der forekommer krænkelser af menneskerettigheder, sociale og miljømæssige standarder eller negative virkninger af virksomheders aktiviteter, også i deres forsynings- og underleverandørkæder.

| 1.7. | For at undgå retsusikkerhed skal lovgivningsinitiativet meget tydeligt foreskrive, hvilke individuelle foranstaltninger virksomhederne skal træffe under hele due diligence-processen for at vurdere risiciene for krænkelse af menneskerettighederne i overensstemmelse med anden bindende EU-lovgivning, bl.a. den revision, som eventuelt skal tilpasses, af direktivet om rapportering af ikke-finansielle oplysninger:






  — | en klart defineret risikoanalyse (afdækning og vurdering af (potentielle) negative virkninger af virksomhedernes aktiviteter på menneskerettighederne og miljøet, som tager form af et formelt, udførligt, lettilgængeligt, gennemsigtigt og retvisende dokument, der kortlægger risiciene ved hjælp af en klar og gennemsigtig metode for risikovurdering og -prioritering), herunder en forhandlet mekanisme for tidlig varsling og beskyttelse af whistleblowere; |
| --- | --- | --- |

1.7.

—

en klart defineret risikoanalyse (afdækning og vurdering af (potentielle) negative virkninger af virksomhedernes aktiviteter på menneskerettighederne og miljøet, som tager form af et formelt, udførligt, lettilgængeligt, gennemsigtigt og retvisende dokument, der kortlægger risiciene ved hjælp af en klar og gennemsigtig metode for risikovurdering og -prioritering), herunder en forhandlet mekanisme for tidlig varsling og beskyttelse af whistleblowere;

| — | opfølgende foranstaltninger (fastlæggelse af ansvar inden for virksomhederne samt eliminering og forebyggelse af negative virkninger) |
| --- | --- |

—

opfølgende foranstaltninger (fastlæggelse af ansvar inden for virksomhederne samt eliminering og forebyggelse af negative virkninger)

| — | vurdering af effektiviteten af de foranstaltninger, der træffes, på grundlag af OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder og FN's vejledende principper |
| --- | --- |

—

vurdering af effektiviteten af de foranstaltninger, der træffes, på grundlag af OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder og FN's vejledende principper

| — | kommunikation (tilstrækkelig rapportering om håndteringen af (potentielt) negative virkninger af virksomhedernes aktiviteter), under overholdelse af virksomhedernes krav på fortrolighed og kravet om åbenhed. |
| --- | --- |

—

kommunikation (tilstrækkelig rapportering om håndteringen af (potentielt) negative virkninger af virksomhedernes aktiviteter), under overholdelse af virksomhedernes krav på fortrolighed og kravet om åbenhed.

| — | de fagforeninger, som er repræsenteret i virksomheden, bør inddrages i henhold til de nationale rammer, som gælder for den sociale dialog. |
| --- | --- |

—

de fagforeninger, som er repræsenteret i virksomheden, bør inddrages i henhold til de nationale rammer, som gælder for den sociale dialog.

| 1.8. | Personer, hvis rettigheder krænkes, og deres repræsentanter, såsom fagforeninger og menneskerettighedsforkæmpere, skal have adgang til effektive retsmidler mod de negative virkninger, de har lidt under. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Det skal sikres, at ofre for virksomhedsrelaterede krænkelser af menneskerettigheder og deres repræsentanter, herunder fagforeninger og menneskerettighedsforkæmpere, som et menneskeretligt princip har garanteret adgang til en retfærdig rettergang, domstole og myndigheder. Når det er uklart, om moderselskabet, et af dets datterselskaber eller en af dets leverandører, som det har etablerede forretningsforbindelser med, kan stilles til ansvar, bør jurisdiktionen placeres i et retsforum, der garanterer en retfærdig rettergang. Bruxelles I-forordningen bør derfor ændres for at muliggøre retsforfølgelse i Europa i tilfælde af krænkelser af menneskerettighederne. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Der bør indføres en obligatorisk due diligence-ramme i henhold til en aftalt standard, der håndhæves gennem forholdsmæssige, effektive og afskrækkende sanktioner, idet ansvaret baseres på overtrædelsen af et klart defineret sæt af menneskerettigheder. Som i alle ansvarsforhold skal der etableres en klar årsagssammenhæng mellem en fejl eller manglende forebyggelse og en bestemt skade. I tilfælde af helt atypiske årsager er der derfor ingen risikosammenhæng. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | På baggrund af erfaringerne fra den franske due diligence-lovgivning skal følgende kvalitetsstandarder være sikret i et bindende lovgivningsinitiativ, således at de europæiske virksomheder bliver i stand til at udfylde denne rolle:






  — | klare definitioner og et letforståeligt sprog |
| --- | --- | --- |

1.11.

—

klare definitioner og et letforståeligt sprog

| — | retssikkerhed og gennemførlighed, navnlig med hensyn til den gældende lovgivning, samt forholdsmæssige rapporteringskrav, der respekterer legitime forretningshemmeligheder. |
| --- | --- |

—

retssikkerhed og gennemførlighed, navnlig med hensyn til den gældende lovgivning, samt forholdsmæssige rapporteringskrav, der respekterer legitime forretningshemmeligheder.

| 1.12. | Udviklingen af innovative informationsteknologier (f.eks. »blockchain«), som gør det muligt at spore data, bør fremmes i forbindelse med forvaltningen af globale forsyningskæder for at minimere den administrative byrde og omkostningerne og undgå redundans. De giver sikkerhed og sikrer sporbarhed. |
| --- | --- |

1.12.

2.   Hovedelementer og baggrund

| 2.1. | Europa-Parlamentet har anmodet EØSU om at udarbejde en udtalelse om det bebudede lovgivningsinitiativ på EU-plan om »due diligence og virksomhedernes ansvar«. Udvalget vil derfor gennemgå forslag om det mulige indhold og definitionerne i en sådan retsakt med udgangspunkt i sit arbejde med »due diligence« og »erhvervslivet og menneskerettigheder« og i medlemmernes viden og erfaringer, navnlig fra lande med en ambitiøs lovgivning. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU har været aktiv i arbejdet med spørgsmål om due diligence i globale værdikæder (1). Overtrædelser og krænkelser af menneskerettigheder (2), herunder arbejdstagerrettigheder (3) og miljørettigheder, forekommer stadig i de globale værdikæder, selv om dette i mange tilfælde kunne forebygges med due diligence og ved, at landene og deres forvaltninger overholder deres internationale forpligtelser, navnlig med hensyn til arbejdstagerrettigheder og menneskerettigheder. Ofrene for sådanne overtrædelser har ofte ingen retsmidler til at påberåbe sig sine rettigheder. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Der er blevet fastsat en række frivillige rammer, som skal sætte virksomhederne i stand til at udvise due diligence i forbindelse med menneskerettigheder i deres forretningsaktiviteter. Dette tager som regel form af strategier for virksomhedernes sociale ansvar. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Blandt disse instrumenter har De Forenede Nationers vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder, FN's Global Compact-initiativ, ISO 26000 om social ansvarlighed og OECD's retningslinjer (for multinationale virksomheder) særlig stor indflydelse. I disse foreslås bl.a., at kontrakter med forretningspartnere i globale værdikæder udformes således, at forretningsforbindelser struktureres med henblik på at beskytte menneskerettighederne. Disse frivillige instrumenter viser, at det er muligt at håndtere risici og indføre standarder for krænkelser af menneskerettigheder i globale værdikæder. Derfra kan der udvikles yderligere, potentielt obligatoriske foranstaltninger. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Frivillige foranstaltninger har ikke altid kunnet forhindre voldsomme krænkelser af de grundlæggende rettigheder, ligesom de heller ikke giver virksomhederne retssikkerhed med hensyn til deres forretningsforbindelser i udlandet, hvilket fører til et kludetæppe af foranstaltninger, som ikke giver retssikkerhed og retlig forudsigelighed. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | For at afhjælpe dette har visse EU-medlemsstater vedtaget lovgivning, der øger virksomhedernes ansvar og etablerer fastere rammer for due diligence i forbindelse med menneskerettigheder, hvilket kan give værdifulde erfaringer. Forskellige europæiske lande overvejer aktuelt lignende lovgivning. Det Forenede Kongerige har vedtaget en klausul om gennemsigtighed i forsyningskæderne i sin lov om moderne slaveri. Nederlandene har vedtaget en lov om due diligence i forbindelse med børnearbejde til bekæmpelse af børnearbejde for de virksomheder, som er etableret i Nederlandene og leverer varer og tjenesteydelser på det nederlandske marked. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | På EU-plan findes der lovgivning om due diligence i forbindelse med menneskerettigheder. EU's forordning om konfliktmineraler, direktivet om rapportering af ikke-finansielle oplysninger og tømmerforordningen er eksempler på, at due diligence i forbindelse med menneskerettigheder er blevet styrket. Krænkelser af menneskerettigheder i globale værdikæder håndteres indirekte via forvaltningsretten, civilretten og strafferetten. De vedrører den internationale privatret, den internationale procesret og den internationale (selskabsret) strafferet, som til en vis grad er blevet harmoniseret i EU (dvs. Bruxelles I- og Rom II-forordningen). |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Arbejdet hermed foregår på internationalt plan. En arbejdsgruppe i FN's Menneskerettighedsråd (UNHRC) i Genève har forhandlet om et juridisk bindende instrument om virksomheder og menneskerettigheder (FN-traktat), som var genstand for en udtalelse fra EØSU (4), hvori udvalget udtrykte enighed med Europa-Parlamentet (5) om det nødvendige indhold af en sådan traktat, nemlig:






  — | at traktaten baseres på FN's vejledende principper |
| --- | --- | --- |

2.8.

—

at traktaten baseres på FN's vejledende principper

| — | at der fastlægges obligatoriske due diligence-forpligtelser for tværnationale selskaber og andre virksomhedsforetagender, herunder deres datterselskaber |
| --- | --- |

—

at der fastlægges obligatoriske due diligence-forpligtelser for tværnationale selskaber og andre virksomhedsforetagender, herunder deres datterselskaber

| — | at staters ekstraterritoriale forpligtelser vedrørende menneskerettigheder anerkendes, og at der vedtages lovgivningsforanstaltninger med henblik herpå |
| --- | --- |

—

at staters ekstraterritoriale forpligtelser vedrørende menneskerettigheder anerkendes, og at der vedtages lovgivningsforanstaltninger med henblik herpå

| — | at virksomhedernes strafferetlige ansvar anerkendes |
| --- | --- |

—

at virksomhedernes strafferetlige ansvar anerkendes

| — | at der etableres mekanismer til koordinering og samarbejde mellem lande om efterforskning, retsforfølgelse og håndhævelse af grænseoverskridende sager og |
| --- | --- |

—

at der etableres mekanismer til koordinering og samarbejde mellem lande om efterforskning, retsforfølgelse og håndhævelse af grænseoverskridende sager og

| — | at der etableres internationale retslige og udenretslige overvågnings- og håndhævelsesmekanismer. |
| --- | --- |

—

at der etableres internationale retslige og udenretslige overvågnings- og håndhævelsesmekanismer.

| 2.9. | Aspekter af due diligence i forbindelse med menneskerettigheder har været genstand for en række undersøgelser i EU-institutioner og -agenturer, herunder Agenturet for Grundlæggende Rettigheder (FRA) (6) og Europa-Parlamentet. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | For nylig blev der præsenteret en analyse af due diligence-krav gennem forsyningskæderne i en undersøgelse bestilt af GD for Retlige Anliggender (7). Undersøgelsen omfattede besvarelser fra interessenter, illustrerede de lovgivningsmæssige rammer, vurderede forskellige politiske alternativer og viste nødvendigheden af at arbejde på omfattende, bindende foranstaltninger vedrørende due diligence i forbindelse med menneskerettigheder. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Størstedelen af undersøgelsens over 600 respondenter anførte, at obligatorisk due diligence som en juridisk standard for omhu kan give virksomhederne potentielle fordele i forbindelse med harmonisering, retssikkerhed, lige konkurrencevilkår og øget indflydelse i deres forretningsforbindelser i hele forsyningskæden gennem en standard, som ikke er til forhandling. Da mange virksomheder opererer i flere sektorer, foretrak de en generel tværsektoriel forordning, der eventuelt kunne omfatte alle virksomheder, og som bygger på FN's vejledende principper, og en standard for omhu frem for et formelt krav. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | I undersøgelsen blev det også fremhævet, at godt en tredjedel af virksomhedsrespondenterne havde anført, at deres virksomheder udviser due diligence, som tager hensyn til alle menneskerettigheds- og miljøaspekter. Derudover omfatter størstedelen af de virksomhedsrespondenter, som udviser due diligence, kun leverandører i første led (8). Ved præsentationen af undersøgelsens resultater sagde kommissæren for retlige anliggender, Didier Reynders, at dette viser, at frivillige foranstaltninger til håndtering af menneskerettighedskrænkelser samt skader på erhvervsklimaet og miljøet ikke har medført den nødvendige adfærdsændring, om end der er blevet tilskyndet hertil gennem rapportering (9). |
| --- | --- |

2.12.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Frivillige foranstaltninger kan ikke forhindre alle krænkelser af rettigheder. Bindende foranstaltninger ledsaget af passende sanktioner kan være med til at sikre overholdelse af en minimumsstandard, også i de virksomheder, der ikke tager deres moralske ansvar lige så alvorligt som dem, der opfylder høje menneskerettighedsstandarder. Bindende regler bør udformes på en måde, der er i tråd med eksisterende due diligence-ordninger, såsom FN's vejledende principper, for at lette gennemførelsen og undgå redundans. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Negative virkninger eller krænkelser af menneskerettigheder og sociale og miljømæssige standarder kan være resultatet af virksomhedens egne aktiviteter, af aktiviteterne i virksomhedens datterselskaber eller kontrollerede virksomheder, samt i virksomhedens forretningsforbindelser, dvs. forsynings- og underleverandørkæder. FN's vejledende principper, OECD's retningslinjer og ILO's trepartserklæring anerkender således, at due diligence også bør omfatte virksomhedernes forretningsforbindelser, herunder forsynings- og underleverandørkæder. På denne baggrund bør due diligence-kravene derfor ideelt set omfatte alle virksomheders aktiviteter, uafhængigt af deres størrelse, herunder deres egne aktiviteter, aktiviteterne i deres datterselskaber og kontrollerede virksomheder samt deres forretningsforbindelser, inklusive alle deres forsynings- og underleverandørkæder, samt franchise- og kontraktforvaltning. De bør omfatte driften, nuværende og potentielle virkninger samt krænkelser både inden for og uden for EU. Det er dog i realiteten vanskeligt at definere anvendelsesområdet for due diligence: f.eks. går et af de kriterier, som blev valgt i den franske lov nr. 2017-399 af 27. marts 2017, ud på, at der skal være en etableret forretningsforbindelse med en enhed i forsyningskæden, som indebærer en vis grad af kontrol. Den franske forfatningsdomstol har i en anden dom fastslået, hvad der skal forstås ved en »etableret forretningsforbindelse«: et regelmæssigt, stabilt og vedvarende forhold, som generelt udvikles med leverandører i første led og underleverandører. Det ville naturligvis være mere ambitiøst at medtage alle enheder uden undtagelse, men man er nødt til at tage hensyn til kompleksiteten af de mange leverandører (op til 100 000 for én multinational virksomhed) og på samme tid give virksomhederne incitament til at gennemføre en effektiv due diligence for hele værdi-/forsyningskæden. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Udviklingen af innovative informationsteknologier (f.eks. »blockchain«), som gør det muligt at spore alle data, bør fremmes i forbindelse med forvaltningen af globale forsyningskæder for at minimere den administrative byrde og omkostningerne og undgå redundans mellem forskellige interne strukturer. De giver sikkerhed og sikrer sporbarhed. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU gentager (10): »Hvis EU's medlemsstater på individuelt grundlag begynder at opstille strengere krav til due diligence, vil dette føre til et misforhold mellem sådanne standarder i EU. Virksomheder, der er placeret i EU's medlemsstater, hvor der er skærpede krav til due diligence, må ikke udkonkurreres af virksomheder i lande, hvor det ikke forholder sig sådan. EØSU bemærker, at virksomhederne skal have lige konkurrencevilkår og retssikkerhed med klare ansvarsområder«. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Den ubalancerede og stykvise indførelse af frivillige ordninger skaber unfair konkurrence på europæisk plan, fordi der ikke findes én enkelt ordning, men et kludetæppe af nationale love, som adskiller sig fra hinanden, men forfølger samme overordnede mål. Uden for EU findes der meget lidt lovgivning om due diligence, hvilket er uheldigt for visse centrale handelspartnere som USA og Kina. Når der gennemføres et obligatorisk EU-initiativ, skal virksomheder fra disse andre markeder overholde standarderne for at kunne operere i det indre marked, hvis EU's lovgivningsinitiativ omfatter virksomheder fra tredjelande, der leverer varer og tjenesteydelser i EU. For så vidt angår fair konkurrence, er FN's traktat også meget vigtig for skabelsen af lige vilkår uden for EU's jurisdiktion. Den nuværende EU-ramme giver plads til forskellige former for praksis og standarder, som er ulige med hensyn til menneskerettigheder og miljømæssige og sociale standarder. Et EU-lovgivningsinitiativ bør være både ambitiøst og pragmatisk og udformet til at gennemføre de internationale standarder, som aftales i FN (11), for at skabe lige konkurrencevilkår på internationalt plan. I lyset af EU's rolle som forsvarer for menneskerettighederne kan en opgørelse over positive resultater med due diligence i forbindelse med menneskerettigheder i mange, navnlig større, europæiske virksomheder gøre dem til pionerer inden for ansvaret for at beskytte menneskerettigheder i globale værdikæder. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | For at de europæiske virksomheder skal kunne udfylde denne rolle, skal en EU-retsakt have følgende kvalitetsstandarder:






  — | klare definitioner og et forståeligt sprog |
| --- | --- | --- |

3.6.

—

klare definitioner og et forståeligt sprog

| — | retssikkerhed og gennemførlighed. |
| --- | --- |

—

retssikkerhed og gennemførlighed.

| 3.7. | Takket være det indre markeds indflydelse på verdenshandelen ville et europæisk lovgivningsinitiativ kunne fremme lige konkurrencevilkår ved at stille krav om, at ikke blot europæiske virksomheder skal overholde due diligence-kravene i forbindelse med menneskerettigheder, men også virksomheder fra tredjelande, som leverer varer og tjenesteydelser i det indre marked. Dette krav om lige konkurrencevilkår for EU-virksomheder, som er etableret i EU, og virksomheder fra tredjelande, der sælger varer og tjenesteydelser og investerer i det indre marked, skal stå i centrum for ethvert nyt EU-lovgivningsinitiativ, da EU-virksomhederne ellers ville være dårligere stillet konkurrencemæssigt. Ser man på praktiske eksempler i førnævnte forordninger om tømmer og konfliktmineraler, står det klart, at det er muligt at udnytte det indre marked, også for internationale leverandører. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Due diligence i forbindelse med menneskerettigheder er blevet en sag for det indre marked, hvor forskellige medlemsstater anvender forskellige juridiske sanktioner for virksomhedernes adfærd, og et fragmenteret og delvis sektorspecifikt lovgivningsinitiativ på EU-plan således ikke er tilstrækkeligt. Due diligence kan få forskellige juridiske følger afhængigt af den specifikke nationale og juridiske kontekst. I nærværende udtalelse betegner due diligence en lang række forpligtelser, som en virksomhed skal opfylde for at forebygge, afbøde og redegøre for de virkninger, som dens aktiviteter og globale forsyningskæder har for menneskerettighederne (herunder de centrale ILO-konventioner) og miljøet. Endvidere skal der sikres lige konkurrencevilkår for alle de involverede virksomheder. EØSU beklager, at der på internationalt plan og særligt i den bindende FN-traktat om virksomheder og menneskerettigheder mangler en dynamik for lovgivning om due diligence, og mener, at det ville være et godt udgangspunkt for at hæve standarderne at medtage virksomheder fra tredjelande, der investerer og sælger i EU, i fremtidige EU-lovgivningsinitiativer. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU mener, at det er på tide, at Kommissionen handler og forelægger medlemsstaterne og Europa-Parlamentet lovforslag om obligatorisk due diligence, der fastlægger ansvar på grundlag af gældende standarder og udstikker en klar juridisk ramme for de europæiske virksomheder. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Et sådant lovgivningsinitiativ skal tage afsæt i en helhedsorienteret, men også juridisk solid og utvetydig forståelse af interessenterne i en virksomhed (12). Aktionærerne er kernen i en gruppe af interessenter, som ofte lider finansielle tab, når virksomhederne forbindes med menneskerettighedskrænkelser og den heraf følgende beskadigelse af virksomhedens image. Men ud over aktionærerne har de ansatte, deres repræsentanter på butiks- og sektorniveau samt personer, som påvirkes af virksomhedens handlinger, enten fordi de bor i nærheden eller er eksponerede for virkningerne heraf og ofte er organiseret i civilsamfundsorganisationer, også en interesse i en ansvarlig forretningsskik med due diligence i forbindelse med menneskerettigheder. Alle interessentgrupper bør tages behørigt i betragtning i et lovgivningsinitiativ vedrørende due diligence i overensstemmelse med deres respektive interesser. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Deraf følger, at personer, hvis rettigheder krænkes, og deres repræsentanter, såsom fagforeninger og menneskerettighedsforkæmpere, skal have adgang til effektive retsmidler mod de negative virkninger, som de har lidt under. Effektive retsmidler betyder, at de skal kunne opnå fuld kompensation for de tab, som de har lidt. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Det bør også bemærkes, at forhandlingerne om en FN-traktat har affødt potentielle bestemmelser om strafferetligt ansvar for de mest alvorlige handlinger såsom krigsforbrydelser og ulovlige henrettelser. Rammerne for et europæisk lovgivningsinitiativ vedrørende due diligence skal derfor omfatte strafferetlige spørgsmål. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Der skal således medtages følgende aspekter i overvejelserne om obligatoriske due diligence-krav i forbindelse med menneskerettigheder:






  — | en sammenhængende due diligence-ramme baseret på nuværende instrumenter, der gælder for virksomheder, som opererer i det indre marked |
| --- | --- | --- |

3.13.

—

en sammenhængende due diligence-ramme baseret på nuværende instrumenter, der gælder for virksomheder, som opererer i det indre marked

| — | en ansvarliggørelse, der giver personer, som er ofre for forseelser, effektive retsmidler |
| --- | --- |

—

en ansvarliggørelse, der giver personer, som er ofre for forseelser, effektive retsmidler

| — | en konkret ramme for ansvar, herunder — hvor det er relevant afhængigt af det pågældende retssystem og krænkelsen — for strafansvar. |
| --- | --- |

—

en konkret ramme for ansvar, herunder — hvor det er relevant afhængigt af det pågældende retssystem og krænkelsen — for strafansvar.

| 3.14. | Forbindelsen mellem due diligence-rammen og spørgsmål om civilt ansvar (og eventuelt strafansvar) er åbenlys. Strenge due diligence-procedurer og oplysninger giver virksomhederne mulighed for at vise, at de ikke er ansvarlige for en specifik menneskerettighedskrænkelse. Virksomheder, som udviser due diligence, skal kunne drage fordel af deres indsats. Dette må ikke opfattes som en generel ansvarsfraskrivelse. FN's vejledende principper tager fat på dette spørgsmål i bemærkningerne til princip nr. 17 som følger: »At udvise passende due diligence i forbindelse med menneskerettigheder bør hjælpe virksomhederne med at forebygge eventuelle retskrav mod dem ved at vise, at de har taget alle rimelige skridt for at undgå at blive involveret i en påstået menneskerettighedskrænkelse. Virksomheder, som udviser en sådan due diligence, bør dog ikke antage, at dette automatisk og fuldt ud fritager dem fra ansvar for at forårsage eller bidrage til menneskerettighedskrænkelser«. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | Et lovgivningsinitiativ skal omfatte due diligence, men også sikre, at den på tilstrækkelig og sammenhængende vis medtages i spørgsmål vedrørende ansvar inden for rammerne af FN's vejledende principper, der navnlig vil omfatte enheder, som en virksomhed har en direkte forbindelse med i sine forretninger, produkter eller tjenester gennem etablerede forretningsforbindelser. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | Dette kan også udgøre en optimal tilgang til fastlæggelsen af et passende ansvarsforhold uden at fastsætte vilkårlige »SMV«-tærskler. De eksisterende due diligence-rammer, såsom FN's vejledende principper og OECD's retningslinjer om multinationale virksomheder, gælder for alle virksomheder, og med god grund: Menneskerettighederne er universelle og udelelige; risikoen for krænkelse af menneskerettighederne i værdikæderne kan variere alt efter sektorernes størrelse, indtægter og karakteristika; en ansvarsfraskrivelse for bestemte størrelser, datterselskaber og leverandører kan give problemer, idet de globale værdikæder vil tilpasse sig tærsklerne for overholdelse. Det er en kendsgerning, at disse virksomheder, som allerede er hårdt ramt af covid-19-krisen, har færre velegnede ressourcer til at udføre den krævede opgave. En passende due diligence indebærer, at man sikrer respekt for menneskerettighederne og erstatning til de direkte berørte personer, men samtidig undgår at lægge en uforholdsmæssig stor logistisk, økonomisk og menneskelig byrde på SMV'erne i en tid med alvorlig økonomiske krise. En præcisering af samspillet mellem due diligence-kravene og et potentielt ansvar kan udgøre en praktisk tilgang til at inddrage de europæiske SMV'ers karakteristika. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | Lovgivningsinitiativet bør omfatte alle virksomheder på tværs af sektorer — som fastlagt i FN's vejledende principper — der er etablerede eller opererer i EU, med henblik på at undgå illoyal konkurrence og ulige konkurrencevilkår, samt den offentlige sektor. Det bør stille krav om, at virksomhederne overholder høje standarder for ansvarlig forretningsskik, men samtidig foreslår passende foranstaltninger i tråd med den respektive risiko for krænkelser af menneskerettighederne. Virksomhederne skal indføre effektive due diligence-mekanismer for at afdække, forebygge og afbøde menneskerettighedskrænkelser og negative sociale og miljømæssige virkninger, der vedrører deres aktiviteter og forretningsforbindelser, herunder deres forsynings- og underleverandørkæder, som indgår i et tydeligt forretningsforhold inden for rammerne af veldefinerede globale værdikæder. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | Lovgivningsinitiativets materielle anvendelsesområde bør sikre en bred dækning af definitionen af menneskerettigheder og miljørettigheder, herunder arbejdstager- og fagforeningsrettigheder, og sikre, at der tages højde for den seneste udvikling inden for menneskerettigheder (f.eks. princippet om ikkeforskelsbehandling). Det bør bygge på instrumenter såsom internationale grundlæggende menneskerettighedsinstrumenter (»International Bill of Human Rights«) og ILO's konventioner samt den europæiske menneskerettighedskonvention og den europæiske socialpagt. ILO's trepartserklæring om principper for multinationale virksomheder og socialpolitik indeholder også en omfattende fortegnelse over rettigheder vedrørende multinationale virksomheder og arbejde, som også specifikt henviser til konventioner og henstillinger vedrørende sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, som bør komme i betragtning. Med hensyn til miljørettigheder skal Parisaftalen tages i betragtning med den begrænsning, at denne internationale traktat er underskrevet af regeringer og ikke af virksomheder, hvilket betyder, at førstnævnte skal respektere sine forpligtelser, og sidstnævnte skal bidrage til, at de opfyldes. Den bør også bygge på EU's traktater og EU's charter om grundlæggende rettigheder samt nationale instrumenter på menneskerettighedsområdet. Under alle omstændigheder bør beskyttelsesniveauet for menneskerettigheder under ingen omstændigheder være lavere end det niveau, som er fastsat ved gældende lovgivning på internationalt, europæisk og nationalt plan. |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | Due diligence-forpligtelserne bør omfatte nuværende og potentielle virkninger. De bør også omfatte sociale og miljømæssige virkninger, herunder på grundlag af målene for bæredygtig udvikling, samt korruptionsbekæmpelse, virksomhedsledelse og fair beskatning. Miljøvirkninger bør betragtes som værende af afgørende betydning for en bæredygtig forretningsskik. Ifølge definitionerne i FN's vejledende principper, OECD's retningslinjer og ILO's trepartserklæring bør virksomhederne udvise due diligence med henblik på at afdække, forebygge, afbøde og redegøre for, hvordan de håndterer deres faktiske eller potentielle negative virkninger. Med udgangspunkt i disse instrumenter bør obligatorisk due diligence beskytte legitime interesser i forbindelse med forretningshemmeligheder samt vurdere og afdække faktiske og potentielle negative virkninger, anvende resultaterne til at standse og forebygge negative virkninger, følge gennemførelsen og resultaterne og formidle, hvordan virkningerne er blevet håndteret. Lovgivningsinitiativet bør udformes på en måde, der hænger sammen med eksisterende due diligence-ordninger, såsom FN's vejledende principper, for at lette gennemførelsen og undgå redundans. |
| --- | --- |

3.19.

| 3.20. | Lovgivningsinitiativet skal tydeligt foreskrive, hvilke individuelle foranstaltninger virksomhederne skal træffe under hele due diligence-processen for at vurdere risiciene for krænkelser af menneskerettighederne i overensstemmelse med anden bindende EU-lovgivning, såsom revisionen af direktivet om rapportering af ikke-finansielle oplysninger (13), som det kan være nødvendigt at justere tilsvarende i fremtiden. Det bør indeholde følgende foranstaltninger:






  — | en klart defineret risikoanalyse (afdækning og vurdering af (potentielle) negative virkninger af virksomhedernes aktiviteter på menneskerettighederne og miljøet), herunder en tidlig varslingsmekanisme |
| --- | --- | --- |

3.20.

—

en klart defineret risikoanalyse (afdækning og vurdering af (potentielle) negative virkninger af virksomhedernes aktiviteter på menneskerettighederne og miljøet), herunder en tidlig varslingsmekanisme

| — | opfølgende foranstaltninger (fastlæggelse af ansvar inden for virksomhederne samt eliminering og forebyggelse af negative virkninger) |
| --- | --- |

—

opfølgende foranstaltninger (fastlæggelse af ansvar inden for virksomhederne samt eliminering og forebyggelse af negative virkninger)

| — | vurdering af effektiviteten af de foranstaltninger, der træffes, på grundlag af OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder og FN's vejledende principper |
| --- | --- |

—

vurdering af effektiviteten af de foranstaltninger, der træffes, på grundlag af OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder og FN's vejledende principper

| — | kommunikation (rapportering om håndteringen af (potentielt) negative virkninger af virksomhedernes aktiviteter), under hensyntagen til virksomhedernes krav på fortrolighed |
| --- | --- |

—

kommunikation (rapportering om håndteringen af (potentielt) negative virkninger af virksomhedernes aktiviteter), under hensyntagen til virksomhedernes krav på fortrolighed

| — | De fagforeninger, som er repræsenteret i virksomheden, bør inddrages i henhold til den sociale dialog. |
| --- | --- |

—

De fagforeninger, som er repræsenteret i virksomheden, bør inddrages i henhold til den sociale dialog.

| 3.21. | Medlemsstaterne bør sikre, at en eller flere nationale offentlige myndigheder (f.eks. arbejdstilsyn samt sundheds- og sikkerhedsmyndigheder) har ansvaret for at overvåge overholdelsen af virksomhedernes forpligtelser. Myndigheden bør have de nødvendige ressourcer og ekspertise til at udføre kontroller, både på eget initiativ og baseret på risikovurderinger, oplysninger modtaget fra whistleblowere og klager. Den bør arbejde tæt sammen med arbejdsmarkedets parter og sikre, at de deltager aktivt. Ordentligt udstyrede OECD-kontaktpunkter bør også spille en rolle. |
| --- | --- |

3.21.

| 3.22. | De internationale instrumenter anerkender den betydningsfulde rolle, som meningsfulde høringer med repræsentanter for civilsamfundet samt fagforeninger, arbejdstagere og deres legitime repræsentanter på de forskellige niveauer af den sociale dialog (arbejdspladsen, det sektorielle, nationale, europæiske, internationale niveau) spiller i forbindelse med definitionen og gennemførelsen af virksomheders due diligence-initiativer. Et lovgivningsinitiativ bør derfor sikre en sådan deltagelse i de forskellige bestemmelser om due diligence. |
| --- | --- |

3.22.

| 3.23. | I de nuværende ordninger, som et obligatorisk lovgivningsinitiativ vil kunne bygge på, udelukker gennemførelse og anvendelse af en due diligence-ordning ikke i sig selv ansvar, da skader opstår som følge af krænkelser af menneskerettigheder og ikke som følge af mangelfuld due diligence. Når forebyggelse mislykkes, har ofre for menneskerettighedskrænkelser som et minimum stadig brug for effektive retsmidler, der garanterer fuld kompensation for de lidte skader. En due diligence-ordning vil tjene til at illustrere den indsats, som gøres med hensyn til at forebygge skader. |
| --- | --- |

3.23.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | Virksomheder, der opererer på tværs af grænserne i og uden for EU, skal forvaltes på en måde, der er bæredygtig. Det være sig økonomisk, socialt, miljømæssigt og med fremtidsudsigter for områder, produktion af varer og tjenesteydelser i Europa. Lovgivningsinitiativet bør også kræve, at virksomhederne indarbejder ansvarlige og bæredygtige principper og overvejelser vedrørende god forretningsskik i deres forretningsforhold i globale værdikæder. Lovgivningsinitiativet bør indrette en ramme, som omfatter en effektiv og bindende dialog med centrale interessenter i en virksomhed, helst på niveau med deres tilsynsråd og rådgivende udvalg. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | I lyset af de udfordringer og forhindringer, som ofre ofte står over for, når det gælder adgang til domstolene i de tredjelande, hvor europæiske virksomheder opererer, bør der sikres adgang til domstolene i den medlemsstat, hvor virksomheden er etableret (eller hvor den driver virksomhed). Det bør derfor være muligt at gøre krav mod virksomheder, som er etablerede eller driver virksomhed i eller på anden måde har en tilknytning til en medlemsstat i denne medlemsstats jurisdiktion. Denne mulighed findes allerede i den franske lov om virksomheders pligt til årvågenhed af 27. marts 2017, men verserende sager viser, at de nationale domstole endnu ikke har kompetence i klager over et datterselskab i udlandet. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | De europæiske domstoles jurisdiktion er normalt forbeholdt europæiske sagsøgte. Det betyder, at en virksomhed etableret i Europa kan sagsøges ved en europæisk domstol, men ikke dens datterselskaber, som er etableret i det land, hvor skaden har fundet sted. Leverandører og mellemmænd i forsyningskæden er endnu længere væk fra den pågældende europæiske virksomhed. Det skal sikres, at ofre for virksomhedsrelaterede krænkelser af menneskerettigheder og deres repræsentanter, herunder fagforeninger og menneskerettighedsforkæmpere, som et menneskeretligt princip har garanteret adgang til en retfærdig rettergang, domstole og myndigheder. Når det er uklart, om moderselskabet, et af dets datterselskaber eller en af dets leverandører kan stilles til ansvar, bør jurisdiktionen placeres i et retsforum, der garanterer en retfærdig rettergang. Bruxelles I-forordningen bør derfor ændres for at muliggøre retsforfølgelse i Europa i tilfælde af krænkelser af menneskerettighederne. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Et andet spørgsmål, som er blevet drøftet på FN-niveau, er den gældende lov. Ifølge artikel 7 i Rom II-forordningen er der lovvalg i tilfælde af miljøskader. Spørgsmålet er, om dette også bliver tilfældet for menneskerettigheder for at sikre det samme niveau af rettigheder i tilfælde af krænkelser af menneskerettigheder som i tilfælde af miljøskader. Dette spørgsmål drøftes i øjeblikket af jurister, og EØSU vil i princippet støtte en sådan tilpasning uden at foregribe alle juridiske konsekvenser. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Der skal indføres en konkret ramme for ansvar, herunder — hvor det er relevant afhængigt af retssystemet og krænkelsen — for strafansvar for de tilfælde, hvor der forekommer krænkelser af menneskerettigheder, sociale og miljømæssige standarder eller negative virkninger af virksomheders aktiviteter, herunder i deres forsynings- og underleverandørkæder. Strafansvar for de mest afskyelige internationale forbrydelser er medtaget i forslaget til en FN-traktat. I sin udtalelse om FN-traktaten har EØSU allerede bemærket, at et sådant ansvar også bør omfatte tilfælde af grov uagtsomhed (14). |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU har desuden allerede udtalt sig om spørgsmålet om en bevisbyrde og det respektive bevisstyrkekrav. I EØSU's udtalelse (15) foreslås følgende: »Det vil ikke mindst betyde, at personer, der lægger sag an på grund af krænkelse af menneskerettighederne, kun skal være forpligtet til at bevise en klar forbindelse mellem den, der har begået overtrædelsen (eksempelvis en leverandør eller et datterselskab), og modtageren eller moderselskabet, som til gengæld skal være forpligtet til på troværdig vis at redegøre for, at overtrædelserne var uden for virksomhedens kontrol«. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Virksomhederne bør ikke udsættes for useriøse retssager eller et absolut ansvar, eftersom de kan henvise til deres processer for due diligence for at illustrere deres engagement og indsats med hensyn til at afbøde og forebygge skadelige virkninger. Når en virksomhed hverken har forårsaget eller bidraget til en skade og ikke har kunnet have kendskab dertil, selv om den har udvist en passende due diligence, kan den ikke pålægges et ansvar. En due diligence-proces bør tage fat på det ofte nævnte problem med »hæftelsesgennembrud«, hvor ofrene ofte ikke har ressourcer eller mulighed for at redegøre for den specifikke ansvarskæde i en global værdikæde. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Foranstaltninger til forbedring af ofrenes adgang til domstolsprøvelse bør omfatte passende støtteordninger. Anvendelsen af foreløbige forholdsregler bør give mulighed for at standse aktiviteter, der krænker menneskerettigheder og sociale og miljømæssige standarder. EØSU har allerede bemærket vidners betydning og whistlebloweres rolle samt behovet for at støtte de NGO'er, der arbejder på dette område, i det omfang de har en legitim interesse, der bygger på etablerede retsprincipper, i at handle og indsamle bevismateriale. I Frankrig har et par formelle meddelelser på initiativ fra NGO'er mod virksomheder på grundlag af den franske due diligence fremhævet vanskelighederne i forbindelse med retshåndhævelse (f.eks. af gældende ret). |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Der bør indføres en obligatorisk due diligence-ramme i henhold til en aftalt standard, der håndhæves gennem forholdsmæssige, effektive og afskrækkende sanktioner, idet ansvaret baseres på overtrædelsen af et klart defineret sæt af menneskerettigheder. Som i alle ansvarsforhold skal der etableres en klar årsagssammenhæng mellem en fejl eller manglende forebyggelse og en bestemt skade. I tilfælde af ikke-umiddelbare, fjerntliggende årsager er der derfor ingen risikosammenhæng. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Sanktioner bør omfatte udelukkelse fra offentlige indkøb og offentlig finansiering samt finansielle sanktioner i forhold til virksomhedernes omsætning og afbødningsindsats. Dette bør tilskynde virksomhederne til at overholde deres forpligtelser og forhindre, at deres aktiviteter får negative virkninger. Dette bør yderligere bidrage til en opadgående konvergens i tilgangen til menneskerettigheder, herunder arbejdstager- og fagforeningsrettigheder. Medlemsstaterne bør indføre positive incitamenter til fremme af en ambitiøs tilgang i virksomhederne i retning af bæredygtige økonomiske aktiviteter, herunder i deres forsynings- og underleverandørkæder. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Et lovgivningsinitiativ bør omfatte en klausul om garanti mod forringelser, en mestbegunstigelsesklausul samt en revisionsklausul baseret på ekspertinput, hvor databeskyttelseslovgivningen kunne tjene som eksempel. Kravene i et nyt EU-lovgivningsinitiativ bør også gælde for eksisterende frivillige due diligence-værktøjer, som bør tilpasses, hvor det er nødvendigt. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Kommissionen bør aktivt fremme sin due diligence-politik på internationalt plan, dvs. i forbindelse med FN-traktaten, inden for rammerne af alle relevante internationale organisationer for at stimulere andre jurisdiktioner til at følge trop. |
| --- | --- |

4.12.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 303 af 19.8.2016, s. 17, EUT C 97 af 24.3.2020, s. 9, og EØSU's udtalelse om bæredygtige forsyningskæder og anstændigt arbejde inden for international handel (se side 197 i denne EUT).

1

(2)  Som anført i de internationale grundlæggende menneskerettighedsinstrumenter (»International Bill of Human Rights«), de ni centrale menneskerettighedsinstrumenter i forhold til Europa og EU, den europæiske menneskerettighedskonvention, den europæiske socialpagt og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

2

(3)  Som anført i de grundlæggende arbejdsstandarder og navnlig ILO's trepartserklæring om principper for multinationale virksomheder og socialpolitik.

3

(4)  EUT C 97 af 24.3.2020, s. 9.

4

(5)  Europa-Parlamentets beslutning 2018/2763(RSP).

5

(6)  FRA-undersøgelse, Improving access to remedy in the area of business and human rights at the EU level (Wien 2017).

6

(7)  https://op.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/8ba0a8fd-4c83-11ea-b8b7-01aa75ed71a1/language-en.

7

(8)  Study on due diligence requirements through the supply chain, Kommissionen, januar 2020, s. 16.

8

(9)  Tale af kommissær Reynders i RBC's webinar om due diligence, 30. april 2020.

9

(10)  Se fodnote 4.

10

(11)  FN's traktat om virksomheder og menneskerettigheder.

11

(12)  https://s3.amazonaws.com/brt.org/BRT-StatementonthePurposeofaCorporationOctober2020.pdf.

12

(13)  EUT L 330 af 15.11.2014, s. 1.

13

(14)  Se fodnote 4.

14

(15)  Se fodnote 4.

15

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/145 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/145

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om revision af EU's territoriale dagsorden, Leipzigcharteret og EU's dagsorden for byerne

(sonderende udtalelse på anmodning af det tyske formandskab)

(2020/C 429/20)

| Ordfører: | Petr ZAHRADNÍK |
| --- | --- |
| Medordfører: | Roman HAKEN |

Ordfører:

Petr ZAHRADNÍK

Medordfører:

Roman HAKEN

| Anmodning om udtalelse | 18.2.2020, brev fra Peter ALTMAIER, den tyske forbundsminister for økonomi og energi |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Vedtaget i sektionen | 20.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/0/4 |

Anmodning om udtalelse

18.2.2020, brev fra Peter ALTMAIER, den tyske forbundsminister for økonomi og energi

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Vedtaget i sektionen

20.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/0/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU anbefaler, at de nye omstændigheder og parametre, der er opstået siden det nuværende Leipzigcharter trådte i kraft (jf. pkt. 2.2.), integreres fuldt ud i det nye charter, således at dette bliver funktionelt foreneligt med EU's kommende flerårige finansielle ramme og dennes forbindelse til processen med det europæiske semester. Det bør også tage hensyn til covid-19-pandemiens virkninger og konsekvenser for den økonomiske, sociale, miljømæssige og territoriale udvikling i EU-medlemsstaterne og EU som helhed. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU gør opmærksom på den forventede stigning i antallet af (f.eks. økonomiske, sundhedsmæssige, miljø- og IT-relaterede) forstyrrelser og risici og foreslår, at behovet for systematisk at overveje modstandsdygtigheden i det nye Leipzigcharter vedrørende bæredygtige europæiske byer bliver udtrykkeligt fremhævet. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Udvalget er tilfreds med ordlyden af den territoriale dagsorden 2030 og tilslutter sig dens grundlæggende søjler, der bygger på retfærdighed, miljøhensyn og behovet for at medtænke den territoriale dimension inden for alle relevante områder af den offentlige forvaltning. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU glæder sig samtidig over muligheden for at deltage i gennemførelsen af den territoriale dagsorden 2030. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Udvalget er bevidst om det betydelige potentiale, der findes til at anvende en integreret tilgang inden for rammerne af den territoriale og bymæssige udvikling, og om de fordele, som en sådan tilgang medfører i form af synergieffekter, udgiftsbesparelser og funktionel sammenhæng mellem de støttemodtagende projekter. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU gør opmærksom på, at potentialet til at anvende en integreret tilgang også giver mulighed for at kombinere offentlige og private finansielle midler med henblik på en kapacitetsforøgelse og risikodeling til fordel for både den territoriale og bymæssige udvikling, forudsat at dette foregår inden for rammerne af en demokratisk kontrol, en gennemsigtig forvaltning og en ansvarliggørelse. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Udvalget er stærk tilhænger af, at der tilstræbes en balance mellem de forskellige typer områder i forbindelse med anvendelsen af instrumenter til territorial og bymæssig udvikling. Det anbefaler, at man anvender de mest velegnede støtteinstrumenter til hver type område, samtidig med at nærhedsprincippet overholdes, hvorved det bliver muligt at eliminere symptomer på fattigdom, efterslæb og isolation i udsatte regioner. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU understreger betydningen af nye modeller og aspekter af udviklingen af by- og storbyområder som værende nøglefaktorer for en forbedring af EU's globale konkurrenceevne takket være deres åbenhed samt behovet for at modstå visse afsmittende virkninger af globaliseringen. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Udvalget er imidlertid også bevidst om, at det er vigtigt at beskytte og yde støtte til perifere og afsidesliggende — hovedsagelig landdistrikter — områder, således at de kan blive integreret i en moderne og bæredygtig regional udvikling. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Ser man på både de interne og eksterne faktorer, står det klart, at det ikke er muligt at behandle byernes og regionernes bæredygtighed og modstandsdygtighed separat. Derfor anbefaler EØSU, at dagsordenen for byerne i videst mulig omfang samordnes med politikken for territorial samhørighed. Dette er muligt inden for rammerne af funktionelle partnerskaber mellem byområder og landdistrikter samt integrerede projekter, der skal styrke bæredygtigheden og modstandsdygtigheden af de lokale økonomiske, sociale og miljømæssige systemer i byerne, deres funktionelle områder og deres opland. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU opfordrer Kommissionen til at støtte en udveksling af erfaringer, der gradvis kan munde ud i anbefalinger med metoder til, hvordan man kan tage nye risici og modstandsdygtighedsaspektet i betragtning i forbindelse med udarbejdelsen og evalueringen af udviklingsplaner for byer og regioner. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | På den ene side bemærker EØSU, at by- og storbyområderne — ved at koncentrere ressourcerne og diversificere de økonomiske aktiviteter — nu har mulighed for at blive vækstcentre for den nationale økonomi i sin helhed og agere kontaktpunkter for denne inden for rammerne af den økonomiske åbning, som følger af globaliseringen. På den anden side er udvalget fuldt ud bevidst om, at det er nødvendigt med en afbalanceret udvikling af hele den nationale økonomi, herunder i land- og randområderne. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU insisterer på, at der sikres en mere afbalanceret repræsentation, som er i tråd med princippet om partnerskab, for så vidt angår by- og regionaludvikling. Leader/CLLD-programmet er et godt eksempel på en retfærdig repræsentation, hvor højst 50 % af partnerskabsmedlemmerne må komme fra den offentlige forvaltning. EØSU anbefaler, at målgrupperne (dvs. byboerne, landbefolkningen, NGO'erne og arbejdsmarkedets parter) inddrages i langt højere grad med henblik på at skabe et effektivt offentlig-privat samarbejde. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EØSU bemærker, at det i praksis især er landdistrikterne (Leader/CLLD) og de funktionelle by- og storbyområder, der anvender en integreret territorial tilgang. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | Selv om der sikres et (tværsektorielt) partnerskab i forvaltningsorganernes og de rådgivende organers sammensætning, har de private aktører (det være lokale virksomheder, NGO'er eller lokale aktionsgrupper og lignende sammenslutninger) i praksis en langt svagere position i forbindelse med integrerede territoriale investeringer (ITI). Der skal rådes bod på dette i fremtiden, idet det ikke giver et afbalanceret overblik over samfundets udviklingsbehov. |
| --- | --- |

1.15.

2.   Baggrund

| 2.1. | Leipzigcharteret er et mellemstatsligt dokument, der er indgået mellem medlemsstaterne med henblik på en tilslutning til fælles principper og strategier for en politik for bæredygtig byudvikling. Det bygger på tre søjler:






  — | indarbejdelse af begrebet bæredygtig byudvikling i de nationale, regionale og lokale udviklingspolitikker |
| --- | --- | --- |

2.1.

—

indarbejdelse af begrebet bæredygtig byudvikling i de nationale, regionale og lokale udviklingspolitikker

| — | anvendelse af integrerede instrumenter for byudvikling (f.eks. lokaludvikling styret af lokalsamfundet i byområder — CLLD-U) og af de relevante offentlige forvaltningsmyndigheder samt af en forvaltningsmetode, der bygger på princippet om forvaltning på flere niveauer |
| --- | --- |

—

anvendelse af integrerede instrumenter for byudvikling (f.eks. lokaludvikling styret af lokalsamfundet i byområder — CLLD-U) og af de relevante offentlige forvaltningsmyndigheder samt af en forvaltningsmetode, der bygger på princippet om forvaltning på flere niveauer

| — | sikring af en balance med andre typer territoriale strukturer, samtidig med at den polycentriske bystruktur respekteres. |
| --- | --- |

—

sikring af en balance med andre typer territoriale strukturer, samtidig med at den polycentriske bystruktur respekteres.

| 2.2. | EØSU er enig i såvel ånden som kernen i Leipzigcharteret, men finder det nødvendigt at tilpasse dets indhold til de nye omstændigheder, der er opstået siden charterets vedtagelse i maj 2007. De vigtigste ændringer omfatter:






  — | enorme teknologiske fremskridt og et større innovationspotentiale i form af digitalisering, intelligent mobilitet og andre intelligente løsninger, der skaber talrige udviklingsmuligheder (f.eks. ressourceoptimering osv.), men også strategiske risici (følger for beskæftigelsen, IT-systemernes sårbarhed osv.) |
| --- | --- | --- |

2.2.

—

enorme teknologiske fremskridt og et større innovationspotentiale i form af digitalisering, intelligent mobilitet og andre intelligente løsninger, der skaber talrige udviklingsmuligheder (f.eks. ressourceoptimering osv.), men også strategiske risici (følger for beskæftigelsen, IT-systemernes sårbarhed osv.)

| — | virkningerne af »økonomi 4.0« og »samfund 4.0«, for så vidt angår tilrettelæggelsen af de økonomiske aktiviteter i form af en cirkulær og delt økonomi, hvis udløsende udviklingsfaktorer og virkninger navnlig er koncentreret i byområderne |
| --- | --- |

—

virkningerne af »økonomi 4.0« og »samfund 4.0«, for så vidt angår tilrettelæggelsen af de økonomiske aktiviteter i form af en cirkulær og delt økonomi, hvis udløsende udviklingsfaktorer og virkninger navnlig er koncentreret i byområderne

| — | ændringer i den sociale struktur som følge af migration, den demografiske udvikling og ændrede levemønstre |
| --- | --- |

—

ændringer i den sociale struktur som følge af migration, den demografiske udvikling og ændrede levemønstre

| — | muligheder og udfordringer, der udspringer af de mål og foranstaltninger, der er fastsat i den europæiske grønne pagt |
| --- | --- |

—

muligheder og udfordringer, der udspringer af de mål og foranstaltninger, der er fastsat i den europæiske grønne pagt

| — | nye finansieringsformer og -modeller for byudvikling, der bygger på en deling af — private såvel som offentlige — ressourcer og renter |
| --- | --- |

—

nye finansieringsformer og -modeller for byudvikling, der bygger på en deling af — private såvel som offentlige — ressourcer og renter

| — | nye aspekter af byområdernes og storbyområdernes åbenhed udadtil i betragtning af deres rolle i den globale konkurrenceevne og behovet for at modstå globaliseringens følgevirkninger |
| --- | --- |

—

nye aspekter af byområdernes og storbyområdernes åbenhed udadtil i betragtning af deres rolle i den globale konkurrenceevne og behovet for at modstå globaliseringens følgevirkninger

| — | det konstante behov for at øge borgernes deltagelse i planlægningen og gennemførelsen af udviklingsprojekter i såvel byerne som landdistrikterne og deres opland. |
| --- | --- |

—

det konstante behov for at øge borgernes deltagelse i planlægningen og gennemførelsen af udviklingsprojekter i såvel byerne som landdistrikterne og deres opland.

| 2.3. | Den territoriale dagsorden 2030 er et mellemstatsligt dokument, der er indgået mellem medlemsstaterne, og som er udarbejdet inden for rammerne af et samarbejde med partnere fra andre lande, EU-institutioner og -agenturer samt europæiske interessegrupper. Den har til formål at sikre, at man i forbindelse med behovet for en bæredygtig fremtid ikke blot fokuserer på en styrkelse af den territoriale samhørighed, som er et mål, der er fastsat i EU-traktatens artikel 3, men også på en styrkelse af alle områder og deres befolkninger. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.3.1. | Med henblik herpå opfordres der i den territoriale dagsorden 2030 til en styrkelse af den territoriale dimension i alle politikker og på alle forvaltningsniveauer. Den bygger i den henseende på tre søjler:






  — | Dens første hovedmål er et retfærdigt Europa, der giver alle typer områder og deres befolkninger fremtidsudsigter. Der fokuseres på det bidrag, som den territoriale dimension og fysisk planlægning kan yde med hensyn til at integrere og sammenkæde politiske prioriteter som f.eks. økonomisk, social og territorial samhørighed, den europæiske søjle for sociale rettigheder, et Europa tættere på borgerne, en mere inkluderende, bæredygtig og integreret byudvikling og territorial udvikling, en retfærdig omstilling og territorial integration i Europa. |
| --- | --- | --- |

2.3.1.

—

Dens første hovedmål er et retfærdigt Europa, der giver alle typer områder og deres befolkninger fremtidsudsigter. Der fokuseres på det bidrag, som den territoriale dimension og fysisk planlægning kan yde med hensyn til at integrere og sammenkæde politiske prioriteter som f.eks. økonomisk, social og territorial samhørighed, den europæiske søjle for sociale rettigheder, et Europa tættere på borgerne, en mere inkluderende, bæredygtig og integreret byudvikling og territorial udvikling, en retfærdig omstilling og territorial integration i Europa.

| — | Dens andet hovedmål er et grønt Europa, der beskytter vores fælles miljø og former samfundets omstilling. Det drejer sig om at fremhæve det bidrag, som den territoriale dimension og fysisk planlægning kan yde med hensyn til at nå politiske prioriteter som f.eks. FN's mål for bæredygtig udvikling, den europæiske grønne pagt, Parisaftalen og Europas omstilling til en cirkulær økonomi. |
| --- | --- |

—

Dens andet hovedmål er et grønt Europa, der beskytter vores fælles miljø og former samfundets omstilling. Det drejer sig om at fremhæve det bidrag, som den territoriale dimension og fysisk planlægning kan yde med hensyn til at nå politiske prioriteter som f.eks. FN's mål for bæredygtig udvikling, den europæiske grønne pagt, Parisaftalen og Europas omstilling til en cirkulær økonomi.

| — | Det tredje hovedmål med den territoriale dagsorden 2030 er at udstikke den strategiske kurs for den fysiske planlægning, og der opfordres til en styrkelse af den territoriale dimension inden for alle politikker og på alle forvaltningsniveauer. Dette har ligeledes betydning for EØSU, som skal informere sine medlemmer om dagsordenens prioriteter og tilskynde dem til at samarbejde om gennemførelsen heraf. Det drejer sig bl.a. om at fremhæve den vigtige rolle, som civilsamfundets parter spiller med hensyn til at sikre en bæredygtig fremtid for alle områder, og om at styrke CLLD og alle andre instrumenter, der fremmer en integreret territorial udvikling og samarbejde. Desuden skal EØSU's medlemmer forsvare den territoriale dagsordens prioriteter i forbindelse med politiske debatter på europæisk plan. |
| --- | --- |

—

Det tredje hovedmål med den territoriale dagsorden 2030 er at udstikke den strategiske kurs for den fysiske planlægning, og der opfordres til en styrkelse af den territoriale dimension inden for alle politikker og på alle forvaltningsniveauer. Dette har ligeledes betydning for EØSU, som skal informere sine medlemmer om dagsordenens prioriteter og tilskynde dem til at samarbejde om gennemførelsen heraf. Det drejer sig bl.a. om at fremhæve den vigtige rolle, som civilsamfundets parter spiller med hensyn til at sikre en bæredygtig fremtid for alle områder, og om at styrke CLLD og alle andre instrumenter, der fremmer en integreret territorial udvikling og samarbejde. Desuden skal EØSU's medlemmer forsvare den territoriale dagsordens prioriteter i forbindelse med politiske debatter på europæisk plan.

| 2.4. | EØSU anerkender betydningen af den territoriale dagsorden 2030 og bifalder dens indhold samt de bestræbelser, der siden 2011 er blevet gjort for at ajourføre og videreudvikle tanken bag den territoriale dagsorden:






  — | Udvalget tilslutter sig navnlig den territoriale dagsordens overordnede mål om at sikre en bæredygtig fremtid for alle typer områder og deres befolkninger i Europa. |
| --- | --- | --- |

2.4.

—

Udvalget tilslutter sig navnlig den territoriale dagsordens overordnede mål om at sikre en bæredygtig fremtid for alle typer områder og deres befolkninger i Europa.

| — | Det er enig i målene og prioriteterne for den territoriale dagsorden 2030 og bifalder den indsats, der er gjort til gavn for de enkelte områder og deres befolkninger. |
| --- | --- |

—

Det er enig i målene og prioriteterne for den territoriale dagsorden 2030 og bifalder den indsats, der er gjort til gavn for de enkelte områder og deres befolkninger.

| — | Udvalget er tilfreds med, at der lægges vægt på opnåelsen af prioriteter som f.eks.: a) et afbalanceret Europa, som ikke lader nogen områder eller nogen mennesker i stikken, b) funktionelle regioner, der forbinder byområder og landdistrikter, c) en forening af privat- og arbejdsliv på tværs af de nationale grænser, d) et sundt miljø og ordentlige levevilkår, e) en cirkulær økonomi og f) en bæredygtig digital og fysisk konnektivitet. |
| --- | --- |

—

Udvalget er tilfreds med, at der lægges vægt på opnåelsen af prioriteter som f.eks.: a) et afbalanceret Europa, som ikke lader nogen områder eller nogen mennesker i stikken, b) funktionelle regioner, der forbinder byområder og landdistrikter, c) en forening af privat- og arbejdsliv på tværs af de nationale grænser, d) et sundt miljø og ordentlige levevilkår, e) en cirkulær økonomi og f) en bæredygtig digital og fysisk konnektivitet.

| — | EØSU finder det absolut nødvendigt, at civilsamfundet inddrages i forfølgelsen af de territoriale mål som f.eks. et retfærdigt og grønt Europa, og er indforstået med, at EØSU inddrages i denne proces som en af nøgleaktørerne. |
| --- | --- |

—

EØSU finder det absolut nødvendigt, at civilsamfundet inddrages i forfølgelsen af de territoriale mål som f.eks. et retfærdigt og grønt Europa, og er indforstået med, at EØSU inddrages i denne proces som en af nøgleaktørerne.

| — | Det værdsætter, at alle medlemmer af EØSU har mulighed for at deltage i udarbejdelsen og gennemførelsen af den territoriale dagsorden 2030 via webstedet www.territorialagenda.eu. |
| --- | --- |

—

Det værdsætter, at alle medlemmer af EØSU har mulighed for at deltage i udarbejdelsen og gennemførelsen af den territoriale dagsorden 2030 via webstedet www.territorialagenda.eu.

| 2.5. | EØSU glæder sig over støtteforanstaltningerne i forbindelse med etableringen af EU's nye dagsorden for byerne efter undertegnelsen af Amsterdampagten. Denne dagsorden, der er logisk forbundet med URBACT- og URBAN-programmerne, har et enormt fremtidspotentiale, når det drejer sig om at fastsætte prioriteter for byudvikling og udvise god praksis, som vil kunne anvendes på EU-plan. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Alle de prioriterede emner i dagsordenen for byerne er relevante for civilsamfundsorganisationerne, men rækker ud over de roller, der traditionelt tilskrives civilsamfundet. NGO'er, sociale virksomheder og kooperativer udvikler i stigende grad deres kapacitet eller skaber nye økonomiske og organisatoriske modeller, der er møntet på at tilvejebringe almennyttige tjenesteydelser. De offentlige myndigheder skal være opmærksomme på, hvordan de opfattes af grupper og organisationer, der har deres virke i byområderne. EØSU mener, at en inddragelse af nationale og regionale netværk eller lokale organisationer med stor erfaring i et givent spørgsmål, kan være lige så nyttig som at have adgang til europæiske netværk. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Det er under alle omstændigheder nødvendigt med henblik på en effektiv gennemførelse af EU's dagsorden for byerne at:






  a) | tage hensyn til de involverede partneres grundlæggende behov og fokusere på at opbygge deres kapacitet (navnlig for så vidt angår horisontale partnerskaber i byerne). EØSU anbefaler, at der gøres brug af de europæiske fonde for teknisk bistand til dette formål |
| --- | --- | --- |

2.7.

a)

tage hensyn til de involverede partneres grundlæggende behov og fokusere på at opbygge deres kapacitet (navnlig for så vidt angår horisontale partnerskaber i byerne). EØSU anbefaler, at der gøres brug af de europæiske fonde for teknisk bistand til dette formål

| b) | udarbejde metodologiske anbefalinger vedrørende principper for ansvarlige bypartnerskaber. Det er vigtigt at have en metode for overvågning og evaluering af dagsordenen for byerne, som også omfatter indikatorer til måling af de opnåede ændringer. Det er nødvendigt at inddrage partnerne, herunder civilsamfundsorganisationerne, i evalueringen og overvågningen. |
| --- | --- |

b)

udarbejde metodologiske anbefalinger vedrørende principper for ansvarlige bypartnerskaber. Det er vigtigt at have en metode for overvågning og evaluering af dagsordenen for byerne, som også omfatter indikatorer til måling af de opnåede ændringer. Det er nødvendigt at inddrage partnerne, herunder civilsamfundsorganisationerne, i evalueringen og overvågningen.

| 2.8. | EØSU bemærker en vis dualitet mellem den territoriale dagsorden og dagsordenen for byerne på den ene side og den territoriale samhørighed på den anden. Det noterer sig, at spørgsmålet om territorial samhørighed siden 2009 har været en del af traktaten (TEUF) og dermed en del af EU-lovgivningen, mens hverken dagsordenen for byerne eller den territoriale dagsorden som sådan er en del af traktaten, og at de fortsat henhører under medlemsstaternes kompetenceområde og reguleres af en mellemstatslig aftale. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Som et vigtigt aspekt af den regionale udvikling i EU støtter EØSU ligeledes udformningen og gennemførelsen af deltagelsesbaserede makroregionale udviklingsstrategier, som på en og samme tid har deltagelse af lande og regioner både inden for og uden for EU. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Selv om EU's territoriale dagsorden og dagsorden for byerne har en mere langsigtet tidshorisont end den flerårige finansielle ramme, er det særdeles vigtigt, at der i den flerårige finansielle ramme tages tilstrækkeligt hensyn til disse i dens fremtidige retningslinjer, og at de ydes støtte i passende grad. Det må derfor formodes, at den aktuelle covid-19-pandemi vil få store følger for EU's fremtidige flerårige finansielle ramme. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | I lyset af pandemiens følger bliver det så meget desto vigtigere, at man i den territoriale dagsorden og dagsordenen for byerne ikke alene indarbejder en udviklingsdimension, men også en kapacitet til at modstå vanskeligt forudsigelige risici, der kommer til udtryk i form af eksterne asymmetriske chok, og som har dramatiske konsekvenser for udviklingsstrategiens bæredygtighed. |
| --- | --- |

2.11.

3.   Generelle bemærkninger

3.1.   Bæredygtighed og modstandsdygtighed

| 3.1.1. | EØSU understreger, at Europa i øjeblikket står over for udfordringer i tilknytning til virkningerne af klimaforandringerne, anvendelsen af ressourcer og behovet for at mindske miljørisiciene med henblik på at beskytte befolkningens sundhed og velfærd. Selv om stadig flere kommuner og lokalsamfund kører forsøg med forskellige tilgange til bæredygtig mobilitet, byggeri, produktion og forbrug, vil en mere udbredt anvendelse heraf i praksis kræve en mærkbart større deltagelse af hele samfundet, herunder virksomheder, NGO'er og borgere, i hele omstillingsprocessen. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | EØSU mener, at de lokale myndigheder i kraft af deres evne til at skabe integrerede lokale løsninger vil kunne anvende de finansielle midler, der skal afhjælpe de sundhedsmæssige og økonomiske konsekvenser af den aktuelle covid-19-pandemi, effektivt, ikke blot med henblik på at styrke social- og sundhedsinfrastrukturen og kickstarte økonomien, men også på at støtte omstillingen til mere bæredygtige og modstandsdygtige modeller for økonomisk udvikling. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | Udvalget konstaterer, at de europæiske byer traditionelt har taget forsyningen med varer og tjenesteydelser udefra som en selvfølge og sat deres lid til, at fuldt integrerede økonomiske systemer vil kunne håndtere eventuelle forstyrrelser. Som det tydeligt fremgår af den aktuelle covid-19-pandemi, indebærer den høje grad af indbyrdes afhængighed imidlertid en risiko for, at der skabes en dominoeffekt. |
| --- | --- |

3.1.3.

| 3.1.4. | EØSU understreger derfor nødvendigheden af at etablere gensidigt fordelagtige partnerskaber mellem byområderne og landdistrikterne med det formål at styrke de lokale økonomiske, sociale og miljømæssige systemers bæredygtighed og modstandsdygtighed. Partnerskaber af denne type kan blive et omdrejningspunkt for den territoriale samhørighed i fremtiden. |
| --- | --- |

3.1.4.

| 3.1.5. | EØSU anbefaler derfor, at byerne i det nye Leipzigcharter bliver opfordret til at:






  a) | opbygge en kapacitet til at forudse de risici og muligheder for omstilling, der er forbundet med klimaforandringerne, følgerne af den fjerde industrielle revolution og af de nye sundhedstrusler samt andre relevante risici i lyset af Sendairammen for katastrofeforebyggelse |
| --- | --- | --- |

3.1.5.

a)

opbygge en kapacitet til at forudse de risici og muligheder for omstilling, der er forbundet med klimaforandringerne, følgerne af den fjerde industrielle revolution og af de nye sundhedstrusler samt andre relevante risici i lyset af Sendairammen for katastrofeforebyggelse

| b) | aktivt udvikle og støtte partnerskaber mellem lokale aktører i byområder og landdistrikter (herunder lokale myndigheder og lokale aktionsgrupper) med henblik på at forebygge strategiske risici og udnytte mulighederne for omstilling ved hjælp af integrerede projekter inden for centrale områder af almen interesse (sundhedspleje, fødevare- og vandforsyning, transport, cirkulær økonomi osv.) |
| --- | --- |

b)

aktivt udvikle og støtte partnerskaber mellem lokale aktører i byområder og landdistrikter (herunder lokale myndigheder og lokale aktionsgrupper) med henblik på at forebygge strategiske risici og udnytte mulighederne for omstilling ved hjælp af integrerede projekter inden for centrale områder af almen interesse (sundhedspleje, fødevare- og vandforsyning, transport, cirkulær økonomi osv.)

| c) | evaluere virkningerne af fremtidige planer, programmer og projekter for lokale miljømæssige, økonomiske og sociale systemers bæredygtighed og modstandsdygtighed (herunder deres virkninger på sårbare befolkningsgrupper og arbejdsmarkedet) og optimere dem på grundlag af de gjorte erfaringer |
| --- | --- |

c)

evaluere virkningerne af fremtidige planer, programmer og projekter for lokale miljømæssige, økonomiske og sociale systemers bæredygtighed og modstandsdygtighed (herunder deres virkninger på sårbare befolkningsgrupper og arbejdsmarkedet) og optimere dem på grundlag af de gjorte erfaringer

| d) | udveksle indhøstede erfaringer og innovative løsninger til at styrke bæredygtigheden og modstandsdygtigheden via europæiske netværk og programmer for territorialt samarbejde. |
| --- | --- |

d)

udveksle indhøstede erfaringer og innovative løsninger til at styrke bæredygtigheden og modstandsdygtigheden via europæiske netværk og programmer for territorialt samarbejde.

| 3.1.6. | Samtidig anerkender EØSU, at styrkelse af modstandsdygtigheden er et relativt nyt fokusområde. Netop derfor anbefaler udvalget, at der igangsættes en udveksling af erfaringer på europæisk plan med deltagelse af forskere og lokale eksperter, og at der fremmes god praksis inden for dette område. |
| --- | --- |

3.1.6.

3.2.   Integration

| 3.2.1. | EØSU gør opmærksom på, at der i hele EU er et enormt potentiale til at iværksætte integrerede projekter inden for rammerne af samhørighedspolitikken. EU's integrerede tilgang til ressourceanvendelse skal centreres omkring tværfaglighed og horisontale temaer (man skal med andre ord bevæge sig væk fra den alt for udbredte silotænkning og den kunstige sektorspecifikke synsvinkel, som rent faktisk forhindrer gennemførelsen af reelt integrerede løsninger). |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | EØSU er bevidst om, at en integreret tilgang kræver et helt nyt syn på forvaltningen af projekter, der modtager støtte. Denne tilgang er baseret på projekternes sammenkobling samt indbyrdes logiske og funktionelle afhængighed, hvor støttekilderne ikke blot kommer fra forskellige programmer under EU's budget, men også antager forskellige former (tilskud, finansielle instrumenter). Ideelt set suppleres disse støttekilder også af private midler. Det er således særdeles vigtigt at sikre tematisk kohærens i indholdet og altafgørende at evaluere de reelle virkninger. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | EØSU anbefaler, at der tages behørigt hensyn til den integrerede territoriale tilgang i alle partnerskabsaftaler. Derudover skal den være fuldt ud forbundet og forenelig med princippet om tematisk fokus, og den må på ingen måde fortolkes som et restprodukt af det tematiske fokus. |
| --- | --- |

3.2.3.

| 3.2.4. | EØSU gør opmærksom på, at en hypotesetest har vist, at den integrerede tilgang tilfører ca. 40 % mere værdi for resultatindikatorerne end et scenario med individuelle, isolerede projekter. Set ud fra et makroøkonomisk synspunkt er disse ændringer forholdsvis ubetydelige, for så vidt angår støtte til investeringer i den private sektor (da der foretages meget få sådanne investeringer i forhold til de samlede private investeringer). Til gengæld har ændringerne stor betydning, for så vidt angår de offentlige investeringer, navnlig som følge af deres koordinerede gennemførelse og anvendelse. |
| --- | --- |

3.2.4.

| 3.2.5. | EØSU bemærker, at integration ikke blot skal handle om indhold og temaer. Forskellige typer integrerede projekter er velegnede til forskellige typer områder, hvorfor det er særdeles vigtigt at anvende nærhedsprincippet og sikre, at temaerne stemmer overens med behovene. I den sammenhæng tales der oftest om følgende typer områder: storbyområder, (under)regioner, belastede byområder og storbyområder. |
| --- | --- |

3.2.5.

| 3.2.6. | EØSU bemærker, at projekter til fremme af konkurrenceevne og ekspertise, hvor der anvendes udviklingscentre, primært egner sig til by- og storbyområder, mens projekter, der har til formål at støtte konvergensprioriteter, er meget vigtige for (under)regioner og belastede byområder. Integration kan også have til formål at kombinere ressourcer, hvilket er en mulighed både inden for rammerne af et operationelt program under samhørighedspolitikken og på tværs af operationelle programmer, fonde samt programmer inden for den flerårige finansielle ramme. EØSU ser også mobiliseringen af private finansielle midler med henblik på at øge de disponible offentlige midler og således sikre yderligere kapacitet og risikodeling som et muligt alternativ for en integreret tilgang. |
| --- | --- |

3.2.6.

| 3.2.7. | Udvalget mener, at de vigtigste fordele ved en integreret territorial tilgang er opnåelsen af stordriftsfordele, idet udgifterne til gennemførelsen af disse projekter reduceres markant, og der skabes synergi af udviklingens positive virkninger, hvilket må anses for at være den største fordel. De vigtigste hindringer kan opsummeres som følger: vedvarende mistillid, en kompleks forvaltning og gennemførelse og især en manglende vilje til at uddelegere ansvar til de lavere forvaltningsniveauer. |
| --- | --- |

3.2.7.

3.3.   Balance

| 3.3.1. | Jo mere storbyerne og byområderne udvikler sig på bekostning af de andre typer områder i et land, jo større er risikoen for fremtidige strukturelle svigt, der vil være omkostningsfulde at rette op på. Det samme gør sig gældende for en afbalanceret udvikling i de enkelte EU-medlemsstater, hvilket retfærdiggør bevarelsen af en stærk samhørighedspolitik i fremtidens EU. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | De vigtigste regionale udviklingsbistandsinstrumenter bør ligeledes respektere denne logik, og de specifikke ITI- og CLLD-U-projekter bør tage denne bredere sammenhæng i betragtning, da der ellers vil være øget risiko for, at der opstår en slags »ingenmandsland«, som ikke modtager tilstrækkelig støtte fra de territoriale udviklingspolitikker, og hvis fremtidige udvikling dermed hæmmes kraftigt. Logisk set er de større og investeringsrelaterede projekter således fremherskende inden for ITI, mens CLLD-U-projekter har en begrænset finansiel ramme og oftest ikke er knyttet til investeringer, men dog har en stor merværdi. |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | Dette muliggør ligeledes en indbyrdes kompatibilitet mellem ITI og CLLD under overholdelse af nærhedsprincippet. Således bør ikke alene de berørte by- og storbyområder, men også de berørte landdistrikter og områder med mindre byer medtænkes i overvejelserne vedrørende ITI. Desuden er CLLD et rationelt anvendeligt instrument, som ikke kun tjener til at støtte lokale initiativer i landdistrikterne, men også til at løse eventuelle lokalsamfundsproblemer i byområder og bydele i storbyområderne. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | Vigtigste kendetegn for CLLD-U (1):






  — | lokale tværsektorielle partnerskaber — såsom lokale aktionsgrupper i landdistrikterne — og inddragelse af forskellige sektorer (virksomheder, almennyttige organisationer, offentlige myndigheder og/eller særlige institutioner som f.eks. skoler, institutter, myndigheder og banker) |
| --- | --- | --- |

3.3.4.

—

lokale tværsektorielle partnerskaber — såsom lokale aktionsgrupper i landdistrikterne — og inddragelse af forskellige sektorer (virksomheder, almennyttige organisationer, offentlige myndigheder og/eller særlige institutioner som f.eks. skoler, institutter, myndigheder og banker)

| — | en fælles udviklingsstrategi (der er territorialt integreret og tværsektoriel, og som fokuserer på et eller flere temaer, alt efter byområdernes specifikke behov og muligheder, er udarbejdet i overensstemmelse med den gældende byudviklingsstrategi og finansieres via diverse offentlige og private midler) |
| --- | --- |

—

en fælles udviklingsstrategi (der er territorialt integreret og tværsektoriel, og som fokuserer på et eller flere temaer, alt efter byområdernes specifikke behov og muligheder, er udarbejdet i overensstemmelse med den gældende byudviklingsstrategi og finansieres via diverse offentlige og private midler)

| — | en bottom-up-tilgang, hvor initiativet kommer direkte fra det berørte lokalsamfund med påvist deltagelse af partnerne og offentligheden |
| --- | --- |

—

en bottom-up-tilgang, hvor initiativet kommer direkte fra det berørte lokalsamfund med påvist deltagelse af partnerne og offentligheden

| — | en koordineret indsats (gennem planlægning og anvendelse af offentlige og private midler, fælles projekter), mulighed for multilateral integration (hvad gælder det territoriale, tidsmæssige, materielle, institutionelle og fondsrelaterede aspekt) |
| --- | --- |

—

en koordineret indsats (gennem planlægning og anvendelse af offentlige og private midler, fælles projekter), mulighed for multilateral integration (hvad gælder det territoriale, tidsmæssige, materielle, institutionelle og fondsrelaterede aspekt)

| — | decentraliseret beslutningstagning i fællesskab med partnerne vedrørende finansieringen af individuelle lokale projekter gennem organerne i de lokale tværsektorielle partnerskaber |
| --- | --- |

—

decentraliseret beslutningstagning i fællesskab med partnerne vedrørende finansieringen af individuelle lokale projekter gennem organerne i de lokale tværsektorielle partnerskaber

| — | fokus på innovative tilgange, dvs. aktiviteter, som inden for et givet område er nyskabende og udviklingsfremmende (der er således ikke blot tale om at videreføre de sædvanlige aktiviteter) |
| --- | --- |

—

fokus på innovative tilgange, dvs. aktiviteter, som inden for et givet område er nyskabende og udviklingsfremmende (der er således ikke blot tale om at videreføre de sædvanlige aktiviteter)

| — | netværkssamarbejde, navnlig mellem de lokale tværsektorielle partnerskaber i medlemsstaterne og/eller mellem de lokale tværsektorielle partnerskaber på EU-plan. |
| --- | --- |

—

netværkssamarbejde, navnlig mellem de lokale tværsektorielle partnerskaber i medlemsstaterne og/eller mellem de lokale tværsektorielle partnerskaber på EU-plan.

| 3.3.5. | EØSU er bevidst om, at visse områder i EU som følge af de igangværende strukturelle og teknologiske forandringer befinder sig i en situation, hvor de ikke er i stand til — i hvert fald ikke på kort sigt — at klare sig på egen hånd (f.eks. regioner med intensiv kulminedrift og regioner, der er afhængige af tunge industrier, som er i tilbagegang), og at der her er tegn på markedssvigt. Instrumenterne til territorial udvikling bør hjælpe disse regioner med at finde en levedygtig strategisk løsning i form af en funktionel diversificering af de økonomiske aktiviteter og med at mobilisere de finansielle ressourcer, der er nødvendige for denne udvikling. |
| --- | --- |

3.3.5.

4.   Særlige bemærkninger

4.1.   Institutionelle overvejelser

| 4.1.1. | EØSU er bevidst om, at der er en vis dualitet i EU's institutionelle forankring, nemlig mellem den territoriale udvikling og dagsordenen for byudvikling på den ene side og den territoriale samhørighed på den anden side. Selv om byudvikling overordnet set kan opfattes som værende en del af den territoriale udvikling i bred forstand, har den ud fra et kompetencemæssigt synspunkt en vis autonomi, eftersom den hører under medlemsstaternes kompetence og følgelig er underlagt mellemstatslig forvaltning. Territorial samhørighed har derimod været en del af EU-lovgivningen siden 2009. Der er således en væsentlig indholdsmæssig overlapning mellem de to dele. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | F.eks. er ovennævnte dualitet, som blev fremhævet i Bukaresterklæringen fra 2019, endnu ikke et stort problem, da dagsordenen for byerne er fuldt ud integreret i samhørighedspolitikken. Systemet med flerniveauforvaltning er ligeledes med til at mindske problemet (jf. nedenfor). Ikke desto mindre bør det nye Leipzigcharter i videst mulig omfang gøre det muligt at komme ud af denne dualitet og skabe en så stærk forbindelse som muligt mellem den territoriale dagsorden og dagsordenen for byerne. |
| --- | --- |

4.1.2.

4.2.   Indhold

| 4.2.1. | EØSU forventer, at det nye Leipzigcharters store betydning og merværdi vil bestå i, at der vil blive taget fuldt ud hensyn til de nye faktorer og omstændigheder, der er afgørende for den territoriale og bymæssige udvikling (jf. afsnit 2.2), at princippet om modstandsdygtighed vil blive indarbejdet i hele det nye dokument, og at der vil blive foreslået overbevisende foranstaltninger til håndtering af følgerne af covid-19-pandemien, som kan være af langvarig og strukturel karakter. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | Blandt de vigtige indholdsmæssige overvejelser indgår ligeledes tilstedeværelsen af passende infrastruktur til forebyggelse, støtte og udvikling, som udnytter de aktuelle teknologiske muligheder og sikrer en afbalanceret territorial udvikling, hvorved visse kvalitative forskelle i levestandarden mellem storbyområder og afsidesliggende landdistrikter udviskes. |
| --- | --- |

4.2.2.

4.3.   Finansielle overvejelser

| 4.3.1. | For at sikre en optimal territorial og bymæssig udvikling er det nødvendigt at tilvejebringe stabile finansieringsmuligheder, som kan imødekomme de reelle behov i form af en fremtidig flerårig finansiel ramme for EU, i hvilken en afbalanceret, men dynamisk, bæredygtig og integreret territorial udvikling bør være en af de grundlæggende prioriteter. Derudover forekommer det hensigtsmæssigt, hvad angår territorial udvikling, i højere grad at anvende innovative finansielle instrumenter, dvs. instrumenter, der tager hensyn til målbare resultater og præstationer, og hvoraf nogle er rentabilitetsbaserede. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | For så vidt angår anvendelsen af private initiativer og det ansvar, vi har for at udvikle de områder, vi arbejder og lever i, bør der i lyset af de begrænsede offentlige ressourcer skabes bedre muligheder for at mobilisere private midler med henblik på at øge disse, forudsat at dette foregår inden for rammerne af en streng demokratisk kontrol og forvaltning. |
| --- | --- |

4.3.2.

4.4.   Forvaltning på flere niveauer

| 4.4.1. | Hvad angår en moderne territorial og bymæssig udvikling er forvaltning på flere niveauer under streng overholdelse af nærhedsprincippet både en nødvendighed og en forudsætning. Det drejer sig ganske enkelt om at skabe de rette institutionelle betingelser, hvis en sådan forvaltning skal kunne fungere optimalt. Der tænkes her især på reelle beføjelser, administrative og proceduremæssige betingelser og et tilstrækkeligt finansielt grundlag. |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | Partnerskab, hvad enten det er vertikalt eller horisontalt, er et af de grundlæggende principper for sikringen af moderne offentlige tjenester. EØSU foreslår, at man ser på forskellige modeller for offentlig-privat samarbejde, der anvender bedste praksis med hensyn til demokratisk ansvarlighed og kontrol i forbindelse med forvaltningen af byprojekter, samt på forskellige sociale virksomheder og europæiske partnerskabsbaserede programmer som f.eks. det tidligere EQUAL- (2) program, der er endnu et eksempel på et sådant samarbejde. Det er op til de offentlige myndigheder på forskellige niveauer, navnlig i byerne, at bringe de relevante partnere sammen inden for rammerne af fælles projekter og at udnytte de finansielle midler effektivt. |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | Forvaltning på flere niveauer kan udvikles og gennemføres effektivt ved hjælp af integrerede projekter mellem byområderne og deres funktionelle områder i landdistrikterne. De lokale aktionsgrupper i landdistrikterne og nyoprettede tværsektorielle partnerskaber i byerne kan ligeledes med fordel deltage i disse projekter. |
| --- | --- |

4.4.3.

| 4.4.4. | Samtidig forudsætter moderne territorial og bymæssig udvikling ikke alene, at alle dele af den offentlige sektor (staten, regionerne og kommunerne) harmoniseres, men også at arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet (privatpersoner, erhvervsorganisationer og virksomhedssammenslutninger, fagforeninger, den del af den almennyttige sektor, som er aktiv på lokalt plan, osv.) inddrages effektivt. |
| --- | --- |

4.4.4.

| 4.4.5. | EØSU mener, at spørgsmålet om bysamfund og borgerdeltagelse burde være blevet behandlet mere indgående i charteret. Byerne har brug for en velfungerende mekanisme til at styrke borgernes og borgergruppernes inddragelse, så de kan blive reelle og stabile partnere i drøftelserne og i gennemførelsen af de udviklingsrelaterede prioriteter i deres byer og i EU's dagsorden for byerne. Kun et stærkt og selvsikkert fællesskab med en stor social kapital vil være i stand til at håndtere de fremtidige udfordringer. I den forbindelse er det nødvendigt, at de offentlige myndigheder udarbejder undervisnings- og læringsmoduler, der fokuserer på, hvordan man skaber og styrker samarbejdspartnerskaber i kommunerne. EØSU er klar til at videreudvikle denne idé. |
| --- | --- |

4.4.5.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EØSU anvender i denne udtalelse CLLD-U som en betegnelse for lokaludvikling styret af lokalsamfundet i byområder. Dette skal give en bedre beskrivelse af de forskellige ressourcer og betingelser for lokal udvikling i både landdistrikterne og byområderne. For tiden anvendes CLLD mest for landdistrikter som en opgradering af LEADER-programmet, men ikke så meget for byudvikling.

1

(2)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=LEGISSUM%3Ac10237.

2

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/153 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/153

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om EU's struktur- og samhørighedspolitik i indsatsen for at fremme omstillingen af økonomien på en innovativ og intelligent måde

(sonderende udtalelse)

(2020/C 429/21)

| Ordfører: | Gonçalo LOBO XAVIER |
| --- | --- |

Ordfører:

Gonçalo LOBO XAVIER

| Høring | 18.2.2020, brev fra Peter ALTMAIER, den tyske forbundsminister for økonomi og energi |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | EUF-traktatens artikel 304 |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Vedtaget i sektionen | 20.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 217/0/3 |

Høring

18.2.2020, brev fra Peter ALTMAIER, den tyske forbundsminister for økonomi og energi

Retsgrundlag

EUF-traktatens artikel 304

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Vedtaget i sektionen

20.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

217/0/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU opfordrer Kommissionen til at betragte samhørighedspolitikken som et grundlæggende redskab til at håndtere de enorme udfordringer som følge af coronapandemien. Der er et presserende behov for at reagere hurtigt, og de økonomiske midler til at hjælpe og støtte medlemsstaterne skal fordeles i overensstemmelse med de relevante kriterier, men også med en god portion mod. Europa har mere end nogensinde før brug for en differentieret strategi som svar på en fælles udfordring. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Følgevirkningerne af coronakrisen betyder, at der er brug for solide og klare foranstaltninger til at genopbygge Europas økonomi. Konsekvenserne for folkesundheden, de økonomiske, samfundsmæssige og politiske tiltag er svære at måle, og virkningerne vil være forskellige fra medlemsstat til medlemsstat. EØSU er enigt i, at det tyske formandskabs prioriteter bør have fokus på disse nye omstændigheder, og opfordrer til, at der gøres en indsats for at beskytte beskæftigelsen og de sociale rettigheder i hele EU. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU mener, at man i forbindelse med en hvilken som helst genopretningsplan for Europa er nødt til at være bevidst om konsekvenserne af denne krise, og det gælder ikke mindst Europas afhængighed af andre økonomiske områder for så vidt angår specifikke produkter og tjenester. Det står klart, at Europa er nødt til at overveje sin handelspolitik, sætte skub i innovationen og udnytte sin strategi for intelligent specialisering med udgangspunkt i regionerne og en sektorspecifik industriel tilgang. Tidligere var samhørighedspolitikken af fundamental betydning, fordi den skabte de rette betingelser for industri, FoU og infrastruktur, så der kunne udvikles løsninger. Efter EØSU's opfattelse kræver de aktuelle behov en endnu stærkere politik for at støtte virksomhederne, så de kan flytte tilbage til Europa. Der er brug for en genindustrialisering, og det rette tidspunkt at iværksætte den på er nu. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Efter EØSU's mening bør digitalisering af tjenester fortsat være en prioritet for alle medlemsstater. Denne krise har vist, at der er behov for enklere og mere omfattende tjenester for at støtte alle europæere, og navnlig dem der har brug for ekstra støtte. Det er tydeligt for EØSU, at medlemsstaterne har forskellige perspektiver og udfordringer i forhold til digitalisering. Den eksisterende infrastruktur er utilstrækkelig, og flere investeringer i disse områder skal være en prioritet. Medlemsstaterne bør opmuntres til at investere i bedre infrastruktur for at skabe de rette rammevilkår for nye virksomheder og nye tjenester. Finansielle instrumenter skal være kreative og enkle, så dette bliver muligt. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU er enigt i, at der stadig er behov for at investere i et fuldt bredbåndsnet for at give landdistrikterne mulighed for at udvikle moderne landbrugs- og turismeaktiviteter. Samhørighedspolitikkens instrumenter har ignoreret dette behov, eller i hvert fald har medlemsstaterne ikke været tilstrækkeligt opmærksomme på eksisterende muligheder under de finansielle programmer. For at give plads til udvikling af »nye former for landbrug«, nye turismeaktiviteter og nye »industrier« bør medlemsstaternes regeringer tilskyndes til at investere i bredbåndsinfrastruktur. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Det er EØSU's stærke overbevisning, at på grund af covid-19-pandemiens konsekvenser for samfundet og økonomien er e-handel en afgørende del af det »nye normale«. Det vil være nødvendigt at stille forskellige muligheder til rådighed for både virksomheder og forbrugere. SMV'er kan også drage fordel af denne nye tilgang, så det er nødvendigt at fordele midler fra strukturfondene på en sådan måde, at virksomhederne sættes i stand til at opdage nye markeder og nye muligheder. EØSU opfordrer indtrængende Kommissionen til at udvise fleksibilitet, når den beskæftiger sig med disse udfordringer, hvilket kan give virksomhederne mulighed for at »gå online« med partnerskaber og intelligente investeringer, så de kan konkurrere, ikke blot i det indre marked, men også i resten af verden. Der er helt klart brug for mere bæredygtige netværk af forsyningskæder, så virksomhederne og forbrugerne får mulighed for at interagere bedre med hinanden. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Efter EØSU's opfattelse er der et presserende behov for at beskytte SMV'erne og deres bæredygtighed. Derfor er det nødvendigt at mobilisere de sædvanlige eksisterende EU-værktøjer såsom Den Europæiske Socialfond på en yderst kreativ, men også enkel måde. Der er ingen tvivl om, at denne krise påvirker beskæftigelsen, og det vil være vanskeligt for Europa at komme på fode igen uden en egentlig strategi for uddannelse og reintegration af arbejdstagerne på arbejdsmarkedet. Også af den grund bør beslutningsprocessen vedrørende anvendelsen af finansielle instrumenter gøre noget ved det forhold, at SMV'er stadig er nødt til at slås med en hel del bureaukrati for at få del i disse ordninger. EØSU efterlyser en indsats for at lette denne byrde, så SMV'erne kan komme længere på dette område. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.7.1. | Det er bydende nødvendigt at sikre gunstige langsigtede kreditvilkår for SMV'er for at hjælpe dem igennem denne vanskelige periode, og vi bør anvende Samhørighedsfonden til at skabe et effektivt finansielt instrument, der reagerer hurtigt. |
| --- | --- |

1.7.1.

| 1.7.2. | I tråd hermed ønsker EØSU at henlede opmærksomheden på behovet for at fremme og skabe de rette betingelser for offentlige investeringer i og mekanismer for livslang læring for at give folk mulighed for at tilpasse deres færdigheder til markedets behov her og nu, men også som led i forberedelserne på at give de kommende generationer nye færdigheder. |
| --- | --- |

1.7.2.

| 1.8. | EØSU er også enigt i, at programmet for den grønne pagt skal støttes, og opfordrer Kommissionen til at tydeliggøre over for medlemsstaterne, hvordan de 40 mia. EUR i »Fonden for Retfærdig Omstilling« eksempelvis kan anvendes til at »dekarbonisere« økonomien. Dette er et eksempel på en god idé og et koncept, som bør fremmes blandt medlemsstaterne, men det er endnu ikke særligt klart, hvordan det skal omsættes til praksis. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU hilser REACT-programmet velkommen. Under dette program vil der blive investeret 55 mia. EUR til støtte for samhørighedspolitikken. Udvalget opfordrer imidlertid Kommissionen til at informere medlemsstaterne hurtigst muligt og skabe klarhed omkring betingelserne og kriterierne for tildeling med tanke på, at disse midler skal være fordelt inden udgangen af 2022. REACT-EU-midlerne vil blive fordelt mellem medlemsstaterne i overensstemmelse med deres relative velstand og virkningerne af den nuværende krise på deres økonomier og samfund, herunder også ungdomsarbejdsløsheden. Der er dog behov for mere præcise oplysninger, hvis man skal skabe resultater. I øjeblikket er det gennemførelsen, der skal sikres — snarere end et bestemt finansieringsbeløb. Hvis beskæftigelse og merværdi er det, man ønsker at opnå, har Europa brug for et fleksibelt, hurtigt og enkelt program med enkle procedurer, som giver lettere adgang til finansiering, uafhængigt af virksomhedens størrelse, oprindelse og sektor. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU foreslår, at det sikres, at civilsamfundets organisationer høres og i vidt omfang inddrages i udformningen af regionalpolitikker, så man udnytter den reelle og relevante viden, som interessenterne sidder inde med, hvilket kan fremme gennemførelsen af strategien. Det er nu, man skal inddrage arbejdsmarkedets parter i udformningen og gennemførelsen af politikkerne for at sikre en partnerskabstilgang, som virkelig kan gøre en forskel. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | Det tyske formandskab for Den Europæiske Union vil finde sted under helt særlige omstændigheder, som udgør en stor udfordring for det europæiske integrationsprojekt. Mange af formandskabets mål vil måske blive revideret på grund af situationen med coronavirus, som vil påvirke menneskers, virksomheders og industriers udvikling og teste Europas modstandsdygtighed efter pandemien. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Selvom prioriteter altid kan ændres, kan nogle centrale idéer fastholdes på trods af situationen. Digitalisering, budgetrisici og en intelligent og vækstorienteret økonomi er udfordringer, der allerede var fokus på. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Digitaliseringen vil dele rampelyset med datapolitik, kunstig intelligens og et digitalt indre marked. Det må sikres, at det indre marked forbliver åbent. Det er en ambition, som kan relateres til debatten om Europas genopretningsplan. Det digitale indre marked vil blive videreudviklet for at forbedre Europas konkurrenceevne. EU har engageret sig i interoperabilitet, standardisering og open source-teknologi. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Den aktuelle situation indebærer også en risiko for, at der opstår endnu større økonomiske og sociale forskelle, herunder regionale og territoriale skævheder internt i og mellem medlemsstaterne. Nye efterspørgselsmønstre og virksomhedernes evne til at rejse sig efter krisen vil påvirke regioner og områder i medlemsstaterne forskelligt på grund af deres forskellige sektorspecialisering. De dele af servicesektoren, der kræver direkte kontakt til forbrugere, forventes imidlertid at blive hårdt ramt, navnlig i form af nedsat omsætning og lavere beskæftigelse i SMV'er. |
| --- | --- |

2.4.

2.5.   Reindustrialisering i landdistrikter

| 2.5.1. | De medlemsstater, der har et betydeligt finanspolitisk råderum, har råd til at yde mere generøs og langvarig støtte til virksomheder og husstande. De vil også lettere kunne absorbere større offentlige underskud og høje gældsniveauer og samtidig imødekomme det presserende behov for at sikre sundhedsydelser af høj kvalitet og varige velfærdsydelser til dem, der er hårdest ramt. Mere generelt vil medlemsstaterne være meget forskelligt stillet med hensyn til deres evne til at finansiere de investeringer, der skal til for at genstarte deres økonomier og finansiere den grønne og den digitale omstilling. Disse forskelle risikerer at fordreje konkurrencen i det indre marked og øge forskellene i levestandard. |
| --- | --- |

2.5.1.

| 2.6. | Jean-Claude Juncker sagde de berømte ord: »Der er ikke tilstrækkeligt med Europa i denne Union. Og der er ikke er tilstrækkeligt med Union i denne Union.« Den nuværende krise har endnu en gang gjort det klart, at når det virkelig brænder på, så er enhver sig selv nærmest. De midlertidige eksportforbud for visse medlemsstaters beskyttede varer og de grænselukninger, vi nu er vidner til, er meget nationale løsninger på en global krise. Dette bør give anledning til bekymring. Samhørighedspolitikken kan korrigere disse virkninger. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Samhørighedspolitikken er Europas bedste kort, når det handler om at fremme det indre marked

| 3.1. | Det indre marked er kernen i det europæiske integrationsprojekt. Et effektivt indre marked bør give de europæiske borgere adgang til et større udvalg af tjenester og produkter og bedre jobmuligheder. Det indre marked bør stimulere handel og konkurrence, som er afgørende for at opnå den grønne og digitale omstilling i EU. En hensigtsmæssig og afbalanceret samhørighedspolitik er afgørende for fuldførelsen af det indre marked. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Trods de mange forskelle mellem medlemsstaterne er samhørighedspolitikken fortsat en central mekanisme til at skabe balance i udviklingen, skabe muligheder og hæve standarderne. Det er vigtigt at huske, at samhørighedspolitikken er baseret på europæisk solidaritet og har virkninger i alle medlemsstater. Det gælder både de medlemsstater, som modtager støtte, og dem, der er »nettobidragydere«. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Det er også vigtigt at træffe særlige foranstaltninger som svar på en udfordring, der har forskellige virkninger i forskellige medlemsstater. Europa har mere end nogensinde før brug for en differentieret strategi som svar på en fælles udfordring. Medlemsstaterne vil derfor få brug for forskellige niveauer af støtte, og dette er den vigtigste fordel ved en effektiv samhørighedspolitik: intelligente og effektive tiltag imødegår forskellige virkninger som dem, der er forbundet med covid-19-krisen. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU påpeger, at en velkoordineret europæisk industripolitik er afgørende, når man tænker på såvel de aktuelle udfordringer under og efter covid-19-krisen som digitaliserings- og bæredygtighedsaspekterne. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.4.1. | Vigtige industrier og sektorer skal identificeres og støttes, lige fra menneskelige ressourcer til forskning, med henblik på at skabe en europæisk industripolitik, der beskytter disse strategiske sektorer mod markedet og sikrer forsyningssikkerhed for vigtige produkter såsom respiratorer, masker og andre produkter under en pandemi. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | EU bør finansiere aktiviteter, der opfylder to kriterier, nemlig tilbageflytning af strategisk produktion for at gøre Europa uafhængigt, navnlig for så vidt angår sundhedsbeskyttelse og -indsats, og skabe kvalitetsjob, og et fokus på bæredygtige investeringer, som er socialt ansvarlige og miljøvenlige. Små og mellemstore virksomheder (SMV'er) kan ligesom store virksomheder og sociale virksomheder spille en afgørende rolle i omstruktureringen af det europæiske produktionssystem. |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.5. | SMV'er og civilsamfundsorganisationer bør stå i centrum for den opmærksomhed, der rettes mod modstandsdygtighed og genopretning. Samhørighedsprogrammerne bør omstruktureres og være meget enklere og mere effektive, så mellemstore og små virksomheder virkelig kan få gavn af dem. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Turisme og kultur er to nøglesektorer, som er blevet hårdt ramt af pandemien. Europæiske fonde bør fokusere på at fastlægge redskaber til støtte for virksomheder, der er involveret i turisme og kultur, gennem innovation, digital omstilling og tværsektorielt samarbejde. |
| --- | --- |

3.6.

4.   Samhørighedspolitikken og situationen efter covid-19

| 4.1. | De usædvanlige omstændigheder omkring covid-19-krisen er en hård prøve for samhørighedspolitikken. Mere end nogensinde før skal medlemsstaternes genopretningsplaner afspejle værdierne for territorial samhørighed såsom digitalisering, bekæmpelse af klimaforandringer og social inklusion. En systematisk og stærk genopretningsplan for Europa og alle EU's medlemsstater afhænger af denne politik, uanset hvilken størrelse og andre kendetegn et land måtte have. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Et af de mest kritiske aspekter af genopretningsstrategien er den finansielle ramme for samhørighedspolitikken. Mere end nogensinde før har pandemien blotlagt og endda skærpet ulighederne mellem borgerne og mellem medlemsstaterne. Alle er lige udsatte for virussen, men den særlige måde, som borgere, samfund og medlemsstater håndterer den på, varierer. Den skrøbelige økonomiske situation som følge af krisen vil få dramatiske konsekvenser for bestemte lande og dele af samfundet, og det må et europæisk svar tage højde for. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Samarbejde vil være nøglen til resultater. Det er ikke nu, man skal kritisere tidligere tiltag. Det er snarere på tide at se på den nuværende situation og fokusere på fremtiden med aftalte hovedmål, som kan nås, selv under disse kritiske omstændigheder. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Den skade, som covid-19-krisen har gjort i forhold til det europæiske projekt og verden generelt, vil forstærke de negative følger af UK's udtræden af EU. Det kan betyde, at forskellene mellem EU-landene med hensyn til økonomisk udvikling, sociale garantier og velstandsniveauer øges, når pandemien er overstået. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Der findes ingen enkeltstående løsning på krisen, men en hensigtsmæssig og afbalanceret samhørighedspolitik har tidligere været svaret, når man ville tackle forskelle og skabe solidaritet mellem alle medlemsstater. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Genopretningen af Europa bør tage udgangspunkt i solidaritetsprincippet, men der er stadig behov for at rette op på tidligere tiders fejl. Medlemsstater med en uforholdsmæssig stor offentlig gæld skal hjælpes til at fremskynde en bæredygtig genopretning, men denne støtte skal kombinere stærke politikker med afbalancerede tiltag, der tager udgangspunkt i det europæiske semesters landespecifikke henstillinger. Det er på tide at udvise mod, ikke til at tænke på politiske gevinster på nationalt niveau. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Den grønne pagt er fortsat relevant, og EØSU mener, at dens vigtigste mål er afgørende for, at man kan opnå europæisk lederskab inden for mange aspekter af den globale udfordring. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | I den forbindelse glæder EØSU sig i høj grad over og støtter fuldt ud Kommissionens forslag til planen »Next Generation EU«, herunder REACT-EU, og til det samlede EU-budget for perioden 2021-2027. Efterhånden som REACT-EU fortsætter og udvider den nye samhørighedspolitiks kriserespons og afhjælpningsforanstaltninger, anbefaler EØSU på det kraftigste, at man så vidt muligt fjerner alle administrative hindringer og byrder, både i nationale og europæiske offentlige administrationer, så indsatsen kan fokusere på at tage sig af problemerne i relation til epidemien. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | EØSU er derfor overbevist om, at REACT-EU vil mobilisere investeringer og fremskynde økonomisk støtte i de første afgørende år af genopretningen ved at pumpe yderligere ressourcer ud i realøkonomien. Fastholdelse af arbejdspladser, jobskabelse — især for unge — og investeringsstøtte til SMV'er er vigtige områder, hvortil der kræves støtte gennem yderligere finansiering fra REACT-EU. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Investeringsprioriteterne efter covid-19 er nødt til at tage højde for de uforholdsmæssigt store konsekvenser, pandemien har haft for visse dele af befolkningen, især ældre mennesker, personer med handicap, migranter, flygtninge og romasamfundet. Det har afgørende betydning at hjælpe disse grupper på fode igen og sikre, at de ikke lades i stikken i forbindelse med genopretningen efter krisen, sådan som det var tilfældet efter Europas seneste finansielle krise. |
| --- | --- |

4.10.

5.   Det europæiske semester og de landespecifikke henstillinger

| 5.1. | Det europæiske semester står stadig over for en lang række udfordringer, som i lyset af den nuværende krise er blevet endnu vigtigere at tackle. Blandt de udfordringer, der skal tages op, er det manglende medejerskab af de foreslåede reformer og en langsommere gennemførelse af de landespecifikke henstillinger. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Det er derfor vigtigt at inddrage det organiserede civilsamfund i det europæiske semester, da interessenters medejerskab af reformerne forbedrer gennemførelsen af disse og bidrager til at opnå positive resultater. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | På den baggrund vil processen for det europæiske semester få en stadig vigtigere rolle i forbindelse med overvågning og evaluering af de tiltag, der indgår i Next Generation EU-planen, og EØSU mener derfor, at de økonomiske og sociale partnere og civilsamfundet bør spille en vigtig rolle i denne proces. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Civilsamfundspartnere, lokale aktører og foreninger skal sammen med Europa-Parlamentet inddrages i alle udgiftsbeslutninger i forbindelse med genopretningsmidlerne samt i den efterfølgende kontrol af, at pengene er blevet brugt fornuftigt i den europæiske offentligheds interesse. Obligatorisk inddragelse er afgørende for at sikre, at midlerne når frem til projekter, som vil genoprette den europæiske økonomi og hjælpe den med at komme på fode igen. |
| --- | --- |

5.4.

6.   Effektive samhørighedspolitiske instrumenter

| 6.1. | Samhørighedspolitikken er en moderne, effektiv og fleksibel EU-investeringspolitik. På den ene side er den et svar på de langsigtede udfordringer gennem den flerårige programmering. På den anden side kan den være ekstremt fleksibel i krisestyringssituationer som den nuværende situation, der er en følge af covid-19-pandemien, hvor hurtige ændringer af politikkens gennemførelsessystem betyder, at støtte i størrelsesordenen 8 mia. EUR (til en start) vil blive kanaliseret ud til medlemsstaterne. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.1.1. | Samhørighedspolitikken har en betydelig indvirkning på medlemsstaternes økonomier. BNP i EU-13 forventes at ligge omkring 3 % højere i slutningen af gennemførelsesperioden takket være den samhørighedspolitiske indsats fra 2014-2020. Samhørighedspolitikken har også en stor betydning for de mindre udviklede regioner i EU. Ved programmeringsperiodens udløb forventes BNP i nogle af de mindre udviklede regioner i Ungarn eksempelvis at være mere end 8 % højere, end det ville have været uden samhørighedspolitikken. |
| --- | --- |

6.1.1.

| 6.1.2. | Allerede i kølvandet på den økonomiske og finansielle krise har EU-midlerne spillet en rolle som stabilisator og har sikret et højt niveau af offentlige investeringer på mange politikområder, fra store infrastrukturprojekter til finansiering af SMV'er og uddannelse af arbejdstagere og arbejdsløse. |
| --- | --- |

6.1.2.

| 6.1.3. | I 2021-2027 vil samhørighedspolitikken fortsætte sin støtte til alle regioner i alle medlemsstater og finansiere en bred vifte af investeringer, som vil hjælpe EU's regioner med at tackle den dobbelte omstilling i forbindelse med teknologiske ændringer og klimamål effektivt, også gennem helt nye initiativer såsom Fonden for Retfærdig Omstilling. |
| --- | --- |

6.1.3.

| 6.2. | Forslaget til den fremtidige samhørighedspolitik er baseret på tre nøgleprincipper: |
| --- | --- |

6.2.

| 6.2.1. | En politik for alle regioner: Tre fjerdedele af investeringerne under samhørighedspolitikken fokuserer på de mindst udviklede regioner, men der er stadig midler til regioner i en industriel omstillingsproces samt til regionerne i EU's yderste periferi. Derudover er det grænseoverskridende samarbejde blevet intensiveret, og byers, storbyområders og lokale initiativers rolle er blevet styrket med en ny prioritering af indsatsen for at bringe »Europa tættere på borgerne«. Trods den samlede reduktion i EU's budget bør ressourcerne fortsat koncentreres om de fattigste medlemsstater og regioner. I Kommissionens forslag er dette fokus endnu mere udtalt end i den nuværende periode, og de fattigste medlemsstater modtager stadig langt mere end de mere udviklede lande. Støtten kommer derhen, hvor der er størst brug for den — 62 % af ressourcerne til målene om arbejdspladser og vækst er blevet øremærket til de mindre udviklede regioner (i 2014-2020 var denne andel 52 %). Trods budgetmæssige begrænsninger har det været muligt at sikre øgede bevillinger i faste priser til de mindst udviklede regioner (+ 8 %) og overgangsregioner (+ 17 %) i forhold til 2018-priser. Dette er essensen af samhørighedspolitikken: solidaritetsprincippet omsættes til praksis. |
| --- | --- |

6.2.1.

| 6.2.2. | En mere moderne politik: Tre fjerdedele af investeringerne er øremærket til at forberede regionerne på den dobbelte omstilling til en digital, moderne økonomi og en klimaneutral, cirkulær økonomi — hvilket er den største udfordring, vores samfund kommer til at stå over for i de kommende 10 år. Det nødvendige fokus kommer til udtryk gennem en række foranstaltninger til forbedring af investeringernes kvalitet og virkning: for eksempel oprettelse af »grundforudsætninger«, der er skræddersyet til investeringerne, og som sikrer, at forudsætningerne for succes er til stede. |
| --- | --- |

6.2.2.

| 6.2.3. | En enklere og mere dynamisk politik: der er blevet foreslået 80 administrative forenklinger, som strømliner reglerne om alt lige fra udformningen af programmer til revisions- og godtgørelsesprocedurer og dermed sikrer klare og enkle regler for syv EU-fonde, som gennemføres under delt forvaltning i et fælles regelsæt. Dette fælles regelsæt vil gøre livet lettere for både programforvalterne og modtagerne og fremme synergierne indbyrdes mellem de syv fonde og i forhold til andre instrumenter i EU-budgettets værktøjskasse såsom den fælles landbrugspolitik, Horisont Europa-innovationsprogrammet, EU's instrument for læringsmobilitet (Erasmus+) og LIFE (programmet for miljø- og klimaindsatsen). |
| --- | --- |

6.2.3.

| 6.3. | Sammen med fortsat opbygning af administrativ kapacitet vil alt dette muliggøre en hurtigere og bedre start på de nye programmer. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | I en nøddeskal vil den nye samhørighedspolitik være mere målrettet og tilføre en merværdi på EU-plan, så det ikke kun er et spørgsmål om størrelse, men også om resultater. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Samtidig vil der være behov for en større indsats fra lokale myndigheder i form af øget medejerskab, når der gennemføres projekter med EU-støtte. Det betyder, at niveauet for national medfinansiering vender tilbage til niveauet fra før krisen. Den faldende medfinansieringssats kan ses som en potentiel udløser af spændinger i de offentlige budgetter, men den bør også ses som en mulighed for bedre projekter og en stærkere følelse af medejerskab og medansvar. Det samme gælder det allerede nævnte styrkede tematiske fokus på centrale politiske målsætninger, der stemmer overens med europæiske prioriteter og udfordringer, som eksempelvis et intelligent og grønt Europa. |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | En vigtig forudsætning for, at ovennævnte kan ske, er at Europa får gjort noget ved manglen på effektiv kommunikation om samhørighedspolitikken, som alt for ofte kendetegner projekter, der finansieres inden for rammerne af denne politik. Selv om det må anerkendes, at Kommissionen har indført forskellige kommunikationsretningslinjer, er det tydeligt for EØSU, at de langtfra er tilstrækkelige. Ofte har borgerne kun ringe eller intet kendskab til, at bestemte projekter har fundet sted, og/eller at EU rent faktisk har været med til at finansiere dem. Det resulterer i, at samhørighedspolitikken ikke værdsættes eller ikke værdsættes tilstrækkeligt. |
| --- | --- |

6.6.

| 6.7. | EØSU opfordrer Kommissionen til at fortsætte sit arbejde med at gennemgå de nuværende offentliggørelsesforpligtelser og give dem en væsentlig opgradering ved at tage de moderne digitale kommunikationskanaler, som fuldt ud er indarbejdet i den digitale dagsorden, i betragtning. Bedste praksis-projekter bør i stigende grad anvendes som praktiske eksempler for at tilskynde til en stærkere og mere effektiv udnyttelse af midlerne. |
| --- | --- |

6.7.

| 6.8. | EØSU opfordrer Kommissionen til at udarbejde en strategisk kommunikationsplan i samarbejde med alle de berørte parter, herunder civilsamfundets organisationer, lokale aktører og offentligheden. Det er nu, mere end nogensinde før, nødvendigt for medlemsstaterne og modtagerne at sikre, at der er mere effektiv kommunikation om og lettere adgang til bedste praksis. |
| --- | --- |

6.8.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/159 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/159

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om anstændige mindstelønninger i hele Europa

(sonderende udtalelse på anmodning af Europa-Parlamentet/Rådet)

(2020/C 429/22)

| Ordførere: | Stefano MALLIA og Oliver RÖPKE |
| --- | --- |

Ordførere:

Stefano MALLIA og Oliver RÖPKE

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 30.1.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 9.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 209/0/8 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 30.1.2020

Retsgrundlag

Artikel 304, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

9.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

209/0/8

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Covid-19-pandemien har ramt Europa hårdt. Den Europæiske Union og medlemsstaterne står over for en økonomisk recession nærmest uden sidestykke med dramatiske konsekvenser for mennesker og virksomheder. Der er behov for koordinerede og målrettede politikker på kort og mellemlang sigt for at værne om beskæftigelsen og indtægterne og for at sikre en hurtig og bæredygtig genstart af de økonomiske aktiviteter, konkurrenceevnen og en velfungerende social og økonomisk model. Kvalitetsjob til rimelige lønninger, herunder anstændige mindstelønninger i hele Europa, er nødvendige som en del af løsningen. Økonomiske faktorer som produktivitet og bæredygtigheden af virksomheder skal også tages i betragtning. En effektiv dialog med civilsamfundet er nøglen til at sikre et vellykket udfald og borgernes fortsatte tillid. En stærk og effektiv social dialog og kollektive overenskomstforhandlinger er også vigtige for at kunne løfte de økonomiske udfordringer og udfordringerne på arbejdsmarkedet og sikre genopretningen. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Europa-Parlamentet har anmodet om denne sonderende udtalelse med henblik på et kommende initiativ fra Kommissionen om rimelige mindstelønninger. Arbejdstagergruppen og Gruppen Diversitet Europa i EØSU er enige i det synspunkt, at alle arbejdstagere i EU bør beskyttes af rimelige mindstelønninger, som sikrer dem en anstændig levestandard, uanset hvor de bor. Dette er en grundlæggende rettighed. Arbejdsgivergruppen er af den opfattelse, at fastsættelse af mindstelønninger henhører under det nationale niveau, hvor det foregår i overensstemmelse med de særlige forhold, der kendetegner det pågældende nationale system. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Der er store forskelle i det lovbestemte mindstelønsniveau i medlemsstaterne, hvilket afspejler den ulige økonomiske og sociale udvikling, og i nogle lande er mindstelønnen et godt stykke under fattigdomsrisikotærsklen. EØSU har tidligere gjort gældende, at det mener, at der skal gøres mere i forhold til lønkonvergens og fastlæggelse af mindstelønninger i medlemsstaterne, og har samtidig understreget, at de nationale arbejdsmarkedsparters kompetencer og autonomi i forbindelse med løndannelsesprocessen skal respekteres fuldt og helt i overensstemmelse med nationale praksisser (1). Der bør også gøres en indsats for at styrke de kollektive overenskomstforhandlinger, da det ville kunne medvirke til at sikre mere rimelige lønninger samlet set. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Lønninger, herunder mindstelønninger, er et vigtigt aspekt af EU's model for social markedsøkonomi. Sikkerhed for anstændige mindstelønninger i alle medlemsstater vil kunne medvirke til opfyldelsen af en række EU-mål, herunder opadgående lønkonvergens, øget social og økonomisk samhørighed, udryddelse af lønforskellen mellem mænd og kvinder, forbedrede leve- og arbejdsvilkår generelt og sikring af lige vilkår i det indre marked. Løn er betaling for udført arbejde og en af de faktorer, der sikrer virksomheder og arbejdstagere gensidige fordele. Lønniveauet afhænger af den økonomiske situation i landet, regionen eller sektoren. Ændringer kan påvirke beskæftigelsen, konkurrenceevnen og den makroøkonomiske efterspørgsel. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Mindstelønninger bør være rimelige set i forhold til lønfordelingen i de forskellige lande, og de bør ligge på et niveau, der er tilstrækkeligt i forhold til det faktiske prisniveau, så de åbner mulighed for en anstændig levestandard, uden at det går ud over bæredygtigheden af de virksomheder, der leverer kvalitetsarbejdspladser. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU finder det bekymrende, at fattigdom generelt og fattigdom blandt arbejdstagere fortsat er et stort problem i mange medlemsstater. Der er på EU-niveau og i medlemsstaterne behov for en omfattende tilgang for at fjerne disse bekymringer, bl.a. skal der være støtte til velfungerende ordninger for aktiv integration, som flankeres af væsentlige og understøttende sociale tjenester. Velfungerende arbejdsmarkeder, offentlige arbejdsformidlinger og aktive arbejdsmarkedspolitikker er også nødvendige. Udvalget har desuden foreslået, at man går gradvist til værks i forhold til fælles minimumsstandarder for arbejdsløshedsforsikring i medlemsstaterne (2). EØSU har tidligere opfordret til, at der indføres en bindende europæisk ramme for en anstændig minimumsindkomst (3). Arbejdstagergruppen og Gruppen Diversitet Europa bakkede op om udtalelsen, mens Arbejdsgivergruppen ikke var enig i tanken om et bindende EU-instrument for en minimumsindkomst. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Kommissionen har tilkendegivet, at den agter at fremlægge et forslag til et juridisk instrument for at sikre, at alle arbejdstagere i Den Europæiske Union får en rimelig løn. For Arbejdstagergruppen og Gruppen Diversitet Europa er dette initiativ fra Kommissionen et centralt aspekt af gennemførelsen af princip nr. 6 i den europæiske søjle for sociale rettigheder. Kommissionen har præciseret, at hensigten ikke er at fastlægge en fælles »europæisk mindsteløn«, at harmonisere mindstelønsniveauet overalt i EU direkte eller at indføre lovbestemte mindstelønninger i medlemsstater, hvor kollektive overenskomstforhandlinger omfatter mange arbejdstagere, og hvor lønninger udelukkende fastsættes via kollektive overenskomster. Den har også understreget, at den agter fuldt ud at respektere de nationale kompetencer, nationale traditioner og særlige forhold i de enkelte lande samt arbejdsmarkedsparternes aftalefrihed og autonomi, og at den ikke vil foreslå foranstaltninger, som vil undergrave velfungerende kollektive overenskomstforhandlingssystemer. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | I rapporten vedrørende den anden fase af konsultationen af de europæiske arbejdsmarkedsparter vedrørende en mulig foranstaltning for at tackle udfordringerne forbundet med rimelige mindstelønninger angiver Kommissionen, at den mener, at der er muligheder for lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger på EU-niveau i henhold til artikel 153, stk. 1, litra b), i TEUF under overholdelse af principperne om nærhed og proportionalitet og de begrænsninger, der følger af artikel 153, stk. 5, i TEUF. Den omtaler et direktiv eller en henstilling, som de juridiske instrumenter, der er under overvejelse. Der er imidlertid i EØSU divergerende opfattelser af, om et EU-lovinitiativ i henhold til artikel 153, især et direktiv, vil være lovligt. EØSU bemærker også, at de europæiske arbejdsmarkedsparter i henhold til artikel 155 i TEUF har mulighed for at forhandle og indgå aftaler. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU erkender derfor, at der er betænkeligheder vedrørende en eventuel EU-foranstaltning på dette område. En af de væsentligste betænkeligheder er, at EU ikke har kompetence vedrørende »lønforhold«, herunder lønniveauer, og at en foranstaltning derom kan være et indgreb i arbejdsmarkedsparternes autonomi og undergrave de kollektive overenskomstforhandlingssystemer, især i de medlemsstater, hvor mindstelønningerne fastsættes via kollektive overenskomster. Dertil kommer, at der er forskellige opfattelser af merværdien af en EU-foranstaltning, bl.a. i udvalget, hvor flertallet af EØSU's medlemmer mener, at en sådan foranstaltning kan tilføre en merværdi, mens andre er uenige. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Arbejdstagergruppen og Gruppen Diversitet Europa mener, at der er behov for tiltag, da der er arbejdstagere i EU, især sårbare arbejdstagere, som er udelukket fra de lovbestemte mindstelønninger, og/eller situationer, hvor mindstelønnen ikke ligger på et niveau, der er tilstrækkeligt til at sikre en anstændig levestandard. Det ville derfor være hensigtsmæssigt, hvis man kunne blive enige om EU-tærskler for de beløb, der sikrer en anstændig levestandard. Arbejdsgivergruppen mener ikke, at spørgsmålet om tærskler skal løses ved hjælp af EU-foranstaltninger, da EU ikke har kompetence i forhold til løn. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU undervurderer ikke kompleksiteten af spørgsmålene. Det er vigtigt, at en EU-foranstaltning er baseret på en nøjagtig analyse og forståelse af situationen og de ømtålelige punkter i medlemsstaterne og fuldt ud respekterer såvel arbejdsmarkedsparternes rolle og autonomi som de forskellige modeller for arbejdsmarkedsrelationer. Det er også vigtigt, at et EU-initiativ beskytter modellerne i de medlemsstater, hvor arbejdsmarkedets parter ikke finder, at der er behov for lovbestemte mindstelønninger. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Arbejdsmarkedets parter har, afhængigt af hvilken beslutning der er truffet på nationalt niveau og med fuld respekt for deres autonomi og det valgte niveau, de bedste forudsætninger for at fastsætte lønninger. Hvad angår systemer til fastsættelse af lovbestemte mindstelønninger er rettidig og relevant høring af arbejdsmarkedets parter vigtig for at sikre, at der tages højde for behovene på begge sider af erhvervslivet. EØSU finder det beklageligt, at arbejdsmarkedets parter i nogle medlemsstater ikke inddrages eller høres i tilstrækkelig grad i systemerne for fastsættelse af lovbestemte mindstelønninger eller justeringsmekanismerne. Det glæder EØSU, at Kommissionen anerkender, at der er muligheder for gennem en EU-foranstaltning at gøre mere for at fremme de kollektive forhandlingers rolle i at sikre, at mindstelønningerne er tilstrækkelige og dækker så mange som muligt. Tiltag for at fremme kollektive overenskomstforhandlinger kan indgå i en EU-foranstaltning vedrørende mindstelønninger, så længe de nationale arbejdsmarkedsordninger respekteres. Dette ligger i forlængelse af tidligere EØSU-anbefalinger, der opfordrer til styrkelse af kollektive forhandlinger og den sociale dialog og støtte til arbejdsmarkedsparternes kapacitetsopbygning. Også offentlige indkøbskontrakter kan anvendes som endnu en metode til fremme af kollektive overenskomstforhandlinger i hele EU. |
| --- | --- |

1.12.

2.   Baggrund

| 2.1. | Europa-Parlamentet har anmodet om denne sonderende udtalelse med henblik på Kommissionens kommende lovinitiativ om rimelige mindstelønninger. Det tyske EU-rådsformandskab, som indledes i juli 2020, har også givet udtryk for, at det vil have mindstelønninger som en af sine prioriteter. EØSU glæder sig over muligheden for at bidrage yderligere til debatten om, hvilke foranstaltninger der under hensyntagen til de forskellige forhold i medlemsstaterne og fordelingen af kompetencer mellem EU og medlemsstaterne kan iværksættes på EU-niveau. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Covid-19-pandemien er den største sundhedsmæssige, sociale og økonomiske krise i en hel generation. Ud over de indførte hasteforanstaltninger er der på kort og mellemlang sigt behov for en omfattende, koordineret og resolut politisk indsats for at forhindre langvarige negative konsekvenser for samfundet, økonomien og arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EU og medlemsstaterne står over for en økonomisk recession nærmest uden sidestykke. Ifølge Kommissionens økonomiske forårsprognose kan EU's samlede BNP falde med 7,5 % i 2020 og vokse med omkring 6 % i 2021, dog med store forskelle imellem medlemsstaterne (4). Virksomhederne, navnlig SMV'er og mikrovirksomheder, står over for økonomiske konsekvenser uden fortilfælde og vanskelige beslutninger om deres overlevelse, herunder om de kan fastholde eller skal afskedige medarbejdere. Mange økonomiske sektorer er blevet hårdt ramt af nedlukningsforanstaltningerne, og mange virksomheder i f.eks. servicesektoren, hotel-, restaurations- og cateringbranchen og i de kulturelle sektorer frygter en truende konkurs. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | De offentlige tjenester er blevet hårdt ramt, især sundhedsvæsenet og de social sikringsordninger, som er presset af at skulle hjælpe folk i nød. Uden en solid offentlig indsats og støtte kan covid-19 også medføre øget arbejdsløshed, underbeskæftigelse og fattigdom. Over en fjerdedel af respondenterne i en covid-19-spørgeundersøgelse foretaget af Eurofound svarede, at de enten midlertidigt (23 %) eller varigt (5 %) havde mistet deres arbejde (5). Kommissionen anslår (6), at arbejdsløsheden i EU kan stige fra 6,7 % til 9 % i 2020, før den i 2021 falder til omkring 8 %, igen med forskelle i de enkelte medlemsstater. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Covid-19-krisen har også tydeligt vist, at selvstændige, atypiske arbejdstagere og arbejdstagere i usikre ansættelsesforhold er særligt sårbare, da de alt for ofte falder uden for de sociale sikkerhedsnet, der ville kunne afbøde deres tab af indkomst eller beskæftigelse. Arbejdstagere inden for væsentlige tjenester er blevet prist offentligt for deres indsats for samfundet, som ofte indebærer en stor personlig risiko. Deres arbejde inden for f.eks. sundhedspleje og sociale tjenester, detailhandel, levering og rengøring har været vigtigt for hele samfundet, men undervurderes ofte og skal i højere grad værdsættes. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Kvinder, migrantarbejdere og personer fra etniske mindretal er uforholdsmæssigt rigeligt repræsenteret i nogle af disse væsentlige sektorer, og dem skal der være mere fokus på for at garantere, at de har alle arbejdstagerrettigheder, ligesom de måske også har behov for bedre beskyttelse fra de sociale sikkerhedsnet. Unge under 25 år er blevet særligt hårdt ramt af jobtab (herunder lærlingepladser) og afbrydelsen af deres uddannelse. Det er nu blevet endnu vanskeligere for dem at komme ud på arbejdsmarkedet, og det samme gælder andre sårbare grupper som personer med handicap og andre, der udsættes for forskelsbehandling, og som i for vejen havde svært ved at få adgang til arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Europa har ikke råd til at miste endnu et årti. Det kortsigtede fokus må være på at værne om virksomhederne og beskytte arbejdspladser. Vi må tage ved lære af erfaringerne fra den økonomiske og finansielle krise i 2008, som fik store og langvarige konsekvenser for EU og unionsborgerne. Der skal træffes foranstaltninger for at beskytte arbejdspladser og indkomster og for sikkert og hurtigt at få sat gang i den økonomiske aktivitet igen med henblik på at sikre bæredygtig vækst, en mere stabil genopretning, konkurrenceevnen og en mere rimelig, produktiv og velfungerende social og økonomisk model. Dialog med civilsamfundet og en effektiv inddragelse af alle interessenter er afgørende med henblik på at sikre et effektivt modtræk mod covid-19 og bevare borgernes tillid. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Skabelse af kvalitetsjob og rimelige lønninger, herunder mindstelønninger, der sikrer en anstændig levestandard for alle arbejdstagere, og som er fastlagt under hensyntagen til økonomiske faktorer, herunder produktiviteten, bør være en del af løsningen. Kollektive overenskomstforhandlinger og social dialog spiller en vigtig rolle i disse bestræbelser og skal styrkes og/eller fremmes på alle niveauer, alt efter de nationale arbejdsmarkedsordninger. |
| --- | --- |

2.8.

Den europæiske søjle for sociale rettigheder og en ny indsats for rimelige lønninger og kollektive overenskomstforhandlinger i EU

| 2.9. | Med proklamationen af den europæiske søjle for sociale rettigheder på topmødet i Göteborg i november 2017 genbekræftede Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen deres vilje til at arbejde hen imod et mere retfærdigt og lige Europa. Søjlen bør fungere som kompas for en fornyet opadgående konvergens mod bedre arbejds- og leveforhold og som rettesnor for reformer på arbejdsmarkedet og af socialpolitikker. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | EØSU har konsekvent understreget behovet for konkret handling for at føre søjlens principper ud i virkeligheden. Ud over at øge konkurrenceevnen og produktiviteten bør et hovedsigte for konvergens i tråd med søjlens sjette princip være at fremme tilstrækkelige mindstelønninger, som sikrer arbejdstagere og deres familier en anstændig levestandard i lyset af de økonomiske og sociale forhold i den enkelte medlemsstat. Disse mindstelønninger bør fastsættes på en gennemskuelig og forventelig måde i henhold til national praksis og med respekt for arbejdsmarkedets parters autonomi (7). |
| --- | --- |

2.10.

3.   Generelle bemærkninger

3.1.   Generelle betragtninger

| 3.1.1. | I de politiske retningslinjer for Kommissionen for perioden 2019-2024 (8) præsenterer Ursula von der Leyen sin hensigt om »at fremlægge forslag til en retsakt, som sikrer, at enhver lønmodtager i Unionen har en rimelig mindsteløn«. Den 14. januar 2020 iværksatte Kommissionen første fase af konsultationen af arbejdsmarkedets parter i henhold til artikel 154 i TEUF om mulige tiltag til at imødegå udfordringerne ved rimelige mindstelønninger. I konsultationens anden fase, der blev offentliggjort den 3. juni, skitserer Kommissionen behovet for EU-foranstaltninger og præciserer sit mål om at arbejde videre på en eventuel retsakt, dvs. et direktiv eller en henstilling. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg har tidligere gjort gældende, at det mener, at der skal gøres mere i forhold til lønkonvergens og fastlæggelse af mindstelønninger i medlemsstaterne, og har samtidig understreget, at de nationale arbejdsmarkedsparters kompetencer og autonomi i forbindelse med løndannelsesprocessen bør respekteres fuldt og helt i overensstemmelse med nationale praksisser (9). Målsætningen bør være at garantere, at mindstelønninger i alle EU's medlemsstater sikrer alle arbejdstagere en anstændig levestandard under hensyntagen til de økonomiske faktorer. Det vil bidrage til EU's målsætning om at forbedre leve- og arbejdsvilkårene for Unionens borgere og Kommissionens målsætning om »en mere ambitiøs Union«. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | EØSU har desuden givet udtryk for sine betænkeligheder ved den mangelfulde reelle dækning af den sociale dialog i nogle medlemsstater og har derfor påpeget nødvendigheden af at fremme en social dialog og kollektive overenskomstforhandlinger på alle relevante niveauer i overensstemmelse med de nationale arbejdsmarkedsordninger. |
| --- | --- |

3.1.3.

3.2.   Den bredere sammenhæng

| 3.2.1. | Andre mere almene og vigtige overvejelser, f.eks. hvor velfungerende arbejdsmarkederne er, hvordan den offentlige arbejdsformidling og aktive arbejdsmarkedspolitikker fungerer, og hvordan skattesystemerne, den sociale sikring (herunder arbejdsløshedsunderstøttelse), det sociale velfærds-, uddannelses- og undervisningssystem og det indre marked fungerer, påvirker udviklingen i retning af opadgående økonomisk og social konvergens og bekæmpelsen af fattigdom. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Lønninger afhænger af den økonomiske situation i landet, regionen eller sektoren. Ændringer kan påvirke beskæftigelsen, konkurrenceevnen og den makroøkonomiske efterspørgsel. Også produktiviteten er vigtig i forhold til arbejdsmarkedets funktion og beskæftigelsesudsigterne, især for arbejdstagere med kort uddannelse og nytilkomne på arbejdsmarkedet og for mulighederne for karriereudvikling for arbejdstagere på mindsteløn. Alle arbejdstagere, herunder dem, der får den laveste løn, bør mærke virkningen af produktivitetsudvikling og vækst. Og hvis de samlede omkostninger til at beskæftige en arbejdstager stiger, er øget produktivitet også yderst vigtigt for at sikre EU-økonomiens konkurrenceevne. Beskatning og indirekte lønomkostninger, herunder arbejdsgiveres og arbejdstageres bidrag til sociale ordninger, kan nogle gange resultere i store forskelle imellem brutto- og nettoløn og har også indflydelse på arbejdstagernes nettoindkomst og på arbejdsgivernes omkostninger. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | Mindstelønninger har desuden en afsmittende virkning på hele lønstrukturen. Andelen af arbejdstagere på mindsteløn, lønudviklingstendenser, prisniveauer, købekraft og mindstelønningernes niveau i forhold til den generelle lønfordeling i landet er andre vigtige faktorer at tage i betragtning. Mindstelønninger bør være rimelige set i forhold til lønfordelingen i de forskellige lande, og de bør ligge på et niveau, der er tilstrækkeligt i forhold til det faktiske prisniveau, så de åbner mulighed for en anstændig levestandard, uden at det går ud over bæredygtigheden i de virksomheder, der leverer kvalitetsarbejdspladser. Siden 2010 har der været en opadgående konvergens af de nationale bruttomindstelønninger i EU, idet især de central- og østeuropæiske lande er konvergeret i retning af EU-gennemsnittet (10). Der er dog stadig store forskelle og tendensen mod konvergens er gået langsommere i de senere år (11). |
| --- | --- |

3.2.3.

3.3.   Behovet for anstændige mindstelønninger i Europa

| 3.3.1. | Retten til rimelige og retfærdige arbejdsforhold og lønninger er en grundlæggende rettighed, som er nedfældet i internationale og europæiske instrumenter til beskyttelse af menneskerettighederne. Lønninger, herunder mindstelønninger, er et vigtigt aspekt af EU's model for social markedsøkonomi. De repræsenterer betaling for udført arbejde, er en af de faktorer, der sikrer gensidige fordele for virksomheder og arbejdstagere som led i velfungerende arbejdsmarkeder, og er ofte et centralt element i kollektive overenskomstforhandlinger. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Mindstelønninger har også andre funktioner som f.eks. at beskytte arbejdstagere mod uforholdsmæssig lav løn og mod fattigdom blandt arbejdstagere (12). Selv om beskæftigelse fortsat er den bedste vej ud af fattigdom, er det at have et job i dag ikke automatisk en garanti mod fattigdom, navnlig for arbejdstagere, der ikke arbejder på fuld tid. I EU tjener omkring en ud af ti arbejdstagere »omkring« eller under den nationalt lovbestemte mindsteløn (13). I 2018 blev en ud af ti beskæftigede på 18 år og derover anset for at være i risiko for fattigdom, og arbejdstagere i otte medlemsstater tjente reelt mindre end de gjorde, da krisen brød ud i 2008. Desuden er andelen af personer i beskæftigelse, som risikerer fattigdom, i løbet af de sidste ti år steget i de fleste medlemsstater, selv om den dog i visse medlemsstater har holdt sig på samme niveau eller er faldet. I nogle af landene er den eksisterende bundgrænse for mindstelønnen i øjeblikket ikke tilstrækkelig til, at arbejdstagere kan løfte sig ud af fattigdom alene ved at være i beskæftigelse (14). |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | Der er enighed om, at EU og medlemsstaterne skal gøre mere for at bekæmpe fattigdom, herunder fattigdom blandt arbejdstagere. I konsultationsdokumenterne om rimelige mindstelønninger anerkender Kommission, at anstændige mindstelønninger kan spille en vigtig rolle i forbindelse med nedbringelse af fattigdom blandt arbejdstagere. EØSU mener, at den mest effektive måde at reducere fattigdom blandt arbejdstagere på er gennem anstændige mindstelønninger og personorienterede, integrerede og aktive politikker for inklusion, som fremmer adgangen til en tilstrækkelig minimumsindkomst, arbejdsformidling og kvalitetsarbejdspladser og til væsentlige og understøttende sociale tjenester i tråd med Kommissionens henstilling fra 2008. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | Der er mange årsager til fattigdom blandt arbejdstagere, og Eurofound (15) har konkluderet, at selv om en tilstrækkelig mindsteløn er et kerneelement i alle modeller for social sikring af fattige arbejdstagere, er koblingen mellem mindstelønninger og fattigdom blandt arbejdstagere kompleks. En vigtig faktor at tage i betragtning er husstandens sammensætning. For selv om mindstelønnen i nogle lande kan være tilstrækkelig til at beskytte én voksen mod risikoen for fattigdom, er den ofte ikke tilstrækkelig til at forsørge flere personer i husstanden. |
| --- | --- |

3.3.4.

| 3.3.5. | Leveomkostningsniveauet kan også være en afgørende omstændighed, der tvinger husstande ud i fattigdom, og bør, hvor det er relevant, tages i betragtning på nationalt plan ved afgørelsen af, om mindstelønningerne er tilstrækkelige. Ydelser til personer i arbejde, sociale ydelser, sociale overførsler og familie- og børnetilskud kan også spille en afgørende rolle i forbindelse med at afhjælpe eller forebygge fattigdom blandt arbejdstagere, afhængigt af husstandens sammensætning. |
| --- | --- |

3.3.5.

| 3.3.6. | Mange regeringer har desuden valgt at sænke indkomstskatten og indbetalingerne til social sikring for at øge nettoindkomsten for modtagere af lovbestemt mindsteløn og andre lavtlønsmodtagere. Dette kan dog have større politiske konsekvenser, herunder svækkelse af de offentlige sundheds- og velfærdssystemer og de offentlige tjenester generelt. Ud over disse direkte foranstaltninger ser Eurofoundrapporten også på anvendelsen af indirekte foranstaltninger til bekæmpelse af fattigdom blandt personer i beskæftigelse (16), men det har været vanskeligt at vurdere virkningerne heraf, og der er behov for en mere konkret evaluering. |
| --- | --- |

3.3.6.

| 3.3.7. | EØSU har i en tidligere udtalelse om bekæmpelse af fattigdom generelt opfordret til indførelse af bindende EU-rammer for en anstændig minimumsindkomst ved at åbne mulighed for, at ordninger for minimumsindkomst i medlemsstaterne udbredes mere generelt. Ordningerne skal støttes og gøres »anstændige« (tilstrækkelige) som et væsentligt første EU-tiltag mod det alvorlige og vedvarende fattigdomsproblem i Europa (17). Arbejdstagergruppen og Gruppen Diversitet Europa støttede udtalelsen, mens Arbejdsgivergruppen ikke var enig i tanken om et bindende instrument for en minimumsindkomst i EU, men i stedet foretrak den åbne koordinationsmetode (18). Udvalget har desuden foreslået en gradvis overgang til fælles minimumsstandarder for arbejdsløshedsforsikring i medlemsstaterne for at skabe tilstrækkelige sikkerhedsnet for arbejdstagere, som mister deres arbejde, og til beskyttelse mod fattigdom (19). Dette ville samtidig fungere som en automatisk stabiliserende faktor og nære opadgående konvergens i EU. |
| --- | --- |

3.3.7.

| 3.3.8. | Der er desuden brug for en helhedsorienteret tilgang, som også omfatter effektive ordninger for bl.a. minimumsindkomster, passende reformer inden for social sikring og flere investeringer i offentlige tjenester. For at kunne løfte folk ud af fattigdom er det helt afgørende at fortsætte drøftelserne vedrørende fattigdomsrisikotærsklen i EU (20) i kombination med nationale referencebudgetter til beregning af omkostningerne ved nødvendige varer og tjenesteydelser (herunder de forskellige metoder, der anvendes). I drøftelserne skal der tages højde for faktorer som social omfordeling, beskatning og levestandard i de enkelte EU-medlemsstater (21), således at fattigdomsrisikotærsklen afpasses efter fattigdommens flerdimensionale karakter. |
| --- | --- |

3.3.8.

| 3.3.9. | I næsten alle medlemsstater er kvinder overrepræsenteret blandt arbejdstagere på mindsteløn (22). Der er dokumentation for, at anstændige mindstelønninger også kan have en positiv virkning på lønforskellen mellem kønnene i den lave ende af lønskalaen, hvis de også ledsages af politiske foranstaltninger rettet mod at gøre op med strukturelle uligheder mellem kønnene på arbejdsmarkedet og i samfundet. Ligeledes vil fordelene ved anstændige mindstelønninger også i høj grad kunne mærkes i andre dårligt stillede grupper som f.eks. migrantarbejdere, personer med handicap og etniske mindretal. Endvidere bør de kompetente offentlige myndigheder for at få flere personer med handicap i beskæftigelse yde løntilskud eller give skattelettelser til arbejdsgivere til dækning af merudgifter knyttet til disse personers ansættelse. |
| --- | --- |

3.3.9.

| 3.3.10. | Endelig understreger EØSU, at velfungerende kollektive overenskomstforhandlingssystemer, især sektorspecifikke kollektive overenskomstforhandlinger, også i relation til anstændige lønninger i Europa spiller en central rolle for at sikre rimelige og tilstrækkelige lønninger i hele lønstrukturen, herunder eventuelle lovbestemte mindstelønninger. De er desuden nødvendige for at fremme opadgående lønkonvergens mellem og i landene samt sikre balancen mellem sociale og økonomiske hensyn. |
| --- | --- |

3.3.10.

3.4.   Behovet for og gennemførligheden af foranstaltninger på EU-niveau

| 3.4.1. | I den første fase af konsultationen af arbejdsmarkedets parter skitserede Kommissionen en række måder, hvorpå EU-foranstaltninger kan tilføre merværdi dvs. bidrage til at sikre rimelige mindstelønninger, hjælpe medlemsstaterne med at opnå opadgående konvergens af arbejdsvilkår, sikre lige vilkår i det indre marked og øge købekraften for lavtlønsmodtagere. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | I den anden fase af konsultationen af arbejdsmarkedets parter præciserer Kommissionen målsætningerne for EU's indsats og de politiske mål for et eventuelt initiativ (23). Ifølge Kommissionen er de overordnede målsætninger for et sådant initiativ at sikre, at alle arbejdstagere i EU beskyttes ved hjælp af en rimelig mindsteløn, som, uanset hvor de arbejder, skaber grundlaget for en anstændig levestandard, at mindstelønninger fastlægges på passende niveauer, at der værnes om adgangen til beskæftigelse, og at der tages højde for virkningerne for jobskabelsen og konkurrenceevnen. Et flertal i EØSU bifalder de af Kommissionen identificerede mål og mener, at de bør nås gennem EU-foranstaltninger til fremme af rimelige mindstelønninger. Et mindretal anser imidlertid ikke EU-foranstaltninger som hensigtsmæssige til opnåelsen af nogle af disse mål. |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.4.3. | Kommissionen har understreget, at hensigten ikke er at fastsætte en fælles »europæisk mindsteløn« eller direkte at harmonisere mindstelønsniveauet i hele EU, og den gør det klart, at den fuldt ud vil respektere de nationale kompetencer, nationale traditioner og det enkelte lands særlige forhold og aftalefriheden for arbejdsmarkedets parter. |
| --- | --- |

3.4.3.

| 3.4.4. | Selv om de fleste medlemsstater har en lovbestemt eller national mindsteløn, er der betydelige forskelle mellem niveauet i de forskellige lande, hvilket afspejler forskellene i økonomisk og social udvikling. I januar 2020 lå de lovbestemte mindstelønninger i medlemsstaterne på mellem 312 EUR og 2 142 EUR om måneden. De månedlige mindstelønninger er generelt under 600 EUR i det østlige EU og over 1 500 EUR i den nordvestlige del (24). I rapporten vedrørende konsultationens anden fase bemærker Kommissionen, at mindstelønnens tilstrækkelighed er forbedret i de fleste medlemsstater (25). Der er dog fortsat forskelle, og i en lang række medlemsstater ligger den lovbestemte mindsteløn på eller under 50 % af bruttomedianlønnen for fuldtidsbeskæftigede (26) og langt under fattigdomsrisikotærsklen på 60 % af medianlønnen. Dermed er mindstelønnen ikke i sig selv nok til at løfte arbejdstagere ud af fattigdom. |
| --- | --- |

3.4.4.

| 3.4.5. | Mindstelønninger bør sikre en anstændig levestandard. Arbejdstagergruppen og Gruppen Diversitet Europa mener, at mindstelønsniveauerne i en række medlemsstater endnu ikke er tilstrækkelige, og at nettoværdien af den lovbestemte referencemindsteløn skal fastsættes et godt stykke over fattigdomstærsklen, hvortil der i EU-sammenhæng anvendes indikatoren for fattigdomsrisikotærsklen, der ligger på 60 % af den nationale ækvivalerede medianindkomst efter sociale overførsler, og at den skal være rimelig i forhold til lønningerne generelt på arbejdsmarkedet. Et sådant benchmark ville sikre passende ydelser og forhindre, at arbejdstagerne skubbes ud i usikker beskæftigelse med negative eksterne virkninger knyttet til mindsteindkomstordninger. En højnelse af lavtlønssegmentet med indførelse af mindstelønninger, der sikrer mod fattigdom, ville også udvide skattegrundlaget for regeringerne med positive virkninger for finansieringen af tilstrækkelige sociale sikringssystemer. Arbejdsgivergruppen mener imidlertid ikke, at dette spørgsmål skal løses ved hjælp af EU-foranstaltninger, da EU ikke har kompetence i forhold til løn og især ikke lønniveauer, sådan som Domstolens afgørelser har fastslået. Tilhængerne af dette sidste synspunkt mener, at det, man højst kan gøre er at drøfte og udveksle synspunkter gennem den åbne koordinationsmetode eller i løbet af det europæiske semester om, hvordan man sikrer tilstrækkelige ydelsesniveauer og tilstrækkelige mindsteindkomstordninger, og hvordan dette ved siden af beskæftigelse kan understøtte finansieringen af tilstrækkelige sociale beskyttelsessystemer. |
| --- | --- |

3.4.5.

| 3.4.6. | EØSU anerkender de forskellige betænkeligheder vedrørende EU-foranstaltninger på dette område. Der er navnlig stærkt divergerende opfattelser af EU's kompetence. Nogle mener, at der ikke grundlag for tiltag på EU-plan, eftersom artikel 153, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ikke medregner »lønforhold« som en del af EU's lovgivningskompetence. På den anden side indvender andre, herunder Kommissionen, at der er muligheder for tiltag på EU-plan, og at artikel 153, stk. 5, ikke hindrer dette. |
| --- | --- |

3.4.6.

| 3.4.7. | Navnlig i de medlemsstater, hvor mindstelønninger udelukkende eller overvejende fastlægges ved kollektive overenskomstforhandlinger, er der ligeledes frygt for, at sådanne foranstaltninger vil være et indgreb i arbejdsmarkedsparternes autonomi. Det er derfor vigtigt, at eventuelle EU-initiativer beskytter modellerne i de medlemsstater, hvor arbejdsmarkedets parter ikke finder, at der er brug for lovbestemte mindstelønninger. På samme måde bør foranstaltninger til fremme af kollektive overenskomstforhandlinger, især sektorspecifikke overenskomstforhandlinger, udvikles med fuld respekt for de forskellige nationale arbejdsmarkedsordninger og ikke skubbe på for en universal tilgang. |
| --- | --- |

3.4.7.

| 3.4.8. | En anden kilde til betænkelighed er, at en EU-politik for lovbestemte mindstelønninger potentielt kan have negative virkninger på beskæftigelsen, især for unges og lavtuddannede arbejdstageres vedkommende, og det kan forværre graden af manglende regelefterlevelse, hvilket desuden vil kunne skubbe et antal lavtlønnede arbejdstagere ud af den formelle økonomi (27). Dette kan dog imødegås, hvis mindstelønsniveauet fastsættes hensigtsmæssigt, dvs. understøtter arbejdstagernes indkomst uden at underminere beskæftigelsen og fastsættes afhængigt af landespecifikke faktorer, herunder arbejdsgivernes respons, graden af konkurrence på varemarkeder og arbejdsmarkeder, og i forhold til den gensidige påvirkning af andre politikker, især skatte- og overførselspolitik (28). Der er således konkrete eksempler på medlemsstater, hvor indførelsen af mindstelønninger ikke har påvirket jobskabelsen negativt, og hvor selv en solid stigning i mindstelønnen har haft positive makroøkonomiske virkninger, herunder øget vækst i beskæftigelsen (29). |
| --- | --- |

3.4.8.

| 3.4.9. | EØSU anerkender fuldt ud kompleksiteten af de problemstillinger, som indgår i denne debat, og erkender, at mindstelønninger ikke er en magisk løsning på alle problemer. En fælles EU-tilgang med klare politiske mål, som medlemsstaterne skal nå ved hjælp af forskellige midler og inddragelse af arbejdsmarkedets parter som led i velfungerende kollektive overenskomstforhandlingssystemer, kan tilgodese såvel arbejdstagernes ret til en rimelig løn og til foreningsfrihed og arbejdsgivernes behov i forhold til produktivitet og konkurrenceevne. I kombination med bredere foranstaltninger kan dette også bidrage til opadgående konvergens og sociale fremskridt i hele EU gennem en reduktion af forskelle i indkomster og lønninger mellem medlemsstaterne, begrænsning af fattigdom blandt personer i arbejde og opnåelsen af et indre marked med lige vilkår. |
| --- | --- |

3.4.9.

| 3.4.10. | Alle europæiske initiativer vedrørende rimelige mindstelønninger, herunder aspekter til fremme og støtte af velfungerende kollektive lønforhandlinger, skal udformes på basis af en nøjagtig analyse og forståelse af situationen i medlemsstaterne og i fuld respekt for arbejdsmarkedets parters rolle og autonomi samt de forskellige arbejdsmarkedsordninger. |
| --- | --- |

3.4.10.

4.   På vej mod et europæisk lovinitiativ om lovbestemte mindstelønninger, herunder støtte til og fremme af inddragelsen af arbejdsmarkedets parter

4.1.   Mindsteløn som begreb

| 4.1.1. | Lønninger påvirkes af en række forskellige faktorer såsom den relevante sektor og branche — og hvor udsat den er for global konkurrence, leveomkostninger, markedsudbud og -efterspørgsel, produktivitet, lønfordeling, overenskomstfastsatte lønniveauer, individuelle kompetencer og resultater samt måden, hvorpå sidstnævnte skabes og vurderes. Lønninger er kompensation for udført arbejde i overensstemmelse med gældende lovgivning, kollektive overenskomster og praksis. Den samlede løn kan betragtes som kompensation for forskellige elementer, alt efter hvordan dette er fastlagt i medlemsstaterne, regionerne eller i henhold til forskellige kollektive overenskomster. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | Mindstelønninger defineres af Den Internationale Arbejdsorganisation ILO som den mindsteløn, som en arbejdsgiver skal betale lønmodtagere for det udførte arbejde i en bestemt periode, og som ikke kan reduceres ved kollektiv overenskomst eller individuelle kontrakter (30). Ifølge ILO's konvention nr. 131 om fastsættelse af mindsteløn (31) indebærer en fastsættelse af rimelige mindstelønninger, at der tages højde for de behov, som arbejdstagere og deres familier har, herunder landets generelle lønniveau og leveomkostningerne samt økonomiske faktorer som produktivitet og beskæftigelse. Det fremgår desuden af konventionen, at der skal være fuld høring af arbejdsmarkedets parter ved fastsættelse af mindsteløn. De 10 EU-medlemsstater (32), som har ratificeret konventionen, har alle et lovbestemt mindstelønssystem. |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | Hvor godt lovbestemte mindstelønninger virker, afhænger af en lang række faktorer, som er mere eller mindre vigtige i den nationale sammenhæng, f.eks. hvor mange arbejdstagere der er dækket, om mindstelønningerne er fastsat og tilpasset på et tilstrækkeligt niveau, der dækker de behov, som arbejdstagere og deres familier har, samtidig med at der tages højde for økonomiske faktorer som f.eks. produktivitet, og om arbejdsgiverne overholder bestemmelserne om mindstelønninger (33). Desuden afhænger det af, om der er vilje til at inddrage arbejdsmarkedets parter, og om der er et effektivt kollektivt overenskomstforhandlingssystem, som supplerer fastsættelsen af den lovbestemte mindsteløn. EU's foranstaltninger bør understøtte de nødvendige forbedringer på blandt andre disse områder. |
| --- | --- |

4.1.3.

| 4.1.4. | I medlemsstater, hvor mindstelønningerne fastsættes af arbejdsmarkedets parter, varierer andelen af arbejdstagere, som ikke er formelt omfattet af disse aftaler fra 2 % i Østrig, omkring 10 % i Sverige, Finland og Italien til ca. 20 % i Danmark. Det er værd at huske på, at i Sverige og Danmark er de fleste af disse arbejdstagere, som ikke er omfattet af mindstelønsaftaler, enten højt betalte ansatte, som tjener betydeligt mere end den kollektivt fastsatte mindsteløn, eller studerende eller andre unge arbejdstagere, der lige kommer ud på arbejdsmarkedet. Desuden betaler arbejdsgiverne ofte den for sektoren fastsatte mindsteløn til arbejdstagere, som ikke er formelt omfattet af aftalerne, selv om de ikke er forpligtede hertil. I Italien derimod er dem, der ikke er omfattet, enten arbejdstagere i den uformelle økonomi eller selvstændige arbejdstagere, som arbejder efter individuelt fastsatte betingelser for lejlighedsvist arbejde. |
| --- | --- |

4.1.4.

| 4.1.5. | Kommissionen, Rådet og de europæiske arbejdsmarkedsparter har alle lagt vægt på vigtigheden af at fremme den sociale dialog og respektere parternes autonomi og har tillige opfordret medlemsstaterne til at forbedre og støtte funktionen af dialogen på nationalt niveau (34). Det er vigtigt, at et muligt mindstelønsinitiativ ikke svækker de kollektive overenskomstforhandlingssystemer i medlemsstaterne ved f.eks. at reducere arbejdsmarkedsparternes kontrol over lønningerne. |
| --- | --- |

4.1.5.

4.2.   Nationale lønfastsættelsessystemer/-institutioner i EU

| 4.2.1. | Systemer til mindstelønsfastsættelse samt arbejdsmarkedsparternes rolle og kapacitet varierer betydeligt blandt medlemsstaterne på grund af forskelle i de nationale traditioner, forskellige økonomiske og sociale faktorer samt det enkelte lands politiske og forfatningsmæssige rammer. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | Nogle medlemsstater har valgt at indføre en lovbestemt mindsteløn, hvor lønningerne som minimum skal svare til et minimumsniveau, der fastsættes ved lov. I disse lande kan der også i specifikke sektorer og på tværs af sektorer være (højere) mindstelønninger, som er fastsat af arbejdsmarkedets parter. Andre lande har ingen lovbestemt mindsteløn, idet lønningerne udelukkende eller overvejende fastsættes af arbejdsmarkedets parter som led i kollektive overenskomster på nationalt plan eller inden for en specifik sektor og/eller i den enkelte virksomhed. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | I medlemsstater med lovbestemte mindstelønninger er de fleste arbejdstagere typisk omfattet, dog kan bestemte kategorier være undtaget, hvilket betyder, at disse arbejdstagere tjener mindre end den lovbestemte mindsteløn. Desuden gælder der særlige satser for bestemte grupper af arbejdstagere i 11 medlemsstater (35). Disse satser gælder hovedsagelig for unge eller mindre erfarne personer og/eller lærlinge, men kan også gælde for bl.a. ufaglærte arbejdere og arbejdstagere med handicap. I nogle lande anvendes der desuden højere satser baseret på medarbejdernes kompetencer (36). Som fastslået af Kommissionen kan lønforskelle have negative konsekvenser for disse arbejdstagere og for økonomien samlet set. Betydningen af disse undtagelser og også af en bredere dækning af arbejdstagere skal vurderes med henblik på forståelse af medlemsstaternes forskellige måder at gøre det på og eventuelle begrundelser for undtagelser og virkningerne heraf. |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | I lande uden lovbestemte mindstelønninger gælder mindstelønninger kun arbejdstagere, som er omfattet af kollektive overenskomster. Selv om størstedelen af arbejdstagerne (over 80 %) i de fleste af disse lande er omfattet af kollektive overenskomster, er der undtagelser (37). |
| --- | --- |

4.2.4.

| 4.2.5. | Tilstrækkelighed er et helt afgørende element ved overvejelser om, hvorvidt lovbestemte mindstelønninger er »rimelige«, og hvorvidt de vil kunne sikre en anstændig levestandard for arbejdstagerne og deres familier. Deres niveau i forhold til den overordnede lønfordeling i landet bør også tages i betragtning. Arbejdstagergruppen og Gruppen Diversitet Europa er af den holdning, at det vil være nyttigt med fælles EU-kriterier for de mindstetærskler, der er nødvendige for at sikre en »anstændig levestandard«. Disse tærskler kan fastlægges på forskellige måder. Der kan f.eks. anvendes en referencekurv af varer, som ikke blot udgør et eksistensminimum, og/eller tærsklerne kan fastsættes som en procent af medianlønnen ved fuldtidsbeskæftigelse eller den gennemsnitlige bruttoløn ved fuldtidsbeskæftigelse. Der er behov for yderligere drøftelser om, hvor disse tærskler skal ligge, og om hvordan man gradvist når dertil. Arbejdsgivergruppen mener ikke, at spørgsmålet om tærskler skal løses ved hjælp af EU-foranstaltninger, da EU ikke har kompetence i forhold til løn, sådan som Domstolens afgørelser har fastslået (38). Ved gennemgangen af lovbestemte mindstelønninger er det vigtig at sikre, at der tages stilling til, om de er tilstrækkelige og regelmæssigt tages op til revision, og at der foreligger en klar procedure, hvori arbejdsmarkedets parter inddrages fuldt ud. |
| --- | --- |

4.2.5.

| 4.2.6. | Ifølge Den Europæiske Komité for Sociale Rettigheder (ECSR) handler en anstændig levestandard ud over blot materielle basisfornødenheder som f.eks. mad, tøj og bolig også om de nødvendige ressourcer til at deltage i kultur-, uddannelses- og samfundsaktiviteter. Komitéen har i sine seneste konklusioner (39) konstateret, at mindstelønniveauerne i forskellige medlemsstater ikke har sikret en anstændig levestandard for arbejdstagerne og deres familier. |
| --- | --- |

4.2.6.

| 4.2.7. | Flere medlemsstater tillader på nuværende tidspunkt arbejdsgivere at trække i de lovbestemte mindstelønninger (f.eks. for beskadigelse eller køb af udstyr) eller at medtage yderligere betalinger (f.eks. for overtid, bonus mv.) i lønberegningen. ECSR samt FN- og ILO-overvågningsorganer har udtalt, at dette i nogle medlemsstater ikke sikrede arbejdstagerne ret til en rimelig aflønning. |
| --- | --- |

4.2.7.

4.3.   Arbejdsmarkedsparternes rolle i systemer til fastsættelse af lovbestemte mindstelønninger

| 4.3.1. | Der er store forskelle på, i hvor høj grad arbejdsmarkedsparterne er inddraget i systemerne til fastsættelse af lovbestemte mindstelønninger. I nogle lande har regeringen desværre truffet en ensidig beslutning om mindstelønninger uden i tilstrækkelig grad at involvere eller høre arbejdsmarkedets parter. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | Mekanismer, der sikrer rettidig og hensigtsmæssig høring af arbejdsmarkedets parter medvirker til at sikre, at der tages højde for forskellige arbejdsmarkedssituationer og økonomiske situationer. De kan desuden bidrage til, at der indgås aftaler mellem de relevante nationale myndigheder og arbejdsmarkedets parter, og at man opnår et resultat med balance mellem arbejdsgiveres og arbejdstageres behov. |
| --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | Gennemsigtige, klare og stabile kriterier for justering af lovbestemte mindstelønninger med henblik på at sikre, at mindstelønningerne er tilstrækkelige, hvor der også tages højde for økonomiske faktorer, medvirker til at øge forståelsen og forudsigeligheden for arbejdsgiverne, arbejdstagerne og deres repræsentanter. Desværre mangler disse i nogle medlemsstater. |
| --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | Arbejdsmarkedets parter bør involveres på passende vis og efter deres respektive behov i høringer om lovbestemte mindstelønninger, herunder for at finde frem til de relevante kriterier for fastlæggelse af det tilstrækkelige niveau og i vurderingen af eventuelle justeringer. Desuden kan støtte fra EU og medlemsstaterne til kapacitetsopbygning hos de nationale arbejdsmarkedsparter hjælpe dem med at deltage i de kollektive overenskomstforhandlinger, herunder, hvor det er relevant, for at fastlægge lønninger, samt i drøftelserne om lovbestemte mindstelønninger. |
| --- | --- |

4.3.4.

4.4.   Kollektive overenskomstforhandlingers rolle i forbindelse med fastsættelse af mindstelønninger

| 4.4.1. | De lønninger, der aftales efter forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter, er baseret på en afbalanceret aftale, hvilket er vigtigt for at sikre, at lønningerne er rimelige for begge parter. Fem af de seks lande, hvor mindstelønninger fastsættes ved kollektive sektorbaserede overenskomstforhandlinger, er blandt de lande, hvor flest arbejdstagere er omfattet af kollektive overenskomster. |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | EØSU bifalder, at eventuelle kommissionsinitiativer ikke vil søge at indføre lovbestemte mindstelønninger i lande, hvor mange er dækket af kollektive overenskomster, og hvor lønfastsættelsen udelukkende sker derigennem« (40). Dette er en afspejling af, at arbejdsmarkedets parter, afhængigt af hvilken beslutning der er truffet på nationalt niveau og med fuld respekt for deres autonomi og det valgte niveau, har de bedste forudsætninger for at udforme og gennemføre politikker og mekanismer for lønfastsættelse. |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | Kollektive overenskomstforhandlinger har desuden afgørende betydning for fastsættelsen af lønniveauer i mange af de lande, der har en lovbestemt mindsteløn, og de forhandlede aftaler indebærer ofte højere satser en dem, der er fastlagt af staten. |
| --- | --- |

4.4.3.

4.5.   Behovet for at støtte og fremme kollektive forhandlinger i medlemsstaterne

| 4.5.1. | Virkningen og størrelsen af lovbestemte mindstelønninger afhænger af, hvordan de påvirkes af og påvirker andre politikker og arbejdsmarkedets institutioner. En sådan vekselvirkning er mindstelønninger og kollektive overenskomstforhandlinger. Den relative styrke af kollektive overenskomstforhandlinger i de forskellige lande er en af de vigtigste determinanter for eventuelle afsmittende virkninger og omfanget heraf (41). |
| --- | --- |

4.5.1.

| 4.5.2. | Når de kollektive overenskomstforhandlingssystemer er velfungerende, understøtter de højere beskæftigelse og lavere ledighed for alle arbejdstagere. Koordinering på tværs af forhandlingsenheder hjælper arbejdsmarkedets parter med at tage højde for konjunktursvingninger og de makroøkonomiske virkninger af lønaftaler på konkurrenceevnen (42). |
| --- | --- |

4.5.2.

| 4.5.3. | Retten til foreningsfrihed, til at organisere sig og til at forhandle kollektivt er grundlæggende rettigheder, som er nedfældet i internationale og europæiske instrumenter til beskyttelse af menneskerettighederne. Alle medlemsstater har ratificeret ILO-konvention nr. 87 om foreningsfrihed og beskyttelse af retten til at organisere sig samt ILO-konvention nr. 98 om retten til at organisere sig og føre kollektive forhandlinger. Niveauet for og dækningen af kollektive overenskomstforhandlinger varierer markant blandt medlemsstaterne fra kun 7 % i Litauen til 98 % i Østrig. Siden 2000 er antallet af arbejdstagere, der er omfattet af kollektive overenskomstforhandlinger, faldet i 22 medlemsstater, og det anslås, at der i dag er mindst 3,3 mio. færre arbejdstagere, som er dækket af en kollektiv overenskomst. |
| --- | --- |

4.5.3.

| 4.5.4. | Ifølge en OECD-rapport er der for kollektive overenskomstforhandlinger såvel velkendte udfordringer (bl.a. et fald i antallet af arbejdstagere, der er dækket af kollektive overenskomster og en faldende organiseringsgrad) og nye udfordringer, bl.a. stadigt flere arbejdstagere med atypisk beskæftigelse (dvs. midlertidig ansættelse, deltidsansættelse og selvstændig beskæftigelse), som måske ikke har adgang til kollektiv overenskomstforhandling (43). I næsten alle medlemsstaterne er dækningen via kollektive overenskomster blevet mindre siden begyndelsen af den økonomiske og sociale krise (44). Den satte gang i ændringer af lønforhandlingsordningerne i en række lande og forstærkede i andre lande den igangværende udvikling i retning mod decentralisering. Dette skyldtes forskellige forhold i de enkelte medlemsstater og i visse tilfælde EU's foranstaltninger som betingelse for økonomiske redningspakker. |
| --- | --- |

4.5.4.

| 4.5.5. | EØSU har ofte påpeget de udfordringer, som nye og fleksible arbejdsformer indebærer, især at mange arbejdstagere kan havne uden for de kollektive overenskomstforhandlingsstrukturer og uden fagforeningsrepræsentation. Udvalget har også understreget behovet for at styrke arbejdsmarkedsdialogens og de kollektive forhandlingers rolle, herunder gennem EU-støtte til kapacitetsopbygning, gunstige og støttende nationale rammer, gennem sikring af den organisatoriske styrke på begge sider af erhvervslivet og ved at værne om velfungerende kollektive forhandlingssystemer (45). |
| --- | --- |

4.5.5.

| 4.5.6. | Foreningsfriheden og organisationsfriheden skal også respekteres og fremmes. Det er vigtigt, at det på nationalt plan og i EU drøftes, hvordan arbejdstagere sikres adgang til fagforeningsrepræsentation og udøvelse af deres rettigheder til kollektiv organisering og til faglige aktioner. |
| --- | --- |

4.5.6.

| 4.5.7. | Det glæder EØSU, at Kommissionen anerkender, at der er muligheder for gennem en EU-foranstaltning at gøre mere for at fremme de kollektive forhandlingers rolle i at sikre, at mindstelønningerne er tilstrækkelige og dækker så mange som muligt. Tiltag for at fremme kollektive overenskomstforhandlinger kan indgå i en EU-foranstaltning vedrørende mindstelønninger, så længe de nationale arbejdsmarkedsordninger respekteres. Dette ligger i forlængelse af tidligere EØSU-anbefalinger, der opfordrer til styrkelse af kollektive forhandlinger og den sociale dialog. |
| --- | --- |

4.5.7.

5.   Input fra interessenter: virtuelle landebesøg og offentlig høring

5.1.   Overblik/baggrund for besøgene

| 5.1.1. | Med henblik på udarbejdelse af udtalelsen var det vigtigt for EØSU at indhente synspunkter fra de relevante interessenter på nationalt niveau og EU-niveau. Derfor var der planlagt en række landebesøg og en offentlig høring af aktører på EU-niveau. Til landebesøgene blev der udvalgt fem medlemsstater (Tyskland, Polen, Rumænien, Spanien og Sverige) på grundlag af de kriterier vedrørende institutioner for mindstelønsfastsættelse i EU's medlemsstater, som Kommissionen havde identificeret under den første fase af konsultationen af arbejdsmarkedets parter. Der var planlagt drøftelser med repræsentanter for regeringerne, de nationale løndannelsesorganisationer, de nationale arbejdsmarkedsparter og organisationer, der bekæmper fattigdom. På grund af covid-19-pandemiens udbrud var det ikke muligt at foretage landebesøgene, så de blev afløst af et semistruktureret spørgeskema og af opfølgende videokonferencer med de relevante interessenter. |
| --- | --- |

5.1.1.

5.2.   Opsummering af videokonferencerne

| 5.2.1. | De svenske repræsentanter havde de største forbehold over for og indvendinger mod et EU-lovinitiativ om mindstelønninger, idet der var almindelig enighed om, at EU ikke har kompetence vedrørende lønninger. Den udbredte bekymring hos de svenske arbejdsmarkedsparter er, at et EU-initiativ vil gribe ind i bl.a. de nationale lønforhandlingstraditioner og i arbejdsmarkedsparternes autonomi. De foreslog i stedet ikkebindende initiativer for at fremme den sociale dialog og kollektive overenskomstforhandlinger, idet de understregede, at de nationale systemer er et resultat af udviklingen gennem årtier, og at de ikke kan overføres fra et land til et andet. I Sverige er 90 % af arbejdstagerne omfattet af kollektive overenskomster, og under 1 % af arbejdstagerne tjener mindre end 60 % af medianlønnen (46). Den svenske regeringsrepræsentant støttede arbejdsmarkedsparternes synspunkter og anførte, at EU har en vigtig rolle at spille i at bidrage til at øge beskæftigelsen og forbedre den sociale udvikling. For samhørigheden i EU og for det indre marked er det vigtigt at løfte de sociale udfordringer. De opfattede dog ikke et juridisk bindende EU-initiativ, herunder et direktiv, som den rette vej frem og sagde, at et EU-initiativ ikke må resultere i et krav om, at medlemsstaterne indfører kollektive overenskomster eller lovbestemte mindstelønninger, der er gældende overalt. |
| --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.2. | Fagforeningerne og civilsamfundsorganisationerne i de fire andre lande var tilhængere af EU-foranstaltninger, og nogle mente endda, at det kunne være i form af et rammedirektiv. Argumenterne for et sådant initiativ er bl.a., at det rummer muligheder for at koordinere de internationale lønpolitikker, bekæmpe social dumping, fremme lønkonvergens, mindske antallet af fattige i arbejde, tilbyde beskyttelse for arbejdstagere, som ikke er omfattet af kollektive overenskomster, forhindre udnyttelse af sårbare grupper af arbejdstagere som migranter og bidrage til at mindske lønforskellen mellem mænd og kvinder. Nogle repræsentanter nævnte også muligheden for fælles EU-kriterier for minimumstærskler for tilstrækkeligheden af mindstelønninger ved f.eks. at anvende en referencekurv af varer og vigtige tjenester, som ingen kan undvære. Adskillige repræsentanter nævnte også, at et EU-initiativ om mindstelønninger bør ledsages af andre foranstaltninger, først og fremmest et direktiv om en tilstrækkelig minimumsindkomst og et initiativ for at styrke den sociale dialogs rolle og repræsentationen af fagforeninger. |
| --- | --- |

5.2.2.

| 5.2.3. | Arbejdsgiverorganisationerne i tre lande (47) havde betænkeligheder ved eller var imod bindende foranstaltninger. Nogle gjorde udtrykkeligt gældende, at EU ifølge artikel 153 i TEUF ikke har kompetence vedrørende lønninger, og at debatten bør være koncentreret om, hvordan den europæiske semesterproces kan udbygges. Arbejdsgiverorganisationerne var imod et lovinitiativ, da det vil gribe ind i de nationale løndannelsessystemer og have negative virkninger for medlemsstatens konkurrenceevne, beskæftigelsen og integrationen af arbejdsløse på arbejdsmarkedet. De påpegede endvidere, at drøftelserne om mindsteløn ikke kan adskilles fra mere overordnede spørgsmål med betydning for arbejdsmarkedet, herunder de sociale sikringssystemer. I nogle lande var arbejdsgiverrepræsentanterne bekymrede for, at de lovbestemte mindstelønninger ville stige, hvis regeringen traf politisk beslutning herom uden at tage højde for økonomiske faktorer. I ét land blev det tillige nævnt, at det i de landespecifikke henstillinger var blevet påpeget, at en stigning i mindstelønnen ville påvirke konkurrenceevnen negativt. I ét land blev det nævnt, at en ikkebindende henstilling kunne være et muligt instrument, og det blev bemærket, at en styrkelse af kollektive forhandlinger henhører under det nationale niveau, og at EU-støtte er nødvendig dertil, især med henblik på kapacitetsopbygning hos arbejdsmarkedets parter. |
| --- | --- |

5.2.3.

| 5.2.4. | Regeringsrepræsentanterne formulerede ikke en lige så klar holdning som arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne. Nogle var positive over for fremme af et rammeinitiativ uden at gå i detaljer (Tyskland), mens andre var tilhængere af et rammedirektiv (Spanien). Med hensyn til de næste skridt bekræftede de tyske repræsentanter, at det tyske formandskab var opsat på at fremme den igangværende proces i løbet af det andet halvår af 2020. |
| --- | --- |

5.2.4.

5.3.   Offentlig høring

| 5.3.1. | Den 25. juni blev der afholdt en offentlig onlinehøring, hvori deltog kommissæren med ansvar for beskæftigelse og sociale rettigheder, Nicolas Schmit, Europa-Parlamentets ordfører for mindre ulighed med særlig fokus på fattigdom blandt arbejdstagere og koordinatorerne for beskæftigelse og sociale anliggender for EPP- og S&D-grupperne, ETUC, BusinessEurope og den sociale platform. Kommissionen gentog sine planer om at fremlægge et juridisk instrument om rimelige mindstelønninger i Europa, som respekterer arbejdsmarkedets parters autonomi og de nationale kollektive overenskomstforhandlingssystemer og ikke griber ind i velfungerende kollektive forhandlingssystemer. Kommissæren erkendte desuden, at rimelige mindstelønninger er et svært og kontroversielt emne. Der var politisk konsensus mellem de tre MEP'er om, at EU-foranstaltninger er nødvendige som skridt på vejen mod at sikre, at arbejdstagere i Europa har en anstændig levestandard, og for at gøre noget ved fattigdom blandt arbejdstagere. De europæiske arbejdsmarkedsparter var i gang med at besvare anden fase af Kommissionens konsultation, men det er tydeligt, at de har forskellige opfattelser af behovet for, gennemførligheden af og retsgrundlaget for EU-foranstaltninger. Den sociale platform understregede vigtigheden af både tilstrækkelige minimumsindkomster og mindstelønninger, og at mindstelønnen skal være højere end minimumsindkomsten. |
| --- | --- |

5.3.1.

6.   Muligheder for foranstaltninger på EU-niveau

6.1.   Gældende EU-ret

| 6.1.1. | EØSU bemærker, at »rimelig« løn, som giver arbejdstagere og deres familier mulighed for en »anstændig levestandard« er nedfældet i og fremmes af en lang række EU-instrumenter og internationale instrumenter (48). EØSU noterer, at det foreslås at fremlægge et EU-lovinitiativ om »rimelige mindstelønninger« under afsnittet om socialpolitik i TEUF. Det bør kobles sammen med Unionens mål i tråd med traktatens artikel 3: At fremme en stærkt konkurrencedygtig social markedsøkonomi, arbejde målrettet for fuld beskæftigelse, social udvikling, EU-borgernes velfærd og den bæredygtige udvikling af Europa. |
| --- | --- |

6.1.1.

| 6.1.2. | Udvalget anerkender desuden, at lovscenariet med hensyn til et EU-initiativ om mindstelønninger er yderst kompliceret. EU kan vedtage retsakter om arbejdsvilkår på grundlag af artikel 151 og 153, stk. 1, litra b, i TEUF. Af traktaten fremgår det, at bestemmelserne i artikel 153 ikke finder anvendelse på »lønforhold«. Ikke desto mindre findes der EU-retspraksis og direktiver, hvori lønforhold er behandlet som en central del af arbejdsforholdene. Der er klart divergerende holdninger til dette spørgsmål, og EØSU anerkender, at Kommissionen må afveje sagen nøje og gå forsigtigt til værks. |
| --- | --- |

6.1.2.

| 6.1.3. | De europæiske arbejdsmarkedsparter har også kompetence til at indgå aftaler i henhold til artikel 155 i TEUF under afsnittet om socialpolitik. |
| --- | --- |

6.1.3.

6.2.   Muligt EU-lovinitiativ om rimelige mindstelønninger — direktiv eller rådshenstilling

| 6.2.1. | Hvad angår mindstelønninger ligger ansvaret for at opfylde forpligtelserne under den europæiske søjle for sociale rettigheder primært hos den enkelte medlemsstat. Kommissionen har afdækket et behov for og mulige fremgangsmåder, der kan udmønte sig i en EU-foranstaltning om rimelige mindstelønninger. Et flertal af EØSU's medlemmer mener, at en sådan foranstaltning vil skabe merværdi, men andre er uenige. Alle tiltag på EU-niveau skal ske i fuld respekt for arbejdsmarkedets parters autonomi og fordelingen af kompetencer mellem EU og medlemsstaterne. |
| --- | --- |

6.2.1.

| 6.2.2. | I dokumentet til den anden fase af konsultationen af arbejdsmarkedets parter anfører Kommissionen, at de EU-instrumenter, der er under overvejelse, er et direktiv og en rådshenstilling. I EØSU er der forskellige opfattelser af, om et EU-lovinitiativ i henhold til artikel 153, især et direktiv, vil være lovligt, eftersom det fremgår af artikel 153, stk. 5, i TEUF, at bestemmelserne i artiklen ikke finder anvendelse for lønforhold. Efter konsultationen af arbejdsmarkedets parter og i fraværet af en forhandling mellem parterne bør målet, uanset hvilket instrument Kommissionen overvejer at tage i anvendelse til et initiativ om rimelige mindstelønninger, være at sikre, at lovbestemte mindstelønninger, i det omfang de findes, er rimelige i forhold til lønfordelingen i det pågældende land, og at arbejdstagernes ret til en rimelig løn respekteres, så der som minimum opnås en anstændig levestandard for arbejdstagerne og deres familier. Det bør også tages højde for vigtige økonomiske aspekter såsom produktivitet. |
| --- | --- |

6.2.2.

| 6.2.3. | Ifølge Kommissionen er både lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige instrumenter en mulighed. Den angiver, at et direktiv vedrørende »arbejdsforhold« vil overlade det til medlemsstaterne at beslutte, hvordan de gennemfører mindstekravene og de proceduremæssige forpligtelser, der skal overholdes. Kommissionen giver også udtryk for, at hvis forslaget bliver en rådshenstilling, kan overvågningen af gennemførelsen ske gennem en specifik benchmarkingramme, som integreres i det europæiske semester. Inden for den ramme kan principperne for mekanismer til effektive lovbestemte lønfastsættelsessystemer, inddragelse af arbejdsmarkedets parter og tilstrækkelighed mm. drøftes og overvåges. |
| --- | --- |

6.2.3.

6.3.   Anvendelse af offentlige indkøb

| 6.3.1. | Offentlige indkøb udgør et middel, hvorigennem offentlige institutioner, på EU-niveau og nationalt plan, kan fremme anstændige lønninger, rimelige arbejdsforhold og kollektive forhandlinger og samtidig opfylde mål for økonomien, mål om levering af kvalitetsydelser og mål af almen interesse. Dette er muligt i henhold til ILO-konvention nr. 94 om arbejdsklausuler (offentlige kontrakter) gennem bedre anvendelse af sociale kriterier i eksisterende EU-lovgivning om offentlige indkøb. |
| --- | --- |

6.3.1.

| 6.3.2. | Indførelse af klausuler om kollektiv overenskomstforhandling i EU's udbudsregler, nemlig klausuler om, at respekt for retten til kollektive forhandlinger og kollektive overenskomster er en betingelse for tildeling af alle offentlige kontrakter, kan også være en effektiv metode til at fremme kollektive overenskomstforhandlinger i hele EU. |
| --- | --- |

6.3.2.

6.4.   Bedre dataindsamling

| 6.4.1. | EU kan bistå medlemsstaterne på en række områder ved at indsamle data og, i samråd med arbejdsmarkedets parter, hjælpe med at udvikle indikatorer og håndhævelsesredskaber med hensyn til udviklingen i lovbestemte mindstelønninger. |
| --- | --- |

6.4.1.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10.

1

(2)  EUT C 97 af 24.3.2020, s. 32.

2

(3)  EUT C 190 af 5.6.2019, s. 1.

3

(4)  https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/economic-performance-and-forecasts/economic-forecasts/spring-2020-economic-forecast-deep-and-uneven-recession-uncertain-recovery_en.

4

(5)  Eurofound (2020), Living, working and COVID-19: First findings — april 2020, Dublin.

5

(6)  Se fodnote 5.

6

(7)  Princip nr. 6 — den europæiske søjle for sociale rettigheder.

7

(8)  En mere ambitiøs Union — Politiske retningslinjer for den næste Europa-Kommission — 2019-2024.

8

En mere ambitiøs Union —

(9)  Se fodnote 1.

9

(10)  Eurofound Minimum wages in 2019: Annual review.

10

(11)  B. Galgóczi and J. Drahokoupil, Galgóczi »Condemned to be left behind? Can Central and Eastern Europe emerge from its low-wage model?« ETUI, 2017.

11

(12)  Arbejdstagere på mindsteløn kan dog, afhængigt af f.eks. husstandens sammensætning, stadig have behov for ydelser fra andre sociale sikringssystemer, sociale ydelser for personer i beskæftigelse og/eller skattefradrag eller -kreditter for at nå en acceptabel levestandard.

12

(13)  Eurofound Minimum wages in 2019: Annual review.

13

(14)  Statutory Minimum Wages in the EU: Institutional Settings and Macroeconomic Implications, IZA Policy Paper No. 124, februar 2017.

14

IZA Policy Paper

(15)  Eurofound (2017), In work poverty in the EU.

15

In work poverty in the EU

(16)  Der peges på fem kategorier af indirekte foranstaltninger, som kan hjælpe med at bekæmpe fattigdom blandt personer i beskæftigelse: tilvejebringelse af økonomisk overkommelig børnepasning, fleksible arbejdstidsordninger, foranstaltninger, der øger mulighederne for forfremmelse eller forbedring af personlige kompetencer, foranstaltninger, der medvirker til forbedring af levestandarden for lavtlønsmodtagere, foranstaltninger, der skaber inkluderende arbejdsmiljøer for at forbedre mulighederne for migranter, personer med handicap eller andre grupper af dårligt stillede arbejdstagere (se side 41).

16

(17)  EUT C 190 af 5.6.2019, s. 1 (Arbejdsgivergruppen bakkede ikke op om denne udtalelse; se modudtalelsen, som er vedlagt EØSU's udtalelse).

17

(18)  Se modudtalelsen, som er vedlagt EØSU's udtalelse, EUT C 190 af 5.6.2019, s. 1.

18

(19)  Se fodnote 2.

19

(20)  Fastsat til 60 % af den nationale median for ækvivaleret disponibel indkomst efter sociale overførsler.

20

(21)  Dette er i tråd med EØSU's udtalelse fra 2019 om »et europæisk rammedirektiv om minimumsindkomst«, EUT C 190 af 5.6.2019, s. 1, se fodnote 13.

21

(22)  Eurofound (2019), Minimum wages in 2019: Annual review.

22

(23)  Anden fase af konsultationen af arbejdsmarkedets parter i henhold til artikel 154 i TEUF om et muligt tiltag for at imødegå udfordringerne ved rimelige mindstelønninger (på engelsk).

23

(24)  »Disparities in minimum wages across Europe«, Eurostat 03/02/2020 https://ec.europa.eu/eurostat/web/products-eurostat-news/-/DDN-20200203-2.

24

(25)  EC second stage social partner consultation document.

25

(26)  Information fra første fase af samrådet med arbejdsmarkedets parter — s. 2, der henviser til Eurostats lønstrukturundersøgelse og EU-SILC-undersøgelsen (fodnote 6 og 7).

26

(27)  Eurofound (2019) Upward convergence in employment and socioeconomic factors.

27

(28)  Good Jobs for All in a Changing World of Work, The OECD Jobs Strategy.

28

(29)  Dube, The impact of minimum wages — review of the international evidence, 2019, London: HM Treasury: https://www.gov.uk/government/publications/impacts-of-minimum-wages-review-of-the-international-evidence; A. Godøy, M. Reich: »Minimum Wage Effects in Low-Wage Areas«, IRLE Working Paper 106-19, juli 2019.

29

IRLE Working Paper

(30)  ILO's ekspertudvalg for gennemførelse af konventioner og henstillinger (2014): »General Survey on Minimum Wage Systems«, afsnit 68.

30

(31)  Minimum Wage Fixing Convention, 1970 (nr. 131) https://www.ilo.org/dyn/normlex/en/f?p=NORMLEXPUB:12100:0::NO::P12100_ILO_CODE:C131.

31

(32)  Bulgarien, Frankrig, Letland, Litauen, Malta, Nederlandene, Portugal, Rumænien, Slovenien og Spanien.

32

(33)  ILO Minimum Wage Policy Guide.

33

(34)  Se Rådets konklusioner En ny start for en stærk arbejdsmarkedsdialog http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-10449-2016-INIT/da/pdf; firepartserklæring fra rådsformandskabet, Kommissionen og de europæiske arbejdsmarkedsparter https://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=89&newsId=2562.

34

En ny start for en stærk arbejdsmarkedsdialog

(35)  Belgien, Frankrig, Irland, Litauen, Luxembourg, Malta, Nederlandene, Portugal, Rumænien, Spanien og Ungarn.

35

(36)  Se fodnote 22.

36

(37)  Se fodnote 22.

37

(38)  Domstolens dom af 15.4.2008, Impact, C-268/06, ECLI:EU:C:2008:223.

38

(39)  https://www.coe.int/en/web/european-social-charter/-/protection-of-workers-rights-in-europe-shortcomings-found-but-also-positive-developments-in-certain-areas.

39

(40)  https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/da/fs_20_51.

40

(41)  Grimshaw, D., Bosch, G. and Rubery, J. (2013), »Minimum wages and collective bargaining: what types of pay bargaining can foster positive pay equity outcomes?«, British Journal of Industrial Relations, D OI 10.1111/bji r.12021.

41

British Journal of Industrial Relations

(42)  OECD: Negotiating our way up: Collective bargaining in a changing world of work.

42

(43)  Se fodnote 42.

43

(44)  Eurofound: Developments in collectively agreed pay 2000–2017 — Annex 1 https://www.eurofound.europa.eu/sites/default/files/ef_publication/field_ef_document/ef18049en.pdf.

44

Developments in collectively agreed pay 2000–2017

(45)  EUT C 303 af 19.8.2016, s. 54, EUT C 434 af 15.12.2017, s. 30, EUT C 13 af 15.1.2016, s. 161, EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10.

45

(46)  Ifølge det skriftlige bidrag fra civilsamfundsorganisationen EAPN SE, som bekæmper fattigdom, er det vigtigt, at EU arbejder for, at der i alle medlemsstater etableres et system til regulering af mindstelønningerne, men den anså det for lige så vigtigt at respektere de lande, hvor der er et system med kollektive overenskomstforhandlinger til regulering af mindstelønningerne.

46

(47)  Den spanske arbejdsgiverorganisation CEOE kunne ikke deltage i videomødet, men formulerede samme synspunkter i sit skriftlige bidrag.

47

(48)  Fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, 1989, http://aei.pitt.edu/4629/1/4629.pdf; artikel 23, stk. 3, Verdenserklæringen om menneskerettigheder https://www.ohchr.org/EN/UDHR/Documents/UDHR_Translations/eng.pdf; artikel 7 i den internationale konvention om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, https://www.ohchr.org/en/professionalinterest/pages/cescr.aspx; artikel 4, stk. 1, i Europarådets europæiske socialpagt af 1961; FN's mål for bæredygtig udvikling, navnlig mål 1, mål 8, mål 10; ILO's konvention om beskyttelse af løn, 1949 (nr. 95); artikel 4, stk. 5, i den europæiske socialpagt; ILO's konvention om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverinsolvens, 1992 (nr. 173); artikel 25 i den reviderede europæiske socialpagt (RESC 1996) https://www.coe.int/en/web/conventions/full-list/-/conventions/rms/090000168007cf93.

48

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/173 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/173

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om rimelige arbejdsforhold i platformsøkonomien

(sonderende udtalelse på anmodning af det tyske rådsformandskab)

(2020/C 429/23)

| Ordførere: | Carlos Manuel TRINDADE |
| --- | --- |

Ordførere:

Carlos Manuel TRINDADE

| På anmodning af det tyske rådsformandskab | Brev af 18.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| | |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 9.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 182/23/8 |

På anmodning af det tyske rådsformandskab

Brev af 18.2.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

9.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

182/23/8

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) erklærer, at formålet med denne udtalelse, som det tyske formandskab har anmodet om, er at henvise til den overordnede ramme for dette emne med en holistisk tilgang med henblik på at sikre anstændigt arbejde i platformsøkonomien. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Udvalget anbefaler, at spørgsmål vedrørende platformsarbejde behandles og løses under hensyntagen til bl.a. målene for bæredygtig udvikling, den digitale dagsorden og den europæiske søjle for sociale rettigheder. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU bemærker, at platformsøkonomien stadig har ringe vægt, selv om den rummer potentiale for vækst. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Udvalget noterer sig, at platformene »generelt har en positiv indvirkning på økonomien« (1), hvilket i lige så høj grad bidrager til jobskabelse og innovation, fleksibilitet og autonomi for arbejdstagerne som til at sikre arbejdstagernes indkomst (ofte supplerende) og give sårbare personer mulighed for at få adgang til arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU bemærker, at der er risici, som ikke må undervurderes: (i) for arbejdstagernes vedkommende drejer det sig om at blive nægtet grundlæggende rettigheder, herunder retten til at organisere sig og føre overenskomstforhandlinger, usikkerhed, lav løn, arbejdets stigende intensitet, den ekstreme opsplitning af arbejdet på globalt plan, arbejdstagernes manglende tilknytning til sociale sikringsordninger og ii) for samfundet er der tale om øget risiko for konkurrence baseret på underbud af sociale standarder, som også har negative konsekvenser for både arbejdsgivere, der er udsat for et uholdbart konkurrencepres, og for medlemsstater, som giver afkald på skatteindtægter og socialsikringsbidrag. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Udvalget er opmærksom på argumentet om platformrelaterede koncepter, navnlig med hensyn til platforme som »arbejdsgivere« i stedet for »formidlere af udbud og efterspørgsel« og »lønmodtagere« og »selvstændige arbejdstagere«, da det har konsekvenser for deres rettigheder. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU opfordrer Kommissionen og EU-medlemsstaterne til at gøre en indsats for at præcisere disse begreber, idet de har konsekvenser for anvendelsen af arbejdsretten og en række beskyttelsesrettigheder for arbejdstagere. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Udvalget anbefaler, at EU og medlemsstaterne bevæger sig i retning af ensartede koncepter med henblik på at opnå anstændigt arbejde i platformsøkonomien. Med henblik herpå bør Kommissionen og medlemsstaterne vedtage følgende punkter som målestok: (i) økonomisk afhængighed og et ansættelsesforhold, hvor arbejdstageren er underordnet arbejdsgiveren, da ansatte, hvis levebrød afhænger af den løn, de får for deres arbejde, er arbejdstagere og ikke selvstændige, (ii) anvendelse af princippet om, at en arbejdstager betragtes som ansat, såfremt der ikke foreligger bevis for det modsatte, skal undersøges grundigt i alle dets dimensioner, (iii) de algoritmer, der anvendes af platforme, bør også betragtes på samme måde som talte eller skriftlige instruktioner, der gives i en konventionel arbejdssituation. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Udvalget anbefaler, at der i betragtning af medlemsstaternes suverænitet på det sociale område udarbejdes retningslinjer, der kan bidrage til at afklare beskæftigelsesstatussen på platforme. EØSU mener, at der i platformsøkonomien bør tages skridt til at sikre, at alle arbejdstagere har adgang til en række rettigheder og til beskyttelse, uanset deres beskæftigelsesstatus eller kontrakttype, for at sikre, at visse operatører ikke kan opnå en konkurrencemæssig fordel ved ikke at opfylde deres forpligtelser og ansvar. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU anbefaler, at ansvarsområderne for alle involverede parter i spørgsmål som sundhed og sikkerhed, databeskyttelse, forsikring og juridisk ansvar præciseres med henblik på at evaluere, tilpasse og harmonisere de eksisterende regler. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU understreger, at den sociale dialog og overenskomstforhandlinger skal spille en central rolle på alle relevante niveauer, idet arbejdsmarkedets parters autonomi respekteres fuldt ud for at sikre arbejde af høj kvalitet i platformsøkonomien. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Udvalget foreslår, at der udarbejdes adfærdskodekser med inddragelse af platforme, arbejdstagere og forbrugere, der samler de bedste principper og retningslinjer for løn, arbejdsvilkår og servicekvalitet. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU opfordrer Kommissionen til at tage højde for henstillingerne fra den europæiske platform til bekæmpelse af sort arbejde på beskatningsområdet i platformsøkonomien. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | Udvalget vil henvise til sin tidligere anbefaling om, at Kommissionen, OECD og ILO samarbejder med arbejdsmarkedets parter på alle relevante niveauer og bredere civilsamfundsorganisationer for at udvikle passende bestemmelser om anstændige arbejdsvilkår og den nødvendige beskyttelse (2). I den forbindelse håber EØSU, at dette fælles arbejde kan føre til en ILO-konvention om platforme. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | EØSU mener, at der bør tages skridt til at sikre, at platformene giver oplysninger, der gør det muligt at skabe gennemsigtighed og forudsigelighed for alle berørte parter. Med henblik herpå bør platformene i hver enkelt medlemsstat registreres, og der bør oprettes en database i EU for at overvåge platformsøkonomiens udvikling. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | EØSU støtter det arbejde, som Kommissionen har udført i sin undersøgelse af platformsøkonomien. Der er dog en alvorlig mangel på konsekvent og systematisk information i de enkelte lande og i EU. EØSU opfordrer Kommissionen og EU-medlemsstaterne til at gå sammen i deres bestræbelser for at forbedre de statistiske oplysninger. |
| --- | --- |

1.16.

2.   Baggrund

| 2.1. | Formålet med denne udtalelse er at besvare de spørgsmål, som det tyske arbejdsministerium har stillet vedrørende platformsarbejde, at kortlægge de vigtigste udfordringer og muligheder og at drøfte platformsarbejdernes status, politiske værktøjer til forbedring af arbejdstagernes arbejdsvilkår og bedste praksis i forbindelse med regulering. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den nuværende udvikling, som er selve udgangspunktet for digitale platforme, hænger sammen med den seneste innovation: internettet, en vigtig nyskabelse, store databaser (Big Data), der gør det muligt at behandle kolossale mængder af data, og mobile anordninger, der giver forbrugere, arbejdstagere og tjenesteydere adgang til mobilt internet uanset tid og sted (3). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Spørgsmål vedrørende platformsarbejde bør navnlig behandles og besvares under hensyntagen til målene for bæredygtig udvikling, den digitale dagsorden og den europæiske søjle for sociale rettigheder. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EØSU peger på en række tidligere udtalelser (4) om den digitale omstilling af økonomien og fremkomsten af nye arbejdsformer. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Platformenes kompleksitet, manglen på standardiseret terminologi og manglen på statistiske data gør det vanskeligt at vurdere deres omfang og vækst. Ifølge OECD (5) viser de fleste undersøgelser, at platformsarbejde tegner sig for mellem 0,5 % og 3 % af den samlede arbejdsstyrke. I en gruppe på 16 europæiske lande er det kun 1,4 % af befolkningen mellem 16 og 74 år, der har platformsarbejde som hovedbeskæftigelse (fra 0,6 % i Finland til 2,7 % i Nederlandene) (6). Omkring 11 % af alle voksne har udført platformsarbejde på et tidspunkt (7). |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Der er usikkerhed omkring platformsarbejdes fremtidige vækst (8), da denne afhænger af teknologiske fremskridt, nye forretningsmodeller, databeskyttelse og forbrugerpolitik. Der er forfattere, der anslår, at værdien af platformstransaktioner og -indtægter i praksis tredobledes mellem 2013 og 2015 (9). EØSU mener, at der bør oprettes et register over platforme, navnlig med hensyn til økonomiske, arbejdsmarkedsmæssige og sociale aspekter, hvilket ville give et bedre overblik over situationen. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Platformsarbejdet er særligt kendetegnet ved, at det indebærer et forhold mellem platformen, arbejdstageren og brugeren. Formidlingstjenester anvender i vid udstrækning teknologi og algoritmer, er ofte ikketransparente og påvirker arbejdsvilkårene på grund af deres indvirkning på fordelingen og tilrettelæggelsen af arbejdet samt evalueringen af arbejdstagerne. Denne »formidlingens sorte boks« er et karakteristisk træk ved platformsarbejde (10). |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Ifølge Eurofound (11) er platformsarbejde en form for beskæftigelse, der anvender en onlineplatform, for at give organisationer eller enkeltpersoner adgang til andre organisationer eller enkeltpersoner med henblik på at løse problemer eller levere tjenesteydelser mod betaling. Det vigtigste kendetegn ved platformsarbejde er, at:






  — | lønnet arbejde organiseres via en onlineplatform |
| --- | --- | --- |

2.8.

—

lønnet arbejde organiseres via en onlineplatform

| — | tre parter er involveret: onlineplatformen, kunden og arbejdstageren |
| --- | --- |

—

tre parter er involveret: onlineplatformen, kunden og arbejdstageren

| — | formålet er at udføre specifikke opgaver eller løse specifikke problemer |
| --- | --- |

—

formålet er at udføre specifikke opgaver eller løse specifikke problemer

| — | arbejdet outsources eller udliciteres |
| --- | --- |

—

arbejdet outsources eller udliciteres

| — | job fordeles i opgaver |
| --- | --- |

—

job fordeles i opgaver

| — | tjenesteydelser leveres på anmodning |
| --- | --- |

—

tjenesteydelser leveres på anmodning

| 2.9. | Arbejdstagerstatus er et af de vigtigste aspekter ved platformsarbejde. Platforme fremstiller normalt sig selv som mellemled mellem udbud og efterspørgsel og dermed ikke som arbejdsgivere, da der ikke er nogen form for subordination i arbejdsrelationen. I denne situation anses arbejdstagerne for at være »selvstændige« snarere end »ansatte« og dermed omgås lovgivning om ansættelsesforhold (herunder sundhed og sikkerhed), social beskyttelse og beskatning. Selv om der efter EØSU's overbevisning reelt findes selvstændige arbejdstagere, mener udvalget, at anvendelsen af princippet om, at en platformsarbejdstager formodes at være ansat, medmindre der foreligger bevis for det modsatte, bør undersøges grundigt i alle dets dimensioner af EU og medlemsstaterne. Dette vil sikre, at de ansatte, hvis hovedindtægt kommer fra platforme, får deres interesser varetaget. EØSU mener imidlertid, at reelt selvstændige arbejdstagere bør have lov til fortsat at have denne status, hvis det er deres klare ønske. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | EØSU noterer sig den brede vifte af platforme og de mange forskellige platforme. Kriterierne for gruppering af forskellige platformstyper er opgavetypen (højere eller lavere krav til kvalifikationer), det sted eller den fysiske placering, hvor tjenesten leveres (online eller offline), og hvem der bestemmer udvælgelsesprocessen (platformen, arbejdstageren eller kunden). Nogle overvejer yderligere kriterier som f.eks. forskelle i fordelingen af arbejdet og arbejdstagernes autonomi (12). |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | ILO (13) mener, at platforme rejser specifikke reguleringsmæssige problemer, og nævner en række problemområder, herunder lave lønninger (hvoraf en stor del ligger under mindstelønnen), mangel på social sikring (som berører 91 % af arbejdstagerne på platformen Amazon Mechanical Turk), forkastet arbejde (ni ud af 10 arbejdstagere har oplevet, at deres arbejde er blevet forkastet), opkrævning af kommission for at arbejde i strid med en række ILO-konventioner om lønbeskyttelse, manglende organisering i fagforeninger og manglende overenskomstforhandlinger. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Der er køns- og aldersmæssige dimensioner i forbindelse med platformsarbejde. Mænd dominerer generelt tjenesteydelser i forbindelse med udvikling af software og levering af transporttjenester. Kvinder dominerer i forbindelse med oversættelses- og lokaliseringstjenester. Unge er relativt overrepræsenterede på platforme især i tilfælde, hvor mere end 50 % af deres indkomst kommer fra platforme, eller hvis de arbejder på dem i mere end 20 timer om ugen. Under visse omstændigheder begynder ældre mennesker at deltage i platforme. EØSU mener, at der er behov for yderligere forskning for bedre at kunne forstå situationen og fastlægge passende offentlige politikker. |
| --- | --- |

2.12.

3.   Udfordringer, muligheder og risici i platformsøkonomier

| 3.1. | Platforme har »generelt en positiv indvirkning på økonomien« (14), hvilket i lige så høj grad bidrager til jobskabelse og innovation, fleksibilitet og autonomi for arbejdstagerne som til at sikre arbejdstagernes indkomst (ofte supplerende), mindske hindringerne for adgang til arbejdsmarkedet og give sårbare personer mulighed for at få adgang til arbejdsmarkedet (15). Kommissionen bemærker, at »den kollaborative økonomi skaber nye jobmuligheder, skaber nye indtægter ud over de traditionelle lineære arbejdsforhold og giver folk mulighed for at arbejde på mere fleksible betingelser. Dette gør det muligt for dem at blive økonomisk aktive, når mere traditionelle former for beskæftigelse ikke er egnede eller tilgængelige for dem« (16). På trods af disse nye muligheder mener EØSU dog stadig, at der er behov for yderligere undersøgelser af platformsøkonomiens makroøkonomiske virkninger. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Arbejdstagerne — bortset fra dem, der er højt kvalificerede — er imidlertid udsat for risici, som ikke må undervurderes, såsom nægtelse af grundlæggende rettigheder, herunder retten til at organisere sig og føre overenskomstforhandlinger, usikre ansættelsesforhold, lave lønninger, der forværres af overkvalifikation, øget intensitet i arbejdet, ekstrem fragmentering af arbejdet på globalt plan og arbejdstagernes manglende tilknytning til sociale sikringsordninger. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | En undersøgelse foretaget af EU-OSHA (17) viser, at platformsarbejde udgør en øget risiko, både fysisk og socialt, navnlig usikkerhed i ansættelsen og eksponering for forskellige risici (trafikulykker, kemiske farer osv.), og risici, der er specifikke for onlineaktivitet (cybermobning, dårlige arbejdsstillinger, visuel træthed og stress forårsaget af forskellige faktorer). EØSU anbefaler, at ansvarsområderne for alle involverede parter i spørgsmål som sundhed og sikkerhed, databeskyttelse, forsikring og juridisk ansvar præciseres med henblik på at evaluere, tilpasse og harmonisere de eksisterende regler. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Der er også en risiko for samfundet. Som EØSU tidligere har anført, påpeger Kommissionen den øgede risiko for »konkurrence baseret på underbud af arbejdsmarkedsstandarder, hvilket har skadelige konsekvenser, både for arbejdsgiverne, som bliver udsat for et uholdbart konkurrencepres, og for medlemsstaterne, som går glip af skatteindtægter og socialsikringsbidrag« (18). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Forbrugerne udsættes ligeledes for en risiko med hensyn til kvaliteten af de tjenester, de modtager, fordi de i tilfælde af ulykker eller problemer med tjenesteydelser har vanskeligt ved at finde frem til de ansvarlige. EØSU mener, at bedre retsbeskyttelse af arbejdstagerne er ensbetydende med øget kvalitet for forbrugerne. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU opfatter den seneste debat om platformsarbejdstageres udfordringer som vigtig og innovativ (19), navnlig gennem sin udvikling af en analysemodel, der dækker tre hovedområder: arbejde, beskæftigelse og sociale relationer. De vigtigste udfordringer for platforme er: |
| --- | --- |

3.6.

| 3.6.1. | I »arbejdsdimensionen«: retning, overvågning, bedømmelse (via algoritme), autonomi i forbindelse med tildeling af arbejde og fysiske omgivelser, især hvad angår platforme, der involverer »arbejde, der kræver få kvalifikationer, arbejde på stedet eller kundebestemt arbejde«. |
| --- | --- |

3.6.1.

| 3.6.2. | I »beskæftigelsesdimensionen«: status — muligvis den største udfordring — fastlæggelse af arbejdsgiveren og kontrakten, især ved platforme, hvor der kræves få kvalifikationer, og hvor autonomien er minimal. Andre udfordringer, selv om de er fælles for alle ikkestandardiserede former for beskæftigelse, er social beskyttelse, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, indkomst og arbejdstid. |
| --- | --- |

3.6.2.

| 3.6.3. | I »sociale relationer«-dimensionen: repræsentation, selv om dette er fælles for andre typer arbejde, der ikke er af standardtypen. Fleksibilitet og fragmentering gør det meget vanskeligt at identificere, organisere og repræsentere dem, hvis arbejde ikke er af standardtypen. Desuden er platformsarbejdet af natur ensomt, geografisk spredt, stort set anonymt og har en høj omsætning af arbejdstagere, som konkurrerer indbyrdes og er aktive på andre platforme. I henhold til reglerne påtager platforme sig ikke arbejdsgivernes rolle og hører ikke til arbejdsgiverforeninger, hvilket overlader deres arbejdstagere, fagforeninger og politiske repræsentanter uden en forhandlingspartner. |
| --- | --- |

3.6.3.

| 3.6.4. | Negativ social adfærd og forskelsbehandling er også alvorlige udfordringer på arbejdsplatforme, der kræver få kvalifikationer, da arbejdstagere generelt er unge og fra dårligt stillede mindretal. Brugen af algoritmer og situationer, hvor kunderne påvirker tildeling og udførelse af arbejdet, forstærker uønsket adfærd og forskelsbehandling. |
| --- | --- |

3.6.4.

| 3.6.5. | Det stadig vigtigere spørgsmål om databeskyttelse i forbindelse med ejerskab og anvendelse af data er en stor og særlig udfordring for platformsarbejdere og forbrugere. |
| --- | --- |

3.6.5.

4.   Arbejdstagerens status i platformsøkonomien

| 4.1. | For at fremme en korrekt og gnidningsløs drift af platformsøkonomisystemet mener EØSU, at der skal gøres en indsats på EU- og medlemsstatsniveau for at præcisere og bevæge sig i retning af at regulere platformsarbejderes status og sikre, at platformene giver oplysninger, der sikrer gennemsigtighed, forudsigelighed og en retfærdig behandling af alle interessenter. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | I betragtning af medlemsstaternes suverænitet på det sociale område, men også behovet for at opretholde princippet om igangværende harmonisering, anbefaler EØSU, at der udarbejdes retningslinjer, der definerer beskæftigelsesstatus på platforme for at give arbejdstagerne adgang til rettigheder og beskyttelse. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | En europæisk undersøgelse (20) viser, at når arbejdstagerne bliver spurgt om deres ansættelsesforhold, svarer 68,1 %, at de er ansatte, og 7,6 %, at de er selvstændige. De fleste af de adspurgte betragter derfor sig selv som ansatte, uanset hvordan disse platforme definerer dem. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Kommissionen ser på spørgsmålet om status (21), idet den mener, at der kan skelnes mellem ansatte og selvstændige erhvervsdrivende efter tre kriterier: tilstedeværelsen af en form for subordination, type af arbejde og vederlag. Disse kriterier defineres for at anvende begrebet arbejdstager i EU, men i meddelelsen tilføjes det, at der er en tendens til, at EU-medlemsstaternes domstole inden for deres nationale kompetenceområde anvender samme sæt kriterier. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | I sit forslag til udtalelse anførte EØSU, at »i respekt for de nationale kompetencer etableres en juridisk ramme for arbejdstagerne, som fastlægger de relevante beskæftigelsesstatusser: en anstændig løn og retten til at deltage i overenskomstforhandlinger, beskyttelse mod vilkårlighed og retten til at »logge af« for at holde den digitale arbejdstid på et rimeligt niveau osv.« (22). |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Med hensyn til definitionen af begrebet arbejdstager har den europæiske retspraksis fokuseret på tilstedeværelsen af en form for subordination, tjenestens økonomiske og reelle karakter og udbetaling af vederlag (23). |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | EØSU understreger betydningen af to domme fra EU-Domstolen. I den ene gøres en vigtig undtagelse i anvendelsen af den europæiske konkurrencelovgivning (C-67/96, Albany), idet det fastslås, at kollektive overenskomster for arbejdstagere falder uden for konkurrencerettens anvendelsesområde, når konkurrenceprincippet er i modstrid med socialpolitikken. I den anden dom (C-413/13, FNV Kunsten Informatie) stadfæstes det, at den europæiske konkurrencelovgivning er forenelig med overenskomster, idet det blev fastslået, at de selvstændige var »falske selvstændige«. Dette er navnlig relevant for platformsarbejde, da det giver falske selvstændige platformsarbejdstagere mulighed for at blive behandlet, som om de var ansatte (24). |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | I nogle medlemsstater, f.eks. Italien og Frankrig, findes der allerede retspraksis, som følger EU-domstolens retningslinje (25). |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Mange platformsarbejdere har ingen sociale sikringsordninger eller ordentlige sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen, selv om disse rettigheder anses for at være grundlæggende og forankret i national lovgivning, i traktaterne, i EU-lovgivningen og i ILO's internationale standarder (26). Den nuværende pandemikrise gør det klart, at de sociale sikringsordninger er af stor betydning i demokratiske samfund, da disse systemer har bidraget til indtægten for en stor del af befolkningen, og samtidig har de mennesker, der ikke er dækket af sådanne ordninger, oplevet større sårbarhed, hvad angår social- og sundhedsbeskyttelse. |
| --- | --- |

4.9.

5.   Politiske værktøjer til forbedring af arbejdsvilkårene på digitale platforme

| 5.1. | EØSU noterer sig den seneste debat om de nationale værktøjers mangfoldighed for at imødegå de udfordringer, som sådanne platforme giver anledning til (27). En kategori af værktøjer er af mere administrativ og »hårdere« karakter (lovgivning, domstole og arbejdstilsyn). Andre er »blødere« (kollektive overenskomster (28), tiltag fra platformene og tiltag fra de ansatte). |
| --- | --- |

5.1.

| 5.1.1. | Lovgivningen betegnes som usædvanlig og mindre egnet til at forbedre arbejdsvilkårene eller den sociale beskyttelse end til at løse konkurrencespørgsmål, selv om den sociale beskyttelse er blevet udvidet til også at omfatte selvstændige i mange lande. For så vidt angår domstole, er der usikkerhed om, hvordan konflikter om status kan løses, og selv om landene har forsøgt at styrke inspektoraternes arbejde, er der opstået problemer med mange (online) platforme vedrørende anmeldelse. EØSU vurderer, at lovgivning om platforme bør fokusere på de mest relevante problemer i forbindelse med regler på det økonomiske, arbejdsmæssige og sociale område. |
| --- | --- |

5.1.1.

| 5.1.2. | Overenskomstforhandlinger er meget begrænsede (konkurrencelovgivningen gør det vanskeligt at føre overenskomstforhandlinger mellem selvstændige arbejdstagere og platforme), samtidig med, at der findes overenskomstforhandlinger i nogle lande (transport- og distributionssektoren). Platformes tiltag har fokus på kritik af deres praksis, optagelse i arbejdsgiverforeninger, selvregulering og tilslutning til adfærdskodekser og ophør af drift. Arbejdstagernes tiltag er forskellige, blandt andet protester og strejker, som ikke kun har fundet sted på »on-location skilled platforms«, men også på andre typer platforme, som det var tilfældet med et projekt, der blev indledt af IG Metall i 2016, og som sammen med de svenske og østrigske fagforeninger førte til Frankfurterklæringen (Fair Crowd Work, 2016). |
| --- | --- |

5.1.2.

| 5.1.3. | EØSU anser det for vigtigt, at man i platformsøkonomien fremmer adfærdskodekser, der er udarbejdet i et samarbejde mellem platforme, arbejdstagere og forbrugere. |
| --- | --- |

5.1.3.

| 5.2. | EØSU bemærker, at det endnu ikke er lykkedes at finde en god løsning med denne brede vifte af midler, der har været forsøgt til at sikre og opretholde anstændige arbejdsvilkår på platformene. De fleste initiativer har fundet sted på nationalt plan: opmærksomheden henledes på ændringer enten i vedtagelsen af specifik lovgivning eller inden for rammerne af arbejdsret, i visse tilfælde ved indførelse af konceptet af en mellemliggende kategori mellem arbejde af subordineret karakter (ansat arbejdstager) og selvstændig beskæftigelse (selvstændig erhvervsdrivende) (29). EØSU mener, at denne løsning er utilfredsstillende. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Der er forskel fra medlemsstat til medlemsstat på, hvor ofte arbejdstilsyn og domstole involveres. Sager, der har været indbragt for domstolene, har ført til modstridende domme, i nogle tilfælde blev det besluttet, at der i arbejdsforholdet var subordination, mens man i andre tilfælde betragtede platformsarbejdere som selvstændige. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EU og medlemsstaterne må gå ud fra konceptet økonomisk afhængighed og subordination som deres målestok. Platformsarbejdere, hvis levebrød hovedsagelig afhænger af den løn, de får fra dette arbejde og arbejde i form af subordineret beskæftigelse, er ansatte og ikke selvstændige erhvervsdrivende. Tilsvarende bør de algoritmer, der anvendes af platforme, også betragtes på samme måde som talte eller skriftlige instruktioner, der gives i en konventionel arbejdssituation. EØSU har allerede afgivet en udtalelse, der støtter disse koncepter (30). |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Arbejdstilsynene bør styrkes for at lægge særlig vægt på platformsarbejdere, således at de ikke fortsat mangler beskyttelse, og for at undgå, at platforme fører en illoyal konkurrence i forhold til andre virksomheder (31). |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EØSU holder fast ved, at ansatte skal være dækket af sociale sikringsordninger og have ordentlige sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen. De europæiske institutioner argumenterer for, at alle arbejdstagere skal have adgang til social sikring, uanset arten af deres kontrakt. I flere lande er der oprettet særlige ordninger for selvstændige, der afspejler de særlige forhold, hvorunder de arbejder. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | I rapporten fra Global Commission on the Future of Work (32) foreslås, at der etableres et internationalt forvaltningssystem for platforme (33). Udvalget har i den forbindelse tidligere anbefalet, at Kommissionen, OECD og ILO samarbejder med arbejdsmarkedets parter på alle relevante niveauer og med bredere civilsamfundsorganisationer for at udvikle passende bestemmelser om anstændige arbejdsvilkår og den nødvendige beskyttelse (34). |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Hvad angår beskatning, mener EØSU, at alle aktører i den digitale økonomi bør betale skat. Her tilslutter EØSU sig anbefalingerne fra den europæiske platform til bekæmpelse af sort arbejde (35), som går ud på, at EU skal indføre et bindende retsinstrument med henblik på at: forpligte platformene til at indberette alle transaktioner til skattemyndighederne i de lande, hvor de opererer, give de relevante skattemyndigheder de oplysninger, der er nødvendige for at sikre overholdelse af skattelovgivningen, informere arbejdstagerne om deres skattemæssige fordele og pligter og beskytte arbejdstagerne mod falsk klassificering som selvstændig erhvervsdrivende. |
| --- | --- |

5.8.

6.   Bedste praksis for regulering af platformsarbejde

| 6.1. | I forlængelse af internationale undersøgelser (36) mener EØSU, at Kommissionen og medlemsstaterne bør sikre passende politikker for regulering af arbejdsmarkedet, social dialog og overenskomstforhandlinger samt færdigheder. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.1.1. | Med hensyn til regulering af arbejdsmarkedet bør der tages skridt til at sikre, at alle arbejdstagere i henhold til nationale systemer og praksis har adgang til en række rettigheder og til beskyttelse, uanset deres beskæftigelsesstatus eller kontrakttype, så man sikrer, at visse operatører ikke kan opnå en konkurrencemæssig fordel ved ikke at opfylde deres forpligtelser og ansvar. |
| --- | --- |

6.1.1.

| 6.1.1.1. | Gråzonen mellem selvstændig virksomhed og ansættelse skal begrænses mest muligt, ved at standardisere og præcisere disse definitioner så meget som muligt og mindske usikkerheden for arbejdstagere og arbejdsgivere. |
| --- | --- |

6.1.1.1.

| 6.1.1.2. | Proformaselvstændig beskæftigelse skal imødegås ved at styrke inspektionskapaciteten, reducere virksomhedernes incitamenter til at lave »proforma« -arbejdsforhold og indføre betydelige sanktioner for disse uretmæssige klassifikationer. |
| --- | --- |

6.1.1.2.

| 6.1.1.3. | På internationalt plan bør Kommissionen, OECD og ILO iværksætte en fælles arbejdsproces, som eventuelt kan føre til en ILO-konvention om platforme. |
| --- | --- |

6.1.1.3.

| 6.1.2. | Den ulige magtbalance mellem platforme og arbejdstagere skal tackles gennem social dialog og overenskomstforhandlinger. Der skal tages fat på urimelig markedspraksis, så løn, information, rettigheder, pligter og ansvar bliver mere gennemskuelige. |
| --- | --- |

6.1.2.

| 6.1.2.1. | Dialogen mellem arbejdsmarkedets parter bør styrkes på EU-plan og i medlemsstaterne, og det samme gælder de overenskomstforhandlinger i medlemsstaterne, der, hvor det er relevant, bidrager til bedre arbejdsvilkår. |
| --- | --- |

6.1.2.1.

| 6.1.2.2. | Arbejdstagernes og arbejdsgivernes rolle er afgørende for at omsætte interesserepræsentation i praksis inden for rammerne af den europæiske sociale model. |
| --- | --- |

6.1.2.2.

| 6.1.3. | Der skal udarbejdes adfærdskodekser med deltagelse af platforme, arbejdstagere og forbrugere, der samler de bedste principper og retningslinjer for løn, arbejdsvilkår og servicekvalitet. |
| --- | --- |

6.1.3.

| 6.1.4. | Medlemsstaterne skal sørge for uddannelse og karrieremuligheder for arbejdstagerne, da de generelt tilhører dårligt stillede grupper, det være sig migranter eller andre grupper, hvor der er problemer med hensyn til uddannelse. |
| --- | --- |

6.1.4.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 303 af 19.8 2016, s. 54.

1

(2)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10, punkt 3.9.

2

(3)  C. Degryse, Digitalisation of the economy and its impact on labour markets, Working Paper 2016.02, s. 7.

3

(4)  EUT C 303 af 19.8.2016, s. 54; EUT C 283 af 10.8.2018, s. 39; EUT C 81 af 2.3.2018, s. 145; EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10; EUT C 237 af 6.7.2018, s. 1; EUT C 75 af 10.3.2017, s. 33.

4

(5)  OECD, Employment Outlook 2019, s. 55.

5

Employment Outlook 2019

(6)  Z. Kilhoffer m.fl., Study to gather evidence on the working conditions of platform workers. December 2019, s. 45.

6

Study to gather evidence on the working conditions of platform workers

(7)  Z. Kilhoffer m.fl., op.cit., s. 47.

7

(8)  Z. Kilhoffer m.fl., op.cit., s. 48.

8

(9)  2015-tal på 28,1 mia. EUR og 3,6 mia. EUR, citeret af Z. Kilhoffer m.fl., op.cit., s. 48.

9

(10)  Z. Kilhoffer m.fl., op.cit., s. 15.

10

(11)  Eurofound 2018, Employment and working conditions of selected types of platform work, s. 9.

11

(12)  Ibidem, s. 15.

12

(13)  ILO, Policy responses to new forms of work. International governance of digital labour platforms, april 2019.

13

Policy responses to new forms of work. International governance of digital labour platforms

(14)  Se fodnote 1.

14

(15)  Se fodnote 1.

15

(16)  Kommissionens meddelelse om En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi, COM(2016) 356 final.

16

En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi

(17)  EU-OSHA 2017, Protecting Workers in the Online Platform Economy. An overview of regulatory and policy developments in the EU.

17

Protecting Workers in the Online Platform Economy

An overview of regulatory and policy developments in the EU.

(18)  EUT C 283 af 10.8.2018, s. 39, punkt 3.4.

18

(19)  Z. Kilhoffer m.fl., op.cit., s. 48-98.

19

(20)  COLLEEM (COLLaborative Economy and Employment). Se: Europa-Kommissionen, Platform Workers in Europe, 2018, s. 4.

20

Platform Workers in Europe

(21)  Europa-Kommissionen, En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi, 2016, s. 11-13.

21

En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi

(22)  EUT C 75 af 10.3.2017, s. 33 , punkt 4.4.2.

22

(23)  Z. Kilhoffer m.fl., op.cit., s. 227.

23

(24)  Z. Kilhoffer m.fl., op.cit., s. 85.

24

(25)  Højesterets dom nr. 1663/2020 (Italien) og 17-20.079 af 28. november 2018 (Frankrig).

25

(26)  Herunder konvention nr. 102 af 1952 med senere ændringer.

26

(27)  Z. Kilhoffer m.fl., op.cit., s. 125-176.

27

(28)  Selv om forfattere kvalificerer kollektive overenskomstforhandlinger som »bløde«, er det en kendsgerning, at kollektive overenskomster har retskraft i mange medlemsstater og er et »hårdt« instrument.

28

(29)  Z. Kilhoffer m.fl., op.cit., s. 107.

29

(30)  EUT C 75 af 10.3.2017, s. 34, punkt 1.4, og EUT C 283 af 10.8.2018, s. 39, punkt 5.1.2.

30

(31)  Z. Kilhoffer m.fl., op.cit., s. 227.

31

(32)  ILO, Global Commission on the Future of Work — Work for a brighter future, Genève, 2019.

32

Work for a brighter future

(33)  ILO, Global Commission on the Future of Work — Work for a brighter future, Genève, 2019.

33

Work for a brighter future

(34)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10, punkt 3.9.

34

(35)  EUT C 458 af 19.12 2014, s. 43

35

(36)  OECD, Employment Outlook 2019, s. 32-36.

36

Employment Outlook 2019

---

BILAG I

DIGITALE PLATFORME: PRAKSIS

Denne lille undersøgelse skal være med til at kortlægge god praksis på digitale platforme, hvor den vigtigste kilde er Det Europæiske Fagforeningsinstituts (ETUI) publikation: The platform economy and social law: Key issues in comparative perspective, ETUI, 2019 (1).

| | LAND | PRAKSIS |
| --- | --- | --- |
| 1 | Tyskland | Der blev i 2017 indført en ombudsmand til gennemførelse af adfærdskodeksen for arbejde i crowdsourcing af IG Metall, den tyske sammenslutning for crowdsourcing og otte digitale platforme (2). |
| 2 | Østrig | Der er blevet indgået en kollektiv overenskomst (2019), som dækker en cateringvirksomhed og ansatte (udbringningsbude), gældende fra januar 2020. Beskæftigelsesstatussen er ikke klar (3). |
| 3 | Belgien | Der er nedsat et udvalg (Commission administrative de règlement de la relation travail), som afgør, hvordan ansættelsesforholdet skal defineres (4). |
| 4 | Danmark | Overenskomst indgået i juli 2018 mellem Hilfr (en DP for rengøring) og en fagforening. Arbejdstagere starter som selvstændige, men modtager en ansættelseskontrakt efter 100 timer (5) |
| 5 | Spanien | Ansatte i DP Deliveroo, har oprettet en platform (2017) på webstedet Ridersxderechos for at forsvare deres interesser. I 2017 lancerede UGT portalen Turespuestasindical (6). |
| 6 | Spanien | I 2018 undertegnede man en brancheaftale for Catalonien for perioden 2018-2020 mellem arbejdsgiverorganisationerne (Fomento del Trabajo, PIMEC og FEPIME) samt fagforeningerne (CC OO og UGT). Aftalen indeholder et afsnit om platformsarbejde (7). |
| 7 | Frankrig | Medarbejdere i platforme til fødevaredistribution har oprettet fagforeninger (f.eks. Bordeaux) (8). |
| 8 | Italien | I 2019 blev der vedtaget en lov specifikt om arbejde på digitale platforme i Lazio-regionen. Loven definerer digitale arbejdstagere og fastsætter gældende rettigheder (9). |
| 9 | Italien | I 2018 blev der indgået en national overenskomst for logistiksektoren. På den baggrund indførtes kategorien »bud«, som beskrives som arbejdstagere. Det samme for så vidt angår overenskomsten med Laconsegna (digital platform for udbringning af mad). Disse aftaler har fået fagforeningernes godkendelse (10). |
| 10 | Italien | Charter om digitale arbejdstageres grundlæggende rettigheder (Bolognacharteret), der blev undertegnet i 2018 mellem Bolognas kommunalbestyrelse (?) og to platforme (Sgnam og MyMenu). Det regulerer ikke medarbejdernes ansættelsesstatus (11). |
| 11 | Portugal | I arbejdslovgivningen fastsættes kriterier for formodningen om, at der foreligger en ansættelseskontrakt. Lovgivningen om digitale transportplatforme (den såkaldte »Uber-lov«) henviser udtrykkeligt til arbejdslovgivningen for så vidt angår den retlige forbindelse mellem chauffører og platformen (12). |
| 12 | Schweiz | Kollektiv overenskomst om cykelbude, undertegnet i februar 2019 mellem en fagforening og en arbejdsgiverforening (13). |
| 13 | Europæiske arbejdsmarkedsparter: | De europæiske arbejdsmarkedsparters selvstændige rammeaftale om digitalisering — juni 2020 (14). |
| DP = digital platform |

LAND

PRAKSIS

1

Tyskland

Der blev i 2017 indført en ombudsmand til gennemførelse af adfærdskodeksen for arbejde i crowdsourcing af IG Metall, den tyske sammenslutning for crowdsourcing og otte digitale platforme (2).

2

Østrig

Der er blevet indgået en kollektiv overenskomst (2019), som dækker en cateringvirksomhed og ansatte (udbringningsbude), gældende fra januar 2020. Beskæftigelsesstatussen er ikke klar (3).

3

Belgien

Der er nedsat et udvalg (Commission administrative de règlement de la relation travail), som afgør, hvordan ansættelsesforholdet skal defineres (4).

4

Danmark

Overenskomst indgået i juli 2018 mellem Hilfr (en DP for rengøring) og en fagforening. Arbejdstagere starter som selvstændige, men modtager en ansættelseskontrakt efter 100 timer (5)

5

Spanien

Ansatte i DP Deliveroo, har oprettet en platform (2017) på webstedet Ridersxderechos for at forsvare deres interesser. I 2017 lancerede UGT portalen Turespuestasindical (6).

6

Spanien

I 2018 undertegnede man en brancheaftale for Catalonien for perioden 2018-2020 mellem arbejdsgiverorganisationerne (Fomento del Trabajo, PIMEC og FEPIME) samt fagforeningerne (CC OO og UGT). Aftalen indeholder et afsnit om platformsarbejde (7).

7

Frankrig

Medarbejdere i platforme til fødevaredistribution har oprettet fagforeninger (f.eks. Bordeaux) (8).

8

Italien

I 2019 blev der vedtaget en lov specifikt om arbejde på digitale platforme i Lazio-regionen. Loven definerer digitale arbejdstagere og fastsætter gældende rettigheder (9).

9

Italien

I 2018 blev der indgået en national overenskomst for logistiksektoren. På den baggrund indførtes kategorien »bud«, som beskrives som arbejdstagere. Det samme for så vidt angår overenskomsten med Laconsegna (digital platform for udbringning af mad). Disse aftaler har fået fagforeningernes godkendelse (10).

10

Italien

Charter om digitale arbejdstageres grundlæggende rettigheder (Bolognacharteret), der blev undertegnet i 2018 mellem Bolognas kommunalbestyrelse (?) og to platforme (Sgnam og MyMenu). Det regulerer ikke medarbejdernes ansættelsesstatus (11).

11

Portugal

I arbejdslovgivningen fastsættes kriterier for formodningen om, at der foreligger en ansættelseskontrakt. Lovgivningen om digitale transportplatforme (den såkaldte »Uber-lov«) henviser udtrykkeligt til arbejdslovgivningen for så vidt angår den retlige forbindelse mellem chauffører og platformen (12).

12

Schweiz

Kollektiv overenskomst om cykelbude, undertegnet i februar 2019 mellem en fagforening og en arbejdsgiverforening (13).

13

Europæiske arbejdsmarkedsparter:

De europæiske arbejdsmarkedsparters selvstændige rammeaftale om digitalisering — juni 2020 (14).

DP = digital platform

---

(1)  ETUI, 2019, Working paper 2019.10, edited by Isabelle Daugareilh, Christophe Degryse and Philippe Porchet The platform economy and Social law: Key issues in comparative perspective, s. 57.

(2)  ILO, Policy responses to new forms of work. International governance of digital labour platforms, april 2019, s. 6-7.

(3)  Eurofound, se: Platform economy initiatives: https://www.eurofound.europa.eu/data/platform-economy/initiatives.

(4)  ETUI, 2019, Working paper 2019.10, The platform economy and Social law: Key issues in comparative perspective, s. 46; jfr. portalen: https://commissionrelationstravail.belgium.be/fr/.

(5)  ETUI, 2019, Working paper 2019.10, The platform economy and Social law: Key issues in comparative perspective, s. 42; se ligeledes: https://www.equaltimes.org/in-denmark-a-historic-collective?lang=en#.XsjN8DpKhPa.

(6)  ETUI, 2019, Working paper 2019.10, The platform economy and Social law: Key issues in comparative perspective, s. 102 og 103; se: https://twitter.com/ridersxderechos og https://www.ugt.es/turespuestasindicales.

(7)  ETUI, 2019, Working paper 2019.10, The platform economy and Social law: Key issues in comparative perspective, s. 104-105.

(8)  ETUI, 2019, Working paper 2019.10, The platform economy and Social law: Key issues in comparative perspective, s. 57.

(9)  ETUI, 2019, Working paper 2019.10, The platform economy and Social law: Key issues in comparative perspective, s. 68. Den ser ikke ud til at regulere arbejdstagernes status (arbejdstager/selvstændig).

(10)  ETUI, 2019, Working paper 2019.10, The platform economy and Social law: Key issues in comparative perspective, s. 71-72.

(11)  ETUI, 2019, Working paper 2019.10, The platform economy and Social law: Key issues in comparative perspective, s. 72.

(12)  Portugal: Lov 45/2018 af 10. august 2018.

(13)  ETUI, 2019, Working paper 2019.10, The platform economy and Social law: Key issues in comparative perspective, s. 111-112.

(14)  De europæiske arbejdsmarkedsparters selvstændige rammeaftale om digitalisering.

---

BILAG II

Følgende ændringsforslag blev forkastet, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 2.9

Ændres som følger:

| 2.9. | Arbejdstagerstatus er et af de vigtigste aspekter ved platformsarbejde. Platforme fremstiller normalt sig selv som mellemled mellem udbud og efterspørgsel og dermed ikke som arbejdsgivere, da der ikke er nogen form for subordination i arbejdsrelationen. I denne situation anses arbejdstagerne for at være »selvstændige« snarere end »ansatte« og dermed omgås lovgivning om ansættelsesforhold (herunder sundhed og sikkerhed), social beskyttelse og beskatning. Selv om der efter EØSU's overbevisning reelt findes selvstændige arbejdstagere, mener udvalget, at anvendelsen af princippet om, at en platformsarbejdstager formodes at være ansat, medmindre der foreligger bevis for det modsatte, bør undersøges grundigt i alle dets dimensioner af EU og medlemsstaterne med hensyn til de grundliggende forskelle mellem arbejdstagere og selvstændige (arbejdets karakter, spørgsmålet om, hvorvidt der findes et underordnelsesforhold, samt vederlag). Dette vil sikre, at de ansatte, hvis hovedindtægt kommer fra platforme, får deres interesser varetaget. EØSU mener imidlertid, at reelt selvstændige arbejdstagere bør have lov til fortsat at have denne status, hvis det er deres klare ønske. |
| --- | --- |

2.9.

Arbejdstagerstatus er et af de vigtigste aspekter ved platformsarbejde. Platforme fremstiller normalt sig selv som mellemled mellem udbud og efterspørgsel og dermed ikke som arbejdsgivere, da der ikke er nogen form for subordination i arbejdsrelationen. I denne situation anses arbejdstagerne for at være »selvstændige« snarere end »ansatte« og dermed omgås lovgivning om ansættelsesforhold (herunder sundhed og sikkerhed), social beskyttelse og beskatning. Selv om der efter EØSU's overbevisning reelt findes selvstændige arbejdstagere, mener udvalget, at anvendelsen af princippet om, at en platformsarbejdstager formodes at være ansat, medmindre der foreligger bevis for det modsatte, bør undersøges grundigt i alle dets dimensioner af EU og medlemsstaterne med hensyn til de grundliggende forskelle mellem arbejdstagere og selvstændige (arbejdets karakter, spørgsmålet om, hvorvidt der findes et underordnelsesforhold, samt vederlag). Dette vil sikre, at de ansatte, hvis hovedindtægt kommer fra platforme, får deres interesser varetaget. EØSU mener imidlertid, at reelt selvstændige arbejdstagere bør have lov til fortsat at have denne status, hvis det er deres klare ønske.

Begrundelse

Ifølge Kommissionen er arbejdstagerstatus et kontroversielt spørgsmål og et af de vigtigste spørgsmål ud fra en politisk synsvinkel, når den primære vare, der handles via platformen, er arbejdskraft. Hvad angår spørgsmålet om status mener Kommissionen, at der kan skelnes mellem ansatte og selvstændige erhvervsdrivende ud fra tre kriterier: tilstedeværelsen af et underordningsforhold, arbejdets karakter, og hvorvidt der er tale om aflønning. Disse kriterier defineres for at anvende begrebet arbejdstager i EU, men i Kommissionens meddelelse En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi tilføjes det, at der er en tendens til, at EU-medlemsstaternes domstole inden for deres nationale kompetenceområde anvender samme sæt kriterier. Med disse kriterier er der ikke behov for yderligere lovgivning om arbejdstagerstatus på europæisk niveau. På nationalt plan er der taget flere forskellige initiativer, f.eks. indførelsen af konceptet med en mellemliggende kategori mellem underordnet arbejde og selvstændig beskæftigelse.

Med hensyn til arbejdstagerstatus er det også vigtigt at bemærke, at det i den nylige selvstændige rammeaftale om digitalisering mellem de europæiske arbejdsmarkedsparter anføres, at den omfatter alle arbejdstagere og arbejdsgivere i den offentlige og private sektor, også hvad angår aktiviteter, der benytter onlineplatforme, hvor der foreligger et ansættelsesforhold ifølge den nationale definition.

Resultat af afstemningen

| For | 65 |
| --- | --- |
| Imod | 99 |
| Hverken for eller imod | 13 |

For

65

Imod

99

Hverken for eller imod

13

Punkt 5.4

Ændres som følger:

| 5.4. | Når man anvender de overordnede kriterier for arbejdstagerstatus (subordination, type af arbejde og vederlag), bør EU og medlemsstaterne må gå ud fra konceptet økonomisk afhængighed som en
  deres
  afgørende målestok for at sikre rimelige arbejdsforhold for
  . P
  platformsarbejdere, hvis levebrød hovedsagelig afhænger af den løn, de får fra
  for dette arbejde, er ansatte og ikke selvstændige erhvervsdrivende. Tilsvarende bør
  kan de algoritmer, der anvendes af platforme, også betragtes som bindende på samme måde som talte eller skriftlige instruktioner, der gives i en konventionel arbejdssituation. EØSU har allerede afgivet en udtalelse, der støtter disse koncepter. |
| --- | --- |

5.4.

Når man anvender de overordnede kriterier for arbejdstagerstatus (subordination, type af arbejde og vederlag), bør EU og medlemsstaterne må gå ud fra konceptet økonomisk afhængighed som en
  deres
  afgørende målestok for at sikre rimelige arbejdsforhold for
  . P
  platformsarbejdere, hvis levebrød hovedsagelig afhænger af den løn, de får fra
  for dette arbejde, er ansatte og ikke selvstændige erhvervsdrivende. Tilsvarende bør
  kan de algoritmer, der anvendes af platforme, også betragtes som bindende på samme måde som talte eller skriftlige instruktioner, der gives i en konventionel arbejdssituation. EØSU har allerede afgivet en udtalelse, der støtter disse koncepter.

Begrundelse

Ifølge Kommissionen er arbejdstagerstatus et kontroversielt spørgsmål og et af de vigtigste spørgsmål ud fra en politisk synsvinkel, når den primære vare, der handles via platformen, er arbejdskraft. Hvad angår spørgsmålet om status mener Kommissionen, at der kan skelnes mellem ansatte og selvstændige erhvervsdrivende ud fra tre kriterier: tilstedeværelsen af et underordningsforhold, arbejdets karakter, og hvorvidt der er tale om aflønning. Disse kriterier defineres for at anvende begrebet arbejdstager i EU, men i Kommissionens meddelelse En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi tilføjes det, at der er en tendens til, at EU-medlemsstaternes domstole inden for deres nationale kompetenceområde anvender samme sæt kriterier. Med disse kriterier er der ikke behov for yderligere lovgivning om arbejdstagerstatus på europæisk niveau. På nationalt plan er der taget flere forskellige initiativer, f.eks. indførelsen af konceptet med en mellemliggende kategori mellem underordnet arbejde og selvstændig beskæftigelse.

Med hensyn til arbejdstagerstatus er det også vigtigt at bemærke, at det i den nylige selvstændige rammeaftale om digitalisering mellem de europæiske arbejdsmarkedsparter anføres, at den omfatter alle arbejdstagere og arbejdsgivere i den offentlige og private sektor, også hvad angår aktiviteter, der benytter onlineplatforme, hvor der foreligger et ansættelsesforhold ifølge den nationale definition.

Resultat af afstemningen

| For | 64 |
| --- | --- |
| Imod | 98 |
| Hverken for eller imod | 14 |

For

64

Imod

98

Hverken for eller imod

14

Punkt 5.8

Ændres som følger:

| 5.8. | EØSU opfordrer til, at der tages højde for deleøkonomien og de digitale platforme i de nationale skattesystemer, og at man på dette område følger de principper, der kendetegner et retfærdigt skattesystem, nemlig ensartethed, forudsigelighed og neutralitet, således at man garanterer offentlighedens interesse i, at skattereglerne overholdes af alle berørte parter
   (1)
  . Hvad angår beskatning, mener EØSU, at alle aktører i den digitale økonomi bør betale skat. Her tilslutter EØSU sig anbefalingerne fra den europæiske platform til bekæmpelse af sort arbejde
   (2)

  , som går ud på, at EU skal indføre et bindende retsinstrument med henblik på at: forpligte platformene til at indberette alle transaktioner til skattemyndighederne i de lande, hvor de opererer, give de relevante skattemyndigheder de oplysninger, der er nødvendige for at sikre overholdelse af skattelovgivningen, informere arbejdstagerne om deres skattemæssige fordele og pligter og beskytte arbejdstagerne mod falsk klassificering som selvstændig erhvervsdrivende. |
| --- | --- |

5.8.

EØSU opfordrer til, at der tages højde for deleøkonomien og de digitale platforme i de nationale skattesystemer, og at man på dette område følger de principper, der kendetegner et retfærdigt skattesystem, nemlig ensartethed, forudsigelighed og neutralitet, således at man garanterer offentlighedens interesse i, at skattereglerne overholdes af alle berørte parter
   (1)
  . Hvad angår beskatning, mener EØSU, at alle aktører i den digitale økonomi bør betale skat. Her tilslutter EØSU sig anbefalingerne fra den europæiske platform til bekæmpelse af sort arbejde
   (2)

  , som går ud på, at EU skal indføre et bindende retsinstrument med henblik på at: forpligte platformene til at indberette alle transaktioner til skattemyndighederne i de lande, hvor de opererer, give de relevante skattemyndigheder de oplysninger, der er nødvendige for at sikre overholdelse af skattelovgivningen, informere arbejdstagerne om deres skattemæssige fordele og pligter og beskytte arbejdstagerne mod falsk klassificering som selvstændig erhvervsdrivende.

Begrundelse

EØSU har for nylig vedtaget en udtalelse om beskatning af deleøkonomien (udtalelse ECO/500 om Beskatning af deleøkonomien — rapporteringskrav«), og det er derfor mere hensigtsmæssigt at henvise til den tekst, man er nået til enighed om.

Resultat af afstemningen

| For | 64 |
| --- | --- |
| Imod | 97 |
| Hverken for eller imod | 14 |

For

64

Imod

97

Hverken for eller imod

14

Punkt 1.8

Ændres som følger:

| 1.8. | Udvalget anbefaler, at EU og medlemsstaterne bevæger sig i retning af ensartede koncepter med henblik på at opnå anstændigt arbejde i platformsøkonomien. Med henblik herpå og for at sikre rimelige arbejdsforhold navnlig for arbejdstagere, hvis levebrød hovedsageligt afhænger af den løn, de modtager for dette arbejde, bør Kommissionen og medlemsstaterne, når de anvender det generelle kriterium for arbejdstagerstatus (subordination, type af arbejde og vederlag), vedtage følgende punkter som målestok: (i) økonomisk afhængighed og et ansættelsesforhold, hvor arbejdstageren er underordnet arbejdsgiveren, da ansatte, hvis levebrød afhænger af den løn, de får for deres arbejde, er arbejdstagere og ikke selvstændige, (ii) anvendelse af princippet om, at en arbejdstager betragtes som ansat, såfremt der ikke foreligger bevis for det modsatte, skal
  bør undersøges grundigt i alle dets dimensioner med respekt for de grundlæggende forskelle mellem ansatte og selvstændige (arbejdets art, tilstedeværelsen af en form for subordination og udbetaling af vederlag), (iii) de algoritmer, der anvendes af platforme, bør
  kan også betragtes som værende bindende på samme måde som talte eller skriftlige instruktioner, der gives i en konventionel arbejdssituation. |
| --- | --- |

1.8.

Udvalget anbefaler, at EU og medlemsstaterne bevæger sig i retning af ensartede koncepter med henblik på at opnå anstændigt arbejde i platformsøkonomien. Med henblik herpå og for at sikre rimelige arbejdsforhold navnlig for arbejdstagere, hvis levebrød hovedsageligt afhænger af den løn, de modtager for dette arbejde, bør Kommissionen og medlemsstaterne, når de anvender det generelle kriterium for arbejdstagerstatus (subordination, type af arbejde og vederlag), vedtage følgende punkter som målestok: (i) økonomisk afhængighed og et ansættelsesforhold, hvor arbejdstageren er underordnet arbejdsgiveren, da ansatte, hvis levebrød afhænger af den løn, de får for deres arbejde, er arbejdstagere og ikke selvstændige, (ii) anvendelse af princippet om, at en arbejdstager betragtes som ansat, såfremt der ikke foreligger bevis for det modsatte, skal
  bør undersøges grundigt i alle dets dimensioner med respekt for de grundlæggende forskelle mellem ansatte og selvstændige (arbejdets art, tilstedeværelsen af en form for subordination og udbetaling af vederlag), (iii) de algoritmer, der anvendes af platforme, bør
  kan også betragtes som værende bindende på samme måde som talte eller skriftlige instruktioner, der gives i en konventionel arbejdssituation.

Begrundelse

Ifølge Kommissionen er arbejdstagerstatus et kontroversielt spørgsmål og et af de vigtigste spørgsmål ud fra en politisk synsvinkel, når den primære vare, der handles via platformen, er arbejdskraft. Hvad angår spørgsmålet om status mener Kommissionen, at der kan skelnes mellem ansatte og selvstændige erhvervsdrivende ud fra tre kriterier: tilstedeværelsen af et underordningsforhold, arbejdets karakter, og hvorvidt der er tale om aflønning. Disse kriterier defineres for at anvende begrebet arbejdstager i EU, men i Kommissionens meddelelse En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi tilføjes det, at der er en tendens til, at EU-medlemsstaternes domstole inden for deres nationale kompetenceområde anvender samme sæt kriterier. Med disse kriterier er der ikke behov for yderligere lovgivning om arbejdstagerstatus på europæisk niveau. På nationalt plan er der taget flere forskellige initiativer, f.eks. indførelsen af konceptet med en mellemliggende kategori mellem underordnet arbejde og selvstændig beskæftigelse.

Med hensyn til arbejdstagerstatus er det også vigtigt at bemærke, at det i den nylige selvstændige rammeaftale om digitalisering mellem de europæiske arbejdsmarkedsparter anføres, at den omfatter alle arbejdstagere og arbejdsgivere i den offentlige og private sektor, også hvad angår aktiviteter, der benytter onlineplatforme, hvor der foreligger et ansættelsesforhold ifølge den nationale definition.

Resultat af afstemningen

| For | 63 |
| --- | --- |
| Imod | 99 |
| Hverken for eller imod | 15 |

For

63

Imod

99

Hverken for eller imod

15

Punkt 1.13

Ændres som følger:

| 1.13. | EØSU opfordrer til, at der tages højde for deleøkonomien og de digitale platforme i de nationale skattesystemer, og at man på dette område følger de principper, der kendetegner et retfærdigt skattesystem, nemlig ensartethed, forudsigelighed og neutralitet, således at man garanterer offentlighedens interesse i, at skattereglerne overholdes af alle berørte parter
   (3)
  . EØSU opfordrer Kommissionen til at tage højde for henstillingerne fra den europæiske platform til bekæmpelse af sort arbejde på beskatningsområdet i platformsøkonomien. |
| --- | --- |

1.13.

EØSU opfordrer til, at der tages højde for deleøkonomien og de digitale platforme i de nationale skattesystemer, og at man på dette område følger de principper, der kendetegner et retfærdigt skattesystem, nemlig ensartethed, forudsigelighed og neutralitet, således at man garanterer offentlighedens interesse i, at skattereglerne overholdes af alle berørte parter
   (3)
  . EØSU opfordrer Kommissionen til at tage højde for henstillingerne fra den europæiske platform til bekæmpelse af sort arbejde på beskatningsområdet i platformsøkonomien.

Begrundelse

EØSU har for nylig vedtaget en udtalelse om beskatning af deleøkonomien (udtalelse ECO/500 om Beskatning af deleøkonomien — rapporteringskrav«), og det er derfor mere hensigtsmæssigt at henvise til den tekst, man er nået til enighed om.

Resultat af afstemningen

| For | 62 |
| --- | --- |
| Imod | 99 |
| Hverken for eller imod | 15 |

For

62

Imod

99

Hverken for eller imod

15

---

(1)  Jf. udtalelsen fra ECO/500 »Beskatning af deleøkonomien — rapporteringskrav«, vedtaget i juli 2020, (EUT C 364 af 28.10.2020, s. 62).

(2)  EUT C 458 af 19.12 2014, s. 43.

(3)  Se bilagets fodnote 1.

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/187 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/187

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Digitalisering og bæredygtighed — status quo og behovet for tiltag set i civilsamfundets perspektiv«

(sonderende udtalelse)

(2020/C 429/24)

| Ordfører: | Peter SCHMIDT (DE-II) |
| --- | --- |
| Medordfører: | István KOMORÓCZKI (HU-I) |

Ordfører:

Peter SCHMIDT (DE-II)

Medordfører:

István KOMORÓCZKI (HU-I)

| Anmodning om udtalelse | Det tyske rådsformandskab, 7.4.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 31.8.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 17.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/2/3 |

Anmodning om udtalelse

Det tyske rådsformandskab, 7.4.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

31.8.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

17.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/2/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU efterlyser politiske tiltag, som yderligere konsoliderer en digital økonomi, der tager højde for vores samfundsmæssige værdier for at sikre, at den digitale velfærdsøkonomi bliver så inkluderende som muligt og giver arbejdstagere, forbrugere, SMV'er, store virksomheder og nonprofitaktører samme mulighed for at drage fordel heraf, navnlig i landdistrikterne. Sådanne politiske tiltag omfatter følgende:






  — | udvikling af finanspolitiske foranstaltninger til sikring af, at digitale virksomheder betaler en rimelig skat |
| --- | --- | --- |

1.1.

—

udvikling af finanspolitiske foranstaltninger til sikring af, at digitale virksomheder betaler en rimelig skat

| — | videreudvikling af persondataforordningen (GDPR) med henblik på at udvikle en særskilt lov om databeskyttelse på arbejdspladsen, på de sociale medier og inden for e-handel |
| --- | --- |

—

videreudvikling af persondataforordningen (GDPR) med henblik på at udvikle en særskilt lov om databeskyttelse på arbejdspladsen, på de sociale medier og inden for e-handel

| — | tilpasning af den eksisterende konkurrence- og monopollovgivning med henblik på at regulere de digitale platformsmarkeder |
| --- | --- |

—

tilpasning af den eksisterende konkurrence- og monopollovgivning med henblik på at regulere de digitale platformsmarkeder

| — | fremme af open source-software og applikationer |
| --- | --- |

—

fremme af open source-software og applikationer

| — | en »offentlige penge — offentlige data«-model, så offentligt finansierede forskningsdata er offentligt tilgængelige |
| --- | --- |

—

en »offentlige penge — offentlige data«-model, så offentligt finansierede forskningsdata er offentligt tilgængelige

| — | udvikling af en strategisk EU-datastyringspolitik, herunder ny lovgivning om »offentlige dataforvaltere«. |
| --- | --- |

—

udvikling af en strategisk EU-datastyringspolitik, herunder ny lovgivning om »offentlige dataforvaltere«.

| 1.2. | EØSU opfordrer nationale og lokale regeringer til at støtte kooperative deleplatforme. Udvalget opfordrer også til gennemsigtige, fair og grønne IKT-produktionskæder, ambitiøse energistandarder og en udvidelse af EU's direktiv om miljøvenligt design, og opfordrer Kommissionen til at:






  — | vedtage EU-lovgivning, som gør onlineshopping mere bæredygtig, og udvikle ansvarlige politikker for emballering, levering og returnering af pakker |
| --- | --- | --- |

1.2.

—

vedtage EU-lovgivning, som gør onlineshopping mere bæredygtig, og udvikle ansvarlige politikker for emballering, levering og returnering af pakker

| — | beskytte små markedsoperatører mod monopolistiske platforme |
| --- | --- |

—

beskytte små markedsoperatører mod monopolistiske platforme

| — | udvikle et omfattende sæt af kriterier og indikatorer for bæredygtige softwareprodukter og et digitalt produktpas |
| --- | --- |

—

udvikle et omfattende sæt af kriterier og indikatorer for bæredygtige softwareprodukter og et digitalt produktpas

| — | forbedre persondataforordningen for så vidt angår datatilstrækkelighed og datakobling |
| --- | --- |

—

forbedre persondataforordningen for så vidt angår datatilstrækkelighed og datakobling

| — | indføre restriktioner på onlinereklame for at skabe reklamefrie områder. |
| --- | --- |

—

indføre restriktioner på onlinereklame for at skabe reklamefrie områder.

| 1.3. | Covid-19-pandemien førte til et pludseligt og markant fald i transport, produktion og forbrug, og den øgede anvendelse af IKT mindskede energiintensive arbejdsmetoder og livsstile. EØSU efterlyser passende politiske foranstaltninger, som kan bidrage til at konsolidere disse positive aspekter efter pandemien. Dette rejser selvfølgelig en række bredere spørgsmål om energieffektiviteten i »skyen« og de datacentre, der driver den. De politiske foranstaltninger kunne omfatte at:






  — | etablere et EU-register over datacentre (som omfatter energieffektivitet, livscyklus, konstruktionsmaterialer osv.) og en top runner-ordning for at sikre, at de mest energieffektive datacentre bliver normen |
| --- | --- | --- |

1.3.

—

etablere et EU-register over datacentre (som omfatter energieffektivitet, livscyklus, konstruktionsmaterialer osv.) og en top runner-ordning for at sikre, at de mest energieffektive datacentre bliver normen

| — | kræve, at nye datacentre kører 100 % på vedvarende energi |
| --- | --- |

—

kræve, at nye datacentre kører 100 % på vedvarende energi

| — | anvende kunstig intelligens til at støtte klima- og energiomstillingen |
| --- | --- |

—

anvende kunstig intelligens til at støtte klima- og energiomstillingen

| — | foreslå foranstaltninger for bæredygtige løsninger inden for kunstig intelligens. |
| --- | --- |

—

foreslå foranstaltninger for bæredygtige løsninger inden for kunstig intelligens.

| 1.4. | EØSU anerkender vigtigheden af at udvikle bæredygtige intelligente byer, herunder innovative løsninger for integreret mobilitet, energi og turisme. |
| --- | --- |

1.4.

2.   Baggrund og grundlag

| 2.1. | Denne udtalelse er udarbejdet efter anmodning fra det tyske rådsformandskab og har til formål at undersøge de to globale megatrends digitalisering og bæredygtighed set i det europæiske organiserede civilsamfunds perspektiv. EØSU hilser strategien med at samordne den grønne og den digitale omstilling velkommen, da en sådan samordning er afgørende for Europas fremtidige velstand og modstandskraft. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EU har forpligtet sig fuldt ud til FN's 2030-dagsorden (1) og dens 17 mål for bæredygtig udvikling (verdensmålene) og handler inden for rammerne af internationale klimaaftaler såsom Parisaftalen (2). For at sikre, at de gennemføres ordentligt, bør EU udvikle og vedtage en overordnet strategi for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU hilser den europæiske grønne — og sociale — pagt (3) og Fonden for Retfærdig Omstilling velkommen, da de forventes at levere de store investeringer, som er nødvendige for en retfærdig omstilling til en klimaneutral økonomi. EØSU er af den opfattelse, at den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi (4) er afgørende for at opfylde målene for den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi (5), og ser frem til at fortsætte dette samarbejde. EØSU understreger, at EU bør sikre, at digitaliseringen bidrager til at gennemføre den europæiske grønne pagt. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EØSU bifalder EU's genopretningspakke »Next Generation EU« (6), som sigter mod at støtte dem, der er blevet hårdest ramt økonomisk af covid-19-krisen. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Covid-19-pandemien giver anledning til at reflektere over, hvordan vi kan omforme og forny vores økonomi, så den bliver mere bæredygtig miljømæssigt og socialt — krisen må ikke aflede EU's opmærksom fra miljø- og bæredygtighedsmålene. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU har tidligere opfordret til en bæredygtig og inkluderende velfærdsøkonomi (7) til gavn for såvel menneskerne som planeten, og for at nå dette mål må digitaliseringen nødvendigvis anvendes hensigtsmæssigt. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EØSU er af den opfattelse, at en systemisk EU-tilgang til bæredygtigt forbrug (8) er en af hjørnestenene i EØSU's strategiske vision for en bæredygtig velfærdsøkonomi, hvor ingen lades i stikken. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | EØSU er fortaler for en europæisk vej mod en digital fremtid (9), som er baseret på europæiske sociale værdier og etiske standarder, for at sikre, at vi udnytter de digitale muligheder til gavn for vores økonomi og samtidig beskytter vores privatliv og selvbestemmelse og respekterer planetens grænser. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Kommissionens nylige hvidbog om kunstig intelligens (10) foreslår en strategi til at sikre anvendelsen af kunstig intelligens inden for EU, og EØSU støtter Kommissionens ambition om at gøre EU internationalt førende inden for forskning og udvikling af kunstig intelligens og dermed gøre Europa mere konkurrencedygtig på verdensplan (11). Samtidig ser EØSU gerne en stærkere forankring af strategien for kunstig intelligens i EU's nuværende bæredygtighedsstrategier. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | EØSU opfordrer alle interessenter til at overveje digitaliseringens følgevirkninger på forskellige sektorer og målene for bæredygtig udvikling med hensyn til grundlæggende infrastruktur, indflydelse og omstilling. |
| --- | --- |

2.10.

3.   En socialt, miljømæssigt og økonomisk sund digitalisering

| 3.1. | Covid-19 har givet os tid til at tænke, er det står klart, at en bæredygtig digital revolution både indebærer en tilpasning til menneskelige faktorer og bevarelse af ikkedigitale løsninger med en omhyggelig vurdering af de medfølgende risici og særlig vægt på modstandsdygtighed. Det bliver en særlig prioritet at tackle den digitale kløft både landene i hele verden imellem og interne, med særligt fokus på medlemsstaterne, og med et blik på udvidelsen. At tackle den digitale kløft internt i medlemsstaterne kræver offentlige og private investeringer. Pandemien har fremhævet både mulighederne og ulemperne ved digital kommunikation, navnlig for dem, der bor i landdistrikterne. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Denne udtalelse fokuserer på verdensmål 8 (anstændigt arbejde), 12 (forbrug og fremstilling) og 13 (klimaindsats) (12) og knytter derfor i høj grad faktorerne for miljømæssig og social bæredygtighed til hinanden. Det er helt afgørende at se disse spørgsmål i sammenhæng for at udforme en igitalisering, som fungerer for os alle. Andre særlige fokuspunkter er digital uddannelse (verdensmål 4), intelligente byer (verdensmål 11) og e-sundhed (verdensmål 3), og vi anbefaler mere detaljerede analyser af disse områder i forhold til civilsamfundet i EØSU's kommende arbejde. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Pandemien har ændret mange af vores daglige rutiner til et kæmpe feltstudie i digitalisering. Regeringer lukkede skoler midlertidigt og bad elever, studerende og lærere om at arbejde online, og arbejdsgivere måtte hurtigt gentænke deres indstilling til hjemmearbejde. Efterhånden som vi langsomt kommer ud af nedlukningen, må vi reflektere over, hvor meget digitalisering vi ønsker og har brug for, og hvordan vi samtidig kan opretholde retfærdighed både inden for og mellem generationerne i overensstemmelse med bæredygtighedsmålene.
  EØSU opfordrer alle interessenter til at overveje følgevirkningerne af dette uventede »digitale skridt fremad« med hensyn til de tre følgende dimensioner af digitaliseringen: grundlæggende infrastruktur, indflydelse og omstilling. Vi illustrerer dette med vores uddannelses- og arbejdsmiljø som eksempel, men vi opfordrer til, at det anvendes som forståelsesmodel for andre områder for at se på disse tre dimensioner med deres respektive fordele og risici. |
| --- | --- |

3.3.

EØSU opfordrer alle interessenter til at overveje følgevirkningerne af dette uventede »digitale skridt fremad« med hensyn til de tre følgende dimensioner af digitaliseringen: grundlæggende infrastruktur, indflydelse og omstilling. Vi illustrerer dette med vores uddannelses- og arbejdsmiljø som eksempel, men vi opfordrer til, at det anvendes som forståelsesmodel for andre områder for at se på disse tre dimensioner med deres respektive fordele og risici.

3.3.1.   Grundlæggende digital infrastruktur

Vi tager det for givet, at internettet giver næsten universel adgang til viden for mange af os i Europa, men vi må fortsætte med at arbejde for at forbedre onlinetjenesternes kvalitet, sikkerhed, pålidelighed, inklusion og tilgængelighed. I takt med at vi bevæger os ind i en tidsalder, som i stigende grad domineres af kunstig intelligens, er det afgørende at analysere de videnskabelige, samfundsmæssige og pædagogiske erfaringer og resultater af denne uventede situation, under hensyntagen til UNESCO's nylige rapport om kunstig intelligens (13). Vi er allerede opmærksomme på markante sociale uligheder i denne forbindelse, herunder mangel på elektronisk udstyr, uddannelse og konnektivitet.

I overensstemmelse med forsigtighedsprincippet omfatter potentielle negative faktorer øget skærmtid, udsættelse for udstyr generelt, dårlig kropsholdning, stråling, bekymringer om følgevirkningerne af 5G for vores helbred, fake news, internetsvindel, cybermobning og overvågningsproblemer — alt sammen spørgsmål, som kræver yderligere grundig forskning.

3.3.2.   Digitalisering som et redskab til indflydelse

På plussiden har vi for alvor fået øjnene op for digitaliseringens potentiale som et redskab til indflydelse i hverdagen. F.eks. er information let tilgængelig, hvilket giver mulighed for uafhængig, livslang læring og fleksibelt arbejde. Det alsidige og righoldige miljø omfatter audio, video, tekst, animationer, virtuelle uddannelsesmiljøer, live chats, augmented reality og virtual reality vedrørende en bred vifte af emner skræddersyet til vores dagligdag og behov, uanset om vi er elever, studerende, medarbejdere eller bare interesserede i at opnå ny viden eller nye færdigheder.

Internettet fungerer også som en katalysator for civilsamfundsbevægelser, og det har navnlig været en stor kraft med hensyn til at mobilisere folk til politiske eller miljømæssige aktioner såsom Fridays for Future. De seneste års demonstrationer i Hongkong er også et enestående bevis herpå.

Samtidig erkender vi, at anvendelsen af højteknologisk digitalisering ikke nødvendigvis fører til større bæredygtighed — f.eks. er der tendens til, at oprindelige samfund eller ældre samfundsgrupper med lavteknologiske tilgange har mere bæredygtige, ikke-digitale løsninger.

3.3.3.   Digitalisering som et redskab til omstilling

Erfaringerne fra dette globale »forsøg« giver en oplagt mulighed for at drage konklusioner om, hvordan det vil påvirke udviklingen i fremtiden, såsom den ideelle kombination af skræddersyet fjernlæring og undervisning med fysisk tilstedeværelse. Nogle af verdens mest anerkendte institutioner tilbyder allerede Massive Open Online Courses (MOOC) gennem samarbejder som f.eks. Coursera, hvor nogle af fordelene ved et drømmeuniversitet er tilgængelige for alle.

De miljømæssige og sociale virkninger er slående. Der har været langt færre forretningsrejser, hvilket har ført til et fald i luft- og miljøforureningen generelt, mindre støj og mindre stress, og det er sandsynligt, at nogle af disse nye mønstre vil bestå også efter genopretningen. For mange har der været mere tid hjemme/med familien og et fokus på lokale leverandører som f.eks. gårdbutikker, selv om der for nogle også har været store vanskeligheder.

Når det gælder infrastrukturen, er dette en perfekt mulighed for at rejse og behandle spørgsmål vedrørende samfundets investeringer og omkostningseffektivitet.

3.4.   Verdensmål 8: Anstændigt arbejde og velfærdsøkonomien

Digitaliseringen indebærer et stort potentiale for velfærdsøkonomien. Fordelene er imidlertid ulige fordelt, og der er risiko for, at en voksende andel af kapital og aktiver akkumuleres hos nogle få aktører. De fleste digitale platforme og softwarevirksomheder er placeret i USA og Asien (14). Europæiske SMV'er er afhængige af deres tjenester, og de mister f.eks. med Fulfilment By Amazon en del af deres salg som følge af betaling af royalty. For at modvirke denne tendens til oligopolisering må vi opbygge en inklusiv velfærdsøkonomi i Europa. EØSU støtter udviklingen af en skattepolitik med henblik på at sikre, at digitale virksomheder betaler en rimelig skat (15).

3.4.1.   Digitaliseringen og dens indvirkning på beskæftigelsen

Digitalisering på arbejdspladsen indebærer mange muligheder for en ønskværdig rationalisering af arbejdet (16), f.eks. ved at anvende »cobots« (17), men den indebærer også visse risici, hvis ikke vi integrerer den solidt i vores europæiske sociale værdier og etiske standarder ved at benytte en model, hvor mennesket er i kontrol. I denne forbindelse er der følgende særlige udfordringer:

| — | En ændring af forholdet mellem job og indtægt i de nye forretningssegmenter, hvor digitale virksomheder skaber mere salg med færre job. De fleste videnskabelige undersøgelser vurderer, at digitaliseringens nettoeffekt på arbejdsmarkedet vil føre til øget arbejdsløshed (18), (19), (20), (21), (22), (23). |
| --- | --- |

—

En ændring af forholdet mellem job og indtægt i de nye forretningssegmenter, hvor digitale virksomheder skaber mere salg med færre job. De fleste videnskabelige undersøgelser vurderer, at digitaliseringens nettoeffekt på arbejdsmarkedet vil føre til øget arbejdsløshed (18), (19), (20), (21), (22), (23).

| — | Jobsituationen bliver vanskeligere, idet færre mennesker vil have tilfredsstillende og velbetalte job, mens et voksende antal mennesker må se sig reduceret til ustabile ansættelsesvilkår i den såkaldte »gig-økonomi«, som er kendetegnet ved deltidsarbejde, korttids- eller nultidskontrakter (24), (25), (26), (27), (28). |
| --- | --- |

—

Jobsituationen bliver vanskeligere, idet færre mennesker vil have tilfredsstillende og velbetalte job, mens et voksende antal mennesker må se sig reduceret til ustabile ansættelsesvilkår i den såkaldte »gig-økonomi«, som er kendetegnet ved deltidsarbejde, korttids- eller nultidskontrakter (24), (25), (26), (27), (28).

| — | En polarisering af indtægter, i takt med at lønningers andel af bruttonationalproduktet (BNP) falder, mens investeringsindtægters (29) andel stiger (30), (31), (32). Denne polarisering af indtægter kan dæmpe købekraften (33), (34), (35). |
| --- | --- |

—

En polarisering af indtægter, i takt med at lønningers andel af bruttonationalproduktet (BNP) falder, mens investeringsindtægters (29) andel stiger (30), (31), (32). Denne polarisering af indtægter kan dæmpe købekraften (33), (34), (35).

| — | En trend i retning af outsourcing af arbejde og kontrol med arbejdet. Den øgede autonomi ved at arbejde hjemmefra må ikke ske på bekostning af de ansattes interesser (f.eks. sikkerhed på arbejdspladsen, stabile arbejdsvilkår, retten til at være offline, databeskyttelse på arbejdspladsen). EØSU opfordrer derfor til en streng fortolkning af EU's persondataforordning og foreslår, at der vedtages en særskilt lov om databeskyttelse på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

—

En trend i retning af outsourcing af arbejde og kontrol med arbejdet. Den øgede autonomi ved at arbejde hjemmefra må ikke ske på bekostning af de ansattes interesser (f.eks. sikkerhed på arbejdspladsen, stabile arbejdsvilkår, retten til at være offline, databeskyttelse på arbejdspladsen). EØSU opfordrer derfor til en streng fortolkning af EU's persondataforordning og foreslår, at der vedtages en særskilt lov om databeskyttelse på arbejdspladsen.

| — | En målrettet brug af kunstig intelligens til at forbedre arbejdsmarkedets funktion, f.eks. ved at forudse behovet for specifikke kvalifikationer eller effekten på arbejdstid og -vilkår med henblik på at opnå en velfærdsøkonomi. (Dette indebærer evt. overvejelser om at indføre en basisindkomst, nedsættelse af arbejdstiden for fuldtidsjob eller gebyrer på lavtlønnede job). |
| --- | --- |

—

En målrettet brug af kunstig intelligens til at forbedre arbejdsmarkedets funktion, f.eks. ved at forudse behovet for specifikke kvalifikationer eller effekten på arbejdstid og -vilkår med henblik på at opnå en velfærdsøkonomi. (Dette indebærer evt. overvejelser om at indføre en basisindkomst, nedsættelse af arbejdstiden for fuldtidsjob eller gebyrer på lavtlønnede job).

3.4.2.   Magt som følge af akkumulering af data

Fremkomsten af »digitale giganter« med monopolisering og oligopolisering har forvredet konkurrencen. Desuden har koncentrationen af information og viden konsekvenser for den politiske suverænitet og den personlige selvbestemmelse, idet store dele af internettrafikken (f.eks. personlige og markedsrelaterede data, nyheder og offentlige debatter) ligger i hænderne på nogle få globale IT-virksomheder (uden for EU). EØSU opfordrer Kommissionen til at tilpasse den eksisterende konkurrence- og monopollovgivning med henblik på at regulere de digitale platformsmarkeder (36). EØSU gør endvidere opmærksom på, at det er vigtigt at beskytte borgernes rettigheder i lyset af databeskyttelsesforordningen og på, at der er nødt til at være en åben diskussion og debat om det udnyttende aspekt af overvågningskapitalismen.

Desuden agerer platforme som Amazon i stigende omfang som markedsaktører på deres egne markeder, samtidig med at de kontrollerer den økonomiske infrastruktur (dvs. indkøbsplatformen, distributionskanalerne og reklamerne), hvor tusindvis af konkurrerende sælgere tilbyder deres produkter. Amazon bruger disse data fra tredjepartssælgere til at fremme sine egne produkter og stiller derved konkurrenterne ringere (37). En revision af EU's konkurrenceregler i tråd med den indiske forordning om udenlandske direkte investeringer (38) ville kunne afdække og sanktionere en sådan urimelig praksis.

For at sikre lige konkurrencevilkår for alle markedsaktører er det afgørende at sikre, at de nye digitale platformsmarkeder er neutrale (39). EØSU foreslår regler om »naturlige monopoler« inden for den digitale økonomi for at sikre, at de styres af civilsamfundet eller offentlige myndigheder (40). Dette omfatter interoperabilitet mellem konkurrerende platforme for at sikre konkurrence på det digitale marked, f.eks. med lovgivning eller obligatoriske foruddefinerede grænseflader for udveksling af information.

3.4.3.   Datastyring: Mod en strategisk EU-politik for datastyring

EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at fremme open source-software og -applikationer som redskaber til at tilskynde til forretningsmodeller og applikationer, som tillader åben adgang og retfærdig deling af fordele.

EØSU går desuden ind for en »offentlige penge — offentlige data«-model, som kræver, at offentligt finansierede forsknings- og udviklingsprojekter stiller data til rådighed, f.eks. i henhold til Creative Commons-licenser eller offentlige copyrightlicenser.

EØSU foreslår desuden, at der udvikles en EU-politik for strategisk datastyring for at finde balancen mellem at gøre data så åbne som muligt og samtidig sikre, at offentlige økonomiske aktører og SMV'er ikke mister deres kerneforretning til store internet- og datavirksomheder. Tidligere har rent »åbne data« været ensidigt til gavn for store internetvirksomheder. EØSU opfordrer til, at der oprettes offentlige dataforvaltere, der kan fungere som formidlere mellem aktører, som genererer data og/eller ønsker at anvende data. Der kan oprettes forskellige dataforvaltere for mobilitetsrelaterede data, byrelaterede data osv. Der er behov for ny lovgivning, som giver regerings- eller civilsamfundsorganisationer offentligt mandat til at drive sådanne dataforvaltere, herunder at træffe afgørelse om adgang til og deling af fordele ved produkter og tjenester. I forbindelse med data med relevans for offentlige tjenester bør der foretages en afvejning mellem erhvervsmæssige innovationer, offentlig suverænitet, retten til universel adgang og borgernes velfærd. Fremadrettet er det afgørende at udvikle blockchainteknologien yderligere og sikre gennemsigtighed i algoritmerne.

3.5.   Verdensmål 12: Ansvarligt forbrug og ansvarlig produktion

Digitale apps har et stort potentiale med hensyn til at fremme et bæredygtigt forbrug (41), og EØSU opfordrer derfor nationale og lokale regeringer til at støtte kooperative delingsplatforme samt e-handelsplatforme, som tilbyder bæredygtige produkter (42). Et nyt intelligent og bæredygtigt system for mærkning af bæredygtige fødevarer, som foreslået for nylig af EØSU, vil give omfattende information om produkter (43) for at fremme bæredygtige forbrugervalg og føre til sundere kostvaner (44).

For at øge onlineshoppingens bæredygtighed efterlyser EØSU EU-lovgivning, som fremmer god praksis med henblik på at mindske omfanget af returnerede forsendelser (f.eks. ved at sætte begrænsninger for gratis returret) (45), forbyde destruktion af returnerede pakker, samle leverancer og øge udnyttelsesgraden i leveringsbilerne.

60 % af al datatrafik er videostreaming. Frivillig begrænsning under covid-19 har vist, at alternativer med lav opløsning er alment accepterede og mere bæredygtige, og de bør derfor fremmes.

3.5.1.   Bæredygtig IKT

Produktionen af IKT-hardware bør anvende standarder for cirkulær økonomi. Det drejer sig om emner som udvinding af sjældne mineraler og andre materialer og produktionen af udstyr, som ofte involverer dårlige arbejds- og miljøbetingelser (f.eks. i Kina og andre lande i det globale syd).

EØSU opfordrer til større gennemsigtighed i IKT-produktionskæderne. Vi har brug for en udvidelse af EU's direktiv om miljøvenligt design af energirelaterede produkter (46) med omfattende produktionsstandarder, som omfatter i) bæredygtige materialer (genanvendte og fornyelige ressourcer), ii) hardwaredesign (maksimeret levetid, modulære enheder, som kan repareres), iii) softwareopdateringer i hele produktets fysiske levetid, iv) udvidede garantiperioder, v) genbrug af fungerende udstyr og øget genanvendelse af materialer, vi) ambitiøse energistandarder, herunder en dynamisk »top runner«-regulering, hvor det mest energieffektive produkt bliver mindstestandarden, vii) bæredygtighedsstandarder for udviklingen af software og apps, som tilskynder udviklerne til at designe software på en måde, så datatrafikken og hardwareudnyttelsen under anvendelsen er så lav som muligt. EØSU hilser Karlskronamanifestet for bæredygtigt design velkommen og opfordrer Kommissionen til at udarbejde omfattende kriterier for bæredygtige softwareprodukter (47) (48).

3.5.2.   Gennemsigtige produktkæder

Digitaliseringen bør fremme gennemsigtighed og ansvarlighed i hele produktionskæden. EØSU bifalder forslaget i den grønne pagt — som den tyske regering har gentaget i sin nylige dagsorden for en digital politik for miljøet — om at indføre et »digitalt produktpas« med oplysninger om materialer og standarder i produktionen med henblik på at identificere bæredygtighedsmæssige mangler i produktionen i tråd med EU's CSR-strategi (49), herunder arbejdsvilkår.

3.5.3.   Styrkelse af kooperative platforme

EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at fremme udviklingen af kooperative internetplatforme som neutrale formidlere for bedre at fordele fordele mellem producenter/tjenesteudbydere og inddrage borgere/forbrugere i styringen, beslutningstagningen og fordeling af fordele.

F.eks. leverer den kooperativt drevne forening CoopCycle platformsoftwaren til cykelbudskooperativer i ni europæiske byer. Udlejningsplatformen Fairbnb inddrager byer og regioner som interessenter. Ved at donere 50 % af sine indtægter til lokale fællesskabsprojekter fremmer den en ny forståelse af europæisk turisme, som er til fordel for såvel de rejsende som værterne.

EØSU opfordrer til politisk støtte til at hjælpe sådanne platforme til at opskalere i hele Europa. Reglerne for offentlige indkøb bør tilpasses, så det sikres, at lokale myndigheder kan give dem fortrinsbehandling.

3.5.4.   Onlinereklame og -forbrug

EØSU er bekymret over den voksende tendens med e-handelsplatforme, som fremmer ikkebæredygtige former for forbrug. Trackingen af onlinekøb og personalisering af reklamer skaber et ikkebæredygtigt masseforbrug. EØSU mener ikke, at spørgsmålet om brug af data til tredjepartsformål er løst tilstrækkeligt med persondataforordningen, og opfordrer Kommissionen til at forbedre denne retsakt for så vidt angår principperne om datatilstrækkelighed (dataminimering) og datakobling.

EØSU efterlyser også begrænsninger på onlinereklamer. I mange medlemsstater er reklamer forbudt på offentlige steder som f.eks. skoler. EØSU vil støtte reklamefrie områder på internettet, især på søgemaskiner og sociale medier. EØSU gør opmærksom på, at omkring halvdelen af alle verdens indtægter fra onlinereklamer (over 300 mia. USD årligt (50)) går til to amerikanske virksomheder, nemlig Google og Facebook.

EØSU bifalder initiativer som den kunstig intelligensbaserede »Green Consumption Assistent«, der i øjeblikket er under udvikling af Einstein Center Digital Future og Ecosia.org med det formål at fremme søgemaskiner, der hjælper forbrugerne til at købe mere bæredygtige produkter og tjenesteydelser.

3.6.   Verdensmål 13: Klimaindsats

3.6.1.   Digitalisering til miljøbeskyttelse og klimaændring

EØSU bifalder digitale løsninger, som fremmer miljøbeskyttelsen og den bæredygtige omstilling inden for transport, energisystemer, bygninger, landbrug og andre sektorer. En schweizisk undersøgelse har f.eks. vist, at IKT kan spare op til 6,99 mio. ton CO2-ækvivalenter årligt, med et eget CO2-fodaftryk på 2,69 mio. ton CO2-ækvivalenter årligt (51). Andre undersøgelser nåede frem til endnu større potentialer (52). EØSU konstaterer imidlertid, at den generelle digitalisering af økonomien og samfundet endnu ikke har bidraget til reduktion i energiefterspørgslen og CO2-udledningen (53). Udnyttelse af potentialet for, at IKT kan bidrage til beskyttelsen af klimaet og miljøet, kræver derfor understøttende politikker, f.eks. for at mindske boomerang- og induktionseffekt.

3.6.2.   Serverfarmes energiforbrug

»Skyen« består af fysiske datacentre, som er ressourcekrævende at opføre og energiintensive at drive. EØSU opfordrer Kommissionen til at samarbejde med medlemsstaterne om at oprette et EU-register over datacentre, som omfatter energieffektivitet, livscyklus og konstruktionsmaterialer. EØSU vil også være positiv over for lovforslag fra Kommissionen om at integrere datacentre i bolig- eller erhvervsområder, så spildvarmen kan udnyttes bedst muligt.

EØSU anbefaler, at der etableres en top runner-ordning, hvor de mest energieffektive datacentre bliver normen. EØSU så gerne en fælles aftale blandt medlemsstaterne om at tillade opførelse af nye datacentre med 100 % vedvarende energi.

EØSU anbefaler, at der anvendes kunstig intelligens til at støtte den offentlige klimabeskyttelse og energiomstillingen.

| — | Som foreslået i hvidbogen om kunstig intelligens bør Kommissionen foreslå foranstaltninger, som medlemsstaterne kan anvende til at fremme bæredygtige løsninger inden for kunstig intelligens. |
| --- | --- |

—

Som foreslået i hvidbogen om kunstig intelligens bør Kommissionen foreslå foranstaltninger, som medlemsstaterne kan anvende til at fremme bæredygtige løsninger inden for kunstig intelligens.

| — | Autonome biler styret af kunstig intelligens kunne reducere udledningen af drivhusgasser til bytransport gennem trafikoptimerings-/miljøvenlige kørselsalgoritmer eller delebilstjenester med fuldt elektriske autonome vognparker. |
| --- | --- |

—

Autonome biler styret af kunstig intelligens kunne reducere udledningen af drivhusgasser til bytransport gennem trafikoptimerings-/miljøvenlige kørselsalgoritmer eller delebilstjenester med fuldt elektriske autonome vognparker.

| — | Kunstig intelligens kan gøre os bedre til at forudse efterspørgsel og udbud af vedvarende energi i et fordelingsnet eller forbedre energilagring og -effektivitet samt laststyring. |
| --- | --- |

—

Kunstig intelligens kan gøre os bedre til at forudse efterspørgsel og udbud af vedvarende energi i et fordelingsnet eller forbedre energilagring og -effektivitet samt laststyring.

3.7.   Intelligente byer og andre eksempler

EØSU bifalder cloudbaserede teknologiske løsninger for intelligente byer, som forvalter data i realtid for at skabe mulighed for bedre beslutninger, f.eks. strømlinet affaldsindsamling, færre trafikpropper, bedre luftkvalitet og forbedret energidistribution (med 100 % vedvarende energisystemer, netforvaltning og fluktuerende levering og efterspørgsel af energi).

| 3.7.1. | Et centralt område er mobilitet, herunder Mobility as a Service (MaaS), som fremmer en bedre anvendelse af offentlige områder, data og infrastruktur med henblik på at reducere kulstofudledningen ved at integrere offentlig og privat transport. Multimodal transport, herunder delecykler, delebiler, offentlig transport, taxi og andre transportmidler, kan gøre offentlig og delt transport langt mere attraktiv og mindske afhængigheden af biler. Tre gode eksempler fra medlemsstaterne er:






  — | Amsterdam, hvor trafikdata deles med interesserede parter for at gøre det muligt at udvikle kortapps, som er integreret med den offentlige transport. |
| --- | --- | --- |

3.7.1.

—

Amsterdam, hvor trafikdata deles med interesserede parter for at gøre det muligt at udvikle kortapps, som er integreret med den offentlige transport.

| — | Barcelonas berømte metrolinje 9 kører 47,8 km med førerløse tog til lufthavnen og togstationer. |
| --- | --- |

—

Barcelonas berømte metrolinje 9 kører 47,8 km med førerløse tog til lufthavnen og togstationer.

| — | Københavns innovative intelligente cykelsystem anvendes til at overvåge og styre luftkvalitet og trafiktæthed. |
| --- | --- |

—

Københavns innovative intelligente cykelsystem anvendes til at overvåge og styre luftkvalitet og trafiktæthed.

| 3.7.2. | EØSU hilser de intelligente og bæredygtige politikker og projekter med intelligente byer i EU fra Barcelona velkommen, såsom:






  — | REMOURBAN-projektet (54) skal afprøve en række tekniske innovationer og forretningsmodeller for byrenovation under inddragelse af Valladolid (Spanien) og potentielt Serain (Belgien) og Miskole (Ungarn). |
| --- | --- | --- |

3.7.2.

—

REMOURBAN-projektet (54) skal afprøve en række tekniske innovationer og forretningsmodeller for byrenovation under inddragelse af Valladolid (Spanien) og potentielt Serain (Belgien) og Miskole (Ungarn).

| — | Turistbyer som Valencia (Spanien), Dresden (Tyskland) og Antalya (Tyrkiet) er fyrtårnene i det intelligente byprojekt MAtchUP (55). |
| --- | --- |

—

Turistbyer som Valencia (Spanien), Dresden (Tyskland) og Antalya (Tyrkiet) er fyrtårnene i det intelligente byprojekt MAtchUP (55).

| 3.7.3. | Bæredygtig turisme er et centralt element i genopretningen efter covid-19. Vi bør bygge videre på EØSU's seneste udtalelser om dette spørgsmål (56). Navnlig bør vi tilskynde til forureningsfrie transportmidler som cykler og kollektiv transport, udvikle stadig mere brændstofeffektive flymotorer og fremme renovering af boliger med miljømærkning. |
| --- | --- |

3.7.3.

| 3.7.4. | EØSU hilser bæredygtige løsninger inden for digitalisering af landbruget velkommen og henviser til EØSU's aktuelle udtalelse om Kommissionens fra jord til bord-strategi (57). Udvalgets ambition er at sikre, at mindre og mellemstore landbrug også får gavn af digitale løsninger af hensyn til den nødvendige agroøkologiske omstilling, hvis de ønsker det, og forudsat at de er finansielt bæredygtige og forbliver under landbrugernes egen kontrol. Der er mange innovative teknologiske applikationer, hvoraf mange helt tydeligt er nyttige, nu hvor samfundet bevæger sig i retningen af en mere bæredygtig fødevareproduktion (f.eks. droner til at overvåge afgrøder og dyr, robotter til såning, ukrudtsbekæmpelse, høst og malkning og udsigten til »vertikale landbrug« i byerne med langt lavere vandforbrug og lokal forsyning). I denne forbindelse tilskynder vi til sameje, delte dataordninger (58) og andre innovative modeller.
  Forvaltningen af den digitale revolution inden for landbruget byder på komplekse udfordringer, og vi bemærker betydningen af initiativer som FAIRshare (59) med henblik på at fremme anvendelsen af digitale redskaber til at optimere landbrugspraksis. I denne forbindelse er det især vigtigt at opbygge kompetencer og tillid og samtidig tackle den særlige digitale kløft i landdistrikterne. |
| --- | --- |

3.7.4.

Forvaltningen af den digitale revolution inden for landbruget byder på komplekse udfordringer, og vi bemærker betydningen af initiativer som FAIRshare (59) med henblik på at fremme anvendelsen af digitale redskaber til at optimere landbrugspraksis. I denne forbindelse er det især vigtigt at opbygge kompetencer og tillid og samtidig tackle den særlige digitale kløft i landdistrikterne.

| 3.7.5. | E-sundhed er central for informeret, evidensbaseret beslutningstagning, gennemsigtighed i plejeprocesserne, fejlreduktion, forbedret diagnosticering og omkostningseffektivitet og for at mindske ventetid og spild. Fysisk distancering og karantæne som reaktion på pandemien har kickstartet en langt større bevidsthed om potentialet i e-sundhed. |
| --- | --- |

3.7.5.

Bruxelles, den 17. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  https://www.un.org/sustainabledevelopment/development-agenda/.

1

(2)  https://unfccc.int/process-and-meetings/the-paris-agreement/the-paris-agreement.

2

(3)  https://eur-lex.europa.eu/resource.html?uri=cellar:b828d165-1c22-11ea-8c1f-01aa75ed71a1.0023.02/DOC_1&format=PDF.

3

(4)  ECESP, https://circulareconomy.europa.eu/platform/en.

4

(5)  CEAP, https://ec.europa.eu/environment/circular-economy/.

5

(6)  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/factsheet_1_en.pdf.

6

(7)  EØSU's udtalelse om Den bæredygtige økonomi, vi har brug for (EUT C 106 af 31.3.2020, s. 1).

7

Den bæredygtige økonomi, vi har brug for

(8)  EØSU's udtalelse om Bæredygtig produktion og bæredygtigt forbrug (se side 51 i denne EUT).

8

Bæredygtig produktion og bæredygtigt forbrug

(9)  EØSU's udtalelse om Europas digitale fremtid i støbeskeen (EUT C 364 af 28.10.2020, s. 101).

9

Europas digitale fremtid i støbeskeen

(10)  Hvidbog om kunstig intelligens — en europæisk tilgang til ekspertise og tillid https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/commission-white-paper-artificial-intelligence-feb2020_da.pdf.

10

(11)  Konkurrenceevne skal i denne forbindelse ikke kun defineres kvantitativt, men også kvalitativt, med henblik på at finde en balance mellem økonomisk velstand, miljømæssige aspekter og social inklusion.

11

(12)  Dette er de hyppigst nævnte bæredygtighedsmål i henhold til World Business Council for Sustainable Developments 7. årlige gennemgang af virksomheders indberetning og offentliggørelse af miljømæssige, sociale og styringsmæssige forhold, 2019.

12

(13)  UNESCO: Steering AI and advanced ICTs for knowledge societies: a Rights, Openness, Access, and Multi-stakeholder Perspective.

13

(14)  F.eks. Google/Alphabet, Apple, Facebook, Amazon eller Microsoft i USA og Alibaba eller Tencent i Kina.

14

(15)  F.eks. skatten på digitale tjenester i Frankrig, som dog blev anset for diskriminerende i forhold til ikke-EU-virksomheder.

15

(16)  Rationalisering som følge af robotisering, automatisering, kunstig intelligens, forbedret produktivitet og sektorændringer.

16

(17)  En cobot er en samarbejdende robot, som kan samarbejde med mennesker ved at udføre gentagne, uønskede eller farlige opgaver og ved at skabe nye opgaver, som er mere givende.

17

(18)  Muro/Maxim/Whiton, Automation and Artificial Intelligence: How machines are affecting people and places, 2019.

18

(19)  Frey/Osborne, The future of employment: How susceptible are Jobs to Computerisation?, 2013. Forfatterne kommer ikke med præcise udtalelser om, hvor hurtigt denne proces kan forløbe, men taler i stedet mere vagt om et til to årtier.

19

(20)  Ziehran/Gregory/Arntz, The risk of automation for jobs in OECD countries: a comparative analysis, OECD Social, Employment and Migration, 2016.

20

(21)  International Federation of Robotics: The Impact of Robots on Productivity, Employment and Jobs, 2017.

21

(22)  Ziehran/Gregory/Arntz: Racing With or Against the Machine?, 2016.

22

(23)  World Economic Forum: Future of Jobs Report, 2018.

23

(24)  Muntaner, Digital Platforms, Gig Economy, Precarious Employment, and the Invisible Hand of Social Class, 2018.

24

(25)  For en typologi for crowdwork-platforme se: Howcroft/Bergvall-Kåreborn, A Typology of Crowdwork Platforms, 2019.

25

(26)  Uws et al., Crowd work in Europe: Preliminary results from a survey in the UK, Sweden, Germany, Austria and the Netherlands, 2016.

26

(27)  Berg, Income security in the on-demand economy: Findings and policy lessons from a survey of crowdworkers, 2015.

27

(28)  Bartmann, The Return of the Servant, 2016.

28

(29)  Herunder aktionærværdi og udbytte fra digitale platforme, ledende virksomheder inden for kunstig intelligens, robotisering osv.

29

(30)  Stockhammer, Determinants of the Wage Share, 2017.

30

(31)  Hudson, The Road to Debt Deflation, Debt Peonage, and Neofeudalism, 2017.

31

(32)  Lange/Santarius, Smart Green World? Making Digitalisation Work for Sustainability, 2020.

32

(33)  Jf. Staab, The consumption dilemma of digital capitalism., 2017.

33

(34)  Summers, Larry Summers at IMF Economic Forum, 2013.

34

(35)  Teulings/Baldwin, Secular Stagnation: Facts, Causes and Cures, 2014.

35

(36)  F.eks. søgemaskiner eller tingenes internet, e-handels- og sociale medieplatforme.

36

(37)  Feiner, L.: Amazon indrømmer over for Kongressen, at virksomheden bruger »aggrerede« data fra tredjepartssælgere til at fremme sine egne produkter, 2019.

37

(38)  Ifølge den indiske forordning om udenlandske direkte investeringer (FDI) afsnit 5.2.15.2.4, nr. v), må en enhed, som ejer andele i en e-handelsmarkedspladsenhed ikke sælge sine produkter på den platform, der drives af en sådan markedspladsenhed.

38

(39)  Navnlig dem, som opererer på området for offentlige goder (sundhed, mobilitet, byer).

39

(40)  F.eks. en offentlig søgemaskine, en GAIA X cloud server, eller platforme for sociale medier, som styres af civilsamfundet.

40

(41)  F.eks. at forbrugerne deler indkøb (og erfaringer), handel med brugte varer, digitale former for producent-forbrug, lokale digitale platforme til at fremme det lokale erhvervsliv og korte leveringskæder, hvor dette er hensigtsmæssigt.

41

(42)  F.eks. »La ruche qui dit oui«, en belgisk platform med økologiske og sæsonbestemte produkter.

42

(43)  Såsom informationer om et givet produkts produktion, miljøindvirkning, sammensætning, brug, mulighed for reparation og anvendelighed.

43

(44)  EØSU's udtalelse: Fremme af sunde og bæredygtige kostvaner i EU (EUT C 190 af 5.6.2019, s. 9)

44

Fremme af sunde og bæredygtige kostvaner i EU

(45)  I gennemsnit bliver hver ottende pakke, som er købt online, returneret. https://www.salecycle.com/blog/featured/ecommerce-returns-2018-stats-trends/.

45

(46)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF (EUT L 285 af 31.10.2009, s. 10).

46

(47)  C. Becker et al. (2015), Sustainability Design and Software: The Karlskrona Manifesto, in IEEE/ACM 37th IEEE International Conference on Software Engineering, s. 467-476, doi: 10.1109/ICSE.2015.179.

47

(48)  Jf. også Kern et al. (2018), Sustainable software products — Towards assessment criteria for resource and energy efficiency, Future Generation Computer Systems, bd. 86, s. 199-210, doi: 10.1016/j.future.2018.02.044.

48

(49)  »En ny EU-strategi 2011-2014 for virksomhedernes sociale ansvar« KOM(2011) 681.

49

(50)  Emarketer.com.

50

(51)  Hilty & Bieser (2017): Opportunities and risks of digitalisation for climate protection in Switzerland.

51

(52)  F.eks. GESI/Accenture (2015): SMARTer2030. ICT Solutions for 21st Century Challenges.

52

(53)  Lange & Santarius (2020) Smart Green World. Making Digitalization Work for Sustainability; Lange, Pohl & Santarius (2020): Digitalization and Energy Consumption. Does ICT Reduce Energy Demand?

53

(54)  http://www.remourban.eu/.

54

(55)  https://www.matchup-project.eu/.

55

(56)  EØSU's udtalelser: International handel og turisme — En global dagsorden for bæredygtig udvikling (EUT C 14 af 15.1.2020, s. 40), Turisme og transport i 2020 og derefter (se side 219 i den seneste udgave af EUT).

56

International handel og turisme — En global dagsorden for bæredygtig udvikling

Turisme og transport i 2020 og derefter

(57)  EØSU's udtalelse om Fra jord til bord: en bæredygtig fødevarestrategi, 2020 (se side 268 i den seneste EUT).

57

Fra jord til bord: en bæredygtig fødevarestrategi

(58)  F.eks. JoinData, en uafhængig dataplatform for landbrugere (join-data.nl).

58

(59)  https://www.h2020fairshare.eu/.

59

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/197 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/197

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »bæredygtige forsyningskæder og ordentligt arbejde inden for international handel«

(sonderende udtalelse)

(2020/C 429/25)

| Ordfører: | Tanja BUZEK (DE-II) |
| --- | --- |

Ordfører:

Tanja BUZEK (DE-II)

| Anmodning om udtalelse | Det tyske rådsformandskab, 18.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 1 |
| | Sonderende udtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Eksterne Forbindelser |
| Vedtaget i sektionen | 24.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/2/3 |

Anmodning om udtalelse

Det tyske rådsformandskab, 18.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 1

Sonderende udtalelse

Kompetence

Sektionen for Eksterne Forbindelser

Vedtaget i sektionen

24.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/2/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Globale forsyningskæder er afgørende for den økonomiske aktivitet i hele verden og i forbindelse med den globale handel med virksomheder, der i stigende grad opererer på tværs af grænserne. Multinationale virksomheder er forsyningskædernes vigtigste drivkraft, og små og mellemstore virksomheder (SMV'er) udgør en vigtig del af dem. De er »komplekse, diversificerede og fragmenterede« med alle de muligheder og risici, der følger heraf. Økonomisk vækst, jobskabelse og iværksætteri udfordres også af de beviste negative konsekvenser for arbejdsvilkårene samt for bæredygtigheden i nogle forsyningskæder (1). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Covid-19-krisen har afsløret en bekymrende skrøbelighed og betydelige risici i forbindelse med meget fragmenterede og ikkediversificerede forsyningskæder. Krisen blotlagde arbejdstagernes sårbarhed og fremhævede overtrædelser af menneskerettighederne samt de negative sociale og arbejdsmiljømæssige konsekvenser af virksomhedsdriften i nutidens forsyningskæder over hele verden. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Covid-19-pandemien har vist os, at de globale forsyningskæder skal være mere modstandsdygtige, diversificerede og ansvarlige. Handel skal spille en afgørende rolle ved at fremme en bæredygtig økonomisk genopretning og give virksomhederne mulighed for at genetablere sig og omorganisere deres afbrudte værdikæder. Men stærkere instrumenter skal sættes på en socialt og miljømæssigt ansvarlig forretnings-, handels- og investeringsdagsorden. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU opfordrer EU til at indsamle flere data om sårbare forsyningskæder, især om risiciene for forstyrrelse af de økonomiske aktiviteter og for at afdække overtrædelser af menneskerettighederne. Det understreger også, at der på verdensplan er et akut behov for at analysere, hvordan de internationale arbejdsstander tager fat på dårlige arbejdsforhold i de globale forsyningskæder, og for at afhjælpe konstaterede mangler i ledelsen. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | En anden lære er »politik« og »reelle« investeringer i bæredygtighed. Ambitiøse foranstaltninger skal sikre, at globale forsyningskæder bidrager til en mere retfærdig økonomisk og social model baseret på bæredygtighed og ordentligt arbejde. Foranstaltningerne skal stemme overens med internationale og europæiske principper, navnlig i Parisaftalen, verdensmålene for bæredygtig udvikling (SDG), Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO) grundlæggende konventioner, den europæiske grønne pagt og den europæiske søjle for sociale rettigheder. De skal udgøre centrale elementer i den globale, europæiske og nationale reaktion på covid-19-krisen. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | FN's 2030-dagsorden anerkender handel som både en drivkraft for inklusiv økonomisk vækst og fattigdomsbekæmpelse og som medvirkende til at fremme bæredygtig udvikling. Begrænsningerne for den globale handel og investeringer i de globale forsyningskæder på grund af covid-19-krisen samt det allerede nedsatte tempo i fattigdomsbekæmpelsen inden krisen har imidlertid medført et akut behov for at skærpe reformindsatsen, øge investeringerne og fremme den bæredygtige handel og de globale forsyningskæder samt at integrere udviklingslandene yderligere i en åben global økonomi med henblik på inklusiv og bæredygtig vækst. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Menneskerettigheder, bæredygtighed og virksomhedernes sociale ansvar (CSR) er i stigende grad vigtigt for erhvervslivet. Mange virksomheder gennemfører aktivt FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder og andre relevante statsstøttede instrumenter, navnlig retningslinjerne for multinationale virksomheder fra Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) og ILO's erklæring om multinationale virksomheder. Disse frivillige foranstaltninger har ført til visse positive adfærdsændringer i forbindelse med virksomhedernes forretningsaktiviteter, hvad angår menneskerettigheder, men der er brug for forbedring. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Det er afgørende for EU og medlemsstaterne, at de handler konsekvent på nationalt, europæisk og internationalt plan og koordinerer initiativer samt lukker konstaterede huller. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) opfordrer Kommissionen til at udarbejde en handlingsplan for menneskerettigheder, ordentligt arbejde og bæredygtighed i globale forsyningskæder på grundlag af en aftale med Europa-Parlamentet (EP) og Rådet og med udgangspunkt i den sociale dialog og en tilgang med flere interessenter. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Handlingsplanen skal være ambitiøs, omfattende og tværgående for at reagere effektivt på den reelle situation for globale forsyningskæder. Dens vigtigste mål bør være at fremme ansvarlig forretningsskik, sikre respekt for menneskerettighederne og EU's sociale og miljømæssige mål i forbindelse med forretningsaktiviteter og deres forsyningskæder, støtte virksomheder og SMV'er i at vedtage en ansvarlig forretningsmæssig tilgang og sikre lige vilkår for virksomhederne. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Som en generel ramme for både politiske og lovgivningsmæssige initiativer bør den anerkende de vigtige, forskellige og supplerende roller, som de forskellige aktører spiller på dette område, navnlig de europæiske institutioner, medlemsstaterne, internationale organer, virksomheder, arbejdsmarkedets parter og interessenter. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Målene bør gennemføres i nationale handlingsplaner, som skal opfylde minimumsgennemførelsesstandarderne i FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Opnåelse af multilaterale fremskridt starter undertiden med ambitiøse unilaterale foranstaltninger. EØSU mener, at EU har en helt unik mulighed for at tage teten med hensyn til due diligence, navnlig i betragtning af de europæiske virksomheders globale lederskab. EØSU opfordrer EU og medlemsstaterne til at sikre mere effektive og bindende internationale instrumenter og bekræfter sin støtte til en bindende FN-traktat om erhvervslivet og menneskerettigheder (2) samt opfordrer til en ILO-konvention om ordentligt arbejde i forsyningskæderne (3). |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU roser EU for at følge udvalgets opfordring til at lade EU-lovgivning om due diligence (4) komme i første række i handlingsplanen. For at sikre lige vilkår for europæiske virksomheder bør et bindende tværsektorielt lovgivningsinitiativ om due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik omfatte alle de virksomheder, som er etableret eller er aktive i EU, samt den offentlige sektor og tage hensyn til SMV'ernes særlige behov og begrænsninger. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | Det er vigtigt at kræve, at virksomhederne indfører effektive due diligence-mekanismer som en forebyggende tilgang, men også at sikre effektive retsmidler og klagemuligheder samt effektiv håndhævelse, blandet andet gennem offentlig overvågning, kontrol og sanktioner. De specifikke funktioner, herunder virksomhedernes ansvar, følges op af en udtalelse fra EØSU (5). |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | Arbejdstagere og fagforeninger skal være en del af løsningen. Due diligence skal udtrykkeligt omfatte fagforeninger og arbejdstagernes rettigheder, navnlig retten til kollektive forhandlinger og kollektive foranstaltninger, retfærdige arbejdsvilkår og aflønning, information og høring samt arbejdsmiljø. Disse centrale menneskerettigheder har stor betydning for ordentligt arbejde. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | Den europæiske tværsektorielle og sektorielle sociale dialog og den nationale dialog bør bidrage til gennemførelsen, herunder fælles initiativer og projekter, retningslinjer, kapacitetsopbygning, aftaler, støtte til virksomheder med hensyn til opfyldelse af due diligence-forpligtelser og til fagforeninger med henblik på at deltage i drøftelser og forhandlinger med ledelsen. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | For at leve op til den omfattende og sammenhængende tilgang bør handlingsplanen også omfatte en ambitiøs revision af direktivet om ikkefinansiel rapportering, så det omfatter alle virksomheder, og der dermed tages hensyn til SMV'ernes særlige behov og begrænsninger samt særlige centrale præstationsindikatorer og mål. Lovgivningsmæssige foranstaltninger vedrørende bestyrelsernes forpligtelser på EU-plan til at handle til gavn for alle interessenter samt virksomhedernes aktiviteter bidrager til at opnå sociale og miljømæssige målsætninger. |
| --- | --- |

1.17.

| 1.18. | Inden for rammerne af det nye genopretningsinstrument Next Generation EU og anden EU-finansiering foreslår EØSU specifikke betingelser og incitamenter i forbindelse med respekt for menneskerettighederne, ordentligt arbejde og målsætninger for bæredygtighed i virksomhedernes aktiviteter og forsyningskæder. |
| --- | --- |

1.18.

| 1.19. | Medlemsstaterne bør sikre en fuldstændig gennemførelse og håndhævelse af den sociale klausul i direktiverne om offentlige udbud. Nye forslag fra Kommissionen bør sikre, at offentlige udbudsprocedurer effektivt støtter og fremmer due diligence, hvad angår menneskerettigheder, og ansvarlig forretningsskik i virksomhedernes aktiviteter og deres forsyningskæder, herunder ordentligt arbejde. |
| --- | --- |

1.19.

| 1.20. | Handlingsplanen bør også omfatte ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, herunder initiativer til at øge opmærksomheden hos forbrugere, investorer og andre interessenter samt incitamenter til ansvarlige virksomheder, som rækker ud over retlige forpligtelser og specifik støtte til SMV'er til indførelse af due diligence-politikker. |
| --- | --- |

1.20.

| 1.21. | Handelselementerne i handlingsplanens mål bør afspejles i gennemgangen af den nye EU-handelsstrategi. Handel og internationale investeringsaftaler kan fremme og sikre en mere ensartet gennemførelse af standarder hos både investorer og regeringer. Udenlandske investorer bør være forpligtede til at overholde due diligence, inden de kan drage fordel af en international investeringsaftale. Frihandelsaftaler skal fremme bedste praksis med hensyn til at indarbejde miljømæssige og sociale kriterier i offentlige udbud og må på ingen måde begrænse deres anvendelse. |
| --- | --- |

1.21.

| 1.22. | Den nye øverste ansvarlige for håndhævelse af handelsaftaler skal have stærkere instrumenter til at håndhæve forpligtelserne i forbindelse med handel og bæredygtig udvikling. Et nyt ekspertpanel bør kunne udløse en mellemstatslig traktatbaseret konfliktløsningsmekanisme med mulighed for økonomiske eller andre sanktioner og erstatning til skadelidte (6). Et uafhængigt arbejdsmarkedssekretariat og en kollektiv klagemekanisme bør supplere håndhævelsen af kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling (7). Anbefalinger fra interne rådgivende grupper om undersøgelse af overtrædelser af bestemmelserne om handel og bæredygtig udvikling skal have betydeligt større gennemslagskraft. En frisk tilgang til arbejdskonflikter bør indebære retsmidler over for virksomheder, som ikke overholder kravene, og et system inspireret af EU's antidumpingforanstaltninger for at dække social dumping. |
| --- | --- |

1.22.

| 1.23. | Der er fortsat størst chance for at sikre ILO-ratificeringer under aftaleforhandlingerne og inden de afsluttes, og dette bør derfor udmønte sig i en underskrevet aftale. Klausulen om væsentlige elementer bør udvides til at omfatte ILO's grundlæggende og ajourførte konventioner, som er ratificeret af alle EU's medlemsstater, og ILO bør inddrages i at overvåge gennemførelsen af frihandelsaftalernes konventioner (8). EØSU foreslår at forbinde toldnedsættelser med en effektiv gennemførelse af bestemmelserne om handel og bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

1.23.

2.   Baggrund

| 2.1. | I denne sonderende udtalelse anmodede det tyske EU-formandskab EØSU om at fremsætte en række initiativer for at forbedre bæredygtigheden og sikre overholdelse af menneskerettighederne og ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder. Formandskabet fremlagde en detaljeret liste over spørgsmål på baggrund af følgende:






  — | Hvordan udformer og gennemfører man en europæisk handlingsplan, så den lever op til en omfattende og ambitiøs strategi for ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder, navnlig ved at udforske og støtte den sociale dialogs og civilsamfundets rolle? |
| --- | --- | --- |

2.1.

—

Hvordan udformer og gennemfører man en europæisk handlingsplan, så den lever op til en omfattende og ambitiøs strategi for ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder, navnlig ved at udforske og støtte den sociale dialogs og civilsamfundets rolle?

| — | Hvad bør være de centrale elementer i europæiske due diligence-regler, og hvordan styrker man adgangen til effektive retsmidler mod menneskerettighedskrænkelser i de globale forsyningskæder? |
| --- | --- |

—

Hvad bør være de centrale elementer i europæiske due diligence-regler, og hvordan styrker man adgangen til effektive retsmidler mod menneskerettighedskrænkelser i de globale forsyningskæder?

| — | Hvordan skaber man lige vilkår for europæiske virksomheder under hensyntagen til deres udfordringer og fordele, og hvordan bidrager man til de globale forsyningskæders modstandsdygtighed over for kriser såsom covid-19-pandemien? |
| --- | --- |

—

Hvordan skaber man lige vilkår for europæiske virksomheder under hensyntagen til deres udfordringer og fordele, og hvordan bidrager man til de globale forsyningskæders modstandsdygtighed over for kriser såsom covid-19-pandemien?

| — | Hvordan bidrager man til den fælles gennemførelse af verdensmålene for bæredygtig udvikling og FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder, herunder gennem minimumsstandarder i medlemsstaternes nationale handlingsplaner? |
| --- | --- |

—

Hvordan bidrager man til den fælles gennemførelse af verdensmålene for bæredygtig udvikling og FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder, herunder gennem minimumsstandarder i medlemsstaternes nationale handlingsplaner?

| — | Hvordan styrker man fremme af ordentligt arbejde i bæredygtige forsyningskæder inden for handelspolitikken, især med bedre håndhævelse af bæredygtighedskapitlerne i frihandelsaftaler? |
| --- | --- |

—

Hvordan styrker man fremme af ordentligt arbejde i bæredygtige forsyningskæder inden for handelspolitikken, især med bedre håndhævelse af bæredygtighedskapitlerne i frihandelsaftaler?

| 2.2. | EØSU har allerede ydet flere relevante bidrag. I 2016 opfordrede udvalget Kommissionen til at vedtage »en omfattende og ambitiøs strategi for med alle sine interne (adgang til EU-udbud, mærkning osv.) og eksterne politikker (handel, udvikling, naboskabspolitik mv.) at befordre ordentligt arbejde« i de globale forsyningskæder. Det anbefalede at omfatte »både lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, bedste praksis, finansielle incitamenter samt adgang til videreuddannelse og kapacitetsopbygning for den sociale dialog og fagforeningerne« (9). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | I 2018 opfordrede EØSU indtrængende Kommissionen »til at være mere ambitiøs i sin tilgang, navnlig med hensyn til at styrke en effektiv håndhævelse af forpligtelserne i kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling« (10) og understregede, at det var vigtigt hurtigt at ratificere ILO's konventioner inden indgåelsen af en handelsaftale. Med hensyn til at styrke de arbejdsretlige bestemmelser anbefalede EØSU især, at der ses på etableringen af et uafhængigt arbejdsmarkedssekretariat og en kollektiv klagemekanisme. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | I 2019 opfordrede EØSU de europæiske institutioner til at støtte FN's proces med en bindende traktat og deltage i forhandlingerne for at aftale det nødvendige indhold af en bindende traktat (11). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Europa-Parlamentets Retsudvalg har for nylig anmodet EØSU om en udtalelse om virksomhedernes due diligence og ansvar (12). Europa-Parlamentet har i flere beslutninger opfordret til bindende lovgivning om due diligence og andre incitamenter for at sikre respekt for menneskerettighederne i forretningsaktiviteter og i de globale forsyningskæder. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Rådet har understreget betydningen af en effektiv adgang til domstolene for ofre for menneskerettighedskrænkelser i forbindelse med gennemførelse af due diligence i erkendelse af, at virksomhedernes overholdelse af menneskerettighederne er »en forudsætning for bæredygtig udvikling og for at opfylde målene for bæredygtig udvikling« (13). Det konkluderede, at »det (...) i sidste ende kan skabe en konkurrencefordel at drive virksomhed på en ansvarlig måde« (14). |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Efter at Generaldirektoratet for Retlige Anliggender og Forbrugere (GD JUST) havde fremlagt undersøgelsen i april 2020, forpligtede kommissær Didier Reynders sig til at fremsætte et bindende tværsektorielt lovgivningsinitiativ om due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik, der dækker virksomhedernes forsyningskæder, herunder ansvar og sanktioner, baseret på en omfattende definition af menneskerettigheder, herunder arbejdstager- og fagforeningsrettigheder (15). |
| --- | --- |

2.7.

3.   Globale forsyningskæder: status quo og indvirkningen af covid-19-krisen

| 3.1. | Driften af de globale forsyningskæder spiller en central rolle i de økonomiske aktiviteter i hele verden og i den globale handel. Multinationale virksomheder og deres forsyningskæder beskæftiger flere hundrede millioner arbejdstagere, og deres netværk udgør 80 % af den globale handel (16). Ifølge ILO-data fra 2013 var 453 mio. eller mere end en femtedel af alle arbejdspladser knyttet til globale forsyningskæder, en stigning på 53 % i det foregående årti (17). Digital teknologi, miljømæssig og social styring samt bæredygtighedstendenser vil have mangesidede virkninger i det »årti med forandring«, der kommer til at præge den internationale produktion (18). |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | International handel er en drivkraft for inklusiv økonomisk vækst og fattigdomsbekæmpelse og medvirker til at fremme bæredygtig udvikling (19). I betragtning af at den globale handel og de globale investeringer i de globale forsyningskæder er blevet indskrænket som følge af covidkrisen, og at tempoet i fattigdomsbekæmpelsen allerede var faldende inden krisen, er der et presserende behov for at optrappe reformerne, øge investeringerne og fremme bæredygtig handel og bæredygtige globale forsyningskæder. Internationale organisationer og agenturer har fremlagt yderligere dokumentation for de centrale roller i bekæmpelsen af fattigdom. Udviklingsbankerne fremhævede handelens kritiske rolle og understregede, at yderligere integration af udviklingslandene i en åben global økonomi bliver afgørende for at nå målet om at få udryddet ekstrem fattigdom senest i 2030. Udvikling af landbrugsmarkeder og deres rimelige integration i de globale markeder kan f.eks. få stadig større betydning som indtægtskilde for fattige i landdistrikterne. Yderligere dokumentation viser, at anstændige og produktive beskæftigelsesmuligheder, bæredygtige virksomheder og økonomisk omstilling spiller en vigtig rolle i bekæmpelsen af fattigdom. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Globale forsyningskæder er »komplekse, diversificerede og fragmenterede«, og nogle multinationale virksomheder har mere end 100 000 direkte leverandører. De indebærer både muligheder og risici. De har bidraget til økonomisk vækst, jobskabelse og iværksætterkultur og kan bidrage til en omstilling fra den uformelle til den formelle økonomi (20), hvilket er gunstigt for udviklingslandene. Med den stigende mængde af global handel og investeringer, der sker gennem de globale forsyningskæder, samt outsourcing og grænseoverskridende koordinering af den globale produktion i førende virksomheder får virksomhedernes drift stadig flere sociale konsekvenser (21). |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Længden af forsyningskæderne og varigheden af forholdet til leverandørerne er mangefacetterede forretningsvalg baseret på de mest interessante forretningsforbindelser, nærhed til forbrugermarkeder, logistik, færdigheder mv. Men systematisk udlicitering er også et biprodukt af konkurrencen og de økonomiske drivkræfter i en forretningsmodel, hvor globale forsyningskæder alt for ofte organiserer sig omkring den laveste pris. Endvidere omsættes denne søgen efter arbejdskraftomkostningseffektivitet fra virksomhedernes side ikke nødvendigvis til fordele for økonomier, arbejdstagere, interessenter og samfundet som helhed. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Den nuværende ramme for forretningsaktiviteter og menneskerettigheder består primært af ikkebindende instrumenter. Krænkelser af menneskerettighederne, herunder arbejdstager- og fagforeningsrettigheder, forekommer fortsat i virksomhedernes drift, herunder i multinationale virksomheder, deres forsyninger og underleverandørkæder. Det er desuden vanskeligt at spore deres negative virkninger. EU-retten indeholder allerede specifikke rammer for ansvar i underleverandørkæder, som er blevet indført i f.eks. lovgivning om offentlige udbud, udstationering af arbejdstagere og migration. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Covid-19-krisen har afsløret en bekymrende skrøbelighed og betydelige risici i forbindelse med meget fragmenterede og ikkediversificerede forsyningskæder og har blotlagt sårbarheden hos de arbejdstagere, som holder dem i gang. Omfattende forstyrrelser har vist nødvendigheden af at styrke de globale forsyningskæders pålidelighed og modstandsdygtighed, navnlig i centrale regioner og sektorer, både på EU's indre marked og med tredjelandes regeringer. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU foreslår at indsamle eller behandle flere data om sårbare forsyningskæder, både med hensyn til risikoen for forstyrrelser af økonomiske aktiviteter og opdagelse af menneskerettighedskrænkelser. Den årlige gennemførelsesrapport om frihandelsaftaler kan tjene som platform for løbende oplysninger. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | FN's Generalsekretær António Guterres henviste til covid-19-pandemien som en folkesundhedskrise, der blev til en økonomisk og social krise og »en humanitær krise, der hurtigt er ved at blive en menneskerettighedskrise« (22). »Civilsamfundet har fremført, at mange regeringer er ude af stand til at beskytte deres borgere, og at mange virksomheder ikke respekterer menneskerettighederne i overensstemmelse med FN's vejledende principper. Arbejdstagere tvinges rutinemæssigt til at arbejde uden tilstrækkeligt udstyr til at beskytte dem mod at pådrage sig sygdommen, og de nægtes betalt sygefravær, når de bliver syge eller skal gå i isolation, og fyres uden varsel eller kompensation« (23). Bl.a. er risikoen med hensyn til forekomsten af tvangsarbejde i virksomheder, som er aktive i forsyningskæderne til produktion af handsker og andre personlige værnemidler, der købes i Europa og USA, blevet fremhævet (24). |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | FN's arbejdsgruppe vedrørende erhvervsliv og menneskerettigheder har i en vigtig udtalelse anerkendt behovet for at følge en »bæredygtig, menneskecentreret vej« i bekæmpelsen af covid-19. Det »må ikke føre til lavere standarder — eller endda bruges som et påskud af regeringer og erhvervslivets aktører til at omgå internationale menneskerettighedsforpligtelser«. Reelle fremskridt med hensyn til gennemførelsen af FN's vejledende principper vil »forberede os bedre på den næste krise, ikke mindst når vi vender vores kollektive opmærksomhed mod klimakrisen og andre udfordringer på menneskerettighedsområdet som følge af uretfærdigheder og voksende ulighed« (25). |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU har opfordret til, at en genopretning af handelsstrømmene skal være baseret på stærke forpligtelser til at overholde sociale og arbejdsmæssige standarder og håndhæve dem effektivt. Forstyrrelser i forsynings- og produktionsprocesser har vist, hvor vigtigt det er, at der er træffes arbejdsmiljøforanstaltninger, og at de håndhæves effektivt for at beskytte de ansattes sundhed og sikkerhed, så de kan forsyne verden med varer og tjenesteydelser. Ratificeringen, gennemførelsen og håndhævelsen af ILO's centrale konventioner om foreningsfrihed og retten til kollektive forhandlinger danner sammen med alle ILO's grundlæggende og opdaterede konventioner (26) grundlaget for at skabe sikre og ordentlige arbejdsvilkår. |
| --- | --- |

3.10.

4.   Udgangspunkt: De vigtigste eksisterende internationale instrumenter og definitioner

| 4.1. | Flere internationale instrumenter omhandler tværnationale forsyningskæder. De indeholder definitioner af ansvarlig forretningsskik, due diligence-mekanismer og virksomhedernes forpligtelser over for deres forsyningskæder samt landenes roller, forpligtelser og tilsagn om at sikre respekt for menneskerettighederne, herunder effektiv forebyggelse, kontrol, retsmidler og sanktioner. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | De 17 verdensmål for bæredygtig udvikling udgør kernen i FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling. Organiseringen af globale forsyningskæder og den private sektors rolle er afgørende for at nå målene, herunder »bæredygtig økonomisk vækst og produktiv beskæftigelse (mål nr. 8), fremme inklusiv og bæredygtig industrialisering (mål nr. 9), reducere ulighed (mål nr. 10), sikre bæredygtigt forbrug og produktionsmetoder (mål nr. 12) og styrke partnerskaber for bæredygtig udvikling (mål nr. 17)«. Mål nr. 9 og 12 fokuserer navnlig på forsyningskæder og nr. 17 på virksomhedernes adfærd. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | I FN's vejledende principper fra 2011 fremhæves »staternes pligt til at beskytte mod krænkelser af menneskerettighederne inden for deres område og/eller jurisdiktion« og til at »gøre det klart, at alle virksomheder med hjemsted inden for deres område og/eller jurisdiktion forventes at respektere menneskerettighederne fuldt ud«. Virksomhedernes ansvar for at respektere menneskerettighederne kræver, at de »undgår at forårsage eller bidrage til negative bivirkninger for menneskerettighederne gennem deres egne aktiviteter«, og »at de søger at forhindre eller modvirke negative bivirkninger for menneskerettighederne, som kan direkte henføres til deres virksomhed, produkter eller tjenester via deres forretningsforbindelser, uanset at virksomhederne ikke har bidraget til disse bivirkninger«. »Virksomheder bør have politikker og procedurer«, herunder »en due diligence-proces for menneskerettigheder, for at afdække, forebygge, mindske og redegøre for, hvordan de håndterer deres indvirkning på menneskerettighederne« og for at »rette op på alle negative bivirkninger for menneskerettighederne, som de forårsager eller bidrager til«. Ifølge bemærkningerne til FN's vejledende principper vedrørende indtrufne negative bivirkninger, som virksomheden ikke har forårsaget eller bidraget til, men som kan henføres direkte til dens virksomhed, produkter eller tjenester via forretningsforbindelser, indebærer ansvaret for at overholde menneskerettighederne ikke, at virksomheden selv sørger for afhjælpning, men det kan påtage sig en rolle heri (27). Derudover står der i kommentarerne til FN's vejledende principper, at virksomheder, som udviser due diligence, »ikke bør antage, at dette i sig selv automatisk og fuldt ud fritager dem fra ansvar for at forårsage eller bidrage til menneskerettighedskrænkelser« (28). FN's vejledende principper understreger den rolle, som offentlige udbud spiller med hensyn til at fremme respekt for menneskerettighederne og muligheden for ansvarlig tilbagetrækning som centrale elementer i styring af forsyningskæder. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Flere ILO-instrumenter og -initiativer omhandler forsyningskæder og anstændigt arbejde, herunder medlemsstaternes og virksomhedernes ansvar. ILO's begreb ordentligt arbejde dækker fire strategiske mål:






  — | at fremme jobskabelse, kompetenceudvikling og bæredygtige livsvilkår |
| --- | --- | --- |

4.4.

—

at fremme jobskabelse, kompetenceudvikling og bæredygtige livsvilkår

| — | at garantere rettigheder på arbejdspladsen, især for dårligt stillede og fattige arbejdstagere |
| --- | --- |

—

at garantere rettigheder på arbejdspladsen, især for dårligt stillede og fattige arbejdstagere

| — | at udvide den sociale beskyttelse for mænd og kvinder med henblik på at give tilstrækkelig kompensation ved tabt eller nedsat indkomst og adgang til tilstrækkelig sundhedspleje |
| --- | --- |

—

at udvide den sociale beskyttelse for mænd og kvinder med henblik på at give tilstrækkelig kompensation ved tabt eller nedsat indkomst og adgang til tilstrækkelig sundhedspleje

| — | at fremme den sociale dialog ved at inddrage stærke og uafhængige arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationer. |
| --- | --- |

—

at fremme den sociale dialog ved at inddrage stærke og uafhængige arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationer.

| 4.5. | ILO's resolution fra 2016 om ordentlig arbejde i globale forsyningskæder berører den rolle, som regeringer spiller, når de stiller krav til virksomhederne om at gennemføre due diligence-processer i deres forsyningskæder, sikre respekt for menneskerettighederne og fremme ansvarlig forretningsskik, herunder gennem politikker for offentlige udbud. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Baseret på FN's vejledende principper og dets due diligence-proces præciseres det i trepartserklæringen om principper for multinationale virksomheder og socialpolitik, at »denne proces bør tage hensyn til den centrale rolle, som foreningsfrihed og kollektive forhandlinger samt arbejdsmarkedsforhold og social dialog spiller, som en løbende proces«. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder er obligatoriske for medlemsstaterne og indeholder detaljerede retningslinjer for ansvarlig forretningsskik, anbefaler risikobaseret due diligence og stiller krav om, at staterne skal etablere nationale kontaktpunkter med det formål at fremme overholdelse af retningslinjerne, herunder bevidstgørelse, og modtage klager i tilfælde af overtrædelse. EØSU havde tidligere opfordret medlemsstaterne til at sikre, at de nationale kontaktpunkter er »uafhængige og sammensat med henblik på at inddrage arbejdsmarkedets parter som medlemmer i kontaktpunkterne eller i de nationale kontaktpunkters overvågningsudvalg. Kontaktpunkterne bør have det nødvendige personale med den nødvendige uddannelse og modtage de nødvendige midler« (29). I forhold til forsyningskæder bør virksomheder »søge at forhindre eller modvirke en negativ bivirkning, uanset at de ikke har bidraget til den bivirkning, når bivirkningen ikke desto mindre kan direkte henføres til deres virksomhed, produkter eller tjenester via forretningsforbindelser. Hensigten er ikke at flytte ansvaret fra den virksomhed, der forårsager den negative bivirkning, til den virksomhed, som den har forretningsforbindelser med« (30). »Hvis en virksomhed i sin forsyningskæde identificerer en risiko, der forårsager en negativ bivirkning, bør den træffe de nødvendige skridt til at få bragt bivirkningen til ophør eller forhindre den. Hvis en virksomhed identificerer en risiko for at bidrage til en negativ bivirkning, bør den træffe de nødvendige skridt til, at dette bringes til ophør eller forhindres, og benytte sin indflydelse til af modvirke alle resterende bivirkninger i videst muligt omfang« (31). Under alle omstændigheder berører dette ikke det ansvar, virksomheder er pålagt af EU eller stater i forhold til krænkelser af menneskerettighederne og andre negative bivirkninger forbundet med deres aktiviteter og forsynings- og underleverandørkæder, herunder for overtrædelse af due diligence-forpligtelser. |
| --- | --- |

4.7.

5.   Lige vilkår for europæiske virksomheder

| 5.1. | Mange virksomheder er forpligtet til og involveret i individuelle initiativer, som har ført til adfærdsændringer, der sikrer respekt for menneskerettighederne i deres egne forretningsaktiviteter. Sektorinitiativer omfatter amfori, Together for Sustainability, Chemie3 og Bettercoal. Europæiske virksomheder har et godt ry uden for Europa med hensyn til deres forpligtelser og bidrag til bæredygtig udvikling gennem deres lokale tilstedeværelse. Disse frivillige foranstaltninger har imidlertid ikke medført den nødvendige fuldstændige adfærdsændring (32). |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | En nylig undersøgelse (33) fra GD JUST indeholder en effektiv og omfattende analyse af status quo, hvor »kun lige over en tredjedel af virksomhedsrespondenterne« angav due diligence-tiltag vedrørende menneskerettigheder og miljøpåvirkninger, hvoraf størstedelen kun er for direkte leverandører. Dette understreger behovet for en europæisk tværsektoriel bindende lovgivning om due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik. Den nuværende krise har endda forøget støtten til handling. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | I betragtning af deres vigtige erfaringer med at gennemføre effektive og ambitiøse due diligence-politikker, ofte på grundlag af aftaler indgået med fagforeninger, vil europæiske virksomheder helt sikkert få gavn af mere lige vilkår og fair konkurrence baseret på fælles minimumsstandarder, som også gælder for virksomheder, der er etableret i tredjelande og aktive i EU. EU's »forretningsbrand« har et godt ry, som også er baseret på dets lovgivningsmæssige rammer med høje standarder. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Forskellig EU-lovgivning er relevant for forvaltningen af forsyningskæder og respekt for menneskerettigheder og ordentligt arbejde, navnlig direktivet om ikkefinansiel rapportering, Europa-Parlamentets og Rådets 2014/95/EU (34), om store virksomheder af interesse for offentligheden og deres rapportering om deres aktiviteters påvirkninger og risici samt deres eventuelle politikker til at mindske disse, herunder due diligence-processer. Med hensyn til specifikke sektorer indeholder Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 995/2010 (35) om træ og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/821 (36) om mineraler fra konfliktområder due diligence-krav til virksomhedernes forsyningskæder. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Forskellige nationale love har også for nylig indført due diligence, især den franske lov om virksomheders pligt til årvågenhed (37). Den fastlægger ambitiøse nationale rammebestemmelser med krav om, at store virksomheder skal definere, offentliggøre og gennemføre en årvågenhedsplan med henblik på at afdække og forhindre menneskerettighedskrænkelser og negative miljøpåvirkninger i deres aktiviteter, i aktiviteterne i de virksomheder, de direkte eller indirekte kontrollerer, og i aktiviteter i underleverandører og leverandører, som de har en »etableret forretningsforbindelse« med. Den omfatter en ansvarsmæssig ramme, som drager virksomhederne til ansvar, når brud på deres due diligence-forpligtelser medfører skade eller krænkelse af menneskerettighederne. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Disse eksisterende, fragmenterede rammebestemmelser påvirker virksomhederne negativt, idet de skal overholde forskellige regelsæt. De lider under unfair konkurrence, retsusikkerhed og administrative omkostninger, som bør undgås. Et stigende antal virksomheder og investorer efterlyser således obligatoriske due diligence-instrumenter (38). |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Desuden belønner status quo ikke ansvarlige virksomheder på grund af manglen på fælles minimumskrav, på sammenlignelige processer og på tilstrækkelige incitamenter fra offentlige myndigheder, på effektiv håndhævelse af de eksisterende regler og på opmærksomhed blandt investorer, interessenter og forbrugere. |
| --- | --- |

5.7.

6.   En europæisk handlingsplan om menneskerettigheder og ordentligt arbejde i globale forsyningskæder

6.1.   Fastlæggelse af effektive rammebestemmelser

| 6.1.1. | Anstændigt arbejde, respekt for menneskerettighederne og bæredygtighed i globale værdi- og forsyningskæder står højt på den politiske dagsorden i globale, europæiske og nationale institutioner og bliver stadig vigtigere for erhvervslivet. Der er dog brug for hurtigt at gennemføre mere effektive og konsekvente rammebestemmelser for nå disse mål og fremme sociale og miljømæssige målsætninger både globalt og i EU, fair konkurrence mellem økonomiske aktører og støtte til europæiske økonomiske aktiviteter. |
| --- | --- |

6.1.1.

| 6.1.2. | Med udgangspunkt i initiativer, der allerede er gennemført af mange europæiske virksomheder, som bekræfter deres globale lederskab på dette område, er det altafgørende at udvikle en ambitiøs, omfattende og tværgående strategi, der effektivt forbinder initiativer og lukker konstaterede huller. »Frivillige og bindende foranstaltninger udelukker ikke hinanden, men skal supplere hinanden« (39). |
| --- | --- |

6.1.2.

| 6.1.3. | En europæisk handlingsplan bør udformes som en generel ramme for lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige initiativer vedrørende menneskerettigheder, ordentligt arbejde og bæredygtighed i virksomhedernes aktiviteter og forsyningskæder. Den bør anerkende de vigtige forskellige og supplerende roller, som de forskellige aktører spiller på dette område, navnlig de europæiske institutioner, medlemsstaterne, internationale organer, virksomheder, arbejdsmarkedets parter og interessenter. For at sikre at den bliver en succes, skal alle aktører deltage fuldt ud med henblik på at nå målene i handlingsplanen, som bør udvikles på grundlag af social dialog og en tilgang med flere interessenter. |
| --- | --- |

6.1.3.

| 6.1.4. | Dens vigtigste mål bør være at fremme ansvarlig forretningsskik, sikre respekt for menneskerettighederne og EU's sociale og miljømæssige mål inden for forretningsaktiviteter og forsyningskæder, støtte virksomheder og SMV'er i at vedtage en ansvarlig forretningsmæssig tilgang og sikre lige vilkår for virksomhederne. En forebyggende tilgang med obligatorisk due diligence bør medføre færre menneskerettighedskrænkelser. Når alle virksomheder skal følge det samme grundlæggende regelsæt, giver dette også forbrugerne mulighed for at foretage sammenligninger. |
| --- | --- |

6.1.4.

| 6.1.5. | En bred definition bør dække menneskerettigheder, herunder arbejdstager- og fagforeningsrettigheder, og bygge på en række internationale instrumenter (40), navnlig ILO-konventioner. Rettigheder omfatter bl.a. foreningsfrihed og retten til kollektive forhandlinger og kollektive tiltag, oplysnings-, hørings- og medbestemmelsesret, ordentlige arbejdsforhold, arbejdsmiljø, rimelige lønninger og social sikring. I forbindelse med bekæmpelse af børnearbejde og tvangsarbejde skal Kommissionens »nultolerance over for børnearbejde« følges op af effektive og ambitiøse tiltag. Handlingsplanen bør yderligere dække bredere ansvarlig forretningsskik, navnlig sociale og miljømæssige påvirkninger, virksomhedsledelse, bekæmpelse af korruption, en retfærdig skattepolitik og skattemæssig gennemsigtighed. For at tage konkrete skridt i retning af bæredygtige forsyningskæder er det vigtigt at gennemføre konkrete foranstaltninger på lokalt plan, hvor virksomhederne skal evaluere lokal lovgivning og aftaler, når de deltager uden for EU. Ved at anerkende betydningen af regeringens håndhævelse af arbejdsmarkedsreglerne, navnlig gennem inspektioner, skal regeringer på nationalt og lokalt plan spille deres rolle fuldt ud (41). |
| --- | --- |

6.1.5.

| 6.1.6. | Koordinering mellem EU og nationalt plan er afgørende. Nationale handlingsplaner, som skal udvikles i samarbejde med nationale arbejdsmarkedsparter og civilsamfundet, bør være tæt forbundet med de nationale handlingsplaner for gennemførelsen af FN's vejledende principper og anerkende den rolle, som OECD's retningslinjer og nationale kontaktpunkter spiller, idet de bør være »uafhængige og sammensat med henblik på at inddrage arbejdsmarkedets parter som medlemmer i kontaktpunkterne eller i de nationale kontaktpunkters overvågningsudvalg. Kontaktpunkterne bør have det nødvendige personale med den nødvendige uddannelse og modtage de nødvendige midler« (42). Den europæiske handlingsplan kunne også omfatte minimumsstandarder på forskellige områder for at sikre en fuldstændig og effektiv gennemførelse af de relevante internationale instrumenter. I Kommissionen er der behov for konsekvens og koordinering mellem de forskellige politikområder og generaldirektorater, navnlig Retlige Anliggender og Forbrugere, Økonomiske og Finansielle Anliggender, Handel eller Beskæftigelse, og EØSU. |
| --- | --- |

6.1.6.

6.2.   Rammerne for bindende EU-ret om due diligence

| 6.2.1. | EØSU glæder sig over, at Kommissionen følger dets anbefaling (43) om at foreslå EU-lovgivning på dette område, og opfordrer til, at en europæisk handlingsplan først og fremmest skal omfatte et bindende tværsektorielt lovgivningsinitiativ om due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik under hensyntagen til resultaterne af den undersøgelse, som GD JUST har iværksat, og i overensstemmelse med kommissær Reynders forpligtelse. |
| --- | --- |

6.2.1.

| 6.2.2. | For at undgå unfair konkurrence og ulige vilkår bør den dække alle virksomheder, som er etableret eller aktive i EU, og deres aktiviteter, herunder deres hele forsynings- og underleverandørkæder, samt den offentlige sektor, og tage hensyn til SMV'ernes særlige behov og begrænsninger. Dette følger tilgangen i FN's vejledende principper om at dække »alle virksomheder uanset størrelse, sektor, driftsmæssig kontekst, ejerskab og struktur« (44). Virksomheder bør overholde høje standarder for ansvarlig forretningsskik, som dækker menneskerettigheder, miljømæssige og sociale påvirkninger, virksomhedsledelse, bekæmpelse af korruption og en retfærdig skattepolitik. |
| --- | --- |

6.2.2.

| 6.2.3. | Baseret på det vigtigste trin i de due diligence-processer, som er påvist i de relevante FN-, ILO- og OECD-instrumenter, bør virksomhederne være forpligtet til at kortlægge og vurdere faktiske og potentielle negative virkninger, handle på resultaterne (ophøre med drift, som forårsager skadelige virkninger), udvikle og gennemføre en due diligence-plan for at forhindre potentielle risici og realisering af negative virkninger, oprette en tidlig varslingsmekanisme, effektivt og på en gennemsigtig måde kontrollere og overvåge gennemførelsen af due diligence-planerne og rapportere om gennemførelsen deraf. Due diligence-processen, som de benytter til at opfylde deres ansvar, bør stå i forhold til alvoren af de potentielle virkninger og deres driftsmæssige kontekst. |
| --- | --- |

6.2.3.

| 6.2.4. | Det retlige instrument bør baseres på en forebyggende tilgang, men samtidig sikre effektive retsmidler og klagemuligheder for ofre og deres repræsentanter, herunder fagforeninger og menneskerettighedsforkæmpere. Offentlig overvågning af virksomhedernes forpligtelser og juridiske konsekvenser, hvis de ikke overholdes, er afgørende. De specifikke funktioner, herunder virksomhedernes ansvar, følges op af en udtalelse fra EØSU (45). Men et EU-initiativ på dette område bør dog ikke forhindre eller begrænse mekanismer for solidarisk ansvar eller andre ansvarsmæssige rammer på internationalt, europæisk eller nationalt plan. |
| --- | --- |

6.2.4.

6.3.   Arbejdsmarkedets parters og civilsamfundets centrale rolle

| 6.3.1. | Den sociale dialog bør spille en central rolle i forbindelse med due diligence og ansvarlig forretningsskik og sikre respekt for menneskerettighederne i virksomhedernes aktiviteter og forsynings- og underleverandørkæder. Enhver handlingsplan og ethvert lovgivningsinitiativ bør baseres på værdien deraf og på kollektive forhandlinger og sikre respekt for arbejdstagernes oplysnings- og høringsrettigheder. Disse elementer er desværre ikke behandlet i GD JUST's undersøgelse. |
| --- | --- |

6.3.1.

| 6.3.2. | Virksomheder og fagforeninger kan på det relevante niveau forhandle aftaler for at fastlægge den konkrete anvendelse af de forpligtelser, der indgår i direktivet. Dette understreger den gode praksis og det positive bidrag i flere eksisterende aftaler om due diligence-processer. Derudover bør arbejdstagernes repræsentanter informeres og høres med henblik på fastlæggelsen af due diligence-planen og dens gennemførelse. |
| --- | --- |

6.3.2.

| 6.3.3. | En europæisk tværsektoriel og sektoriel social dialog bør bidrage til at skabe forbedringer på disse områder gennem fælles initiativer og projekter, retningslinjer, kapacitetsopbygning og aftaler. |
| --- | --- |

6.3.3.

| 6.3.4. | Tidligere erfaringer har vist, hvordan initiativer baseret på social dialog kan medføre vigtige skridt fremad med hensyn til ordentligt arbejde i globale forsyningskæder. Aftalen om brand- og bygningssikkerhed i Bangladesh blev undertegnet i maj 2013 som en retligt bindende aftale mellem over 200 primært europæiske tøjmærker og detailhandlere og to globale fagforeninger, nemlig IndustriALL og Uni Global Union, samt flere lokale fagforeninger og vidneunderskrivere. |
| --- | --- |

6.3.4.

| 6.3.5. | Handlingsplanen bør også omfatte foranstaltninger, som skal øge bevidstheden blandt forbrugere og investorer om betydningen af virksomheders sociale og miljømæssige virkninger, fremme instrumenter, som gør det muligt at sammenligne virksomhedernes resultater og lettere pege på dem, som benytter en effektiv og ansvarlig strategi for forretningsskik. Alle initiativer bør baseres på inddragelse af interessenter, herunder arbejdsmarkedets parter og NGO'er, som kan fungere som formidlere af oplysninger og bidrage til at øge bevidstheden om positiv og negativ adfærd. |
| --- | --- |

6.3.5.

6.4.   Supplerende foranstaltninger til en europæisk handlingsplan

| 6.4.1. | Revision af direktivet om ikkefinansiel rapportering. Støtte til en ambitiøs revision, så den omfatter alle virksomheder inden for det personelle anvendelsesområde, som også er lydhør over for SMV'ers særlige behov og begrænsninger. Det materielle anvendelsesområde bør defineres bedre, for at den ikkefinansielle rapportering kan være fyldestgørende, sammenlignelig og effektiv. I betragtning af at rapporteringen er et centralt element i due diligence-mekanismer, bør den stemme overens med det respektive lovgivningsmæssige initiativ og omfatte særlige centrale præstationsindikatorer og mål (f.eks. på grundlag af Parisaftalen og verdensmålene for bæredygtig udvikling), ligesom den bør baseres på FN's vejledende principper og andre relevante internationale instrumenter. |
| --- | --- |

6.4.1.

| 6.4.2. | Bestyrelsens opgaver, bæredygtig virksomhedsledelse og selskabsret. Støtte til lovgivningsmæssige foranstaltninger vedrørende bestyrelsernes forpligtelser på EU-plan til at handle til gavn for alle virksomheders interessenter, og så virksomhedernes aktiviteter bidrager til at nå sociale og miljømæssige målsætninger. Endvidere afdækning af andre lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger til fremme af mere bæredygtig, fremadrettet og langsigtet virksomhedsledelse og selskabsret. |
| --- | --- |

6.4.2.

| 6.4.3. | Offentlig finansiering og offentlig støtte. Forslag til specifikke betingelser og positive incitamenter i forbindelse med respekt for menneskerettighederne, ordentligt arbejde og bæredygtighedsmål i virksomheders aktiviteter og forsyningskæder med hensyn til adgang til offentlig finansiering og støtte og EU-finansiering og -støtte, især i forbindelse med EU's og de nationale økonomiske covid-19-genopretningsplaner. |
| --- | --- |

6.4.3.

| 6.4.4. | Offentlige udbud. Sikring af fuld gennemførelse og håndhævelse i medlemsstaterne af den sociale klausul i direktiverne om offentlige udbud og fremlæggelse af forslag til offentlige udbudsprocedurer, der effektivt støtter og fremmer due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik i virksomhedernes drift og deres forsyningskæder, herunder ordentligt arbejde. Dette kunne bl.a. opnås gennem en revision af direktiverne om offentlige udbud, kapacitetsopbygning for ordregivende myndigheder og udveksling af bedste praksis, herunder fremme gennem frihandelsaftaler. |
| --- | --- |

6.4.4.

| 6.4.5. | Incitamenter. Forslag til initiativer, der støtter virksomheder, der går videre end de retlige forpligtelser med hensyn til ansvarlig forretningsskik og positive miljømæssige og sociale påvirkninger. Disse kunne f.eks. omfatte støtte til udvikling af specifikke politikker og instrumenter, fremme af netværk af bæredygtige virksomheder, kapacitetsopbygning til arbejdsmarkedets parters initiativer. |
| --- | --- |

6.4.5.

| 6.4.6. | Synergi med den internationale dagsorden for handel og investeringer. Udenlandske investorer bør være forpligtede til at overholde due diligence, inden de kan drage fordel af en international investeringsaftale. Ligeledes bør parterne i en frihandelsaftale garantere, at virksomheder på deres område overholder due diligence-kravene. Canada har f.eks. styrket sin strategi for virksomhedernes sociale ansvar ved at fokusere på canadiske virksomheders adfærd i udlandet og har oprettet et rådgivende organ med flere forskellige interessenter. I april 2019 blev den første canadiske ombudsmand for ansvarlige virksomheder udpeget med mandat til at gennemgå og offentliggøre påståede menneskerettighedskrænkelser som følge af canadiske virksomheders aktiviteter i mine-, olie og gas- samt beklædningssektoren i udlandet, herunder anbefalinger til handelsforanstaltninger for virksomheder (46). |
| --- | --- |

6.4.6.

| 6.4.7. | Handlingsplanen bør omfatte en længere række elementer, især skattemæssig gennemsigtighed, herunder individuel landerapportering og rimelig skattemæssig adfærd, samt bæredygtig finansiering og forpligtelser for investorerne. Forordningen om mineraler fra konfliktområder og forordningen om træ kunne vurderes med henblik på behovet for at revidere og forstærke dem. |
| --- | --- |

6.4.7.

7.   Handel, der opfylder kravene om ordentligt arbejde og effektiv håndhævelse

| 7.1. | Handel er et vigtigt tværgående element i gennemførelsen af målene i en europæisk handlingsplan, som knytter den til tredjelande med en multilateral vinkel. Det er vigtigt, at gennemgangen af EU's nye handelsstrategi afspejler dette. EU har verdens største handelsnetværk, hvilket giver bilaterale handelsaftaler en særlig stor betydning, som skal anvendes effektivt, inden de indgås og i forbindelse med deres gennemførelse og håndhævelse. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Forhandlingerne mellem EU og Vietnam viste, hvor stor fremgang EU kan opnå med hensyn til at forbedre arbejdsforholdene i forholdet til et partnerland. Flere år efter indgåelsen af frihandelsaftaler ser vi imidlertid stadig manglende fremskridt i overholdelsen af forpligtelserne vedrørende handel og bæredygtig udvikling i visse partnerlande, mest udtalt i den årelange tvist om arbejdstagerrettigheder mellem EU og Korea på grund af den manglende ratificering af grundlæggende og ajourførte ILO-konventioner. Dette viser, at der stadig er størst chance for at sikre centrale ILO-ratificeringer under forhandlingerne og inden de afsluttes, og dette bør derfor udmønte sig i den underskrevne aftale. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Handel er ikke den primære drivkraft inden for klimapolitikken, men kan blive en vigtig katalysator. Det er et vigtigt skridt at gøre Parisaftalen til et »vigtigt element« i alle fremtidige omfattende handelsaftaler, hvilket betyder, at de suspenderes i tilfælde af manglende overholdelse, og dette skridt bør udvides til at omfatte grundlæggende og ajourførte ILO-konventioner, som er ratificeret af alle EU's medlemsstater. Som det anerkendte organ på internationalt plan bør ILO medvirke i overvågningen af gennemførelsen af ILO-konventioner i frihandelsaftaler (47). |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | EØSU har tidligere anbefalet både en særlig klausul, der fremmer verdensmålene for bæredygtig udvikling i alle fremtidige mandater til kapitler om handel og bæredygtig udvikling, og en reform af Verdenshandelsorganisationen (WTO) for at fastlægge regler, der sikrer, at landene respekterer og gennemfører verdensmålene. I denne forbindelse bør EU og medlemsstaterne anvende deres indflydelse og støtte i WTO's forskellige udvalg, navnlig dem, der dækker områder som f.eks. handel og ordentligt arbejde. |
| --- | --- |

7.4.

| 7.5. | Kapitler om handel og bæredygtig udvikling udgør en stadig vigtigere del af EU's nye generation af frihandelsaftaler, men effektiv håndhævelse skal nu være afgørende for at realisere disse forpligtelser og ikke mindst sikre lige vilkår for EU-virksomheder i udlandet. Anbefalinger fra interne rådgivende grupper om undersøgelse af overtrædelser af bestemmelserne om handel og bæredygtig udvikling skal have betydeligt større gennemslagskraft. |
| --- | --- |

7.5.

| 7.6. | EØSU opfordrer endvidere EU til at se på nye tilgange til bilæggelse af arbejdsmarkedstvister, der kan give et internationalt ad hoc-tvistbilæggelsespanel mulighed for at pålægge en enhed, der ikke overholder kravene, retsmidler. Der anvendes allerede en hasteprocedure for EU's antidumpingforanstaltninger, som kan udvides til social dumping. I overensstemmelse med det franske og nederlandske non-paper (48) foreslår EØSU generelt, at en effektiv gennemførelse af bestemmelserne om handel og bæredygtig udvikling knyttes til en trinvis gennemførelse af toldnedsættelse. |
| --- | --- |

7.6.

| 7.7. | EØSU opfordrer til en omkalfatring af den nuværende ekspertpanelmekanisme for handel og bæredygtig udvikling, hvor handelsadvokater, men også eksperter i arbejdsmarkedsforhold, klima eller menneskerettigheder kan behandle klager vedrørende kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling. Hvis disse paneler konstaterer overtrædelser, bør det udløse en mellemstatslig traktatbaseret konfliktløsningsmekanisme med mulighed for økonomiske eller andre sanktioner og erstatning til skadelidte (49). I denne henseende har EØSU også foreslået et uafhængigt arbejdsmarkedssekretariat og en kollektiv klagemekanisme (50). |
| --- | --- |

7.7.

| 7.8. | Den nye øverste ansvarlige for håndhævelse af handelsaftaler skal føre an på vejen til håndhævelse af forpligtelserne, »navnlig dem, der vedrører kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling og de sociale og miljømæssige problemer, der opstår i forbindelse med andre kapitler i handels- og investeringsaftalerne« og skal indlede »rettidige, effektive undersøgelser understøttet af tilstrækkelige ressourcer og en klar rolle for anerkendte interessenter, både i forbindelse med indgivelse af klager og med deltagelse i eventuelle efterfølgende offentlige høringer« (51). |
| --- | --- |

7.8.

| 7.9. | Virksomhederne spiller en vigtig rolle ved at sikre overensstemmelse med arbejdstagerrettigheder og sociale rettigheder, ved at støtte og gennemføre lovgivning, som beskytter arbejdstagernes rettigheder og gennem ordentlige standarder aftalt med fagforeningerne, både i deres direkte drift og gennem deres forsyningskæder. EØSU opfordrer Kommissionen til at udvikle CSR-klausuler med solide forpligtelser og i overensstemmelse med FN's og OECD's instrumenter (52). Dette vil sikre handelsaftaler, som støtter god forretningsskik og forhindrer social dumping og underminering af sociale standarder. |
| --- | --- |

7.9.

| 7.10. | Handel og internationale investeringsaftaler spiller en betydelig rolle med hensyn til at sikre en ensartet gennemførelse af disse standarder hos både investorer og regeringer. En nylig rapport fra OECD (53) indeholder en fortegnelse over eksisterende eller kommende initiativer på nationalt og regionalt plan. Disse forskellige regler er en udfordring, da nogle tilgange er horisontale, mens andre er emnespecifikke. De påvirker virksomhederne forskelligt på grund af forskellige tærskler og anvendelsesområder. Selv OECD-lande har forskellige rapporteringsstandarder. Der er et klart behov for lige vilkår: En opadgående konvergens mellem de gældende standarder vil garantere retssikkerhed og fair konkurrence for alle. |
| --- | --- |

7.10.

8.   Bro over forvaltningskløfter: betydningen af globalt EU-lederskab

| 8.1. | En europæisk due diligence-standard er et nødvendigt skridt for at sikre overholdelse og håndhævelse af menneskerettighederne og ordentligt arbejde i forsyningskæderne. Den ville bidrage til gennemførelsen af FN's vejledende principper, ILO's trepartserklæring og OECD's retningslinjer. Den ville også supplere nationale initiativer, som er truffet med henblik på at opfylde verdensmålene for bæredygtig udvikling, især med hensyn til udryddelse af børnearbejde og tvangsarbejde. |
| --- | --- |

8.1.

| 8.2. | Derudover ville den bidrage til at etablere mere pålidelige, bæredygtige og velforvaltede forsyningskæder og dermed øge modstandsdygtigheden og den ledelsesmæssige effektivitet i krisetider. Dette ville være særligt vigtigt, f.eks. med hensyn til arbejdsmiljø. |
| --- | --- |

8.2.

| 8.3. | De europæiske tiltag kræver supplerende forbedringer af de internationale normative rammer for at kunne skabe en global politisk sammenhæng. Opnåelse af multilaterale fremskridt starter undertiden med ambitiøse unilaterale foranstaltninger. EØSU mener, at EU har en helt unik mulighed for at tage teten med hensyn til due diligence, navnlig i betragtning af de europæiske virksomheders globale lederskab. |
| --- | --- |

8.3.

| 8.4. | EØSU opfordrer EU og dets medlemsstater til at levere reelle fremskridt i retning af mere effektive og bindende instrumenter på internationalt plan ledsaget af fornyede initiativer til at fremme den effektive gennemførelse af de eksisterende instrumenter og rammer. Disse skal omfatte støtte til en bindende FN-traktat om erhvervslivet og menneskerettigheder (54) og opfordringer til at etablere en ILO-konvention om ordentligt arbejde i forsyningskæder (55) i overensstemmelse med drøftelserne i 2016 på Den Internationale Arbejdskonference og skal baseres på ILO's centrale og ajourførte konventioner og ILO's erklæring om principper og rettigheder på arbejdspladsen. EØSU har konstateret et presserende behov for via en global undersøgelse at analysere, hvordan internationale arbejdsstandarder tager fat på manglerne i forbindelse med ordentligt arbejde og lukker alle konstaterede huller. |
| --- | --- |

8.4.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  ILO, Decent Work in Global Supply Chains, Report IV, 2016.

1

Decent Work in Global Supply Chains

(2)  EUT C 97 af 24.3.2020, s. 9.

2

(3)  EUT C 303 af 19.8.2016, s. 17.

3

(4)  EUT C 47 af 11.2.2020, s. 38.

4

(5)  EØSU's udtalelse om Obligatorisk due diligence (sonderende udtalelse Rådet/EP) (INT/911, september 2020) (se side 136 i denne EUT).

5

Obligatorisk due diligence

(6)  Jf. fodnote 3.

6

(7)  EUT C 227 af 28.6.2018, s. 27.

7

(8)  EØSU's udtalelse om Gennemførelse af frihandelsaftaler 1. januar 2018-31. december 2018 (REX/525, juli 2020) (EUT C 364 af 28.10.2020, s. 160).

8

Gennemførelse af frihandelsaftaler 1. januar 2018-31. december 2018

(9)  Jf. fodnote 3.

9

(10)  Jf. fodnote 7.

10

(11)  Jf. fodnote 2.

11

(12)  Jf. fodnote 5.

12

(13)  Rådets konklusioner (10254/16) af 20. juni 2016 om erhvervslivet og menneskerettigheder.

13

(14)  Rådets konklusioner (8833/16) af 12. maj 2016 om EU og ansvarlige globale værdikæder.

14

(15)  Tale af kommissær Didier Reynders i webinaret om due diligence arrangeret af Europa-Parlamentets arbejdsgruppe vedrørende ansvarlig forretningsskik den 29. april 2020.

15

Tale af kommissær Didier Reynders

(16)  UNCTAD, World Investment Report (2013).

16

(17)  ILO, World Employment and Social Outlook (WESO) report, 2015.

17

World Employment and Social Outlook

(18)  UNCTAD, World Investment Report (2020).

18

(19)  2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling, punkt 68.

19

(20)  Jf. fodnote 1.

20

(21)  Jf. fodnote 3.

21

(22)  António Guterres, COVID-19 and Human Rights We are all in this together, april 2020.

22

COVID-19 and Human Rights We are all in this together

(23)  What are the avenues for corporate liability for COVID-19-related human rights abuses?, Business & Human Rights Resource Centre, 16.6.2020.

23

What are the avenues for corporate liability for COVID-19-related human rights abuses?

(24)  Malaysia medical glove manufacturers see surge in orders due to covid-19 amid forced labour concerns, Business & Human Rights Resource Centre, 29.6.2020.

24

(25)  Udtalelse fra FN's arbejdsgruppe vedrørende erhvervsliv og menneskerettigheder, Ensuring that business respects human rights during the COVID-19 crisis and beyond: The relevance of the UN Guiding Principles on Business and Human Rights.

25

Ensuring that business respects human rights during the COVID-19 crisis and beyond: The relevance of the UN Guiding Principles on Business and Human Rights

(26)  Jf. fodnote 8.

26

(27)  FN's vejledende princip 22, bemærkninger.

27

(28)  FN's vejledende princip 17, bemærkninger.

28

(29)  Jf. fodnote 7.

29

(30)  OECD's retningslinjer, del II, afsnit A.12.

30

(31)  OECD 's retningslinjer, del II, bemærkning 18 og 19.

31

(32)  Jf. fodnote 15.

32

(33)  Study on due diligence requirements through the supply chain, 2020.

33

Study on due diligence requirements through the supply chain

(34)  EUT L 330 af 15.11.2014, s. 1.

34

(35)  EUT L 295 af 12.11.2010, s. 23.

35

(36)  EUT L 130 af 19.5.2017, s. 1.

36

(37)  Fransk lov 2017-399 af 27. marts 2017om due diligence i moderselskaber og kontraherende virksomheder.

37

om due diligence i moderselskaber og kontraherende virksomheder.

(38)  Call of investors representing USD 1,3 trillion og List of public business statements & endorsements, begge fra Business & Human Rights Resource Centre, 2019.

38

(39)  Jf. fodnote 4.

39

(40)  Herunder internationale grundlæggende menneskerettighedsinstrumenter (International Bill of Human Rights) samt den europæiske menneskerettighedskonvention og den europæiske socialpagt. Den bør også bygge på EU's traktater og EU's charter om grundlæggende rettigheder samt nationale instrumenter og lovgivning på menneskerettighedsområdet.

40

(41)  Jf. fodnote 7.

41

(42)  Jf. fodnote 7.

42

(43)  Jf. fodnote 4.

43

(44)  FN's vejledende principper, punkt 14.

44

(45)  Jf. fodnote 5.

45

(46)  Jf. fodnote 4.

46

(47)  Jf. fodnote 8.

47

(48)  Non-paper fra Nederlandene og Frankrig om handel, socialøkonomiske virkninger og bæredygtig udvikling, maj 2020.

48

(49)  EØSU's udtalelse om Akut behov efter covid-19: Udformning af en ny multilateral matrix (initiativudtalelse) (REX/529, juli 2020) (EUT C 364 af 28.10.2020, s. 53).

49

Akut behov efter covid-19: Udformning af en ny multilateral matrix (initiativudtalelse)

(50)  Jf. fodnote 7.

50

(51)  Jf. fodnote 7.

51

(52)  Jf. fodnote 7.

52

(53)  OECD's rapport, 2020.

53

(54)  Jf. fodnote 2.

54

(55)  Jf. fodnote 3.

55

---

III Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

554. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, 16.9.2020-18.9.2020

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/210 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/210

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En SMV-strategi for et bæredygtigt og digitalt Europa

(COM(2020) 103 final)

(2020/C 429/26)

| Ordfører: | Milena ANGELOVA |
| --- | --- |
| Medordfører: | Panagiotis GKOFAS |

Ordfører:

Milena ANGELOVA

Medordfører:

Panagiotis GKOFAS

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 22.4.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 22.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 219/0/0 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 22.4.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

22.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

219/0/0

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over den længe ventede og nødvendige SMV-strategi. Udvalget sætter pris på den omfattende, systematiske tilgang i strategien og glæder sig over, at der gøres status over eksisterende redskaber, værktøjer og foranstaltninger, som har vist sig at være nyttige, og som forbedres og kommer til at indgå i en fælles, velkoordineret ramme. EØSU opfordrer Kommissionen til at gennemføre strategien ved at fastlægge en sammenhængende, integreret og tværgående tilgang, hvor SMV'er sættes i centrum for alle vigtige politiske beslutninger såsom den grønne pagt og den industrielle strategi samt i forbindelse med udformningen af EU's budget og gennemførelsen af genopretningsplanen for Europa. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU støtter en hurtig gennemførelse af strategien for SMV'erne og tilråder styring på flere forvaltningsniveauer. På EU-plan bør der nedsættes en SMV-taskforce med deltagere fra forskellige generaldirektorater for at sikre, at:






  — | princippet »tænk småt først« anvendes på alle politiske områder med betydning for SMV'er og især på genopretningsplanen for Europa, InvestEU-programmet, solvensstøtteinstrumentet og investeringsplanen for den europæiske grønne pagt |
| --- | --- | --- |

1.2.

—

princippet »tænk småt først« anvendes på alle politiske områder med betydning for SMV'er og især på genopretningsplanen for Europa, InvestEU-programmet, solvensstøtteinstrumentet og investeringsplanen for den europæiske grønne pagt

| — | SMV-strategien 2.0 og »Small Business Act« gennemføres og evalueres korrekt under det europæiske semester og den nyetablerede SMV-resultattavle |
| --- | --- |

—

SMV-strategien 2.0 og »Small Business Act« gennemføres og evalueres korrekt under det europæiske semester og den nyetablerede SMV-resultattavle

| — | medlemsstaterne giver tilsagn om at gennemføre SMV-strategien, eftersom mange EU politikker er slået fejl på grund af negative reaktioner, manglende handling eller unddragelse, herunder overregulering på nationalt plan. Der bør i denne sammenhæng sættes særligt fokus på kvinders stilling i dette erhvervsmiljø |
| --- | --- |

—

medlemsstaterne giver tilsagn om at gennemføre SMV-strategien, eftersom mange EU politikker er slået fejl på grund af negative reaktioner, manglende handling eller unddragelse, herunder overregulering på nationalt plan. Der bør i denne sammenhæng sættes særligt fokus på kvinders stilling i dette erhvervsmiljø

| — | organisationer, der repræsenterer SMV'er og arbejdsmarkedets parter, får en central og større rolle og kan yde et konstruktivt bidrag, da dette i nogen grad mangler i Kommissionens nuværende forslag |
| --- | --- |

—

organisationer, der repræsenterer SMV'er og arbejdsmarkedets parter, får en central og større rolle og kan yde et konstruktivt bidrag, da dette i nogen grad mangler i Kommissionens nuværende forslag

| — | begrebet økosystemer som prioriterede områder, hvad angår finansiering, først indføres efter omfattende høringer af de organisationer, der repræsenterer SMV'er på EU-plan samt på nationalt og regionalt plan, for at sikre, at det afspejler den reelle og faktiske situation for SMV'er, da det virker som et for dristigt skridt. |
| --- | --- |

—

begrebet økosystemer som prioriterede områder, hvad angår finansiering, først indføres efter omfattende høringer af de organisationer, der repræsenterer SMV'er på EU-plan samt på nationalt og regionalt plan, for at sikre, at det afspejler den reelle og faktiske situation for SMV'er, da det virker som et for dristigt skridt.

| 1.3. | EØSU bemærker, at forslaget blev fremlagt inden udbruddet af covid-19, men anmoder Kommissionen om at udarbejde en »SMV-strategi 2.0«, hvor man gør status over SMV-støtteforanstaltningerne i genopretningsplanen for Europa for at hjælpe dem med at afbøde de negative følger for deres virksomhed af nedlukningen, den sociale afstand og sundhedssikkerhedsforanstaltningerne, så de hurtigt kan komme på fode igen. EØSU bifalder det nye instrument for genopretning og modstandsdygtighed, der er knyttet til EU's budget, men ser gerne, at der indføres en reel garanti, som når ud til alle SMV'er, der har behov for støtte, så de kan få adgang til skræddersyede støtteforanstaltninger. Dette kræver en mere omfattende revision af politikken og mere præcise og konkrete forslag til fremme af digitalisering, innovation og bæredygtighed i SMV'er. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | »SMV-strategi 2.0« kræver robuste gennemførelsesrammer og politisk konsekvens. EØSU foreslår, at Kommissionen, Rådet, Europa-Parlamentet, de rådgivende organer og EU's agenturer aftaler en flerårig køreplan for gennemførelsen med specifikke indikatorer for milepæle og en klar tidsplan for de mål, der skal nås på kort, mellemlang og lang sigt. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer til, at SMV-organisationer tildeles mere ejerskab i gennemførelsesprocessen for SMV-strategien, blandt andet ved at etablere et EU-program, der giver SMV-organisationerne og arbejdsmarkedets parter mulighed for kapacitetsopbygning, og støtte til fælles tiltag i form af en kvikskranke for information og teknisk bistand, som i høj grad inddrager dem i forbindelse med udpegning af SMV-repræsentanter og opfølgning af deres aktiviteter, og ved at indføre et overvågningssystem til måling af repræsentanternes effektivitet. For at få Enterprise Europe Network (EEN) til at spille en større rolle i rådgivningen af SMV'er, som Kommissionen har foreslået — især vedrørende bæredygtig omstilling — bør EEN ændres grundlæggende, eftersom det i de fleste medlemsstater ikke når ud til SMV'er og slet ikke til håndværksvirksomheder. EØSU mener, at fremskridt med strategiens gennemførelse og dens effektivitet skal overvåges, vurderes og undersøges regelmæssigt af et særligt udpeget uafhængigt EU-observatorium med det formål hurtigt at udarbejde og fremsætte forslag til korrigerende foranstaltninger, når dette viser sig nødvendigt. |
| --- | --- |

1.5.

2.   Generelle bemærkninger og en fremadrettet tilgang

| 2.1. | EØSU opfordrer kraftigt Kommissionen og medlemsstaterne til at overveje at udvide rækkevidden af og sikre en effektiv gennemførelse af foranstaltningerne til fremme af SMV'ers konkurrenceevne og innovationskapacitet og til at hjælpe dem med at forbedre deres multifaktorproduktivitet samt støtte deres løbende forretningsaktiviteter. EØSU anerkender vigtigheden af innovation og digitalisering, men påpeger, at langt de fleste SMV'er i EU har hårdt brug for støtte til at modernisere deres teknologi, håndtere HR-spørgsmål og forbedre deres driftsresultater. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU glæder sig i høj grad over, at Kommissionen agter at gennemføre foranstaltninger rettet mod de forskellige behov i SMV-undergrupperne, f.eks. værdiskabende virksomheder, mikrovirksomheder, små virksomheder, offentlige virksomheder, familieejede og traditionelle virksomheder, virksomheder, der er aktive i afsides områder, selvstændige og håndværksvirksomheder samt socialøkonomiske SMV'er, da en forudsætning for succes er, at deres specifikke behov bliver imødekommet. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Alle SMV-fokuserede komponenter i den europæiske genopretningsfond skal overvåges systematisk for at sikre, at de kan give SMV'er den nødvendige støtte, såsom det nye solvensinstrument. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EØSU opfordrer Kommissionen til at udarbejde en realistisk, flerårig køreplan for gennemførelsen med en tydelig beskrivelse af ressourcer og foranstaltninger, høringer og fælles tiltag med arbejdsmarkedets parter, som skal omfatte en uafhængig statusrapport samt mekanismer til overvågning og udarbejdelse af konsekvensanalyser. Hvis den digitale omstilling skal lykkes, er det vigtigt, at de ambitiøse forslag til programmerne for det digitale Europa og Horisont Europa i den næste flerårige finansielle ramme målrettes bedre mod SMV'er og når længere ud rent geografisk. EØSU understreger vigtigheden af effektivt at kanalisere SMV-finansiering og støtteforanstaltninger til mikrovirksomheder, herunder traditionelle virksomheder. |
| --- | --- |

2.4.

3.   Søjle 1

| 3.1. | EØSU glæder sig over anerkendelsen af behovet for at skræddersy støtteforanstaltningerne til SMV'er, så de kan trives på en klimaneutral, ressourceeffektiv, digitalt kvalificeret og fleksibel måde. Rådgivere om bæredygtighed og digitale frivillige kan hjælpe SMV'er med at blive digitalt kvalificerede, ajourføre deres teknologi, klæde dem på til en vellykket omstilling til bæredygtighed og finde ressourceeffektive, klimaneutrale løsninger. Deres rolle og ansvar skal styrkes og skærpes af EU og af nationale og regionale SMV-organisationer. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU anerkender den særlige rolle, som arbejdsmarkedets parter forventes at spille, og håber, at partnerskabsprincippet vil blive yderligere styrket, og at medlemsstaterne vil anvende det mere effektivt. EU samt nationale og lokale SMV-organisationer spiller en vigtig rolle for, at SMV'er kan få kendskab til og forstå støtteforanstaltningerne i SMV-politikken, især de SMV'er — og det er langt de fleste — der er traditionelle virksomheder og/eller mikrovirksomheder og/eller opererer i afsides områder og landdistrikter, og som skal indhente den digitale revolution, der er i hastig udvikling. EØSU er rede til at bakke op om, at disse organisationer og arbejdsmarkedets parter gøres til en del af et netværk til indsamling og udveksling af bedste praksis og idéer til støtteforanstaltninger og et særligt socialt forlig inden for rammerne af den sociale dialog. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU bifalder den brede vifte af mekanismer, der letter SMV'ers omstilling til bæredygtighed/cirkularitet og deres respektive overensstemmelse med lovgivningen. Udvalget understreger betydningen af en hurtig gennemførelse af handlingsplanen for den cirkulære økonomi og fastlæggelse af en ambitiøs mindstepris for CO2 samt en CO2-grænsetilpasningsmekanisme. EØSU understreger de muligheder, der ligger i mekanismen for en retfærdig omstilling for at støtte udviklingen af den nye økonomi, og anbefaler, at der, hvor det er nødvendigt, træffes sociale foranstaltninger og støtteforanstaltninger for at forhindre, at krisen og omstillingen til en kulstoffattig cirkulær økonomi skader de svageste, herunder støtte til den private sektor, når den rammes af negative følger, og især SMV'er. For at tilskynde SMV'er til at blive grønnere skal deres potentiale for radikale og disruptive innovationer stimuleres, så længe dette fremmer den grønne omstilling. Med den rette praktiske og lovgivningsmæssige støtte kan SMV'er udnytte innovativ og bæredygtig praksis hurtigere end større virksomheder. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | En effektiv politik for intellektuelle ejendomsrettigheder (IPR) har stor betydning for innovative virksomheders succes, især SMV'er og nyetablerede virksomheder. IPR, herunder patenter, varemærker, ophavsret og andre videnbaserede aktiver, skal være en integreret del af mange SMV'ers forretningsstrategi. Virksomhederne har brug for solide og pålidelige rammer for IPR, der er tilpasset den digitale tidsalder. Det fælles EU-patentsystem bør tages i brug hurtigst muligt, så der kan skabes retssikkerhed, og så SMV'erne får mulighed for at udvikle og beskytte deres opfindelser til en rimelig pris og med en mindre administrativ byrde. Et konstruktivt samarbejde mellem Kommissionen, medlemsstaterne og Den Europæiske Patentmyndighed (EPO) om at udvide patentansøgningstjenesterne, herunder økonomisk støtte, for at forbedre SMV'ers domstolsadgang i tilfælde af krænkelser af patenter, navnlig via en forsikringsordning til beskyttelse mod krænkelser, og om at ændre EPO's appelprocedure vil være vigtigt for yderligere at styrke udviklingen og beskyttelsen af SMV'ernes knowhow. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Iværksætteri er drivkraften for SMV'er. EØSU anmoder Kommissionen om at gøre en større indsats for at fremme, forbedre og styrke iværksætterinitiativer, iværksætterånd og en informeret tilgang til risikotagning samt formidle et mere positivt billede af iværksættere med økonomiske problemer. Uanset hvor vigtigt dette er, er det ikke nok blot at fokusere på undervisning i iværksætteri på alle læringsniveauer. Der bør også fokuseres på at forbedre samfundets syn på iværksætteres rolle, herunder fremme af gode eksempler og fokus på rollemodeller. Opkvalificering og videreuddannelse af iværksættere bør også styrkes. Strategien bør omfatte foranstaltninger til yderligere forbedring af arbejdskraftens bevægelighed i EU samt mellem EU og tredjelande samt søge instrumenter ud over den forenklede EU-visumordning. Kommissionen skal sammen med medlemsstaterne skabe en innovationsinfrastruktur for SMV'er, dvs. laboratorier, IKT-faciliteter, kontorbygninger, juridisk bistand og bistand i forbindelse med intellektuelle ejendomsrettigheder, som på rette niveau i høj grad vil sænke tærsklen for nystartede virksomheder og skabe muligheder for deltidsiværksættere. Kommissionen kan også tilskynde myndighederne til at tilbyde miljøer, hvor SMV'er kan teste deres prototyper og dermed lette finansieringen af innovative SMV'er ved at mindske den tekniske risiko for investorer. Det er også vigtigt at udvikle målrettet viden om færdigheder ved at påvirke skolernes læseplaner. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Menneskelige ressourcer er afgørende for især SMV'ers konkurrenceevne, da de normalt har færre organisatoriske, ledelsesmæssige og finansielle værktøjer til at tiltrække, motivere og fastholde kvalificeret arbejdskraft. EØSU understreger derfor vigtigheden af at hjælpe SMV'er med at finde erfarne, kvalificerede medarbejdere, blandt andet gennem økonomisk hjælp, og forventer, at dette kommer til at stå centralt i den dedikerede SMV-del af den fremtidige pagt for færdigheder. EØSU støtter det fælles ansvar for videreuddannelse/omskoling af arbejdskraften mellem myndigheder, arbejdsgivere og enkeltpersoner. Teoretiske og praktiske erhvervsuddannelser skal være en førsteklasses mulighed, og der bør ydes støtte til fremme af videregående uddannelser for at støtte arbejdsmarkedets omstilling. Det er vigtigt, at læseplaner er resultatorienterede, da dette vil bidrage til at skabe rettidige, effektive omstillinger. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Det er af afgørende betydning at forbedre SMV'ernes digitale kapacitet. Dette skal starte med de mindst forberedte SMV-grupper såsom mikrovirksomheder og meget traditionelle virksomheder med begrænset eller ingen erfaring med digitalisering. De skal tilbydes intensive digitale kurser rettet mod SMV-iværksættere og arbejdstagere, og der bør tages yderligere hensyn til deres behov ved udformningen af de digitale innovationsknudepunkter, så de kan ajourføre og forbedre deres faglige kvalifikationer og blive kvalificerede brugere af teknologi. Disse knudepunkter skal være ordentligt udstyret til at hjælpe SMV'er med at foretage risikovurderinger og bør sikre effektiv databeskyttelse. EØSU støtter den fremlagte europæiske strategi for data, hvis formål er at udbrede adgangen til data og muliggøre datastrømme mellem virksomheder og myndigheder. Den frie bevægelighed for data bør sikres. Der bør tilskyndes til b2b-datadeling for at styrke samarbejdet i værdikæder og skabe muligheder for at øge den europæiske økonomis økonomiske styrke ved at forbedre tilgængeligheden af og adgangen til information (fra myndighederne eller værdikæden) om datadeling og -portabilitet. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Bredbåndsnettet i EU — der er en vigtig forudsætning for digitalisering — skal udvides betydeligt, så virksomhederne kan blive mere digitaliserede, og så ingen lades i stikken. Eftersom EU stadig opnår for få fremskridt på dette område, især i landdistrikter, hvor der ligger mange SMV'er, bør dette fra starten indgå i alle andre EU-dækkende initiativer, så der kan gøres en indsats i disse områder. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU opfordrer til, at der etableres målrettede støtteforanstaltninger, som fokuserer på digitalisering og øget konnektivitet i sektorer som sundhed, uddannelse, offentlig forvaltning, fødevarer og landbrug, produktion og transport. Den digitale omstilling bør bygge på åbenhed (dvs. uafhængighed), enkelthed, intelligens, automatisering, tillid og sikkerhed, når der ønskes indførelse af nye forretningsmodeller, processer, software og systemer. Det står centralt i EU's klimalederskab og økonomiske genopretning. EU bør fremskynde investeringer i energieffektivitet, transport, lavenergibygninger og -industriprocesser, hvor digitaliseringen spiller en central rolle. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU anbefaler, at man fremskynder indførelsen af alment tilgængelige, sikre højkapacitetsnet, intensiverer private investeringer og øger finansieringen til landdistrikter og tyndt befolkede områder. Planlagte frekvenstildelinger, som kan være blevet forsinket på grund af covid-19-krisen, bør også fremskyndes, når de almindelige aktiviteter genoptages. Samtidig bør myndighederne også prioritere flere frekvenstildelinger — både med og uden licens — for at gøre trådløs konnektivitet mere robust. |
| --- | --- |

3.10.

4.   Søjle 2

| 4.1. | EØSU bifalder den særlige vægt, der er lagt på SMV'er og den konsekvente anvendelse af engangsprincippet og princippet om et digitalt udgangspunkt. EØSU anmoder Kommissionen om også at gennemføre den nye strategi på grundlag af princippet om at »handle for SMV'erne« og advarer om, at enhver forsinkelse i gennemførelsen af støtteforanstaltninger for SMV'er vil være kontraproduktiv. SMV'er står trods alt over for flere udfordringer end nogensinde før: de negative følger af udbruddet af covid-19, kraftig konkurrence, mangel på kvalificeret arbejdskraft, nye former for arbejde og forbrug, en stadig mere kompleks og tung informationsstrøm, begrænsede ressourcer til innovation, en konstant nedgradering af iværksætteres rolle, flygtige finansmarkeder, problemer med at få adgang til finansiering, stor afhængighed af det eksterne miljø og begrænset forhandlingsstyrke. Med hensyn til at vurdere indvirkningen af overregulering på SMV'er gentager EØSU sit synspunkt om, at mål for mindskelse af regelbyrden bør baseres på en tilbundsgående SMV-test, grundige konsekvensanalyser og en omfattende evaluering, herunder en dialog med civilsamfundet og interessenter. Når der gennemføres EU-lovgivning, må der ikke rejses tvivl om det nuværende beskyttelsesniveau for borgerne, forbrugerne, arbejdstagerne, investorerne og miljøet i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Spørgsmålet om forsinkede betalinger kræver stadig omhyggelig overvejelse, og den planlagte revision af direktivet om forsinket betaling er et vigtigt skridt, der i høj grad bør omfatte høringer af SMV-interessenter. Det vil være en god idé også at gribe ind på det kulturelle niveau for at fremme god adfærd. I den sammenhæng vil der som en specifik foranstaltning til støtte for denne proces kunne udvikles et værktøj, f.eks. et websted, hvor man beder virksomheder om at tilslutte sig forskellige principper vedrørende rettidig betaling. For at beskytte SMV'er mod de større virksomheders kraftigere forhandlingsstyrke foreslår EØSU, at Kommissionen udvider og styrker bestemmelserne for unfair handelspraksis mellem virksomheder og mellem platforme og virksomheder, så de kommer til at dække alle sektorer, eventuelt som led i EU's konkurrencelovgivning, og giver SMV'er mulighed for at indgive fortrolige klager til en central myndighed, der, hvis det er på EU-niveau, bør være GD COMP. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | I overensstemmelse med tidligere udtalelser udtrykker EØSU tvivl om nytteværdien af netværket af nationale SMV-repræsentanter, som ikke er fuldt operationelt i alle medlemsstater, og om dets kapacitet til at skabe en reel merværdi. Udvalget anbefaler, at SMV-organisationernes rolle styrkes, frem for at der indføres en ny rolle i form af en SMV-repræsentant på EU-plan, som på ingen måde vil være en garanti for SMV-venlig regulering. EØSU foreslår, at de nationale SMV-repræsentanter udpeges efter aftale med de nationale SMV-organisationer, som skal være i løbende kontakt med repræsentanterne og regelmæssigt holde dem ansvarlige. Gennemførelsen af SMV-strategien 2.0 og »Small Business Act« skal være en del af det europæiske semester og den nyetablerede SMV-resultattavle. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Reguleringsmæssige sandkasser har vist sig at være et nyttigt værktøj, og EØSU opfordrer til, at de anvendes mere bredt, når der indføres lovgivning for SMV'er, og at de nationale lovgivningsinstanser får et større kendskab til dem. Kommissionen bør præcisere, hvor og hvorfor disse reguleringsmæssige sandkasser vil blive anvendt. Der er stadig et klart behov for at forbedre SMV-testen i forbindelse med konsekvensanalyser for at sikre, at alle forslag til lovgivning er SMV-venlige. Kommissionens nye »Fit for Future Platform« bør i høj grad fokusere på kontrol af eventuelle byrder, som kan skabe hindringer for genopretningen af samfundsøkonomien. EU bør også etablere reguleringsmæssige sandkasser på EU-plan med henblik på at styrke det indre marked, sikre, at der gennemføres harmonisering og sandsynligvis give innovatorer retssikkerhed med hensyn til innovative løsninger på tværs af Europa. I EU er der flere nyetablerede virksomheder og SMV'er end i USA og Kina, men mange undersøgelser viser, at disse virksomheder foretrækker at udbrede deres innovative løsninger uden for Europa. Det er der mange grunde til, bl.a. manglen på økonomiske incitamenter i Europa og det opsplittede indre marked. Deraf vigtigheden af at indføre reguleringsmæssige sandkasser: De vil nemlig tilskynde virksomheder til at blive i Europa og forhåbentlig bidrage til at skabe europæiske vindere på lang sigt. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Lettere adgang til SMV-venlige offentlige indkøb vil begrænse grænseoverskridende kriminalitet og markedsmisbrug. At tilskynde SMV'er til at involvere sig mere aktivt i solidaritetssektoren og i strategiske og vigtige sektorer såsom sundhed og sikkerhedsprodukter/-ydelser, rumfart og forsvar er en effektiv måde at sikre dem en bedre integration i værdikæder og vil helt klart blive mødt med glæde i et åbent handelssystem, der bekæmper stigende protektionisme. Desuden har covid-19-udbruddet vist, hvor vigtigt det er at have diversificerede forsyningskæder, men også at have dem indenlands eller i naboområderne, og det er vigtigt at hjælpe SMV'er med at finde deres plads i denne proces. Krisen har også givet mange eksempler på, hvor sårbart det indre marked stadig er. Der er behov for en handlingsplan for at sikre, at alle sektorer fungerer problemfrit, for dette er afgørende for SMV'er, og det er vigtigt at tilskynde dem til aktivt at ekspandere til andre markeder. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Kommissionen bør være mere ambitiøs i sine bestræbelser på at give SMV'er adgang til offentlige indkøb og forsøge i samarbejde med offentlige tjenesteudbydere at gøre offentlige indkøb mere gennemsigtige samt sikre, at offentlige kontrakter overholder EU's regler for det indre marked. EØSU foreslår, at dette navnlig sker gennem følgende:






  — | øget og løbende overvågning af SMV'ers deltagelse |
| --- | --- | --- |

4.6.

—

øget og løbende overvågning af SMV'ers deltagelse

| — | forenkling af administrative procedurer og etablering af bedre offentlige og digitale ydelser |
| --- | --- |

—

forenkling af administrative procedurer og etablering af bedre offentlige og digitale ydelser

| — | udpegelse af et enkelt kontaktpunkt i hver medlemsstat, hvor klager over eller problemer med offentlige indkøb kan registreres og overvåges |
| --- | --- |

—

udpegelse af et enkelt kontaktpunkt i hver medlemsstat, hvor klager over eller problemer med offentlige indkøb kan registreres og overvåges

| — | forbedret adgang til klager over resultater af udbudsprocedurer. |
| --- | --- |

—

forbedret adgang til klager over resultater af udbudsprocedurer.

| 4.7. | På samme måde bør EU fortsat arbejde for at skabe større gennemsigtighed i og tættere samarbejde med EU's erhvervsliv som helhed i forbindelse med undersøgelser af handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter og fortsat lette SMV'ers adgang til disse instrumenter. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | EØSU er bekymret over detailsektorens problemer, især under covid-19-nedlukningen, og opfordrer til særlige støtte- og salgsfremmende foranstaltninger. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Den fælles digitale portal vil sammen med kvikskranker i medlemsstaterne oplyse og støtte SMV'er, og nationale og regionale SMV-organisationer vil hjælpe dem med at afdække og finde frem til de mest velegnede løsninger. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Det er utrolig vigtigt at gøre det lettere at overdrage en virksomhed, da dette vil motivere en hel generation til at sikre, at familievirksomhederne videreføres, og det vil gøre det lettere at overdrage ejerskabet i tilfælde, hvor ejeren/ejerne ikke har de krævede kvalifikationer, ressourcer og idéer til at videreføre virksomheden. Arbejdstagernes opkøb af virksomheder gennem oprettelse af et kooperativ og andre former for medarbejderejerskab kan også undersøges i sådanne tilfælde. Det er også vigtigt at fastlægge de to forskellige former for virksomhedsoverdragelse for at forstå, hvordan den specifikke lovgivning påvirker hver form. Der bør sondres mellem »virksomhedsoverdragelser inden for familien« og »virksomhedsoverdragelser uden for familien«, som har hver sin definition. Lovrammerne bør være mere fleksible for at gøre det lettere at købe en eksisterende virksomhed i tilfælde, hvor der er tale om større risici, betydelige omkostninger og komplicerede procedurer. Opmærksomheden bør navnlig rettes mod grænseoverskridende overdragelser af SMV'er for at håndtere de høje omkostninger forbundet med disse transaktioner og de særdeles forskellige lovgivninger i medlemsstaterne. Ud over spørgsmålet om overdragelser anbefaler EØSU, at der oprettes et europæisk selskab 2.0 for SMV'er i form af et revideret europæisk privat selskab (Societas Privata Europaea (SPE)) for at lette grænseoverskridende ekspansion og opskalering for SMV'er. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | For at gøre det muligt for SMV'er fuldt ud at udnytte fordelene ved handelsaftaler opfordrer EØSU til, at SMV-kapitler bliver standard i EU's kommende bilaterale handelsforhandlinger med tredjelande, og til, at der nedsættes SMV-udvalg for at igangsætte initiativer til informationsudveksling om frihandelsaftaler og tekniske standarder med SMV'er i både EU og andre lande, der har undertegnet aftalen. Det europæiske økologiske net, som er et værktøj, der støtter SMV'ers internationalisering, bør forbedres, og dette gælder også samarbejde og synergi med nationale tjenesteudbydere samt sektormæssige og nationale SMV-sammenslutninger. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Kommissionen bør undersøge muligheden for en særlig europæisk selskabsform for SMV'er på baggrund af det arbejde, der ligger bag forslaget om det europæiske private selskab. I sin SMV-strategi planlægger Kommissionen at vurdere behovet for yderligere selskabsretlige foranstaltninger for at lette grænseoverskridende ekspansion og opskalering for SMV'er. Som tidligere nævnt foreslås det specifikt for at håndtere sådanne mål ved at udforme en formular for et europæisk selskab rettet mod SMV'er. Kun 2 % af Europas SMV'er investerer i udlandet ved at oprette afdelinger der, hvilket skyldes sproglige, administrative og juridiske forskelle mellem medlemsstaterne, som gør det vanskeligere at etablere datterselskaber i udlandet, og man bør overveje behovet for en juridisk mekanisme, der gør det muligt for virksomhederne at forvalte deres ekspansion i EU bedre. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | Handelsfremme er navnlig de nationale myndigheders ansvar, og en vellykket gennemførelse af frihandelsaftaler afhænger i sidste instans af de enkelte medlemsstaters kapacitet, evne og villighed til at fremme en given EU-handelsaftale i deres eget nationale erhvervsliv. EØSU opfordrer de 27 medlemsstater og Kommissionen til af egen drift og i overensstemmelse med deres respektive kompetencer at gennemføre specifikke foranstaltninger og aktiviteter i deres eget land via de europæiske handlingsplaner for gennemførelse for dermed at supplere EU's »eksterne« gennemførelseskøreplaner, der er etableret i tilknytning til EU's frihandelsaftaler. Disse handlingsplaner bør yderligere bidrage til en effektiv overvågning af den faktiske gennemførelse af aftalte frihandelsforpligtelser i det respektive tredjeland og vil samtidig give mulighed for at overvåge og udarbejde benchmarks for specifikke foranstaltninger gennemført af myndigheder og virksomheder på regionalt og nationalt plan. |
| --- | --- |

4.13.

5.   Søjle 3

| 5.1. | EØSU gentager sit forslag om at indføre incitamenter for medlemsstaterne til at skabe og udvikle et netværk af »finansombudsmænd«, som skal koordineres af EU. Med støtte fra den foreslåede SMV-likviditetstaskforce bør dette netværk bruge en hensigtsmæssig metode til at overvåge gennemførelsen af Kommissionens nye foranstaltninger rettet mod mikro-SMV'ers kortfristede likviditet, som der er stillet forslag om på EU- og medlemsstatsniveau. Netværket vil hjælpe SMV'er med at få daglig adgang til finansiering, men også Kommissionen med at indsamle og analysere kvalitative data for at få klarhed over, hvordan de formidlende banker bruger finansinstrumenter til at nå ud til de SMV'er, der har mest behov for finansielle ressourcer, og hvorfor de ikke får kredit, i overensstemmelse med principperne for tilbagemeldinger fra banker. Netværket bør også afgøre mere overordnede tvister mellem SMV'er, banker og andre udbydere af finansielle tjenester og likviditet. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU er tilfreds med den målrettede indsats for at sprede SMV'ers finansieringskilder ved at fremme egenkapitalfinansiering og brugen af vækstmarkeder for SMV'er samt ved at finde alternative noteringsmuligheder for dem. EØSU anmoder Kommissionen om med bistand fra SMV-organisationer at overveje at indføre specifikke foranstaltninger til orientering af ledere om de fordele og muligheder, der er knyttet til de forskellige finansieringsmuligheder, samt hjælpe dem med at vælge den, der bedst passer til deres behov, og fremme yderligere skræddersyede ekspertløsninger. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | I overensstemmelse med tidligere vedtagne holdninger og med henblik på at fremme og stimulere iværksætteri blandt kvinder bifalder EØSU især Kommissionens forslag om at iværksætte et kønsintelligent finansieringsinitiativ for at stimulere finansiering til virksomheder og fonde, der ledes af kvinder, og styrke iværksætteri blandt kvinder. Den øgede og stærkere tilstedeværelse af kvinder, også i iværksættermiljøet, er en absolut nødvendighed for virkeliggørelsen af fremtidens Europa. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU bifalder udviklingen af en offentlig-privat fond med fokus på børsintroduktion og støtter helt og holdent, at der oprettes yderligere finansieringsinstrumenter for SMV'er med henholdsvis egenkapital, kvasiegenkapital, venturekapital og risikodeling. EØSU mener, at det er vigtigt at fremme disse instrumenter og sikre adgangen til dem for innovative små virksomheder og midcapselskaber. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EØSU erkender, at notering af SMV'er skaber muligheder for virksomhederne, men bemærker også, at det ikke er egnet til alle virksomheder på grund af karakteren af de dermed tilknyttede administrative byrder og omkostninger. Stemmeløse præferenceaktier kan være en god måde at tilskynde SMV'er og især familieejede virksomheder til at få adgang til kapital på uden at miste kontrollen over deres virksomhed. En anden udfordring er at behandle egenkapitalfinansiering på samme måde som gældsfinansiering. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Det kommende EU-budget vil logisk nok fokusere på at mobilisere penge til investeringer, men værdien af at finansiere kapacitetsopbygningsaktiviteter og fælles tiltag for SMV'er i hele EU bør ikke undervurderes og er af særlig relevans i den nuværende situation. EU-budgettet er særlig vigtigt for foranstaltninger vedrørende udvikling af kvalifikationer, internationalisering, fremme af den cirkulære økonomi, iværksætteri, støtte til virksomheder i vanskeligheder og adgang til offentlige ydelser. Sådanne initiativer kan give et utrolig stort investeringsudbytte for EU's skatteydere og den enkelte SMV, der får direkte gavn deraf, og bør derfor også være fast forankrede i den reviderede FFR. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Når det gælder SMV'ers brug af kryptoaktiver og digitale tokens, opfordrer udvalget Kommissionen til i samarbejde med de SMV-repræsenterende organisationer nøje at overvåge brugen heraf, idet kryptoaktiver har særlige egenskaber, som adskiller sig fra traditionelle finansielle aktiver og derfor udgør nye udfordringer for virksomhederne (herunder SMV'er), navnlig hvad angår sikkerhed og intern kontrol. SMV'erne bør derfor først forstå de risici og fordele, der er forbundet med kryptoaktiver, og udforme et effektivt kontrolmiljø, der kan garantere sikkerheden. Da der endnu er meget lidt regulering inden for kryptoaktiver, risikerer SMV'erne desuden at blive undersøgt for svig, hvis deres investorer indgiver en klage over dem. |
| --- | --- |

5.7.

6.   Gennemførelse i og tilsagn fra medlemsstaterne

| 6.1. | Medlemsstaternes fulde støtte og tilslutning er en central succesfaktor for en hurtig gennemførelse af strategiens foranstaltninger. EØSU mener, at en fuldstændig anvendelse af partnerskabsprincippet i form af et tæt samarbejde med ambassadørerne for strategisk iværksætteri — hvis arbejde bør skabe merværdi — om at gennemføre disse foranstaltninger vil skabe konkrete resultater. EØSU understreger igen vigtigheden af også at inddrage organisationer, som repræsenterer SMV'er på EU-plan og på nationalt og regionalt plan, i denne proces, da de er den direkte forbindelse til erhvervslivet. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | EØSU forstår Kommissionens begrundelse for ikke at ændre på definitionen af en SMV, skønt der er forskellige holdninger til, i hvor høj grad den er formålstjenlig, og bifalder tilsagnet om at vurdere og aflægge rapport om de specifikke spørgsmål, der blev rejst i høringsprocessen. I overensstemmelse med tidligere udtalelser beder EØSU i mellemtiden Kommissionen hjælpe medlemsstaterne med at være fleksible i valg af gennemførelsesmetode. |
| --- | --- |

6.2.

7.   SMV'er kæmper og trives i en tid med covid-19

| 7.1. | De tragiske og stadig mere alvorlige følger af covid-19 for de økonomiske systemer har ramt SMV'erne hårdest, især mikrovirksomheder. De kolossale negative følger truer grundlæggende SMV'ernes systemiske rolle i økonomien og har bevist vigtigheden af en fuldstændig og systematisk inddragelse af arbejdsmarkedets parter og relevante civilsamfundsorganisationer i alle faser af beslutningstagningen og i etableringen af viden- og uddannelsesnetværket rescEU under EU's nuværende civilbeskyttelsesmekanisme som tidligere foreslået af EØSU. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | EØSU er åben for yderligere drøftelser af den nye tilgang, som Kommissionen har stillet forslag til for at fremme støtte til økosystemer i stedet for til virksomheder ud fra deres størrelse. Udvalget bemærker, at Kommissionen for indeværende anerkender 14 økosystemer og understreger behovet for effektiv kommunikation og styring, således at alle interessenters stemmer i disse økosystemer høres, og så man sikrer en aktiv inddragelse af organisationer, der repræsenterer SMV'er i EU og på nationalt og regionalt plan. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Kortsigtede nødforanstaltninger, der er meget vigtige for SMV'er, især mikrovirksomheder, bør sigte mod at tilvejebringe likviditet på en gennemsigtig og rettidig måde og til en rimelig rente ved hjælp af finansielle formidlere og uden urimelige hindringer og administrative byrder fra bankernes side. SMV'er, der konkluderer, at deres forretningsmodel er blevet forældet, fortjener samtidig hjælp med at opløse selskabet på en ordentlig måde og med at starte en ny virksomhed. |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | Støtteforanstaltningerne på EU-plan skal nå ud til SMV'erne så hurtigt som muligt og deres gennemførelse evalueres og overvåges tæt af EU og medlemsstaterne efter en hensigtsmæssig, fælles tilbagemeldingsmekanisme, hvor SMV-organisationer, finansielle formidlere samt bank- og kreditsikringssektoren kan udveksle data. Formålet er at undgå, at der opstår ubegrundede forsinkelser, og at der træffes vilkårlige, skønsbaserede beslutninger som reaktion på de presserende likviditetsbehov i håndværksindustrien og i SMV'er, der måske skyldes de forskelle, hvorpå nationale kreditsystemer og finansielle formidlere gennemfører sådanne foranstaltninger. |
| --- | --- |

7.4.

| 7.5. | Det er vigtigt, at der udformes et harmoniseret og hurtigt likviditetsreaktionssystem i EU, som skal være fuldt driftsklart og fokuseret på mikrovirksomheder og små virksomheder. EØSU foreslår, at Kommissionen etablerer en permanent taskforce på højt niveau, der skal arbejde med mikrovirksomheders og små virksomheders likviditet. Målet skal være at lette likviditetsstrømme for SMV'er på grundlag af analyser af uvildige data, som skal indberettes periodisk, og at skabe en bedre forståelse af, hvordan man fjerner eksisterende hindringer for SMV'ers likviditet. Det uafhængige SMV-observatorium kan med jævne mellemrum vurdere økonomiske og finansielle data og praksis. |
| --- | --- |

7.5.

| 7.6. | EØSU anmoder Kommissionen om at overveje at ændre bilag III til momsdirektivet for at give medlemsstaterne mulighed for midlertidigt at nedsætte momssatserne for nogle af de hårdest ramte sektorer, såsom turisme og den tilknyttede hotel- og restaurationsbranche (HORECA), selvstændige erhvervsdrivende, håndværksvirksomheder osv. EØSU støtter sådanne tiltag på betingelse af, at de ikke skaber illoyal konkurrence, og mener, at støtten er mulig, idet der er tale om en midlertidig foranstaltning. |
| --- | --- |

7.6.

| 7.7. | Der er behov for særlige foranstaltninger for at hjælpe arbejdstagerne tilbage på arbejdsmarkedet, især dem, der arbejder for SMV'er. Disse foranstaltninger omfatter et »gult pas«, støtte til øjeblikkelig igangsætning af mindre lokale offentlige arbejder, information og rådgivning til befolkningen om adfærd og overholdelse af sundheds- og sikkerhedsforanstaltninger for yderligere at mindske risikoen for covid-19-smitte, risikovurderinger gennemført af nationale og eksterne arbejdstilsyn for at sikre, at foranstaltningerne gennemføres korrekt og mindske dermed forbundne byrder og omkostninger. Det er vigtigt at tilvejebringe de nødvendige personlige værnemidler, så medarbejdere kan komme tilbage på arbejde, og der kan sættes skub i produktionskapaciteten hos SMV-producenter, der fremstiller disse, i form af direkte investeringer og teknisk bistand samt ved at vedtage de relevante harmoniserede standarder. Her er SMV-organisationernes rolle vigtig, idet de kan udveksle protokoller og praksis mellem deres medlemmer for at fremme genopretningen og hurtigere få folk tilbage til arbejde. |
| --- | --- |

7.7.

| 7.8. | En anden af anmodningerne fra arbejdsmarkedets parter på EU-plan blev imødekommet med den nylige ændring af de midlertidige rammebestemmelser for statsstøtte vedrørende SMV'er. Dermed er der taget hensyn til de særlige fordele, der gives til selskaber under covid-19-krisen, såsom skatteudsættelse og lån, men den generelle de minimis-regel er ikke blevet ændret. Afsides regioner og landdistrikter har traditionelt adgang til transportstøtte, som let kan tegne sig for størsteparten af de minimis-beløbet. I kølvandet på covid-19-krisen vil der kun komme meget få turister om overhovedet nogen til disse regioner, og de vil skulle udnytte den genoprettede varehandel til at komme på fode igen. |
| --- | --- |

7.8.

| 7.9. | Et reelt opsving vil forudsætte enorme offentlige og private investeringer til at finansiere de to omstillinger, nemlig at gøre det muligt for virksomhederne at forblive konkurrencedygtige og for nye virksomheder at etablere sig. SMV'er kan dog have vanskeligt ved at tilpasse sig forandringer og kompleks regulering i omstillingsfasen. For at muliggøre sådanne ekstraordinære investeringer vil EU skulle udvide sine eksisterende finansieringsinstrumenter (FFR, InvestEU, samhørigheds- og strukturfondene, Horisont Europa, det digitale Europa osv. samt økonomisk støtte fra EIB-gruppen plus indsættelsen af ESM), sikre fleksibilitet på lang sigt og indføre en permanent genopretningsfond for at hjælpe medlemsstaterne med at håndtere kommende udfordringer. For at støtte SMV'er med økonomiske problemer i Europa er det af største vigtighed, at medlemsstaterne gennemfører insolvensdirektivet i dets helhed vedrørende forebyggende omstruktureringsrammer og sikrer professionel støtte til SMV'er, så de kan komme på fode igen eller få en ny chance. |
| --- | --- |

7.9.

| 7.10. | EØSU opfordrer til, at der etableres et EU-program, som styrker SMV-organisationernes kapacitet og yder støtte til fælles aktioner, så de kan fungere som kvikskranker for information og teknisk bistand, hvilket der bliver et presserende behov for efter genoplukningsfasen. Det er lige så vigtigt, at EU finansierer frit tilgængelige, flersprogede databaser med livscyklusanalyser af produktgrupper, så SMV'er, der ikke selv kan generere disse data direkte, kan fremstille deres produkter på en mere miljøvenlig måde. |
| --- | --- |

7.10.

| 7.11. | Også før krisen var SMV-organisationer involveret i udvikling og levering af forskellige ydelser som hjælp til SMV'er i økonomiske problemer, herunder varslingsinitiativet Early Warning Europe. Den form for støtte vil blive endnu mere efterspurgt i de kommende måneder og år. Gennemførelsen af de instrumenter til tidlig varsling, der er fastlagt i insolvensdirektivet, skal intensiveres for at sikre adgang til effektiv støtte for virksomheder i problemer. |
| --- | --- |

7.11.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/219 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/219

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Turisme og transport i 2020 og derefter

(COM(2020) 550 final)

(2020/C 429/27)

| Ordfører: | Panagiotis GKOFAS |
| --- | --- |

Ordfører:

Panagiotis GKOFAS

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 17.6.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 4.9.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 217/2/0 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 17.6.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

4.9.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

217/2/0

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU mener, at Kommissionens meddelelse COM(2020) 550 final bør bruges som et strategisk politisk værktøj til at nytænke EU's model for bæredygtig turisme og transport. EØSU opfordrer til, at der udvikles en omfattende pakke med foranstaltninger, retningslinjer og anbefalinger rettet mod:






  1) | sikker genindførelse af ubegrænset fri bevægelighed, en koordineret genåbning af indre grænser og ophævelse af kontrol ved de indre grænser |
| --- | --- | --- |

1.1.

1)

sikker genindførelse af ubegrænset fri bevægelighed, en koordineret genåbning af indre grænser og ophævelse af kontrol ved de indre grænser

| 2) | sikker genopretning af transport og konnektivitet efter vedtagelsen af en fælles, politisk rammeaftale for alle EU's medlemsstater






  — | en sikker fortsat levering af ydelser i hotel- og restaurationsbranchen |
| --- | --- | --- |

2)

sikker genopretning af transport og konnektivitet efter vedtagelsen af en fælles, politisk rammeaftale for alle EU's medlemsstater

—

en sikker fortsat levering af ydelser i hotel- og restaurationsbranchen

| — | en passende balance baseret på en aftale mellem EU's medlemsstater om sikker og fælles styring af grænse- og transportbeslutninger og -politikker. Så længe der foretages covid-19-kontroller, sikres tilstrækkeligt personale til at håndtere en umiddelbar og hurtig transit af personer |
| --- | --- |

—

en passende balance baseret på en aftale mellem EU's medlemsstater om sikker og fælles styring af grænse- og transportbeslutninger og -politikker. Så længe der foretages covid-19-kontroller, sikres tilstrækkeligt personale til at håndtere en umiddelbar og hurtig transit af personer

| — | sikre finansiering til uddannelse af hotel-, restaurant-, catering-, museumsansatte, sejlsportsturisme osv., så man er i stand til at gennemføre covid-19-forebyggelsesforanstaltninger på korrekt vis |
| --- | --- |

—

sikre finansiering til uddannelse af hotel-, restaurant-, catering-, museumsansatte, sejlsportsturisme osv., så man er i stand til at gennemføre covid-19-forebyggelsesforanstaltninger på korrekt vis

| 3) | sikring af, at sundhed og sikkerhed prioriteres højt i enhver sammenhæng, i forbindelse med rejser eller på anden vis, da dette er den eneste måde, hvorpå man kan genvinde tilliden til personbevægelser |
| --- | --- |

3)

sikring af, at sundhed og sikkerhed prioriteres højt i enhver sammenhæng, i forbindelse med rejser eller på anden vis, da dette er den eneste måde, hvorpå man kan genvinde tilliden til personbevægelser

| 4) | vedtagelse af en ny Passenger Locator Form på EU-plan, fordi et sådant system kan skabe yderligere merværdi på EU-plan på en række områder:






  — | overvågning på EU-niveau: Hvis alle medlemsstater blev enige om at udveksle såvel oplysninger fra de nye Passenger Locator Forms og oplysninger om rejsendes testresultater, kunne man opnå stordriftsfordele med hensyn til testressourcer (1). Hvis samtlige EU-lande blev enige om at gøre brug af denne teknologi (som Belgien og Tyskland allerede gør) foruden den samme nye, standardiserede Passenger Locator Form, kunne man fremlægge pålidelige skøn og prognoser på byplan som politikgrundlag på såvel landeniveau som EU-niveau. En sådan indsats ville være indbegrebet af EU's rolle: gennem innovation og samarbejde kan vi nå vores fælles mål — folkesundhed og økonomisk aktivitet i krisetider. |
| --- | --- | --- |

4)

vedtagelse af en ny Passenger Locator Form på EU-plan, fordi et sådant system kan skabe yderligere merværdi på EU-plan på en række områder:

—

overvågning på EU-niveau: Hvis alle medlemsstater blev enige om at udveksle såvel oplysninger fra de nye Passenger Locator Forms og oplysninger om rejsendes testresultater, kunne man opnå stordriftsfordele med hensyn til testressourcer (1). Hvis samtlige EU-lande blev enige om at gøre brug af denne teknologi (som Belgien og Tyskland allerede gør) foruden den samme nye, standardiserede Passenger Locator Form, kunne man fremlægge pålidelige skøn og prognoser på byplan som politikgrundlag på såvel landeniveau som EU-niveau. En sådan indsats ville være indbegrebet af EU's rolle: gennem innovation og samarbejde kan vi nå vores fælles mål — folkesundhed og økonomisk aktivitet i krisetider.

| — | Covid-19-pas: En af de vanskeligste opgaver, vi er stødt på i turistsæsonen, har været at bekræfte PCR-testenes gyldighed. Hvis alle medlemsstater besluttede at indføre den samme Passenger Locator Form-platform, kunne alle autoriserede laboratorier offentliggøre resultaterne via selve platformen, og derved udstede et pålideligt covid-19-pas til alle rejsende for at sikre minimal risiko i forbindelse med rejser. |
| --- | --- |

—

Covid-19-pas: En af de vanskeligste opgaver, vi er stødt på i turistsæsonen, har været at bekræfte PCR-testenes gyldighed. Hvis alle medlemsstater besluttede at indføre den samme Passenger Locator Form-platform, kunne alle autoriserede laboratorier offentliggøre resultaterne via selve platformen, og derved udstede et pålideligt covid-19-pas til alle rejsende for at sikre minimal risiko i forbindelse med rejser.

| 5) | udvikling af en fælles strategisk plan for at hjælpe medlemsstaterne med at gennemføre økonomiske og andre støtteforanstaltninger for SMV'er i turistbranchen, restauranter, hoteller, rejsebureauer, turistguider osv.






  — | afhjælpning af manglen på likviditet ved hjælp af direkte finansiering til især mikrovirksomheder, genoprettelse af erhvervslivets tillid og indførelse af rejsevouchers |
| --- | --- | --- |

5)

udvikling af en fælles strategisk plan for at hjælpe medlemsstaterne med at gennemføre økonomiske og andre støtteforanstaltninger for SMV'er i turistbranchen, restauranter, hoteller, rejsebureauer, turistguider osv.

—

afhjælpning af manglen på likviditet ved hjælp af direkte finansiering til især mikrovirksomheder, genoprettelse af erhvervslivets tillid og indførelse af rejsevouchers

| — | øjeblikkelig adgang til og godkendelse af lån til alle medlemsstater under tilsyn af ECB og EU med garantier fra EU og medlemsstaterne |
| --- | --- |

—

øjeblikkelig adgang til og godkendelse af lån til alle medlemsstater under tilsyn af ECB og EU med garantier fra EU og medlemsstaterne

| — | omgående oprettelse af en europæisk mekanisme til overvågning af gennemførelsen af støtteforanstaltninger til SMV'er og arbejdstagere, navnlig når det gælder likviditet, udlån og gennemsigtighed i støtteforanstaltningerne |
| --- | --- |

—

omgående oprettelse af en europæisk mekanisme til overvågning af gennemførelsen af støtteforanstaltninger til SMV'er og arbejdstagere, navnlig når det gælder likviditet, udlån og gennemsigtighed i støtteforanstaltningerne

| 6) | styrkelse og udvidelse af SURE-programmet til at dække arbejdsløshedsunderstøttelse og SMV'ers lønkompensation. SMV'er bør fritages fra at betale en del af deres lønninger, og der bør stilles krav om, at de indlemmer deres arbejdstagere i nationale ordninger med støtte fra SURE |
| --- | --- |

6)

styrkelse og udvidelse af SURE-programmet til at dække arbejdsløshedsunderstøttelse og SMV'ers lønkompensation. SMV'er bør fritages fra at betale en del af deres lønninger, og der bør stilles krav om, at de indlemmer deres arbejdstagere i nationale ordninger med støtte fra SURE

| 7) | SMV-organisationer bør høres på behørig vis af de europæiske og nationale institutioner, der er ansvarlige for at anvende SURE-programmet |
| --- | --- |

7)

SMV-organisationer bør høres på behørig vis af de europæiske og nationale institutioner, der er ansvarlige for at anvende SURE-programmet

| 8) | SURE-programmet bør fuldt ud dække lønninger og socialsikringsbidrag for arbejdstagere i turist- og transportsektoren, som har mistet deres arbejde på grund af pandemien, f.eks. i cateringvirksomheder, på hoteller, i luftfartsselskaber, på krydstogtskibe, på turistbusser, i lufthavne og havneterminaler, inden for sejlsportsturismen og som turistguider, som minimum indtil den 30. juni 2021 |
| --- | --- |

8)

SURE-programmet bør fuldt ud dække lønninger og socialsikringsbidrag for arbejdstagere i turist- og transportsektoren, som har mistet deres arbejde på grund af pandemien, f.eks. i cateringvirksomheder, på hoteller, i luftfartsselskaber, på krydstogtskibe, på turistbusser, i lufthavne og havneterminaler, inden for sejlsportsturismen og som turistguider, som minimum indtil den 30. juni 2021

| 9) | skattelettelser med en udsættelse af betaling af skatter og afgifter og en finanspolitisk ad hoc-turisme- og transporthjælpepakke til alle SMV'er i turistsektoren i perioden 2020-2024. EØSU mener, at der inden for rammerne af en harmoniseret EU-momsordning bør indføres en nedsats momssats for hoteller, restauranter, rejsetjenester, sejlsportsturisme (bådudlejning, lystbådehavne), busselskaber, turistguider osv. Sådanne foranstaltninger bør imidlertid være betinget af, at arbejdstagernes rettigheder sikres, og at ingen afskediges. Desuden bør enhver finansiel støtte, såsom statsstøtte, lån eller skattefritagelse, udelukkende ydes til virksomheder, der:






  — | værner om beskæftigelsen/skaber anstændige job og respekterer arbejdstagernes rettigheder |
| --- | --- | --- |

9)

skattelettelser med en udsættelse af betaling af skatter og afgifter og en finanspolitisk ad hoc-turisme- og transporthjælpepakke til alle SMV'er i turistsektoren i perioden 2020-2024. EØSU mener, at der inden for rammerne af en harmoniseret EU-momsordning bør indføres en nedsats momssats for hoteller, restauranter, rejsetjenester, sejlsportsturisme (bådudlejning, lystbådehavne), busselskaber, turistguider osv. Sådanne foranstaltninger bør imidlertid være betinget af, at arbejdstagernes rettigheder sikres, og at ingen afskediges. Desuden bør enhver finansiel støtte, såsom statsstøtte, lån eller skattefritagelse, udelukkende ydes til virksomheder, der:

—

værner om beskæftigelsen/skaber anstændige job og respekterer arbejdstagernes rettigheder

| — | ikke er registreret i skattely og som altid har betalt deres del af skatter, afgifter og bidrag til sociale ordninger |
| --- | --- |

—

ikke er registreret i skattely og som altid har betalt deres del af skatter, afgifter og bidrag til sociale ordninger

| 10) | regulering af den kollaborative økonomi inden for turist- og navnlig turistguidesektoren. Medlemsstaternes regeringer bør opfordres til at regulere den kollaborative økonomi i turistguidesektoren og anvende lovgivningsmæssige og forvaltningsmæssige foranstaltninger til at sikre lige vilkår |
| --- | --- |

10)

regulering af den kollaborative økonomi inden for turist- og navnlig turistguidesektoren. Medlemsstaternes regeringer bør opfordres til at regulere den kollaborative økonomi i turistguidesektoren og anvende lovgivningsmæssige og forvaltningsmæssige foranstaltninger til at sikre lige vilkår

| 11) | alle likviditets- samt penge- og finanspolitiske støtteprogrammer for hoteller, restauranter, turistguider, busselskaber, rejseagenturer, sejlsportsturisme osv. samt selvstændige bør fortsætte i mindst 10 måneder, efter at livet vender tilbage til det normale i overensstemmelse med World Travel and Tourism Councils (WTTC) retningslinjer. |
| --- | --- |

11)

alle likviditets- samt penge- og finanspolitiske støtteprogrammer for hoteller, restauranter, turistguider, busselskaber, rejseagenturer, sejlsportsturisme osv. samt selvstændige bør fortsætte i mindst 10 måneder, efter at livet vender tilbage til det normale i overensstemmelse med World Travel and Tourism Councils (WTTC) retningslinjer.

| 1.2. | Eftersom Eurogruppens/Rådets/ECB's penge- og finanspolitik ikke overføres symmetrisk til alle medlemsstater — det gælder især de mest sårbare og dem, der er hårdest ramt — er Kommissionen nødt til at styrke sin rolle som traktaternes vogter og sikre systematisk genopretning af det indre marked som følger:






  a) | udstikke retningslinjer for myndigheder og banker om, hvordan de kan støtte hotel- og restaurationsbranchen og yde passende bistand (f.eks. gennem en fælles taskforce for hver medlemsstat bestående af medarbejdere fra Kommissionen og EØSU) |
| --- | --- | --- |

1.2.

a)

udstikke retningslinjer for myndigheder og banker om, hvordan de kan støtte hotel- og restaurationsbranchen og yde passende bistand (f.eks. gennem en fælles taskforce for hver medlemsstat bestående af medarbejdere fra Kommissionen og EØSU)

| b) | sikre korrekt gennemførelse af de politikker, som Rådet har godkendt, ved at offentliggøre navnene på dem, der ikke gennemfører dem. Kommissionen skal belyse og afdække tvivlsomme former for bankpraksis eller myndighedsvalg forud for de landespecifikke henstillinger og både uden for og procyklisk i relation til det europæiske økonomiske semester |
| --- | --- |

b)

sikre korrekt gennemførelse af de politikker, som Rådet har godkendt, ved at offentliggøre navnene på dem, der ikke gennemfører dem. Kommissionen skal belyse og afdække tvivlsomme former for bankpraksis eller myndighedsvalg forud for de landespecifikke henstillinger og både uden for og procyklisk i relation til det europæiske økonomiske semester

| c) | der er et presserende behov for en gentlemanaftale for luftfartselskaber med Kommissionen, de kompetente nationale myndigheder, arbejdsmarkedets parter og andre repræsentanter for erhvervslivet og forbruger- og passagerorganisationer som mæglere og tilsynsførende for at undgå aggressiv adfærd |
| --- | --- |

c)

der er et presserende behov for en gentlemanaftale for luftfartselskaber med Kommissionen, de kompetente nationale myndigheder, arbejdsmarkedets parter og andre repræsentanter for erhvervslivet og forbruger- og passagerorganisationer som mæglere og tilsynsførende for at undgå aggressiv adfærd

| d) | skattelettelser for SMV'er i turismesektoren med en udsættelse af betaling af skatter og afgifter og en suspendering af skyldige skatteforpligtelser, der opstår frem til den 31. december 2020, samt indførelse af tilfredsstillende tilbagebetalingsterminer fra den 1. april 2021. |
| --- | --- |

d)

skattelettelser for SMV'er i turismesektoren med en udsættelse af betaling af skatter og afgifter og en suspendering af skyldige skatteforpligtelser, der opstår frem til den 31. december 2020, samt indførelse af tilfredsstillende tilbagebetalingsterminer fra den 1. april 2021.

| 1.3. | Da der mangler data om udviklingen og situationen i turistbranchen, har EØSU lavet et onlinespørgeskema for bedre at kunne vurdere forslagene i denne udtalelse. Mere end 170 organisationer i hele EU, der repræsenterer omkring 3 500 000 medlemmer fra turistsektoren, herunder hotel- og restaurationsbranchen, hotel- og indlogeringstjenester, turistbureauer, fritidsindustrien, sejlsportsturisme, turistguider, transporttjenester osv. besvarede spørgeskemaet. De væsentligste data, der kan trækkes ud af spørgeskemaet, er følgende:






  — | 88 % af respondenterne angav, at krisen som følge af pandemien havde ramt dem meget hårdt |
| --- | --- | --- |

1.3.

—

88 % af respondenterne angav, at krisen som følge af pandemien havde ramt dem meget hårdt

| — | 81 % af respondenterne mener, at krisen vil få langsigtede konsekvenser for deres sektor |
| --- | --- |

—

81 % af respondenterne mener, at krisen vil få langsigtede konsekvenser for deres sektor

| — | næsten 55 % af respondenterne anførte, at deres sektor sandsynligvis ikke vil overleve i 2021 (45 % usandsynligt og 10 % meget usandsynligt) |
| --- | --- |

—

næsten 55 % af respondenterne anførte, at deres sektor sandsynligvis ikke vil overleve i 2021 (45 % usandsynligt og 10 % meget usandsynligt)

| — | for 77 % af respondenternes vedkommende faldt beskæftigelsen i deres sektor i 2020 |
| --- | --- |

—

for 77 % af respondenternes vedkommende faldt beskæftigelsen i deres sektor i 2020

| — | 90 % af respondenterne angav, at omsætningen faldt i 2020 (49 % af respondenterne sagde, at det var med mere end 70 %) |
| --- | --- |

—

90 % af respondenterne angav, at omsætningen faldt i 2020 (49 % af respondenterne sagde, at det var med mere end 70 %)

| — | 51 % af respondenterne forventer, at krisen slutter efter 2021 |
| --- | --- |

—

51 % af respondenterne forventer, at krisen slutter efter 2021

| — | 73 % af respondenterne anførte, at deres sektor har brug for mere end et år til at genskabe de økonomiske resultater og tilliden i det indre marked og i de internationale turiststrømme |
| --- | --- |

—

73 % af respondenterne anførte, at deres sektor har brug for mere end et år til at genskabe de økonomiske resultater og tilliden i det indre marked og i de internationale turiststrømme

| — | ifølge respondenterne ser turistbranchen de nationale og europæiske politiske prioriteter som værende en vaccine mod covid-19 (66 % af respondenterne), direkte finansiering/økonomiske støtteordninger (63 %), sundhedsprotokoller (56 %) og skatteudsættelser (45 %). |
| --- | --- |

—

ifølge respondenterne ser turistbranchen de nationale og europæiske politiske prioriteter som værende en vaccine mod covid-19 (66 % af respondenterne), direkte finansiering/økonomiske støtteordninger (63 %), sundhedsprotokoller (56 %) og skatteudsættelser (45 %).

| 1.4. | Der er et presserende behov for en intensiv social dialog og en betydelig politisk dagsorden med henblik på at forhandle opdaterede sektormæssige overenskomster for turisme- og transportsektoren, med inddragelse af de SMV'er og repræsentative SMV-organisationer, som er hårdest ramt af covid-19. |
| --- | --- |

1.4.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | Covid-19-udbruddet har lammet turistbranchen, så rejsende har haft vanskeligt ved at komme hjem, og det har haft ødelæggende følger for de økonomier, som er dybt afhængige af turismen. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Turistsektoren i EU beskæftiger omkring 22,6 mio. mennesker (2). Den står for 11,2 % af den samlede beskæftigelse i EU og bidrog med 9,5 % til EU's BNP i 2019. Der var 600 154 turistvirksomheder i EU-27 i 2018, og efterspørgslen på overnatninger på turistindkvarteringssteder ligger på omkring 1 326 049 994 nætter. For mange medlemsstater og europæiske regioner og byer er turisme en vigtig bidragyder både økonomisk og socialt. Derudover skaffer turismen stærkt tiltrængte arbejdspladser og indtægter, der ofte er koncentreret i områder uden alternative beskæftigelsesmuligheder, og de ansatte i branchen er ofte lavt kvalificerede (3). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EU's turistbranche, der beskæftiger omkring 13 mio. mennesker (4), skønnes at miste omkring 1 mia. EUR i indtægter om måneden som følge af covid-19-udbruddet. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | På mange andre populære turistmål er hoteller blevet forladt, og restauranter, barer, turistattraktioner, lystbådehavne, museer og centre er lukket. Situationen er særligt vanskelig i flere EU-lande, som er store turistmål — bl.a. i Italien, Grækenland, Portugal, Malta, Cypern, Spanien og Frankrig. Italien forventes at miste omkring 60 % af sine turister i år. WTTC forventer, at rejse- og turistmarkedet kan miste 75 mio. arbejdspladser på verdensplan og 6,4 mio. i EU i 2020 (5). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Ifølge Den Internationale Luftfartssammenslutning (IATA) kan flytrafikken på globalt plan miste over 252 mia. USD (228 mia. EUR) i 2020. To millioner passagerflyvninger var blevet aflyst pr. 30. juni. I Frankrig var hotelbelægningen 3,3 % den 17. marts (sammenlignet med 65,3 % den 26. februar). Den 30. maj var alle restauranter og barer lukket i alle EU's medlemsstater undtagen Sverige. Hoteller, restauranter, barer og lystbådehavne har fyret tusindvis af medarbejdere permanent eller midlertidigt. De europæiske jernbaner mistede 90 % af passagererne, da krisen toppede, og kører stadig med en lav kapacitet. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Følgevirkningerne for sektorer med tilknytning til turismen bør anerkendes, herunder sektoren for produktion af udstyr til fritidsindustrien (f.eks. bådebygning). Disse brancher bør støttes gennem fremme af turisme og udvikling af internationale handelsmuligheder. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Det europæiske turismeøkosystem omfatter en række aktiviteter som f.eks. rejser, transport, overnatningsmuligheder, mad, fritidsaktiviteter på land og vand, kultur og natur. Direkte og indirekte bidrager sektoren med næsten 10 % til EU's BNP og har gjort EU til verdens førende turistmål med 563 mio. internationale ankomster og 30 % af alle turistrelaterede indtægter på verdensplan i 2018 (kilde: Kommissionen). Med 30 % af alle internationale ankomster i 2018 er EU det største turistmål i verden (kilde: Kommissionen). Sammensætningen af disse internationale strømme kan bruges som grundlag for udviklingen af en hensigtsmæssig strategi og dagsorden i EU på kort, mellemlang og lang sigt. |
| --- | --- |

2.7.

3.   SØJLE I: Bæredygtig turisme og transport

| 3.1. | EØSU er af den opfattelse, at meddelelsen bør være første skridt i næste generation af EU's politikker og programmer for bæredygtig turisme. EU bør se på både SMV'ers og arbejdstageres behov og situation for at genoprette offentlighedens — det vil sige turisternes og forbrugernes — tillid. EU bør forsvare sundheds- og sikkerhedsstandarder og sikre virksomhedernes bæredygtighed og likviditet i en fornyet europæisk strategi for SMV'er for 2030 i overensstemmelse med principperne i Small Business Act. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU finder det ikke realistisk blot at vende tilbage til situationen, som den var før covid-19, i bestræbelserne på at afhjælpe den alvorligste krise, der nogen sinde har ramt EU's turist- og transportsektor. EØSU opfordrer til en fuldstændig revision af disse politikker for at genoprette virksomhedernes og arbejdstagernes tillid og stabilitet ved at vedtage den næste generation af EU's solidaritetspagt for bæredygtig turisme i 2030. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU er af den holdning, at vi nu har mulighed for at sikre en retfærdig genopretning og genopbygge vores økonomier hurtigt, så de kan blive grønnere og mere retfærdige og modstandsdygtige over for fremtidige chok. Bidraget fra EU's integrationsplan til den europæiske model for udvikling af en bæredygtig turist- og transportsektor skal revideres for at undgå foranstaltninger, der skaber risiko for yderligere opsplitning og urimelige vilkår/praksisformer i det indre marked. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | For en retfærdig og bæredygtig genopbygning af turistsektoren kræves følgende:






  1) | At der tages højde for Europas 2050-mål for kulstofneutralitet i overensstemmelse med målsætningerne i Parisaftalen (Det Europæiske Råds konklusioner fra mødet den 12. december 2019). |
| --- | --- | --- |

3.4.

1)

At der tages højde for Europas 2050-mål for kulstofneutralitet i overensstemmelse med målsætningerne i Parisaftalen (Det Europæiske Råds konklusioner fra mødet den 12. december 2019).

| 2) | For at opfylde disse målsætninger mener EØSU, at det er nødvendigt først at behandle spørgsmålet om transportformer ved at tilskynde til langsom, ikkeforurenende mobilitet såsom cykling og togtransport. |
| --- | --- |

2)

For at opfylde disse målsætninger mener EØSU, at det er nødvendigt først at behandle spørgsmålet om transportformer ved at tilskynde til langsom, ikkeforurenende mobilitet såsom cykling og togtransport.

| 3) | Med hensyn til turistindkvartering anbefaler EØSU, at der tilskyndes til renovering, og at EU's miljømærke anvendes på denne form for indkvartering. Der skal tilskyndes til, at sådanne faciliteter fremviser deres energiforbrug og CO2-fodaftryk. |
| --- | --- |

3)

Med hensyn til turistindkvartering anbefaler EØSU, at der tilskyndes til renovering, og at EU's miljømærke anvendes på denne form for indkvartering. Der skal tilskyndes til, at sådanne faciliteter fremviser deres energiforbrug og CO2-fodaftryk.

| 4) | For at mindske CO2-emissioner fra turismen opfordrer EØSU indtrængende til, at man anvender lokale fødevarer og andre genanvendelige forbrugsgoder. |
| --- | --- |

4)

For at mindske CO2-emissioner fra turismen opfordrer EØSU indtrængende til, at man anvender lokale fødevarer og andre genanvendelige forbrugsgoder.

| 5) | For at løse problemet med manglende informationer og data om internationale turiststrømme til EU som turistmål foreslår EØSU, at der oprettes et uafhængigt observatorium for bæredygtig turisme. |
| --- | --- |

5)

For at løse problemet med manglende informationer og data om internationale turiststrømme til EU som turistmål foreslår EØSU, at der oprettes et uafhængigt observatorium for bæredygtig turisme.

| 3.5. | Ansvarlige turistoperatører skal forpligte sig til at fremvise CO2-fodaftrykket for de ferier og aktiviteter, de tilbyder. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EU's genopretningsplan og de nationale genopretningsplaner bør stille tilstrækkelig finansiering til rådighed for den miljømæssige og digitale omstilling af turistsektoren og dens infrastruktur. Dette bør ske gennem investeringer, der opfylder målet om at gøre turismen mere attraktiv for forbrugerne og levere konkrete fordele for turistvirksomhederne. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU mener, at bæredygtig turisme tager udgangspunkt socialt ansvarlige virksomheder, der skaber job af god kvalitet. Det kræver udvikling af en ikkesæsonbetonet turisme, som kan garantere bæredygtige arbejdspladser. Kommissionen bør derfor støtte initiativer og projekter, som opfylder disse kriterier. Der bør gennemføres europæiske undersøgelser af de sociale og miljømæssige omkostninger ved ikkebæredygtig turisme. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Turistsektorer, der tilbyder aktiviteter uden for masseturismen (f.eks. friluftsturisme og sejlsportsturisme) nyder stigende popularitet hos forbrugerne set i lyset af reglerne om fysisk distancering. Disse forbrugertendenser giver mulighed for at fremskynde genopretningen i den europæiske turistbranche som helhed og den dertil knyttede beskæftigelse. Disse sektorer bør støttes, navnlig i de tilfælde, hvor aktiviteterne finder sted i en regional, national eller europæisk kontekst. I forbindelse med sejlsportsturisme skaber dette særlige muligheder i hele Europa ved øer, floder, kanaler, søer og i kystområder. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU mener, at der inden for rammerne af en harmoniseret EU-momsordning bør indføres en nedsats momssats for hoteller, restauranter, rejsetjenester, sejlsportsturisme (bådudlejning, lystbådehavne), busselskaber, turistguider osv. Dette bør om nødvendigt omfatte hurtige ændringer af momsdirektivet, som sikrer ligebehandling af alle sektorer i turistbranchen. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Busselskaber, der omfatter mange SMV'er, er blevet hårdt ramt af pandemien. Mange busselskabers omsætning er faldet til 0-10 % af tallene for samme periode året før. EU har nu en mulighed for at hjælpe denne sektor ved at reagere på de forslag, sektoren er kommet med, herunder en harmoniseret lovgivning for lavemissionszoner i EU og en kvikskranke for momsrefusioner. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | I den sammenhæng skal der tages skridt til at hjælpe den internationale, kontinentale og nationale turisme på fode igen af hensyn til de brede sektorer i EU's økonomi. Jernbanesektoren kan hjælpe med at udvikle turistdestinationer, som ikke er tilstrækkeligt betjent af flyselskaberne, åbne nye ruter og skabe nye værdikæder. For de europæiske jernbaner er det en anledning til at imødekomme den voksende efterspørgsel fra klimabevidste turister på markedet. Året for jernbanetransport bør give anledning til at skabe offentlig bevidsthed om bæredygtig turisme og om de nye turistruter, som de europæiske borgere kan opspore via jernbaneforbindelser. I den forbindelse bør det europæiske år for jernbanetransport også udnyttes som en mulighed for at skabe større opmærksomhed og fremme offentlighedens bevidsthed om historiske og naturskønne togruter i Europa (6). |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Af flere grunde har et stort antal unge europæere aldrig eller sjældent rejst i Europa. Selv om der findes udvekslingsprogrammer på uddannelsesområdet, har EU netop lanceret et værktøj, der vil gøre det muligt for alle europæere at få en rejseoplevelse, som vil bringe unge i bedre kontakt med den europæiske identitet, øge deres bevidsthed om EU's kerneværdier og gøre dem fortrolige med en bæredygtig og ren transportform. DiscoverEU er et EU-initiativ, der sætter folk i stand til at udforske Europa gennem læringsaktiviteter. Ved fortrinsvis at rejse med jernbane (der er undtagelser for at gøre det muligt for dem, der bor på øer eller i afsidesliggende områder, at deltage) kan unge europæere udforske Europa og Europas byer (7). |
| --- | --- |

3.12.

4.   SØJLE II: Likviditet, genopretning af arbejdspladser og erhvervslivets tillid

| 4.1. | Det er vigtigt at støtte europæiske turistvirksomheders og især mikrovirksomheders og små virksomheders likviditet på kort, mellemlang og lang sigt. Det bør ske ved straks at nedsætte en likviditetstaskforce på EU-plan, som skal kunne måle effektiviteten af de pågældende foranstaltninger, dels ved at sikre gennemsigtighed med hensyn til uberettigede afslag på kreditansøgninger, forsinkelser og unødige administrative byrder, dels ved at træffe hensigtsmæssige korrigerende foranstaltninger vedrørende de europæiske investeringsfonde, nye insolvensprocedurer og de nationale ombudsmænd. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EU bør sikre lige vilkår for turistguider med samme betingelser for alle samt fair konkurrence på turistmarkedet mellem turistguidefaget og rejsearrangører og »guider«, der arbejder ulovligt. EØSU opfordrer Kommissionen til i sin egenskab af traktaternes vogter at sikre en afbalanceret udvikling i EU's kollaborative økonomi (8) i medlemsstaterne som anført i Europa-Parlamentets briefingnotat af 16. november 2016 om indførelse af en europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi for turistguideydelser. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Bankvirksomhed, likviditet og finansielle politikker er ikke blevet håndteret korrekt. Visse banker (i f.eks. Grækenland) vælger at bruge kvantitative lempelser (ECB's PEPP-transaktioner) til at styrke deres egen position og ikke til at støtte det reelle marked. Disse banker yder lån til levedygtige, upåvirkede virksomheder (såsom supermarkeder), men løber ikke risikoen ved at yde lån til sårbare sektorer som turist- og servicebranchen. Restauranter, caféer, hoteller, busser osv. er ikke længere opført på bankernes lister over låntagere. Bankerne forlanger lånegarantier, som virksomhederne ikke kan stille — ikke engang de virksomheder, som bankerne ellers ville udlåne til. Renten er højere end 4,5 % på trods af alle garantier og subsidier fra ECB. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Beskæftigelsen i EU's turistsektor kræver en harmoniseret og avanceret tilgang baseret på de nationale arbejdsmarkedsparter og konsolideret praksis. For at undgå arbejdsløshed og tab af kvalificerede arbejdstagere skal de ansvarlige myndigheder og arbejdsmarkedets parter indføre kortsigtede arbejdsforanstaltninger på nationalt plan. Vi skal også tage højde for, at der i de store byer, hvor offentlige og private kontorer nu indfører hjemmearbejde, er fare for, at de fleste restauranter, værtshuse, barer og caféer kan blive nødt til at lukke. Der er behov for politiske og beskæftigelsesmæssige foranstaltninger for at undgå permanente lukninger i bycentre og nærliggende områder. Desuden må hjemmekontorer (eller hjemmearbejde) på længere sigt ikke erstatte en stærk europæisk arbejdskraftmobilitet. Færre europæiske konferencer, messer, kongresser og forretningsrejser vil føre til et enormt tab af arbejdspladser, SMV'er, knowhow, kreativitets- og innovationspartnerskaber i Europa og skabe en mere nationalt orienteret tankegang. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Der bør ydes støtte til afholdelse af handelsmesser, som har afgørende betydning for turistbranchen og sektorer i tilknytning til turismen, samtidig med at messerne i sig selv er en stor kilde til turisme, rejseaktiviteter og beskæftigelse. Der bør udarbejdes retningslinjer for, hvordan handelsmesser kan afholdes sikkert og modtage støtte fra EU og medlemsstaterne. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Håndtering af forventningerne i turistsektoren. Alle tilgængelige data tyder på, at denne sæson er gået tabt. Der kommer ikke tilnærmelsesvis turister nok til at opveje sektorens driftsomkostninger. Alle virksomheder lider store tab, hvilket skader deres levedygtighed. Eurogruppens tredobbelte pakke (SURE med 100 mia., EIB med 200 mia. og den europæisk stabilitetsmekanisme (ESM) med 250 mia.) er ikke nok, og/eller regeringerne gennemfører den ikke korrekt. I Grækenland valgte regeringen f.eks. ikke at bruge ESM-faciliteten, og to andre elementer halter bagud, da de ikke udføres målrettet nok og hverken tilføres penge eller incitament nok. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | En omfattende markedsførings- og kommunikationskampagne bør fremme den europæiske turistbranche både i og uden for EU for at støtte genopretningen sektoren. Et europæisk år for bæredygtig turisme i 2021 eller 2022 ville etablere en overordnet EU-ramme og gøre det muligt at iværksætte aktiviteter i hele EU. |
| --- | --- |

4.7.

5.   SØJLE III: Data- og vidennetværk og beredskab, sundhed og sikkerhed, risikoreduktion og -beredskab

| 5.1. | EØSU mener, at der efter covid-19-pandemien og medlemsstaternes erfaringer og problemer med at koordinere grænseoverskridende og fælles politikker er brug for en mere effektiv og koordineret tilgang i turist- og transportsektoren. Det kan ske ved at udvikle uddannelsespilotprogrammer for et effektivt, fælles beredskab ved brug af europæiske vidennet, der er tilgængelige for arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer og løber indtil 2024. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU mener, at det er nødvendigt, at de nationale platforme for risikoreduktion under EU's civilbeskyttelsesmekanisme i FN's Sendairamme hurtigere kommer i gang. EØSU anmoder derfor Kommissionen og medlemsstaterne (national koordinationsplan for nødhjælp), arbejdsmarkedets parter og forskningsorganer om at medtage turist- og mobilitetssektoren i fælles pilotprojekter under og efter covid-19-krisen og i det europæiske uddannelsesnetværk for at forberede EU's beredskab. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | For at sikre europæiske, harmoniserede og ajourførte data om turisme, transportmobilitet, flaskehalse og god praksis anmoder EØSU Kommissionen om at oprette særprogrammer og regionale pilotprojekter i partnerskab med europæiske og nationale arbejdsmarkedsparter, akademiske og uafhængige forskningsnetværk og dermed samle forsknings- og uddannelsesressourcer. For at sikre en bedre koordination af genopretningen af EU som et internationalt turistmål på globalt plan og tiltrække udenlandske direkte investeringer opfordrer EØSU Kommissionen til at tilskynde medlemsstaterne til at fremme særprogrammer og fælles pilotinitiativer. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Grænseoverskridende ruter for turisme og fritidsaktiviteter kan spille en central rolle, når det gælder om at genskabe forbindelsen mellem regioner og medlemsstater, samtidig med at der skabes muligheder for udvikling af turisme i mindre udviklede regioner. I lighed med EuroVelo-nettet bør sådanne tiltag med EU-støtte udbredes til andre sektorer og fremmes bredt blandt forbrugerne (f.eks. turistsejlruter). |
| --- | --- |

5.4.

6.   SØJLE IV: Styring og ressourcer: næste generation af politikker for bæredygtig turisme og transport

| 6.1. | EØSU bifalder den vigtige og nødvendige meddelelse om europæisk turisme og transport i 2020 og derefter (9). Erfaringerne bør få EU og medlemsstaterne til at gentænke de nuværende politikker på turist- og transportområdet på grundlag af nye, fælles EU-kompetencer på frivilligt grundlag gennem et styrket samarbejde mellem interesserede regeringer og myndigheder på forskellige niveauer. Dette kan opnås ved aktivt at inddrage arbejdsmarkedets parter og rådgivende organer på EU-plan og i medlemsstaterne og ved at lancere et europæisk år for bæredygtig turisme. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | EØSU understreger, at der er et presserende behov for en effektiv, mellem- til langsigtet EU-politik for at genoprette borgernes og samfundets tillid til muligheden for at
  rejse
  sikkert i hele Den Europæiske Union. Denne politik skal dække andre af EU's turismeøkosystemer såsom overnatningsmuligheder, fødevarer, sundhed og sikkerhed, handel, telekommunikation og landbrug. Turisme og transport i EU er et af de økosystemer, der er hårdest ramt af covid-19. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Med henblik på at genskabe tilliden og genstarte og øge turismen støtter EØSU brugen af et internt EU-sundhedspas (i stil med Passenger Locator Form og QR-koder) med en flersproget EU-platform for sundhedsstøtte. Rejsende kunne bruge QR-koden til at få adgang til oplysninger og sundhedstjenester i det land, de besøger, og nødadgang til sundheds- og socialsikringssystemer. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Passenger Locator Form, som fokuserer på testning og dataudveksling på EU-plan, blev indført i Grækenland for at kunne tage imod gæster fra EU og enkelte andre lande som en strategi for at kunne tage højde for både folkesundhed, epidemiologisk overvågning og de socioøkonomiske fordele forbundet med strømmen af rejsende. Formularen er baseret på følgende to søjler:






  1. | effektiv datadrevet overvågning: Testning er det mest afgørende element, når man udbreder afhjælpningsstrategier midt under en global pandemi. Testning er en værdifuld ressource, og det er yderst vigtigt at bruge den effektivt til at indsamle data, forudsige udbrud og udforme harmoniserede politikker af almen interesse |
| --- | --- | --- |

6.4.

1.

effektiv datadrevet overvågning: Testning er det mest afgørende element, når man udbreder afhjælpningsstrategier midt under en global pandemi. Testning er en værdifuld ressource, og det er yderst vigtigt at bruge den effektivt til at indsamle data, forudsige udbrud og udforme harmoniserede politikker af almen interesse

| 2. | målrettet sporing: Ved positive tests er et af de få effektive alternativer til nedlukning øjeblikkelig formidling af resultatet og kontaktsporing. |
| --- | --- |

2.

målrettet sporing: Ved positive tests er et af de få effektive alternativer til nedlukning øjeblikkelig formidling af resultatet og kontaktsporing.

| 6.5. | EØSU opfordrer alle relevante europæiske og nationale institutioner til at udarbejde en flerårig EU-handlingsplan, straks efter at den kritiske fase er overstået. En sådan handlingsplan skal fuldstændig nytænke EU's politik på turist- og transportområdet og lette koordineringen af turisme i det indre marked samt international tilstrømning af turister fra hele verden. |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | Med disse to søjler in mente udviklede man en online version af Passenger Locator Form, og sammen med AI-værktøjet EVA giver det mulighed for:






  a) | målrettet testning ud fra den rejsendes baggrund (land og bopælsland, besøgte lande, alder og køn), som maksimerer testressourcernes effektivitet, og |
| --- | --- | --- |

6.6.

a)

målrettet testning ud fra den rejsendes baggrund (land og bopælsland, besøgte lande, alder og køn), som maksimerer testressourcernes effektivitet, og

| b) | hurtig sporing baseret på de opgivne kontaktoplysninger, oplysninger om bestemmelsessted osv. |
| --- | --- |

b)

hurtig sporing baseret på de opgivne kontaktoplysninger, oplysninger om bestemmelsessted osv.

| 6.7. | EØSU bifalder varmt forslagene i meddelelsen og den mellemlang- til langsigtede tilgang, som Kommissionen har valgt i den ekstraordinære genopretningsindsats, Next Generation EU, og det samlede budget for 2021-2027, der vil kræve passende budgetforanstaltninger. Disse foranstaltninger skal navnlig fokusere på gennemførelsen af næste generation af politikker for bæredygtig turisme og programmer, herunder nationale forretningsplaner for turistsektoren rettet mod kapacitetsopbygning i SMV'er, repræsentative organisationer og arbejdsmarkedets parter, samtidig med at der skal tages tilstrækkeligt hensyn til EU's andre prioriteringer, som ikke nødvendigvis har noget med pandemien at gøre. |
| --- | --- |

6.7.

| 6.8. | Luftfartselskabernes grådighed: Både ferie- og forretningsrejsende taber mange penge, når luftfartselskaber booker flyrejser, som så aflyses kort efter, at de er betalt. Luftfartselskaberne beslutter for øjeblikket, om de vil opretholde eller aflyse ruter, fly og slots, uden at advare deres kunder på forhånd. Kunderne tages som gidsler i et system med vouchers og ombookninger. Tilbagebetaling tager for lang tid og udgør under 20 % af de samlede aflysninger/bookninger, hvilket belaster forbrugernes og virksomhedernes likviditet. |
| --- | --- |

6.8.

| 6.9. | EØSU noterer sig med bekymring den skrøbelige balance mellem forbrugerrettigheder og flyselskabers likviditetsproblemer, der følger af aflyste flyafgange på grund af covid-19. EØSU opfordrer flyselskaber, passagerer og EU og de nationale myndigheder til at finde passende løsninger i covid-19-overgangsfasen for så vidt angår alternative muligheder eller tilbagebetalingsfrister. EØSU afviser flyselskabers ulovlige praksis, hvor de undertiden kun tilbyder vouchers eller ombookning. EØSU opfordrer indtrængende luftfartsselskaberne til at overholde EU-lovgivningen om passagerrettigheder (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 (10)), herunder retten til fuld tilbagebetaling, hvis flyselskabet aflyser. |
| --- | --- |

6.9.

| 6.10. | Der er behov for en harmoniseret tilgang til spørgsmålet om vouchers og tilbagebetaling for hele turismesektoren, herunder for de enkelte turismeaktiviteter, som i øjeblikket ikke er omfattet, og hvor der er forskel på behandlingen sektorerne og medlemsstaterne imellem. |
| --- | --- |

6.10.

| 6.11. | Turismesektoren behøver — særligt i covid- og post-covidsituationer — en intensiv social dialog, som kan generere solide sektormæssige overenskomster, der omfatter alle beskæftigede. Det samme gælder for transportsektoren. Dette er en bedste måde til effektivt at beskytte de beskæftigede i sektorerne og at bevare roen på arbejdsmarkedet, hvorved man hjælper risikoudsatte virksomheder. Alle berørte parter skal gøre alt, hvad de kan, for at styrke den sociale dialog og de kollektive overenskomstforhandlinger på alle niveauer i sektoren. |
| --- | --- |

6.11.

| 6.12. | Kommissionen bør koordinere merværdipolitikker med de nationale genopretningsplaner for turismen for at få genopbygget Europas turistsektor. Dette skal naturligvis kædes sammen med koordineringen af nationale kriseprogrammer og genopbygning af luft- og søfarts- samt bustransportsektoren, som har store problemer i mange EU-lande (Polen, Italien, Spanien og andre). |
| --- | --- |

6.12.

| 6.13. | Der er behov for en intensiv social dialog — også med SMV-organisationer — for at få forhandlet ajourførte overenskomster for turist- og transportsektoren på plads, da sådanne vil skabe ro på arbejdsmarkedet og — takket være fælles løsninger — være den mest effektive måde at beskytte arbejdstagerne på og dermed hjælpe virksomheder i risikozonen og sektoren som helhed. |
| --- | --- |

6.13.

| 6.14. | For at turismebranchen skal kunne genstarte og vokse, er der behov for en samlet tilgang til færdigheder og kvalifikationer, som ikke altid stemmer overens landene imellem, og hvor der mangler gensidig anerkendelse (f.eks. af førerbevis til små kommercielle fartøjer). |
| --- | --- |

6.14.

| 6.15. | Arbejdsmarkedets parter i EU inden for turist- og transportsektoren bør koordinere deres indsats for at nå til enighed om sociale standarder i disse sektorer. |
| --- | --- |

6.15.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Grækenland udfører 7 000 tests om dagen, og vi kan med stor nøjagtighed fastslå antallet af tilfælde i de mest problematiske lande.

1

(2)  https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/RC-9-2020-0166_DA.html.

2

(3)  COM(2020) 550 final.

3

(4)  https://appsso.eurostat.ec.europa.eu/nui/show.do?dataset=tour_cap_nuts2&lang=en.

4

(5)  EPRS_ATA(2020)649368_EN.

5

(6)  TEN/710 — Europæisk år for jernbanetransport (2021) (EUT C 364 af 28.10.2020, s. 149).

6

(7)  Se fodnote 6.

7

(8)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/PDF/?uri=CELEX:52016DC0356&from=EN.

8

(9)  COM(2020) 550 final.

9

(10)  EUT L 46 af 17.2.2004, s. 1.

10

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/227 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/227

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Den Europæiske Centralbank, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Evaluering af den økonomiske styring — Rapport om anvendelsen af forordning (EU) nr. 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 og 473/2013 og om formålstjenligheden af Rådets direktiv 2011/85/EU

(COM(2020) 55 final)

(2020/C 429/28)

| Ordfører: | Judith VORBACH |
| --- | --- |
| Medordfører: | Tommaso DI FAZIO |

Ordfører:

Judith VORBACH

Medordfører:

Tommaso DI FAZIO

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 9.3.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Vedtaget i sektionen | 20.7.2020 |
| Vedtaget på plenum | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/0/3 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 9.3.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Vedtaget i sektionen

20.7.2020

Vedtaget på plenum

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/0/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU bifalder denne evaluering, idet det er nødvendigt at revidere rammerne for den økonomiske styring. Vi befinder os i en historisk fase, hvor der er et presserende behov for at puste nyt liv i Den Europæiske Unions grundlæggende værdier og skabe en ægte økonomisk og social union, der kan danne grundlag for en politisk union baseret på demokrati og samhørighed. EU skal bevise, at Unionen er et solidaritetsbaseret fællesskab, der fremmer befolkningens velfærd, som fastsat i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) (1), (2). Covid-19-krisen udgør et massivt chok, der kræver mobilisering af alle finansielle ressourcer. Der er behov for en fælles og målrettet indsats for at dæmme op for de økonomiske og sociale konsekvenser af denne pandemi og sikre, at den byrde, der opstår som følge af skaderne, fordeles ligeligt internt i og mellem medlemsstaterne. Der er allerede truffet vigtige kortsigtede foranstaltninger, herunder aktiveringen af den finanspolitiske rammes generelle undtagelsesklausul. I stedet for en overilet »tilbagevenden til normal praksis« anbefaler EØSU et »skifte« i retning af en revideret ramme for økonomisk styring som beskrevet i denne udtalelse. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU påpeger, at den anden femårige evaluering af de specifikke foranstaltninger, der er indført siden den finansielle krise, den såkaldte »sixpack« og »twopack«, hvis den skal være fyldestgørende, også skal omfatte alle de regler, der er indført siden 2010, og som har til formål at sikre gennemførelse, tættere samordning og større konvergens i medlemsstaternes økonomiske og finansielle politikker. EØSU opfordrer også til, at det centrale spørgsmål om, hvordan den økonomiske styring skal tilrettelægges, drøftes på den kommende konference om Europas fremtid. I en sådan kontekst bør en tilpasning af EUF-traktatens bestemmelser om økonomisk styring til EU's nuværende økonomiske virkelighed ikke være tabu. For eksempel står vi, på trods af en meget ekspansiv pengepolitik, over for truslen om deflation. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU mener, at en grundig evaluering af den økonomiske styring kræver en omfattende gennemgang af målsætningerne for den økonomiske politik. EØSU går ind for en økonomisk styring med fokus på velstand, hvor borgernes sociale og økonomiske velfærd prioriteres, så ingen lades i stikken. Udvalget efterlyser derfor en afbalanceret økonomisk politik, der understreger betydningen af og lægger lige stor vægt på en række vigtige politiske målsætninger såsom bæredygtig og inklusiv vækst, fuld beskæftigelse og anstændigt arbejde, retfærdig fordeling af den materielle rigdom, folkesundhed og livskvalitet, miljømæssig bæredygtighed, stabilitet på de finansielle markeder, prisstabilitet, velafbalancerede handelsforbindelser, en konkurrencedygtig social markedsøkonomi og stabile offentlige finanser. I den økonomiske cyklus udgør rigelige offentlige og private investeringer både grundlaget for og resultatet af stabile økonomiske rammevilkår. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Stabile offentlige finanser skaber økonomisk modstandsdygtighed og tillid og er i den enkelte medlemsstats egen interesse. Stabile finanser afhænger imidlertid af mange parametre og kan i mange tilfælde ikke styres på nationalt plan. Bestræbelser på at reducere de offentlige udgifter kan — især hvis de er dårligt udformet — forventes at have negative virkninger på andre centrale politiske målsætninger på kort og mellemlangt sigt, og potentielt kan de også påvirke andre medlemsstater negativt. De finanspolitiske regler og de landespecifikke henstillinger i deres nuværende form har ført til begrænsninger af de offentlige udgifter og investeringer, navnlig i sundhedssystemer. Dette har forlænget den økonomiske krise, og mange borgere må lide alvorlige afsavn. Håndhævelsen af reglerne på denne måde har til dels vist sig at være konjunkturforstærkende. I tider med økonomisk tilbagegang har de lagt et yderligere nedadgående pres på økonomierne, hvilket igen har lagt pres på de offentlige finanser. En økonomisk styring baseret på solidaritet bør udføres på en sådan måde, at en medlemsstat ikke straffes, men får mulighed for at styrke sin modstandsdygtighed over for kriser og opnå en bæredygtig og inklusiv vækst samt holdbare offentlige finanser. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til at påbegynde arbejdet med en reform af den europæiske økonomiske styring, så asymmetriske virkninger i medlemsstaterne undgås, navnlig i krisesituationer, og det sikres, at ingen lades i stikken. Der er behov for en beslutsom indsats for at stimulere den økonomiske genopretning ved at gennemføre den gyldne regel og aktivere og koordinere omfattende investeringsplaner. Som reaktion på covid-19-krisen skal der udformes ekstraordinære konjunkturudjævnende politikker på EU- og nationalt plan. EØSU anbefaler kraftigt, at krisen tackles på grundlag af solidaritet, som påpeget i udvalgets resolution fra juni 2020 (3). Der er behov for EU-investeringer i grundlæggende og prioriterede sektorer såsom materiel og immateriel infrastruktur (med fokus på sundhedsinfrastruktur), uddannelse på alle niveauer (navnlig erhvervsuddannelse og efteruddannelse i form af livslang læring), økologisk genopretning, energi og forskning (navnlig for at løse klima- og sundhedskriserne og opnå en retfærdig ramme for international konkurrence). Den bedste vej frem vil være at revidere og genskabe balancen i rammerne for den økonomiske styring som følger: |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Gøre de offentlige finanser holdbare på lang sigt og eliminere makroøkonomiske ubalancer ved at:






  — | erkende, at de økonomiske vanskeligheder gør det yderst vanskeligt at foretage en budgetkonsolidering og føre en konjunkturudjævnende finanspolitik, |
| --- | --- | --- |

1.6.

—

erkende, at de økonomiske vanskeligheder gør det yderst vanskeligt at foretage en budgetkonsolidering og føre en konjunkturudjævnende finanspolitik,

| — | støtte bæredygtig vækst og derved gøre det muligt at styrke de offentlige finanser, |
| --- | --- |

—

støtte bæredygtig vækst og derved gøre det muligt at styrke de offentlige finanser,

| — | prioritere en bæredygtig og inklusiv vækst, samtidig med at man er opmærksom på finanspolitiske multiplikatorer, |
| --- | --- |

—

prioritere en bæredygtig og inklusiv vækst, samtidig med at man er opmærksom på finanspolitiske multiplikatorer,

| — | sikre tilstrækkelige indtægter og en retfærdig fordeling af skattebyrden ved at bekæmpe aggressiv skatteplanlægning og skattesvig, |
| --- | --- |

—

sikre tilstrækkelige indtægter og en retfærdig fordeling af skattebyrden ved at bekæmpe aggressiv skatteplanlægning og skattesvig,

| — | indføre symmetriske indikatorer, der viser både overskud og underskud, |
| --- | --- |

—

indføre symmetriske indikatorer, der viser både overskud og underskud,

| — | lægge større vægt på beskæftigelse og social udvikling som led i proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer (PMU) og det europæiske semester, hvor det bør overvejes at udarbejde en integreret resultattavle med et sæt indikatorer, der repræsenterer centrale økonomiske mål. |
| --- | --- |

—

lægge større vægt på beskæftigelse og social udvikling som led i proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer (PMU) og det europæiske semester, hvor det bør overvejes at udarbejde en integreret resultattavle med et sæt indikatorer, der repræsenterer centrale økonomiske mål.

| 1.7. | Sikre, at finanspolitikken er garant for holdbarhed, samtidig med at der gives mulighed for en stabilisering på kort sigt ved at:






  — | reducere brugen af økonomisk og teknisk tvivlsomme indikatorer, |
| --- | --- | --- |

1.7.

—

reducere brugen af økonomisk og teknisk tvivlsomme indikatorer,

| — | lægge større vægt på at øge indtægterne, |
| --- | --- |

—

lægge større vægt på at øge indtægterne,

| — | gennemføre yderligere analyser i tilfælde af betydelige afvigelser i stedet for at true de berørte medlemsstater med økonomiske sanktioner. |
| --- | --- |

—

gennemføre yderligere analyser i tilfælde af betydelige afvigelser i stedet for at true de berørte medlemsstater med økonomiske sanktioner.

| 1.8. | Gennemføre vigtige reformer og fremme bæredygtige investeringer ved at:






  — | anvende »den gyldne regel« og sikre de offentlige aktiver, der er nødvendige for at sikre fremtidig produktivitet og velstand, |
| --- | --- | --- |

1.8.

—

anvende »den gyldne regel« og sikre de offentlige aktiver, der er nødvendige for at sikre fremtidig produktivitet og velstand,

| — | gennemføre en strategisk investeringsplan, |
| --- | --- |

—

gennemføre en strategisk investeringsplan,

| — | gøre offentlig støtte betinget af bæredygtige og sociale kriterier. |
| --- | --- |

—

gøre offentlig støtte betinget af bæredygtige og sociale kriterier.

| 1.9. | Fremlægge en ramme for økonomisk styring baseret på solidaritet under ansvar, ved at:






  — | udvikle løsninger i et ligeværdigt samarbejde med de berørte lande i tilfælde af betydelige afvigelser ved at sigte mod bæredygtig og inklusiv vækst, |
| --- | --- | --- |

1.9.

—

udvikle løsninger i et ligeværdigt samarbejde med de berørte lande i tilfælde af betydelige afvigelser ved at sigte mod bæredygtig og inklusiv vækst,

| — | basere den økonomiske styring på en afbalanceret teknisk vurdering samt en mere demokratisk beslutningsproces ved at styrke Europa-Parlamentets rolle, |
| --- | --- |

—

basere den økonomiske styring på en afbalanceret teknisk vurdering samt en mere demokratisk beslutningsproces ved at styrke Europa-Parlamentets rolle,

| — | inddrage arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet i større udstrækning, således at alle interesser forliges, |
| --- | --- |

—

inddrage arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet i større udstrækning, således at alle interesser forliges,

| — | gøre det obligatorisk at høre EØSU som det EU-organ, der formidler civilsamfundets synspunkter til EU's beslutningstagere. |
| --- | --- |

—

gøre det obligatorisk at høre EØSU som det EU-organ, der formidler civilsamfundets synspunkter til EU's beslutningstagere.

| 1.10. | Tilvejebringe en afbalanceret økonomisk styring ved at uddybe Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) på følgende områder:






  — | styrke ØMU'ens finansielle, økonomiske, sociale og politiske søjle på en afbalanceret måde, |
| --- | --- | --- |

1.10.

—

styrke ØMU'ens finansielle, økonomiske, sociale og politiske søjle på en afbalanceret måde,

| — | indføre en stabiliseringsfunktion med henblik på at føre en fælles konjunkturudjævnende politik, |
| --- | --- |

—

indføre en stabiliseringsfunktion med henblik på at føre en fælles konjunkturudjævnende politik,

| — | bekæmpe de katastrofale konsekvenser af covid-19-krisen på en solidarisk måde, |
| --- | --- |

—

bekæmpe de katastrofale konsekvenser af covid-19-krisen på en solidarisk måde,

| — | udstede et langsigtet fælles gældsinstrument ledsaget af foranstaltninger møntet på en retfærdig fordeling af skattebyrden, |
| --- | --- |

—

udstede et langsigtet fælles gældsinstrument ledsaget af foranstaltninger møntet på en retfærdig fordeling af skattebyrden,

| — | uddybe bank- og kapitalmarkedsunionen og konsolidere det indre marked yderligere ved at indføre en effektiv regulering. |
| --- | --- |

—

uddybe bank- og kapitalmarkedsunionen og konsolidere det indre marked yderligere ved at indføre en effektiv regulering.

2.   Baggrund

| 2.1. | Efter den finansielle krise i 2008 blev stabilitets- og vækstpagten strammet ved hjælp af den såkaldte »sixpack«-lovgivningspakke fra 2011. Den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten kræver, at lande som afviger fra deres mellemfristede budgetmålsætning forbedrer deres strukturelle budgetstillinger med mindst 0,5 % af BNP om året. Der blev også fastsat et udgiftsmål. For lande med en gæld på over 60 % af BNP kræver stabilitets- og vækstpagten også en gældsreduktion på ca. 1/20 pr. år med udsigt til en underskudsprocedure under den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten i tilfælde af manglende overholdelse. Der blev også indført en procedure til afhjælpning af makroøkonomiske ubalancer (PMU). Manglende overholdelse af stabilitets- og vækstpagten eller af »sixpack«-bestemmelserne var generelt forbundet med udsigten til hårde sanktioner (4). En skærpet overvågning af budgetpolitikken og de makroøkonomiske indikatorer blev forankret i det europæiske semester, der blev dermed fastsat en tidsplan. »Twopack«-reglerne fra 2013 opstillede en ramme for lande, der oplever eller har oplevet finansielle vanskeligheder. Twopack indeholdt også bestemmelser om en specifik EU-evaluering af euromedlemsstaternes budgetforslag, før de vedtages af de nationale parlamenter. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Kommissionen er i gang med at evaluere rammerne for økonomisk styring, navnlig »sixpack« og »twopack«. Den bemærkede allerede inden covid-19-krisen, at rammevilkårene havde ændret sig og henviste til en lavere potentiel vækst, lavere rentesatser, inflation og udfordringen med at blive mere klimavenlig og tilpasse sig digitaliseringen og en aldrende befolkning. Kommissionen drog positive konklusioner vedrørende proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, idet alle medlemsstater havde overholdt underskudskriteriet på 3 % af BNP, men bemærker samtidig, at stabilitets- og vækstpagtens forebyggende del mangler gennemslagskraft, idet nogle lande stadig havde underskud, som ikke giver en tilstrækkelig sikkerhedsmargen med hensyn til dette underskudskriterium. Gælden i forhold til BNP i euroområdet er overordnet set faldet, men forskellene mellem landene er blevet større. |
| --- | --- |

2.2.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU bifalder denne lovbestemte femårige evalueringsproces for rammerne for den økonomiske styring. Denne evaluering falder nu sammen med den største krise i fredstid i et århundrede. Evalueringen skal afspejle følgevirkningerne af dette chok og finde rimelige løsninger møntet på en styringsramme, som kan genoprette vækst og velstand i alle medlemsstater. Dette kan kun realiseres, hvis alle medlemsstater fuldt ud støtter en reel økonomisk og social union, som udgør grundlaget for en politisk union baseret på demokrati, samhørighed, gensidig bistand, solidaritet og ansvarlighed. Kommissionens meddelelse er imidlertid ufuldstændig, idet den hovedsageligt fokuserer på at evaluere resultaterne af reglerne i »sixpack« og »twopack« uden i lige så høj grad at tage hensyn til de øvrige godkendte foranstaltninger, der skal fremme samordningen af de økonomiske politikker. EØSU opfordrer til, at det centrale spørgsmål om, hvordan den økonomiske styring kan moderniseres, drøftes på konferencen om Europas fremtid. En tilpasning af EUF-traktatens bestemmelser om økonomisk styring bør ikke være tabubelagt. Da spørgsmålene til offentlig debat (jf. afsnit 4) er formuleret på en måde, der begrænser muligheden for at opnå et samlet overblik, indarbejder EØSU sine generelle overvejelser i dette afsnit. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU går ind for en økonomisk styring med fokus på velstand, hvor borgernes sociale og økonomiske velfærd prioriteres, så ingen lades i stikken. Udvalget efterlyser derfor en afbalanceret økonomisk politik, der understreger betydningen af og lægger lige stor vægt på en række vigtige økonomiske og samfundsmæssige mål, som i høj grad er indbyrdes forbundne: bæredygtig og inklusiv vækst, fuld beskæftigelse og anstændigt arbejde, retfærdig fordeling af den materielle rigdom, folkesundhed og livskvalitet, miljømæssig bæredygtighed, stabilitet på de finansielle markeder, prisstabilitet, velafbalancerede handelsforbindelser, en konkurrencedygtig social markedsøkonomi (5) og stabile offentlige finanser. Disse mål er i overensstemmelse med såvel målene i EU-traktatens artikel 3 som FN's nuværende verdensmål for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Hvad angår politiske foranstaltninger betyder ovenstående for det første, at der skal opnås en bæredygtig og inklusiv vækst ved at øge efterspørgslen, og dermed outputtet, gennem bæredygtigt forbrug og produktive investeringer. For det andet skal sociale uligheder imødegås gennem et højt niveau for social beskyttelse, arbejdspladser af høj kvalitet og lønninger, som man kan leve af i medlemsstaterne og EU som helhed. For det tredje skal klima- og sundhedskriser tackles ved at fremme offentlige og private investeringer i digital teknologi, sundhedspleje, energibesparelser, infrastruktur, uddannelse samt forskning og udvikling. Stabile offentlige finanser og kapacitet til at øge efterspørgslen i økonomiske nedgangstider er i de enkelte medlemsstaters egen interesse. Imidlertid er målene for den økonomiske politik i høj grad indbyrdes forbundne, og mange parametre kan ikke styres på nationalt plan. En solidaritetsbaseret økonomisk styring bør hjælpe medlemsstaterne med at opnå en bæredygtig og inklusiv vækst og holdbare finanser og blive modstandsdygtige over for kriser. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU beklager, at den økonomiske styring hidtil som hovedregel har fokuseret på at opnå stabile offentlige finanser ved at nedbringe statens underskud og gæld. EØSU anerkender, at proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer og det europæiske semester kan have spillet en rolle med hensyn til at fremsætte landespecifikke henstillinger, der havde til formål at fremme strukturreformer. For at gennemføre en afbalanceret økonomisk politik vil det være vigtigt, at disse værktøjer også fokuserer på centrale økonomiske og samfundsmæssige politiske mål (jf. punkt 3.2) og spiller en mere fremtrædende og effektiv rolle i enhver reform af styringen. Den årlige undersøgelse af bæredygtig vækst tager højde for miljø, produktivitet, stabilitet og retfærdighed. Ikke desto mindre er der fortsat tale om en proceduremæssig ubalance: Den årlige undersøgelse af bæredygtig vækst er en uforpligtende proces, der bygger på princippet om »naming and shaming«, mens stabilitets- og vækstpagten foreskriver en procedure med klart definerede tidsfrister og specifikke sanktioner (jf. punkt 4.7.1). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Økonomier, hvor man i de nationale finanspolitikker anerkender behovet for at opbygge reserver i perioder med vækst, samtidig med at der gennemføres de nødvendige investeringer til sikring af den fremtidige velstand, vil være mere modstandsdygtige, når det drejer sig om at bekæmpe de negative virkninger af en økonomisk tilbagegang. En budgetbalance, der er dårligt udformet og gennemføres på en uhensigtsmæssig måde — navnlig hvis det sker på et tidspunkt, hvor landene stadig befinder sig i en tidlig fase af genopretningen — reducerer i faretruende grad råderummet i finanspolitikken, og hvis dette sker på ukoordineret vis i euroområdet, vil det også føre til en betydelig nedgang i efterspørgslen i andre medlemsstater. Tilpasning via den nationale finanspolitik er særlig vigtig i euroområdet, eftersom national pengepolitik, rentepolitik og valutakurspolitik ikke er en mulighed for medlemsstaterne. En række sideløbende finanspolitiske konsolideringsforanstaltninger i hele EU forlængede den økonomiske og finansielle krise frem til 2014, og sparetiltagene under den økonomiske recession medførte store afsavn for mange almindelige mennesker. Selv om de sociale indikatorer i euroområdet samlet set er blevet bedre mellem 2014 og 2020, ligger de fortsat under niveauet fra før krisen i en række lande. De offentlige investeringer faldt ligeledes fra 3,7 % af BNP i 2009 til 2,7 % af BNP i 2017. Hertil kommer, at dette har påvirket væksten i BNP negativt og dermed også den offentlige gæld i forhold til BNP. Kommissionen bør i højere grad tage højde for de skærpede negative følger af opbremsningen i væksten. EØSU henleder opmærksomheden på sine tidligere anbefalinger (6) — som der endnu ikke er taget hensyn til — om en evaluering af reglerne. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Sikring af prisstabilitet i dag og højst sandsynligt også i den nærmeste fremtid betyder i praksis en indsats for at undgå deflation snarere end inflation. Pengepolitikken har afgørende betydning for stabiliteten af de offentlige husholdninger og økonomien som helhed. ECB's fremtrædende rolle som långiver i sidste instans skal konsolideres, således at landene ikke udelukkende er afhængige af refinansiering via de finansielle markeder. I lyset af covid-19-krisen bifalder EØSU ECB's foranstaltninger til at holde rentespændene på obligationsmarkedet under kontrol. Stillet over for en økonomisk nødsituation skal ECB være parat til i højere grad at anvende kvantitative lettelser. En afbalanceret økonomisk politik vil imidlertid være tjent med både et inflationsmål og et mål for inklusiv og bæredygtig vækst i pengepolitikken. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Som svar på covid-19-krisen skal der vælges en beslutsom og ekstraordinær fælles konjunkturudjævnende politisk tilgang for at forebygge massearbejdsløshed og levere tjenesteydelser af almen interesse og en offentlig infrastruktur, der råder over flere ressourcer og mere personale, hvor det er nødvendigt, navnlig i de sociale sikringsordninger og sundhedssystemerne. Erfaringerne fra den finansielle krise i 2008 og pandemikrisen i 2020 tvinger os til at konkludere, at der kan opstå lignende alvorlige situationer i fremtiden, hvilket betyder, at ØMU'en må uddybes (jf. punkt 4.6). EØSU gentager, at EU under enhver form for krise skal vise, at EU ikke blot er et fællesskab af økonomiske interesser, men også — og først og fremmest — et fællesskab baseret på solidaritet (7). Dette princip skal lægges til grund for Unionens politikker, hvilket også gælder princippet om at fremme de europæiske borgeres velfærd som fastsat i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) (8). |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU bifalder aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul i den finanspolitiske ramme, som heldigvis er blevet indført som en mulighed for alle EU's medlemsstater i forbindelse med »sixpack«. Spørgsmålet er, hvor hurtigt der vil blive stillet krav om en tilbagevenden til de »normale« finanspolitiske regler. EØSU advarer mod at vende tilbage til »business as usual« for hurtigt, da dette kan udløse en ny recession. I stedet for en »tilbagevenden« anbefaler EØSU et »skifte« til en revideret ramme for økonomisk styring som anført nedenfor. |
| --- | --- |

3.8.

4.   Særlige bemærkninger til de spørgsmål, der er blevet rejst i Kommissionens offentlige høring

Som anført i punkt 3.1 ovenfor påpeger EØSU, at spørgsmålene til offentlig debat er formuleret på en måde, der begrænser muligheden for at få et samlet overblik. De specifikke svar nedenfor skal ses i sammenhæng med EØSU's generelle bemærkninger om rammerne for økonomisk styring i afsnit 3.

4.1.   Forbedring af rammerne for at sikre holdbare offentlige finanser på lang sigt og afskaffe makroøkonomiske ubalancer

| 4.1.1. | Kommissionen går fortsat ind for en effektiv forebyggende del og for en hurtig gennemførelse af de finanspolitiske henstillinger uden at tilbyde løsninger på de vanskeligheder, som nogle medlemsstater står over for, og uden at tage fat på følgevirkningerne for andre vigtige økonomiske mål. Det har vist sig at være ekstremt vanskeligt at opfylde gældsreduktionsmålet, især i stærkt gældstyngede lande med lav vækst, lav inflation og høje gældsfinansieringsomkostninger. Nedskæringer i de løbende udgifter og offentlige investeringer for at opfylde den mellemfristede målsætning er forbundet med betydelige konsekvenser i form af lavere sociale udgifter, beskæftigelse og økonomisk vækst. Den nuværende økonomiske krise er imidlertid et alarmsignal, der minder om nødvendigheden af at skabe et finanspolitisk råderum for konjunkturudjævnende finanspolitik. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | EØSU påpeger, at sikring af holdbar finansiering ikke vil fungere ved at stramme procedurerne, men ved at ændre perspektiverne for den økonomiske politik. EU's styringsramme har en væsentlig rolle at spille med hensyn til at sætte medlemsstaterne i stand til at styrke de offentlige finanser og støtte dem i at bringe de offentlige udgifter og indtægter i balance på lang sigt. For det første skal styringen fokusere på bæredygtig og inklusiv vækst og tage hensyn til finanspolitiske multiplikatorer. Når væksten i BNP reduceres, kan finanspolitiske incitamenter øge indtægterne og nedbringe gælden i forhold til BNP. En højere vækst giver mulighed for flere investeringer og tilstrækkelig finansiering af den sociale søjle, hvilket forøger efterspørgslen. I den forbindelse kunne en yderligere analyse for at fastslå, i hvilket omfang forbedringer af de finanspolitiske indikatorer skyldes rammerne for den økonomiske styring eller en gunstig økonomisk udvikling, også være en hjælp. |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | For det andet bør der lægges større vægt på at øge indtægterne end på at reducere udgifterne. Presset for at sænke afgifterne på mobile produktionsfaktorer sammen med aggressiv skatteundgåelse og skattesvig begrænser mulighederne på indtægtssiden og fordrejer konkurrencen. Dertil kommer, at det også skaber et pres for at skære ned på udgifterne til social-, uddannelses- og sundhedssektorerne, hvilket ofte betragtes som den nemmeste metode til at reducere gælden på kort sigt. For at sikre et holdbart offentligt budget på retfærdig vis skal denne mangel imødegås ved hjælp af samordnede skattepolitikker. Foranstaltninger mod skattesvig gør allerede meget for at lette presset på de offentlige budgetter. Det anslås dog, at det årlige tab alene som følge af momssvig og momsunddragelse beløber sig til 147 mia. EUR (9), mens summen af alle EU-medlemsstaternes underskud var på 114 mia. EUR i 2018. |
| --- | --- |

4.1.3.

| 4.1.4. | For det tredje bør overskud og underskud behandles med den samme grad af alvor i den økonomiske styring. Det er den eneste vej frem med hensyn til at rette op på ubalancer mellem landene. Kommissionen argumenterer med rette for, at det vil bidrage til at fremme opadgående konvergens og have en positiv indvirkning på den nominelle vækst, hvis de løbende poster i højere grad balancerer, både med hensyn til underskud og overskud, i euroområdet. Faktisk burde nogle lande have reduceret overskuddene på de løbende poster ved hjælp af en mere ekspansiv politik, der tager sigte på at stimulere den indenlandske efterspørgsel, men har ikke gjort det. Andre lande med strukturelle ubalancer som følge af lav produktivitet og konkurrenceevne burde have øget investeringerne i uddannelse, øget udgifterne til forskning og udvikling og styrket de produktive aktiviteter. Begrænsede økonomiske ressourcer har imidlertid forhindret dette. |
| --- | --- |

4.1.4.

| 4.1.5. | Et velkomment skridt er udvidelsen af proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer, så den inkluderer tilpasninger i forhold til den beskæftigelsesmæssige og sociale udvikling. Uanset anvendelsesområdet for proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer bygger overvågningen fortsat på aspekter, som Kommissionen anser for at være relevante for den makroøkonomiske stabilitet, såsom produktivitet og konkurrenceevne. Dette perspektiv er for snævert, eftersom ubalancer på det sociale område også udgør en risiko for den makroøkonomiske stabilitet. For eksempel har høj arbejdsløshed en negativ indvirkning på den økonomiske efterspørgsel, det finansielle system (misligholdte lån) og de offentlige budgetter. Der bør især lægges større vægt på spørgsmålet om lønstigninger, der har haltet bag efter arbejdskraftens produktivitet i 15 medlemsstater siden 2010. Der tages ikke højde for miljømæssige faktorer, selv om klimakrisen kan have en enorm negativ indvirkning på den makroøkonomiske bæredygtighed. |
| --- | --- |

4.1.5.

4.2.   En ansvarlig finanspolitik, der garanterer langsigtet holdbarhed, men som samtidig muliggør en stabilisering på kort sigt

| 4.2.1. | Omlægningen af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten havde til formål at sikre, at de automatiske stabilisatorer kan træde i kraft i vanskelige perioder. Denne hensigt hilses velkommen, men procykliske politikker er ikke desto mindre blevet fastholdt. Hovedårsagerne var langvarige økonomiske vanskeligheder i mange medlemsstater, som gjorde det vanskeligt at føre en konjunkturudjævnende finanspolitik. En anden årsag var alvorlige problemer med indikatorerne, f.eks. manglende sikkerhed med hensyn til definitionen af outputgabet og forskellige beregningsmetoder til vurdering af det potentielle BNP i de enkelte lande. De komplekse procedurer til vurdering af de strukturelle budgetbalancer betyder, at resultaterne gentagne gange er genstand for omfattende korrektioner (10). BNP er dog også selv et resultat af statistiske skøn, som er behæftet med fejl og genstand for større efterfølgende revisioner. Desuden er der ingen mulighed for direkte at påvirke disse indikatorer ved hjælp af politiske foranstaltninger. EØSU anbefaler på det kraftigste at begrænse deres betydelige indflydelse på udformningen af den nuværende økonomiske politik og navnlig at opgive begrebet »strukturelle budgetsaldi«. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | Alternativt kan en indikator, der tager højde for forholdet mellem mellemfristede udgifts- og indtægtstendenser, være mere relevant. For eksempel kan væksten i de nominelle udgifter tilpasses den mellemfristede vækstrate for det potentielle output plus ECB's inflationsmål, under hensyntagen til diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden. Men uanset hvordan de finanspolitiske regler udformes, kan de altid føre til ugunstige scenarier. Afvigelser bør derfor ikke medføre automatiske konsekvenser, men udløse en mere detaljeret teknisk analyse, der tager højde for alle centrale mål for den økonomiske politik og en beslutningsproces, der involverer relevante interessenter (jf. punkt 4.4). Budgetunderskud skyldes trods alt en lang række faktorer. Der skal tages hensyn til de landespecifikke omstændigheder, den generelle økonomiske situation og det komplekse samspil mellem målene for den økonomiske politik. |
| --- | --- |

4.2.2.

4.3.   Incitamenter til vigtige reformer og investeringer for at håndtere økonomiske, sociale og miljømæssige udfordringer, uden at det sker på bekostning af sikringen mod risici i forbindelse med gældsbæredygtigheden

| 4.3.1. | Selv med bestemmelserne om investeringer og strukturreformer i stabilitets- og vækstpagten har det ikke været muligt at forhindre, at de offentlige investeringer falder under konsolideringsfaserne. Selv om det er fornuftigt at gøre gennemførelsen af de finanspolitiske regler mere fleksibel, har det vist sig at være utilstrækkeligt. Derfor anbefaler EØSU at anvende »den gyldne regel« for offentlige investeringer for at sikre produktiviteten og det sociale og økologiske grundlag for de kommende generationers trivsel. Det betyder, at fremtidsorienterede nettoinvesteringer skal fjernes fra beregningen af de relevante underskudsindikatorer. Det er uforståeligt, hvorfor de offentlige investeringer ikke afskrives over en klart fastsat periode, der defineres ved hjælp af aktivets driftslevetid, hvilket er tilfældet med private investeringer. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | Der er behov for offentlige aktiver for at sikre velstand og skabe fremtidige indtægter og konkurrenceevne på lang sigt. Dette er især tilfældet, når det drejer sig om at gennemføre den grønne pagt og sikre moderne sundheds-, uddannelses- og teknologiinfrastruktur. Da dette også sikrer økonomisk, social og miljømæssig bæredygtighed for fremtidige generationer, som vil få gavn af potentielle afkast, bør disse generationer bidrage til finansieringen af sådanne investeringer. Makroøkonomiske ubalancer kan også reduceres gennem vigtige fremtidsorienterede investeringer. Derudover er offentlige investeringer en vigtig metode til at fremme en konjunkturudjævnende, men vækstfremmende politik, samtidig med at incitamenter til øget efterspørgsel fremmer en kortsigtet bæredygtig vækst. |
| --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | EØSU anbefaler også, at der udarbejdes en fælles strategisk investeringsplan, hvis anvendelsesområde bør spænde fra bekæmpelse af klimakrisen, til udvikling af teknologisektorerne og støtte til strukturelle ændringer i de traditionelle industrisektorer og modernisering af de sociale tjenester. Udvalget glæder sig over den bebudede styrkelse af InvestEU, oprettelsen af en strategisk investeringsfacilitet og et solvensinstrument samt det planlagte genopretningsinstrument og den finansiering, der er til rådighed fra EIB i henhold til aftalen fra april 2020. Offentlig støtte og garantier skal som altid være gennemsigtige og vurderes ud fra sociale, miljømæssige og finanspolitiske hensyn. |
| --- | --- |

4.3.3.

4.4.   En enklere og mere gennemsigtig EU-ramme med fokus på overvågning af medlemsstater med mere presserende udfordringer og sikring af en konstruktiv dialog

| 4.4.1. | Det komplekse regelsæt afspejler, at det er vanskeligt at tage højde for meget forskelligartede udviklingstendenser i harmoniserede regler. Som et alternativ anbefaler EØSU, at der udarbejdes et klart sæt indikatorer og en detaljeret analyse i tilfælde af betydelige afvigelser herfra, der omfatter alle medlemsstater, både hvad angår overskud og underskud. Finansielle sanktioner giver ingen mening, især som led i procedurerne i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Skade på omdømme kan forringe kreditværdigheden og konkurrenceevnen yderligere. Sanktionerne forstærker også centrifugalkræfterne, og det vil ikke være muligt at uddybe ØMU'en uden solidaritet. Den økonomiske styring bør udføres på en sådan måde, at en medlemsstat ikke straffes, men får mulighed for at opnå holdbare finanser. |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | I stedet for at drøfte forskellige former for incitamenter skal den økonomiske styring baseres på en afbalanceret teknisk vurdering, der tager hensyn til alle mål for den økonomiske politik og en bred demokratisk og gennemsigtig beslutningsproces. Europa-Parlamentet skal spille en meget mere fremtrædende rolle i de igangværende beslutninger inden for rammerne af den økonomiske styring. Eftersom mange aspekter af stabilitets- og vækstpagten kun vedrører euroområdet, kan en særlig ØMU-gruppe være ansvarlig for dette område i Europa-Parlamentet. Eurogruppens beslutninger bør gøres mere gennemsigtige. |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | EØSU påpeger også behovet for i højere grad at inddrage civilsamfundet i den økonomiske beslutningstagning på EU-plan og fremhæver derfor betydningen af social dialog. På den måde kan der etableres en afbalanceret økonomisk politik, hvor der tages hensyn til alle interesser, samtidig med at der tages bedre højde for de grundlæggende behov. I betragtning af sin økonomiske og sociale position anser Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg sig selv for at være det EU-organ, der har de bedste forudsætninger for at bidrage til en sådan bottom-up-tilgang. EØSU er imidlertid ikke nævnt i afsnit VIII i TEUF om den økonomiske og monetære politik eller i bestemmelserne om den økonomiske dialog i »sixpack« og »twopack«-reglerne. Der bør rettes op på denne udeladelse ved eventuelle fremtidige ændringer af bestemmelserne om økonomisk styring i EUF-traktaten, »sixpacken« og »twopacken«. |
| --- | --- |

4.4.3.

| 4.4.4. | I tilfælde af betydelige afvigelser fra de indikatorer, der repræsenterer målene for den økonomiske politik, bør der foretages en mere detaljeret analyse samt gennemføres en ligeværdig drøftelse med den berørte medlemsstat om årsagerne til ubalancerne og indførelsen af positive incitamenter. Fremme af en inklusiv og bæredygtig vækst bør være nøglekriteriet i henstillingerne. Håndteringen af afvigelser, fra f.eks. underskudskriteriet, ved for eksempel at foreslå en grøn industripolitik er i et lands egen interesse og overflødiggør sanktioner. |
| --- | --- |

4.4.4.

4.5.   Nationale finanspolitiske rammer og deres samspil med EU's finanspolitiske ramme

| 4.5.1. | Budgetbestemmelserne i finanspagten og de »gældsbremser«, der er forankret i visse landes forfatninger, er mindre fleksible end den økonomiske styring på EU-plan. Dette kan ikke blot føre til kompleksitet og uoverensstemmelser, men også resultere i en kontraproduktiv overholdelse af de finanspolitiske regler. På medlemsstatsniveau bør budgetbalance være en del af en velstandsorienteret økonomisk politik. |
| --- | --- |

4.5.1.

4.6.   Hensyntagen til euroområdedimensionen og dagsordenen for uddybning af ØMU'en

| 4.6.1. | EØSU deler fuldt ud Kommissionens synspunkt om, at effektiviteten af den økonomiske styring ville blive forbedret ved at uddybe ØMU'en. EØSU anbefaler, at ØMU'ens finansielle, økonomiske, sociale og politiske søjle styrkes på en afbalanceret måde (11). Generelt er der behov for en plan for uddybning af euroområdet, som går ud over de grænser, der er fastsat i Maastrichttraktaten. Der skal straks gøres en indsats for at opfylde de vigtigste mål i en økonomisk politik, der er gearet til at sikre velfærd. De medlemsstater, der endnu ikke er tiltrådt euroområdet, skal tilslutte sig det, og de bør gøre det hurtigst muligt. I lyset af den aktuelle udvikling skal målet om økonomisk genopretning prioriteres højest. |
| --- | --- |

4.6.1.

| 4.6.2. | EØSU bemærker, at Kommissionen gentagne gange nævner, at mulighederne for at styre den finanspolitiske kurs fortsat vil være begrænsede, så længe der ikke findes en central finanspolitisk kapacitet med stabiliseringsfunktioner. EØSU har tidligere understreget, at en forbedret finanspolitisk kapacitet er afgørende for en korrekt forvaltning af ØMU'en. Der er behov for en fælles konjunkturudjævnende økonomisk politik for at kunne understøtte konjunkturudjævnende politikker på nationalt plan. Der skal indføres en stabiliseringsfunktion, men støtten skal være bundet til betingelser, der stemmer overens med målene for bæredygtig udvikling og den europæiske søjle for sociale rettigheder. Hvis den europæiske stabilitetsmekanisme (ESM) anvendes til dette formål, må dens indgriben ikke være betinget af, at der stilles krav som skader en bæredygtig og inklusiv vækst. |
| --- | --- |

4.6.2.

| 4.6.3. | EØSU støtter i høj grad idéen om at kickstarte genopretningen på grundlag af solidaritet, som skitseret i udvalgets resolution fra juni 2020 (12). På lang sigt vil et instrument, der bakkes op af fælles garantier fra landene i euroområdet, bidrage til at mindske budgetubalancer. Det kan imidlertid kun være et sikkert aktiv og modstandsdygtigt over for større kriser, der påvirker euroområdet som helhed, hvis de offentlige indtægter ikke bringes i fare på grund af skatteunddragelse. EØSU anbefaler derfor, at der indføres ledsageforanstaltninger til bekæmpelse af aggressiv skatteplanlægning og skattesvig. Et sikkert aktiv bør udstedes via en mekanisme, der er under demokratisk kontrol og fokusere på at støtte sociale fremskridt og bæredygtighed. Fælles statsobligationer ville også mindske den finansielle sektors sårbarhed. |
| --- | --- |

4.6.3.

| 4.6.4. | De finansielle markeder og de offentlige finanser er i høj grad indbyrdes forbundne. Finansielle kriser har vist, at markedsdeltagerne potentielt kan øge ustabiliteten ved at øge låneomkostningerne for regeringer, der er i vanskeligheder. Inden for rammerne af et såkaldt »doom-loop« kan det være nødvendigt for en regering at øge gælden for at rekapitalisere bankerne, hvilket medfører et fald i tilliden til de offentlige finanser og et fald i obligationernes værdi, hvilket igen vil lægge pres på bankerne. Forsøg på at undgå disse risici primært gennem restriktive finanspolitiske regler lægger endnu mere pres på de offentlige budgetter. For effektivt at afbøde de finansielle markedsrisici er det også nødvendigt at uddybe bank- og kapitalmarkedsunionen ved at prioritere en effektiv regulering. Den finanspolitiske stabilitet vil blive bragt i fare, hvis de systemiske risici på finansmarkederne ikke begrænses. Endelig er det nødvendigt at styrke euroens internationale rolle på basis af en stabil, økonomisk stærk og socialt afbalanceret ØMU. |
| --- | --- |

4.6.4.

4.7.   Samspillet mellem stabilitets- og vækstpagten og proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer i det europæiske semester

| 4.7.1. | Den overordnede ide er, at både det europæiske semester i kombination med den årlige undersøgelse om bæredygtig vækst og den økonomiske styring skal være baseret på målene for en økonomisk politik, der har fokus på velstand. Sammen med en mere demokratisk tilgang bør det europæiske semester gøres mere forpligtende. En integreret resultattavle med alle sociale, miljømæssige, økonomiske og finanspolitiske mål ville bidrage til at introducere en afbalanceret strategi. |
| --- | --- |

4.7.1.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EØSU's udtalelse om Fremtiden for Den Europæiske Unions Solidaritetsfond (EUT C 181 af 21.6.2012, s. 52).

1

Fremtiden for Den Europæiske Unions Solidaritetsfond

(2)  Traktaten om Den Europæiske Union, artikel 3, stk. 1.

2

(3)  Resolution om EØSU's forslag til genopbygning og genopretning efter covid-19-krisen. (EUT C 311, 18.9.2020, s. 1).

3

(4)  Indtil videre er denne procedure aldrig blevet anvendt, enten fordi Kommissionen var tilfreds med de reformer, som medlemsstaten foreslog, eller fordi Kommissionen ikke anså det for politisk muligt at gennemføre proceduren. (Jf. The European Semester for economic policy coordination: A reflection paper, Europa-Parlamentet, oktober 2019, PE 624.440).

4

The European Semester for economic policy coordination: A reflection paper

(5)  Jf. konkurrencebegrebet som skitseret i EØSU's udtalelse om Nationale konkurrenceevneråd (EUT C 177 af 18.5.2016, s. 35).

5

Nationale konkurrenceevneråd

(6)  Se EØSU's udtalelser om Evaluering af den økonomiske styring (EUT C 268 af 14.8.2015, s. 33), og om Pakken vedrørende Den Økonomiske og Monetære Union (EUT C 262 af 25.7.2018, s. 28).

6

Evaluering af den økonomiske styring

Pakken vedrørende Den Økonomiske og Monetære Union

(7)  EESC udtalelse om Fremtiden for Den Europæiske Unions Solidaritetsfond (EUT C 181 af 21.6.2012, s. 52).

7

Fremtiden for Den Europæiske Unions Solidaritetsfond

(8)  Traktaten om Den Europæiske Union, artikel 3, stk. 1.

8

(9)  COM(2019) 8 final, s. 4.

9

(10)  Den usikre karakter af de anslåede strukturelle budgetsaldi kan illustreres ved hjælp af eksemplet Tyskland. I maj 2017 anslog Kommissionen, at saldoen var faldet med 0,25 % mellem 2016 og 2017. I maj 2018 blev disse skøn revideret for at vise en stigning på 0,35 % i denne periode, hvilket førte til en justering af den strukturelle saldo med 0,6 % af de potentielle økonomiske resultater. Dette er en meget kraftig tilpasning i betragtning af, at Tyskland er en forholdsvis stabil økonomi, og at der ikke fandt store chok sted i 2017.

10

(11)  EØSU's udtalelse om En ny vision for fuldførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union (EUT C 353 af 18.10.2019, s. 32).

11

En ny vision for fuldførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union

(12)  Resolution om EØSU's forslag til genopbygning og genopretning efter covid-19-krisen.

12

EØSU's forslag til genopbygning og genopretning efter covid-19-krisen

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/236 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/236

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond Plus, Samhørighedsfonden, Fonden for Retfærdig Omstilling og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om finansielle regler for nævnte fonde og for Asyl- og Migrationsfonden, Fonden for Intern Sikkerhed og instrumentet for grænseforvaltning og visa

(COM(2020) 450 final — 2018/0196 (COD))

og om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden

(COM(2020) 452 final — 2018/0197 (COD))

(2020/C 429/29)

| Ordfører: | Mihai IVAŞCU |
| --- | --- |

Ordfører:

Mihai IVAŞCU

| Anmodning om udtalelse | Rådet for Den Europæiske Union, 8.6.2020, 10.6.2020
  Europa-Parlamentet, 17.6.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 177, 178 og 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Vedtaget i sektionen | 20.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 217/0/2 |

Anmodning om udtalelse

Rådet for Den Europæiske Union, 8.6.2020, 10.6.2020

Europa-Parlamentet, 17.6.2020

Retsgrundlag

Artikel 177, 178 og 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Vedtaget i sektionen

20.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

217/0/2

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Som følge af det udefrakommende og uventede symmetriske chok, som covid-19-pandemien udgjorde, tyder prognoserne på, at arbejdsløsheden og antallet af fattige vil stige drastisk, samtidig med at et betydeligt antal virksomheder vil gå konkurs. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU støtter fuldt ud Kommissionens initiativ til at anvende EU's budget til at mobilisere investeringer og tilbyde økonomisk støtte under genopretningen efter covid-19. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Covid-19-krisen har skabt ukoordinerede initiativer på tværs af medlemsstaterne, afhængigt af den nationale og regionale kapacitet. EØSU mener, at visse ændringer i forslaget til forordningen om fælles bestemmelser er strengt nødvendige, og glæder sig over hensigten om at gøre de syv delte forvaltningsfonde mere forenklede og fleksible. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU mener, at de foreslåede fleksibilitetsmuligheder er den rigtige tilgang i en kompliceret økonomisk og social situation, og giver medlemsstaterne mulighed for at udnytte de disponible midler, hvor der er mest brug for dem. Genopretningen efter covid-19 bør følge bæredygtige principper og en samordning af bestræbelserne mellem EFRU, samhørighedsfondene og andre EU-programmer. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU er på den anden side utilfreds med forskellene på den måde, hvorpå de enkelte medlemsstater inkluderer og involverer arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne i forberedelsen af partnerskabsaftaler og i udformningen og gennemførelsen af programmer samt inden for overvågningsudvalgene. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU mener, at der skal lægges særlig vægt på de regioner, der er hårdt ramt af covid-19-krisen, og som står over for de største vanskeligheder med at opnå vedvarende økonomisk vækst. Social inklusion og mindskelse af forskelle mellem medlemsstater og mellem forskellige regioner er og bør være samhørighedsfondenes vigtigste prioritet. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU er enig i, at den øgede tidsmæssige fleksibilitet er absolut nødvendig og støtter forslaget om, at overførsler kan foretages i starten af programmeringsperioden eller på et andet tidspunkt i gennemførelsesfasen. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Sikring af midlertidige foranstaltninger for at gøre det muligt at anvende fondene under ekstraordinære omstændigheder vil desuden øge tilliden og korrigere ubalancer i økonomien. Forventet høj offentlig gæld får en betydelig indvirkning på økonomien, hvis den ikke understøttes effektivt ved hjælp af alle nødvendige midler. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Udvalget betragter det som nødvendigt at åbne mulighed for at anvende EU's budget mere fleksibelt, når det drejer sig om negative chok, navnlig når de ikke er af økonomisk karakter. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU anbefaler, at EU indfører politikker til forbedring af grænseoverskridende samarbejde i krisetider. Bedre protokoller og øget samarbejde vil muliggøre en strømlinet og hurtig europæisk reaktion på enhver form for katastrofe. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Introduktion og lovgivningsforslag

| 2.1. | For mere end to år siden foreslog Kommissionen forordningen om fælles bestemmelser (1) sammensat af lovgivningsmæssige normer for brugen af samhørighedspolitiske fonde i perioden 2021-2027. Den foreslåede lovgivningsmæssige ramme har tilføjet forenkling, fleksibilitet for at imødekomme nye behov og effektivitet i brugen af finansielle instrumenter. Teksten blev drøftet med medlemsstaterne og relevante interessenter. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | I den foreslåede forordning indføres visse bestemmelser, der giver råderum til at anvende Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond Plus, Samhørighedsfonden, Fonden for Retfærdig Omstilling og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond. De finansielle regler for ovennævnte fonde ændres ligeledes, og det samme gælder for Asyl- og Migrationsfonden, Fonden for Intern Sikkerhed og instrumentet for grænseforvaltning og visa. EØSU glæder sig over hensigten om at gøre de syv fonde med delt forvaltning mere forenklede og fleksible. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Som følge af det udefrakommende og uventede symmetriske chok, som covid-19-pandemien udgjorde, er der kommet øget pres på de europæiske sundhedssystemer, hvilket umiddelbart har ført til alvorlige sociale og økonomiske vanskeligheder. Prognoserne viser, at arbejdsløsheden og fattigdommen vil stige voldsomt, samtidig med at et betydeligt antal virksomheder vil gå konkurs. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | For den resterende finansielle ramme (udgangen af året) er to forslag til retsakter straks blevet vedtaget som en umiddelbar reaktion på de mulige virkninger af pandemien: To ændringer til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (2) er vedtaget henholdsvis den 30. marts 2020 og den 23. april 2020 i et forsøg på at sikre medlemsstaterne fleksibilitet i deres bestræbelser på at forvalte programmerne med henblik på at imødegå covid-19-krisen. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Aktuelle drøftelser om den vedvarende exitstrategi fokuserer på to søjler: Den Europæiske Genopretningsfond og en styrket flerårig finansiel ramme. Den foreslåede forordning går i retning af at støtte investeringerne under samhørighedspolitikken på mellemlang og lang sigt. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU støtter fuldt ud Kommissionens initiativ til at anvende EU's budget til at mobilisere investeringer og tilbyde økonomisk støtte under genopretningen efter covid-19. Dette bør ske i form af omfattende planer om at øge den europæiske økonomis konkurrenceevne og bæredygtighed og gennemføre en europæisk søjle for sociale rettigheder. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Den nuværende covid-19-krise har vist os betydningen af fleksibilitet og hurtige koordinerede reaktioner fra medlemsstaterne og EU. Disse erfaringer bør afspejles i den nye retlige og finansielle ramme, som skal give fleksibilitet og evne til at imødegå ekstraordinære omstændigheder i fremtiden. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Covid-19-krisen har skabt ukoordinerede initiativer på tværs af medlemsstaterne, afhængigt af den nationale og regionale kapacitet. Dette kan resultere i en asymmetrisk genopretning og samtidig bidrage til øgede regionale forskelle og ulighed, som i det lange løb kan underminere det indre marked og EU's finansielle stabilitet. EØSU anser det for yderst vigtigt at yde en øjeblikkelig indsats for at undgå yderligere opsplitning af det indre marked og overholde traktatens mål om at fremme konvergensen og reducere forskellene. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Den økonomiske genopretning kræver store offentlige investeringer, som kan forsinkes af det betydelige pres på de offentlige finanser med en forlængelse af nedgangen til følge. Derfor er der behov for en række ændringer af forordningen om fælles bestemmelser med henblik på den næste flerårige finansielle ramme. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Det europæiske semester er tæt forbundet med investeringerne under samhørighedspolitikken, som for deres part er velegnede til at imødekomme de behov, der er identificeret i processen med det europæiske semester, og bidrage aktivt til den økonomiske genopretning. EØSU har flere gange påpeget »behovet for at oprette en fælles europæiske ramme — i stil med partnerskabsaftalen under EU's strukturfonde — som sikrer, at der sker en stærk og meningsfuld inddragelse af arbejdsmarkedets parter og det bredere civilsamfund i alle faser af udformningen og gennemførelsen af det europæiske semester« (3). |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | I artikel 6 i forordningen om generelle bestemmelser for de syv fonde fastlægges den måde, hvorpå hver medlemsstat bør tilrettelægge partnerskaber med kompetente regionale og lokale myndigheder ved at medtage mindst bymyndigheder og andre offentlige myndigheder, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter samt alle de relevante organer, der repræsenterer civilsamfundet, miljøpartnere og enheder, der repræsenterer de grundlæggende rettigheder etc. Alle medlemsstater bør involvere disse interessenter i forberedelsen af partnerskabsaftaler og i oprettelsen og gennemførelsen af programmer samt i overvågningsudvalgene. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.4.1. | Selv om disse linjer er klare, er EØSU utilfreds med de divergerende måder, hvorpå de forskellige medlemsstater inkluderer og involverer arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne. EØSU har allerede påpeget, at »flere medlemsstater har i forbindelse med dette års landespecifikke henstillinger modtaget henstillinger om en styrkelse af den sociale dialog. For at opmuntre arbejdsmarkedets parter til at deltage vil det være hensigtsmæssigt at indføre minimumsstandarder for de nationale regeringers høring af arbejdsmarkedets parter i medlemsstaterne i forskellige faser af det europæiske semester« (4). |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.5. | Med hensyn til den nuværende gennemførelsesperiode anerkender EØSU, at støttemodtagere kan have visse vanskeligheder med at færdiggøre de godkendte programmer i tide. Fleksibilitet er afgørende for en vellykket gennemførelse og mulig forlængelse af gennemførelsesperioden, samtidig med at der sikres en korrekt indfasning af operationerne. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU mener, at den foreslåede fleksibilitet er den rigtige tilgang i en kompliceret økonomisk og social situation, hvor der forventes ekstraordinære situationer i den næste gennemførelsesperiode. Det står mere og mere klart, at den økonomiske virkning af covid-19-pandemien får langsigtede konsekvenser for medlemsstaterne, og den eneste måde at sikre en bæredygtig udgang på er via gæld. Det er derfor yderst fordelagtigt straks at skabe en ramme, så alle lande er i stand til at føje fleksibilitet til deres strategi for at komme ud af krisen og bruge de tilgængelige fonde, hvor der er mest brug for dem. |
| --- | --- |

3.6.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | EØSU mener, at der skal lægges særlig vægt på de regioner, der er hårdt ramt af covid-19-krisen, og som står over for de største vanskeligheder under processen med at genskabe en stabil økonomi. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Social inklusion og mindskelse af forskelle både mellem medlemsstaterne og mellem forskellige regioner er og bør være samhørighedsfondenes største prioritet. Eftersom turismen og de kulturelle sektorer er blevet hårdt ramt af covid-19-krisen, bør disse især støttes. Samtidig er social inklusion ikke begrænset til disse sektorer, og principperne i den europæiske søjle for sociale rettigheder bør være grundlæggende i enhver tilgang. Derfor støtter EØSU oprettelsen af en separat målsætning under politisk målsætning 4 for EFRU. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EØSU glæder sig over hensigten om at give medlemsstaterne mere fleksibilitet, så de kan overføre bestemte beløb mellem forskellige EU-fonde på tidspunkter, hvor de finder det nødvendigt. Den retlige ramme for samhørighedspolitikken bør hurtigt tilpasses den nye virkelighed, således at de specifikt tilpassede mekanismer nemt kan vedtages og gennemføres. Fleksibilitet og undtagelser fra eksisterende regler kan vise sig at være afgørende i denne vanskelige økonomiske og sociale situation. Derfor støtter EØSU Kommissionens beføjelser til at vedtage de nødvendige gennemførelsesretsakter. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | De foreslåede ændringer indfører en vis grad af fleksibilitet for medlemsstaterne til at anmode om overførsler mellem fonde eller fra fonde til et instrument gennem direkte eller indirekte forvaltning. EØSU er enig i, at den øgede tidsmæssige fleksibilitet er absolut nødvendig og støtter forslaget om, at overførsler kan foretages i starten af programmeringsperioden eller på et andet tidspunkt i gennemførelsesfasen. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Stabilitets- og vækstpagten støtter koordineringen mellem finanspolitikkerne, og anvendelsen af sunde offentlige finanser er afgørende for en holdbar økonomisk genopretning og vækst. EØSU mener, at sikring af midlertidige foranstaltninger for at gøre det muligt at anvende fondene under ekstraordinære omstændigheder vil øge tilliden og korrigere ubalancer i økonomien. Forventet høj offentlig gæld får en betydelig indvirkning på økonomien, hvis den ikke understøttes effektivt ved hjælp af alle nødvendige midler. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU mener, at der bør være klare mekanismer, der sikrer komplementaritet mellem de forskellige europæiske finansieringsstrømme. Når det er sagt, bør genopretningen efter covid-19 følge bæredygtige principper og en samordning af bestræbelserne mellem EFRU, samhørighedsfondene og andre europæiske programmer. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | EØSU glæder sig over tilføjelsen af ekstraordinære og usædvanlige omstændigheder til foranstaltningerne i forbindelse med forsvarlig økonomisk styring. I betragtning af behovet for større fleksibilitet til at reagere på ekstraordinære omstændigheder såsom covid-19-krisen finder EØSU den foreslåede ændring af overskriften i kapitel III til afsnit 2 nødvendig. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | EØSU støtter fuldt ud den foreslåede indføjelse af artikel 15a. Udvalget betragter det som nødvendigt at åbne mulighed for at anvende EU's budget mere fleksibelt, når det drejer sig om negative chok, navnlig når de ikke er af økonomisk karakter. Desuden medfører fleksibiliteten en korrekt fremgangsmåde, som indebærer, at mellemliggende betalinger ekstraordinært kan forhøjes til op til 10 % over den gældende medfinansieringssats, men dog ikke må overstige kvoten på 100 %. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | EØSU finder medtagelsen af begrundelsen for overførsler i artikel 8, litra d), relevant, da dette vil give mulighed for bedre overvågning og større gennemsigtighed. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Desuden sikrer ændringen af betragtning (71), at gennemførelsesbeføjelserne vedrørende midlertidige foranstaltninger for anvendelsen af fondene bør gives til Kommissionen uden udvalgsprocedurer. Der foreslås yderligere fleksibilitet i alle overførsler, som medlemsstaterne anmoder om, op til 5 % af den samlede tildeling fra en fond til en anden fond. Der kan også anmodes om yderligere overførsler på op til 5 % under målet om investeringer i vækst og beskæftigelse mellem EFRU, ESF+ og Samhørighedsfonden. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | EØSU er enig i SMV'ernes betydning for økonomien og glæder sig over den ekstra opmærksomhed, de får. Desuden bør der lægges særlig vægt på SMV'er, der skaber vækst og beskæftigelse af høj kvalitet, hvilket er nødvendigt for at mindske uligheder og forskelle. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Covid-19-pandemien har vist, at digital undervisning indebærer mange udfordringer. Det er ikke nok blot at sørge for adgang til IKT og digitalt udstyr til studerende med dårlige vilkår. EØSU anbefaler, at medlemsstaterne analyserer måder at tilgå digitale platforme på. Desuden har dårligt stillede studerende og visse ældre undervisere ikke de nødvendige færdigheder til at kunne arbejde tilfredsstillende med digitale værktøjer og digitalt indhold. Derfor opfordrer EØSU til yderligere øjeblikkelige investeringer i opkvalificering. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | EØSU støtter den foreslåede sænkning af tærsklen fra 10 mio. EUR til 5 mio. EUR for en foranstaltning, der er underlagt gradvis gennemførelse, forudsat at alle andre betingelser i artikel 111 overholdes. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | Ud over øget tildeling af medicinsk udstyr og forsyningskapacitet anbefaler EØSU, at EU indfører politikker til forbedring af det grænseoverskridende samarbejde i krisetider. Katastrofer og naturmæssige kriser stopper ikke ved landegrænser. Under pandemien har koordinationen mellem medlemsstaterne og fælles løsninger været meget begrænset, dårligt organiseret og udført på baggrund af indadskuende tendenser. Bedre protokoller og samarbejde vil fjerne mange af de første flaskehalse og åbne mulighed for en strømlinet og hurtig europæisk reaktion på alle former for katastrofer. |
| --- | --- |

4.14.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  COM(2018) 375 final — 2018/0196 (COD).

1

(2)  EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320.

2

(3)  Se EØSU's initiativudtalelse om Det europæiske semester og samhørighedspolitikken — Mod en ny europæisk strategi efter 2020, EUT C 353 af 18.10.2019, s. 39.

3

Det europæiske semester og samhørighedspolitikken — Mod en ny europæisk strategi efter 2020

(4)  EUT C 47 af 11.2.2020, s. 113.

4

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/240 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/240

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om lånefaciliteten for den offentlige sektor under mekanismen for retfærdig omstilling

(COM(2020) 453 final — 2020/0100 (COD))

og om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Fonden for Retfærdig Omstilling

(COM(2020) 460 final — 2020/0006 (COD))

(2020/C 429/30)

| Ordfører: | Petr ZAHRADNÍK |
| --- | --- |

Ordfører:

Petr ZAHRADNÍK

| Anmodning om udtalelse | Rådet for Den Europæiske Union, 8.6.2020, 10.6.2020
  Europa-Parlamentet, 17.6.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 175, stk. 3, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Vedtaget i sektionen | 20.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 219/0/1 |

Anmodning om udtalelse

Rådet for Den Europæiske Union, 8.6.2020, 10.6.2020

Europa-Parlamentet, 17.6.2020

Retsgrundlag

Artikel 175, stk. 3, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Vedtaget i sektionen

20.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

219/0/1

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU støtter kraftigt og glæder sig over den store forøgelse af den finansielle tildeling til FRO (Fonden for Retfærdig Omstilling), der skal lette omstillingen fra en kulstofintensiv økonomi og et kulstofintensivt samfund til et moderne, bæredygtigt og diversificeret samfund. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU er stærkt overbevist om, at der for at nå et optimalt resultat i processen med en retfærdig omstilling ikke alene er brug for tilstrækkelige finansielle ressourcer i en moderne form, der er rettet mod præcist definerede støtteområder, men at det også er vigtigt med en fleksibel fortolkning af statsstøttereglerne. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU glæder sig meget over forslaget om lånefaciliteten for den offentlige sektor og mener, at den er innovativ og original og i høj grad efterspurgt af de offentlige enheder til deres klimaomstilling. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU understreger, at mekanismen for en retfærdig omstilling — efter de nye forslag knyttet til genopretningsplanen og Next Generation EU — har en reel chance for at blive et meget vigtigt redskab i den kommende flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-2027 set i lyset af dens fordele for ikke alene EU's grønne pagt, men også for genopretningen og genopbygningen efter covid-19-krisen. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer de relevante EU-institutioner til at fremskynde forberedelses-, godkendelses- og gennemførelsesarbejdet med den tilpassede mekanisme for en retfærdig omstilling så meget som muligt for snart at indføre den til brug i praksis. Tid er et afgørende parameter i denne situation. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU glæder sig over, at der i lånefaciliteten for den offentlige sektor rettes særlig opmærksomhed mod de mindre udviklede regioner i den retfærdige omstilling. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU er overbevist om, at den innovative idé, som lånefaciliteten for den offentlige sektor bygger på, også kan udgøre en vigtig inspirationskilde for en lignende type finansielle produkter på medlemsstatsniveau. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU anser støtteberettigelseskriterierne og de foreslåede investeringsområder for at være yderst relevante med henblik på en retfærdig omstilling. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU glæder sig også over og støtter yderligere finansiering til fordel for InvestEU-programmet og dets særlige ordning for retfærdig omstilling, som øger potentialet for at udnytte finansielle instrumenter i den retfærdig omstillingsproces. |
| --- | --- |

1.9.

2.   Problemstilling og kontekst

| 2.1. | På sin plenarforsamling i juni 2020 vedtog EØSU udtalelsen om Fonden for Retfærdig Omstilling (1), hvori EØSU redegør udtømmende for sin holdning til spørgsmålet om en retfærdig omstillingsproces og tillige formulerer overvejelser vedrørende tiden efter covid-19. De generelle resultater, konklusioner og anbefalinger gælder naturligvis fortsat. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | I denne turbulente tid lancerede Kommissionen imidlertid sin genopretningsplan i slutningen af maj, og alle tre søjler i mekanismen for en retfærdig omstilling udgør en vigtig del af Next Generation EU-programmet. Sammenlignet med det oprindelige forslag fra januar 2020 rummer mekanismen for en retfærdig omstilling en markant højere finansiel tildeling og et større finansielt grundlag. Det nyligt foreslåede sæt af dokumenter afspejler en symbiose og gennemførlig sameksistens mellem målene i EU's grønne pagt og genopretnings- og resiliensplanen for tiden efter covid-19-krisen. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Arbejdet foregår nu også inden for rammerne af platformen for retfærdig omstilling, som skal yde støtte i form af teknisk bistand og rådgivning til offentlige og private interessenter i kulregioner og andre kulstofintensive regioner, så de får tilstrækkelige oplysninger om finansieringsmulighederne. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Den justerede platform for retfærdig omstilling vil også støtte de tre søjler:






  — | en fond for retfærdig omstilling |
| --- | --- | --- |

2.4.

—

en fond for retfærdig omstilling

| — | en ordning for retfærdig omstilling under InvestEU-programmet |
| --- | --- |

—

en ordning for retfærdig omstilling under InvestEU-programmet

| — | en lånefacilitet for den offentlige sektor. |
| --- | --- |

—

en lånefacilitet for den offentlige sektor.

På den anden side har covid-19-pandemien vist logikken bag fortsat at opfylde rimelige mål i den grønne pagt og fremme en økonomisk omstruktureringsproces, især i sårbare regioner og territorier. Det er grunden til, at der blev foreslået en markant forøgelse af den finansielle tildeling til og det finansielle grundlag for mekanismen for en retfærdig omstilling.

| 2.5. | De vigtigste ændringer sammenlignet med forslagene fra januar 2020 omfatter følgende:






  — | en markant stigning i den finansielle tildeling, især med hensyn til FRO, hvor det oprindelige grundlag for finansiel tildeling foreslås at stige fra 7,5 mia. EUR til 40 mia. EUR (yderligere 2,5 mia. EUR inden for den almindelige FFR og et nyt beløb på 30 mia. EUR inden for Next Generation EU); reglen om, at det finansielle grundlag fra FRO skal ganges (med 1,5-3) med overførsel af midler fra EFRU eller ESF+ gælder kun for finansieringskilderne i FFR for 2021-2027, ikke finansieringskilderne i Next Generation EU-instrumentet |
| --- | --- | --- |

2.5.

—

en markant stigning i den finansielle tildeling, især med hensyn til FRO, hvor det oprindelige grundlag for finansiel tildeling foreslås at stige fra 7,5 mia. EUR til 40 mia. EUR (yderligere 2,5 mia. EUR inden for den almindelige FFR og et nyt beløb på 30 mia. EUR inden for Next Generation EU); reglen om, at det finansielle grundlag fra FRO skal ganges (med 1,5-3) med overførsel af midler fra EFRU eller ESF+ gælder kun for finansieringskilderne i FFR for 2021-2027, ikke finansieringskilderne i Next Generation EU-instrumentet

| — | øgede finansieringskilder til fordel for InvestEU — garantibeløbet vil blive fordoblet; politikområdet bæredygtig infrastruktur får tildelt 20 mia. EUR, politikområdet forskning, innovation og digitalisering 10 mia. EUR, og samme beløb er tildelt SMV-politikområdet, politikområdet sociale investeringer og færdigheder får 3,6 mia. EUR, og den finansielle tildeling til det nyligt foreslåede politikområde strategiske europæiske investeringer er på 31 mia. EUR |
| --- | --- |

—

øgede finansieringskilder til fordel for InvestEU — garantibeløbet vil blive fordoblet; politikområdet bæredygtig infrastruktur får tildelt 20 mia. EUR, politikområdet forskning, innovation og digitalisering 10 mia. EUR, og samme beløb er tildelt SMV-politikområdet, politikområdet sociale investeringer og færdigheder får 3,6 mia. EUR, og den finansielle tildeling til det nyligt foreslåede politikområde strategiske europæiske investeringer er på 31 mia. EUR

| — | den offentlige lånefacilitet får via denne pakke et retsgrundlag for dette forslag og udgør en unik og innovativ kombination af finansielle instrumenter gennemført i praksis og subsidier. |
| --- | --- |

—

den offentlige lånefacilitet får via denne pakke et retsgrundlag for dette forslag og udgør en unik og innovativ kombination af finansielle instrumenter gennemført i praksis og subsidier.

| 2.6. | De andre foreslåede elementer i Kommissionens pakke fra januar 2020 forbliver uændrede og gyldige i deres fulde indhold. De vedrører de aktiviteter og områder, der støttes (og også udelukkes fra støtten), gennemførelsesprocesserne (adskillige alternativer til de operationelle programmer), de territoriale planer for retfærdig omstilling som de primære baggrundsdokumenter, der er afgørende for støtten og for typen af støttemodtagere. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Det er hensigtsmæssigt at forstå forslagene i den tilpassede mekanisme for en retfærdig omstilling som blot et af elementerne i en omfattende og indbyrdes forbundet mosaik, der består af Next Generation EU-programpakken samt forslaget om tilpasning af FFR for 2021-2027 med henblik på at øge EU's finanspolitiske (budgetmæssige) grundlag og imødekomme de aktuelle presserende behov. De foreslåede finanspolitiske foranstaltninger supplerer også de allerede vedtagne nødforanstaltninger i penge- og strukturpolitikkerne samt inden for de reguleringsmæssige rammer. De vil skulle støttes af en samtidig indsats for at forbedre områderne for bankunionen og kapitalmarkedsunionen. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Pakken for oprettelse af genopretningsinstrumentet og for tilpasning af FFR 2021-2027 til behovene efter covid-19-krisen opfattes som en ekstraordinær foranstaltning inden for EU-finansieringen, men også som en nødvendig og presserende foranstaltning. EU's budgetpolitik ville under de aktuelle omstændigheder og regler ganske enkelt ikke have været tilstrækkeligt fleksibel og i stand til at tage et initiativ, der kunne være en hjælp til at løse krisesituationen. På den anden side kan forslaget i høj grad virke muligt i den nuværende politiske situation. |
| --- | --- |

2.8.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU glæder sig over dette forslag, da det anerkender de strukturelle reformer og støtten til økonomisk diversificering som en meget vigtig langsigtet EU-prioritet. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU ser på tilpasningen af mekanismen for en retfærdig omstilling ud fra genopretningsinstrumentet som helhed og opfatter det som et fair, innovativt, inklusivt og effektivt redskab, som kan støtte regioner og territorier, der står over for den grønne omstilling fra kulindustri og kulstofintensiv industri til moderne, bæredygtige og diversificerede økonomiske aktiviteter. Kombineret med den mest fleksible fortolkning af statsstøttereglerne tilbyder den nu reelle muligheder for at lette gennemførelsen af en retfærdig omstilling i disse områder. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU støtter idéen om at udnytte den supplerende FRO-finansiering inden for Next Generation EU (30 mia. EUR) hurtigt for at hjælpe med at fremskynde investeringer i den grønne omstilling markant frem til senest 2024. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU opfordrer Kommissionen til at skabe den relevante ramme, så det øgede FRO-instrument er klart allerede i starten af 2021, hvor visse regioner kan blive hårdt ramt af konsekvenserne af krisen med hensyn til deres økonomiske resultater samt sociale og miljømæssige forhold. Ved samme lejlighed opfordrer EØSU medlemsstaterne til at fremskynde arbejdet på de territoriale planer for retfærdig omstilling, som er helt nødvendige strategiske planlægningsdokumenter for adgangen til finansiering under alle tre søjler i mekanismen for en retfærdig omstilling. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU glæder sig også over Invest EU-programmets supplerende tildeling, der giver fordele til bestemte regioner med henblik på at imødekomme deres behov i forbindelse med den grønne omstilling. Udvalget glæder sig over, at der inden for rammerne af ordningen for en retfærdig omstilling er mulighed for støtte til investeringer i regioner, der skal gennemføre en retfærdig omstilling, gennem alle InvestEU's politikområder, afhængigt af de specifikke investeringsbehov, som medlemsstaterne har udpeget i deres territoriale planer for retfærdig omstilling. EØSU støtter også inddragelsen af det nyligt foreslåede politikområde strategiske europæiske investeringer i de aktiviteter, der dækkes af mekanismen for en retfærdig omstilling. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU glæder sig over, at optagelsen af InvestEU-projekterne i den anden søjle i mekanismen for en retfærdig omstilling via en innovativ form for finansiering skaber mulighed for, at private og offentlige enheder kan foretage økonomisk levedygtige investeringer, der er testet på markedet. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU støtter og glæder sig over idéen om en lånefacilitet for den offentlige sektor, der udgør en meget innovativ løsning for den offentlige sektor, der omfatter et fælles produkt udviklet af Kommissionen og EIB, hvor sigtet er at kombinere en lånekomponent med et tilskud. Denne kombination skal mobilisere 30 mia. EUR i offentlige investeringer til fordel for energi- og transportinfrastruktur, fjernvarmenet, offentlig transport, energieffektiviseringsforanstaltninger, social infrastruktur og andre typer af projekter til støtte for berørte samfund og regioner og forbedring af deres velfærd og konkurrenceevne. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU understreger den innovative og originale karakter af lånefaciliteten for den offentlige sektor, som på projektniveau støtter gennemførelsen af finansielle instrumenter med et supplerende tilskud. EØSU støtter den fremsatte idé om, at dette instrument er et supplement til FRO og InvestEU's tværgående finansielle ordning. På denne baggrund virker det som et rimeligt krav, at projekter, der støttes under lånefaciliteten for den offentlige sektor, ikke kan få del i andre af EU's finansieringskilder. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU respekterer, at tilskudsdelen vil blive forvaltet direkte af Kommissionen, og at den indtil udgangen af 2024 vil blive omfordelt via et system af nationale rammebeløb. EØSU opfordrer i den forbindelse Kommissionen til hurtigt at iværksætte forslagsindkaldelser, så snart der er blevet vedtaget et antal territoriale planer for retfærdig omstilling, og medlemsstaterne til allerede nu at gå videre med forberedelsen af projekter. Dette kan sikre, at de ressourcer, der er øremærket til medlemsstater, udnyttes fuldt ud via de forslagsindkaldelser, der er fremsat ved slutningen af 2024. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU er yderst bevidst om, hvor eksklusivt og originalt det innovative instrument lånefaciliteten for den offentlige sektor er med henblik på at støtte offentlige enheders investeringer, der opfylder klimaomstillingskravene, men ikke sikrer tilstrækkelige indtægter. Tilskudselementet er derfor afgørende for den praktiske medtagelse af økonomiske, sociale og miljømæssige projekter, der ikke er tilstrækkeligt finansielt levedygtige og dermed ikke kan finansieres af de finansielle instrumenter alene. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EØSU understreger betydningen af de territoriale planer for retfærdig omstilling, der er lige relevante for alle tre søjler i mekanismen for en retfærdig omstilling. EØSU er enig i, at det kun er medlemsstater, der allerede har en godkendt territorial plan for retfærdig omstilling, der kan få adgang til finansieringen. Disse planer er rent faktisk et middel, der kan give anledning til, at medlemsstaterne forpligter sig til at gøre fremskridt hen imod en klimaneutral økonomi. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | EØSU glæder sig over konceptet med, at projekter i mindre udviklede regioner (dvs. med et BNP/indbygger, der ikke overstiger 75 % af EU-gennemsnittet) modtager et 5 procentpoint højere tilskud end lånet end projekter i andre territorier (op til 20 % mod 15 %). EØSU er dog bekymret over, at den reelle tilskudssats kan ligge helt nede på 5-7 % sammenlignet med de samlede projektomkostninger. Dette vil muligvis ikke været tilstrækkeligt incitament til finansiering af projekter. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | EØSU mener også, at inddragelsen af finansieringspartnere ud over EIB vil være hensigtsmæssig for gennemførelsen af de ressourcer, som bliver foreslået til faciliteten. Det kunne skabe et rum, hvor finansielle institutioner med base i medlemsstaterne kan udvikle denne originale og innovative produkttype og tilbyde den til deres relevante klienter. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | EØSU anser platformen for retfærdig omstilling for at være vigtig, især med henblik på at tilbyde støttemodtagere passende og samme information og teknisk service, der bidrager til effektiviteten af de tildelte midler. I denne forbindelse understreger EØSU betydningen af den bistand, som medlemsstaterne kan få til udvikling af deres territoriale planer for retfærdig omstilling gennem de tilhørende forslagsindkaldelser og støtte, der er iværksat af Kommissionen. |
| --- | --- |

3.14.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | EØSU anmoder Kommissionen om at præcisere omfanget af ordningen for retfærdig omstilling inden for det tilpassede InvestEU-program samt støtteberettigelsen af projekter baseret på den grønne pagt inden for politikområdet strategiske europæiske investeringer. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Med hensyn til lånefaciliteten for den offentlige sektor glæder EØSU sig over forslaget om støtte til offentlige investeringer gennem gunstige lånevilkår, der er målrettet de områder, der påvirkes mest negativt af klimaomstillingen og er i overensstemmelse med de territoriale planer for retfærdig omstilling. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EØSU respekterer kravene vedrørende projektudvælgelseskriterierne og prioriteringen af dem og er enig i konceptet med en detaljeret specifikation af dem i forslagsindkaldelserne på nationalt plan. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU anbefaler, at Kommissionen definerer og præciserer områderne for synergi med de andre instrumenter i Next Generation EU for at støtte den integrerede tilgang og sideløbende fjerne overlapninger. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EØSU glæder sig i høj grad over, at de støtteberettigede modtagere er interessenter fra alle relevante områder, nemlig offentlige institutioner (staten, regioner, byer og kommuner), virksomheder, forskningsinstitutioner og universiteter, skoler, uddannelsesinstitutioner, arbejdsmarkedsrådgivere og NGO'er. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU opfordrer Rådet og EU's medlemsstater til hurtigst muligt at færdiggøre alt det forberedende arbejde, der er nødvendigt for gennemførelsen af mekanismen for en retfærdig omstilling. Kommissionen anmodes om snarest muligt i en hasteprocedure at godkende medlemsstaternes programmer i forbindelse med mekanismen for en retfærdig omstilling. Det er den eneste måde, hvorpå det bliver muligt at minimere forsinkelser i udbetalingen af midler og at opnå de ønskede positive virkninger for den økonomiske situation i EU. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | EØSU understreger, at den planlagte overførsel fra ESF+ til FRO ikke må bringe gennemførelsen af regulære ESF+-projekter i fare. Intentionen er at skabe et tilstrækkeligt finansielt grundlag for socialt orienterede projekter (omskoling, almen uddannelse erhvervsuddannelse osv.) inden for FRO. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | I forbindelse med lånefaciliteten for den offentlige sektor mener EØSU, at den lange række af områder, der skal støttes, er tilstrækkelig og glæder sig over deres kompatibilitet med de andre søjler i mekanismen for en retfærdig omstilling samt andre finansielle redskaber og instrumenter under FFR. |
| --- | --- |

4.8.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 311 af 18.9.2020, s. 55.

1

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/245 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/245

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+)

(COM(2020) 447 — 2018/0206 (COD))

(2020/C 429/31)

| Hovedordfører: | Krzysztof BALON |
| --- | --- |
| Medhovedordfører: | Carlos Manuel TRINDADE |

Hovedordfører:

Krzysztof BALON

Medhovedordfører:

Carlos Manuel TRINDADE

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 17.6.2020
  Rådet, 9.6.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Præsidiets henvisning | 9.6.2020 |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget på plenum | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 215/0/6 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 17.6.2020

Rådet, 9.6.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Præsidiets henvisning

9.6.2020

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget på plenum

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

215/0/6

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Den Europæiske Unions økonomi, arbejdsmarked, sociale velfærd og sundhedssystemer er blevet ramt af en hidtil uset og alvorlig krise som følge af covid-19-pandemien. Pandemien skaber talrige og enorme sociale udfordringer, såsom forværring af uligheder og en hurtigt stigende fattigdom som følge af tab af arbejdspladser og en forventet stigning i social udstødelse og udelukkelse fra arbejdsmarkedet for sårbare grupper. Et Europa, der ønsker at forblive konkurrencedygtigt i den globale økonomi og beskytte, respektere og implementere principperne i den europæiske søjle for sociale rettigheder, skal tilpasse sine økonomiske og sociale politikker på en hensigtsmæssig måde, særligt i krisetider. For at tackle disse udfordringer bør EU træffe passende foranstaltninger, ikke mindst i forbindelse med den flerårige finansielle ramme (FFR), herunder Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | I genopretningsfasen er det vigtigt at sikre en konsekvent anvendelse af de forskellige europæiske fonde for at undgå fragmenterede interventioner på nationalt plan. Derfor går EØSU stærkt ind for, at der gives mulighed for, at ESF+ kan medfinansieres af genopretnings- og resiliensfaciliteten. Endvidere bør brugen af ESF+ til finansiering af operationer til støtte for grøn og digital omstilling fokusere på opkvalificering og omskoling som supplement til de andre europæiske fonde under FFR og genopretnings- og resiliensfaciliteten. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | ESF+-forordningen har ikke tilstrækkeligt med midler til at opfylde den sociale samhørighedspolitiks behov. Derfor er EØSU stærkt imod at reducere den samlede finansieringsramme for ESF+ i perioden 2021-2027. Den obligatoriske omfordelingsmekanisme fra ESF+ og/eller EFRU-ressourcer til Fonden for Retfærdig Omstilling bør afskaffes. Medfinansieringssatserne fra den nuværende FFR bør bevares. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU gentager sin anmodning fra den foregående udtalelse om tildeling af 30 % af alle midler, der er øremærket til økonomisk, social og territorial samhørighedspolitik, til ESF+ og derudover om tildeling af 30 % af de eksisterende midler under ESF+ til foranstaltninger med henblik på social inklusion. Da det ændrede forslag omfatter tildeling af 5 % af midlerne til bekæmpelse af børnefattigdom, er denne anmodning det absolut nødvendige minimum. Samtidig støtter EØSU en stigning i minimumsfinansieringsrammen for inklusion af NEET'er til 15 %. Der bør tages højde for den højere andel af NEET'er blandt kvinder i nogle EU-regioner gennem en specifik tildeling af midler. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Set i lyset af ESF+'s rolle i implementeringen af den europæiske søjle for sociale rettigheder opfordrer EØSU kraftigt Kommissionen og medlemsstaterne til at overveje en mere hensigtsmæssig overvågning af den sociale situation i det europæiske semester ved at inkludere en liste med aftalte indikatorer, der kan give pålidelig og tilstrækkelig information om den sociale udvikling i EU. EØSU vil i den nærmeste fremtid udarbejde sit eget forslag til en sådan liste. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | I anerkendelse af den vigtige rolle som den sociale økonomi, herunder leverandørerne af sociale tjenester, spiller i EU's sociale dimension og sektorens afgørende rolle i krise- og genopretningstider gentager EØSU sin anmodning fra den foregående udtalelse (1) om, at støtte til foranstaltninger i den sociale økonomi, herunder til nonprofitorganisationer, der støtter og leverer tjenester til befolkningen, bør blive en specifik selvstændig målsætning under ESF+. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Hvis ESF+ skal bruges til medfinansiering af sociale tjenester af almen interesse, bør forordningen stille som betingelse, at sådanne tjenester opfylder kriterierne om universel adgang, høj kvalitet og prisoverkommelighed. I forbindelse med fjernelsen af indsatsområdet sundhed fra ESF+ er det nødvendigt med en bedre definition af den målgruppe, som midlerne til støtte for sundhedspleje — men også langsigtet pleje til sårbare personer — er møntet på. Endvidere skal familier og uformelle plejere fastlægges som en eksplicit målgruppe for ESF+ for at sikre, at de støttes fuldt ud med henblik på fremtidige kriser. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | For at styrke den europæiske solidaritet, der er blevet hårdt ramt af den aktuelle krise, er der brug for en væsentlig forøgelse af midlerne til tværnationale eller grænseoverskridende projekter, netværk og komponenter. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Selvom om ESF+ inkluderer en specifik målsætning om integration af tredjelandsstatsborgere anbefaler EØSU, at der indsættes en betragtning, der gør det klart, at EU's forordninger ikke pålægger begrænsninger for flygtninges, asylansøgeres og migranter fra tredjelandes adgang til aktive foranstaltninger eller adgang til social støtte, når de indgår i sådanne foranstaltninger. EØSU opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at afstå fra at anvende begrænsninger, der forværrer den social udstødelse af migranter. Dette gælder også for andre sårbare grupper såsom etniske minoriteter. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Desuden er det vigtigere end nogensinde at implementere princippet om partnerskab og involvere arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer fuldt ud. En afgørende forudsætning for at opnå dette er passende finansiering af kapacitetsopbygning hos arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer, særligt deres netværk og sammenslutninger. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Indledning

| 2.1. | Den 30. maj 2018 vedtog Kommissionen sit forslag til en forordning om ESF+ (2), der afspejler de yderligere udfordringer, som EU står over for — mangel på kvalificeret arbejdskraft, utilfredsstillende resultater af den aktive arbejdsmarkedspolitik og i uddannelsessystemerne, udfordringer som følge af nye teknologier og nye arbejdsformer, lav arbejdskraftmobilitet og social udstødelse. Den 17. oktober 2018 vedtog EØSU en udtalelse om forslaget, hvis primære indhold fortsat er gyldigt (3). Som en reaktion på de sociale og økonomiske konsekvenser af covid-19-pandemien vedtog Kommissionen den 28. maj 2020 et ændret forslag om ESF+ (4), der er genstand for denne udtalelse. Udtalelsen er udarbejdet på grundlag af Kommissionens anmodning af 28. maj og Europa-Parlamentets anmodning af 9. juni 2020. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EU's økonomi, arbejdsmarked, sociale velfærd og sundhedssystemer er blevet ramt af en hidtil uset og alvorlig krise som følge af covid-19-pandemien. De direkte og indirekte virkninger, som covid-19-pandemien har og fortsat vil have i form af en markant og skadelig indvirkning på alle medlemsstater, medfører ikke blot store fald i BNP på kort sigt, men også — særligt på mellemlang til lang sigt — større social ulighed og stigende fattigdom og arbejdsløshed, også blandt unge. Den største udfordring vil være den hastigt stigende fattigdom, bl.a. som følge af tab af arbejdspladser og den »nye« sociale og arbejdsmæssige eksklusion af sårbare grupper, herunder personer med handicap, romaer og migranter. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | På den anden side har EU svært ved at håndtere levetidsudfordringen, hvilket antallet af ældre, der dør af covid-19 på plejefaciliteter i flere medlemsstater, på tragisk vis demonstrerer. Der er ikke kun tale om de problemer, som de ældre oplever, der er også en sårbarhed i den europæiske solidaritet mellem generationerne, der kræver en markant indgriben på EU- og nationalt niveau. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Den senere tids vedvarende udviklingstendenser har forværret de strukturelle udfordringer som følge af den økonomiske globalisering, forvaltningen af migrationsstrømme og den øgede sikkerhedstrussel, omstillingen til ren energi, teknologiske ændringer, en aldrende arbejdsstyrke og en stadig mere udtalt mangel på overensstemmelse mellem udbud og efterspørgsel i forbindelse med færdigheder og arbejdskraft i de samme sektorer og regioner, hvilket navnlig SMV'erne konfronteres med. EU bør forberede sig på de nuværende og fremtidige udfordringer ved at investere i relevante færdigheder, der kan støtte den grønne og digitale omstilling og gøre væksten mere inklusiv ved hjælp af bedre beskæftigelsespolitikker og sociale politikker, der samtidig tager hensyn til økonomisk og industriel bæredygtighed. EØSU bifalder støtten fra ESF+ til de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde disse mål, som beskrevet i den nye betragtning 14. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | For at tackle disse udfordringer bør EU træffe passende foranstaltninger, ikke mindst ved at tilpasse FFR — inklusive Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+) — til de nye rammebetingelser. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Selv i krisetider bør alle interessenter på europæisk, nationalt og regionalt niveau følge reglerne for god forvaltningsskik og respektere retsstatsprincippet i forbindelse med planlægning, implementering og evaluering af ESF+-operationer. Kommissionen bør sikre, at ansøgninger til ESF+, der indsendes af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer, vurderes retfærdigt på baggrund af gennemsigtige kriterier. Desuden er det vigtigere end nogensinde at forsvare og implementere princippet om partnerskab korrekt på grundlag af adfærdskodeksen og inddrage arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer. En afgørende forudsætning for at opnå dette er passende finansiering af kapacitetsopbygning hos arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer, herunder deres netværk og sammenslutninger. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EØSU beklager dybt beslutningen om ikke at fortsætte med høringer af eksterne interessenter i denne ændrede udgave af forordningen. Argumentet om tidspres er ikke stærkt nok til at begrunde den manglende overholdelse af det grundlæggende princip om høring af interessenter om ændringer af en så vigtig forordning. EØSU glæder sig dog over oplysningen om, at der finder høringer sted med medlemsstaterne og Europa-Parlamentet, hvilket forhåbentlig vil føre til markante forbedringer af visse af forslagets aspekter. |
| --- | --- |

2.7.

3.   De vigtigste aspekter af Kommissionens ændrede forslag

| 3.1. | Øgede krav om tematisk koncentration i forbindelse med ungdomsbeskæftigelse set i lyset af farerne ved en ekstremt høj ungdomsarbejdsløshed og den stigende andel af unge NEET'er (ikke i beskæftigelse eller under uddannelse): Medlemsstater med en NEET-ungdomsandel (aldersgruppen 15-29 år), der ligger over EU-gennemsnittet, bør øremærke mindst 15 % af deres ESF+-midler under delt forvaltning (i modsætning til 10 % i Kommissionens oprindelige forslag) til målrettede aktioner og strukturreformer til støtte for unge. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Håndtering af børnefattigdom: Kommissionen foreslår, at der indsættes en betragtning og en artikel, der kræver, at medlemsstaterne tildeler mindst 5 % af ESF+-midlerne under delt forvaltning til bekæmpelse af børnefattigdom. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Fremme af den grønne og digitale omstilling i overensstemmelse med EU's industristrategi (5): Med udgangspunkt i den antagelse, at der vil være en »ny normal« efter covid-19-pandemien, vil der opstå nye modeller i de europæiske industrielle økosystemer, herunder nye lokale værdikæder, der vil kræve nye færdigheder til nye jobtyper. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Nøje overholdelse af det horisontale princip om ligestilling mellem kønnene i alle medlemsstater: Covid-19-pandemien har haft en uforholdsmæssig stor socioøkonomisk virkning for kvinder. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Fjernelse af indsatsområdet sundhed fra EFS+, samtidig med at de bestemmelser, der opfordrer til at sikre synergier og komplementaritet mellem aktionerne i ESF+ og EU's nye sundhedsprogram, bevares, da der er behov for en tæt koordinering af de to programmer: Dette vedrører Kommissionens forslag om at etablere et meget stærkere og selvstændigt program for sundhed (6). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Sikring af, at de retlige rammer for samhørighedspolitikken indeholder mekanismer, der hurtigt kan anvendes, hvis der opstår ekstraordinære omstændigheder i løbet af de næste ti år: Kommissionen foreslår midlertidige foranstaltninger for anvendelsen af ESF+ som reaktion på ekstraordinære og usædvanlige omstændigheder, der dækker undtagelser fra visser regler for at gøre det lettere at reagere på sådanne omstændigheder. Dette indbefatter f.eks. muligheden for at udvide anvendelsesområdet for ESF+, så det omfatter støtte til ordninger med nedsat arbejdstid, som ikke er kombineret med aktive foranstaltninger og adgang til sundhedspleje, herunder for personer, der samfundsøkonomisk set ikke umiddelbart er sårbare, samt mulighed for at lette krav til tematisk koncentration. |
| --- | --- |

3.6.

4.   EØSU's forslag til det ændrede forslag til forordning

| 4.1. | Et Europa, der ønsker at forblive konkurrencedygtigt i den globale økonomi og beskytte, respektere og implementere rettighederne i den europæiske søjle for sociale rettigheder — især arbejdspladser af høj kvalitet, uddannelse af god kvalitet, bred tilgængelighed af og lige adgang til sundhedsydelser og sociale ydelser, social inklusiv og aktiv deltagelse i samfundet for personer med handicap og andre sårbare grupper — skal tilpasse sine økonomiske og sociale politikker på en hensigtsmæssig måde, særligt i krisetider. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | I den forbindelse skal der tages ordentligt hånd om finansieringen af EU's sociale dimension gennem genopretnings- og resiliensfaciliteten og EU's flerårige finansielle ramme for 2021-2027, herunder ESF+. Derfor går EØSU stærkt ind for, at der gives mulighed for, at ESF+ kan medfinansieres af genopretnings- og resiliensfaciliteten. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Endvidere bør brugen af ESF+ til finansiering af operationer til støtte for grøn og digital omstilling fokusere på opkvalificering og omskoling som supplement til de andre europæiske fonde under FFR og genopretnings- og resiliensfaciliteten. I genopretningsfasen er det vigtigt at sikre en konsekvent anvendelse af de forskellige europæiske fonde for at undgå fragmenterede interventioner på nationalt plan. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU er stærkt imod at reducere den samlede finansieringsramme for ESF+ for perioden 2021-2027 fra de tidligere planlagte ca. 101 mia. EUR (i løbende priser) til de aktuelt planlagte omkring 97 mia. EUR. Denne nedskæring berettiges ikke af fjernelsen af indsatsområdet sundhed (hvortil omkring 413 mio. EUR tidligere var blevet øremærket). |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | En betydelig reduktion af ESF+ kan blive resultatet af artikel 21a i forordningen om fælles bestemmelser, som pålægger medlemsstaterne at omfordele mellem 1,5 og 3 EUR fra ESF+ og/eller EFRU for hver 1 EUR de modtager fra Fonden for Retfærdig Omstilling (op mod 20 % af den pågældende fond). Denne obligatoriske omfordelingsmekanisme bør derfor fjernes. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | De foreslåede nedsættelser af EU's medfinansieringssatser er uacceptable og vanskelige for de eksisterende finansieringsstrukturer at håndtere. Medlemsstaterne leder en stor del af medfinansieringen videre til projektiværksættere. I stedet for at resultere i yderligere national finansiering vil de lavere EU-medfinansieringssatser skabe økonomiske vanskeligheder for de organisationer, der gennemfører projekterne. Medfinansieringssatserne fra den aktuelle støtteperiode bør derfor fastholdes. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Med øje for at ESF+ er det primære økonomiske værktøj til implementering af den europæiske søjle for sociale rettigheder, havde EØSU — i sin foregående udtalelse (7) — opfordret til, at 30 % af alle midler, der var øremærket til økonomisk, social og territorial samhørighedspolitik, blev tildelt til ESF+, og desuden til at 30 % af de eksisterende midler under ESF+ blev tildelt til foranstaltninger til social inklusion. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Desuden mener EØSU, at omfanget af de økonomiske og sociale udfordringer under den sociale krise efter covid-19 kræver en garanti for, at ESF+ anvendes på tværs af Europa på en afbalanceret måde. EØSU gentager derfor sin modstand mod fjernelsen af minimumsandelen (aktuelt på 23,1 %) af samhørighedspolitikkens midler. Supplerende støtte til regionerne i den yderste periferi og tyndt befolkede områder samt støtte til arbejdskraftmobilitet er et af målene i ESF+ og hænger nøje sammen med samhørighedspolitikken. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Selvom det ændrede forslag omfatter tildeling af 25 % af midlerne til social inklusion og 5 % til bekæmpelse af børnefattigdom, er anmodningen om at tildele 30 % af midlerne til social inklusion det absolut nødvendige minimum. Desuden bør det, afhængigt af den aktuelle situation i et specifikt område, være muligt at tildele mere end 5 % af midlerne til bekæmpelse af børnefattigdom (som en del af de 30 % af midlerne til social inklusion). I den henseende bør foranstaltninger til bekæmpelse af børnefattigdom gennemføres i henhold til Kommissionens henstilling 2013/112/EU af 20. februar 2013 Investering i børn: Hvordan bryder man den onde cirkel for de socialt udsatte (8), samtidig med at der tages højde for Gennemførlighedsundersøgelsen af en børnegaranti (endelig rapport) (9). |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | EØSU støtter en forøgelse af minimumsfinansieringsrammen for inklusion af NEET'er til 15 %. EØSU støtter Kommissionens bestræbelser på at fremme målrettede tiltag, der skal øge unges deltagelse på arbejdsmarkedet, herunder unge med migrantbaggrund. Disse tiltag bør sigte mod at støtte de unges beskæftigelsesegnethed ved hjælp af de rette færdigheder, samtidig med at de omfattes af social beskyttelse og kollektive overenskomster. I den forbindelse gør udvalget opmærksom på den betydeligt højere andel af NEET'er blandt kvinder i nogle EU-regioner, hvilket der bør tages højde for ved at tildele tilsvarende højere støtte specifikt rettet mod kvinder og støtte innovative tiltag til at forbedre balancen mellem arbejdsliv og privatliv, der forhandles på virksomhedsniveau. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | EØSU går ind for tematisk koncentration, idet det dermed sikres, at politiske prioriteter på EU-plan håndhæves af medlemsstaterne. Ikke desto mindre opfordrer EØSU til at kombinere tematisk koncentration med en vis grad af fleksibilitet og autonomi for medlemsstaterne i tilpasningen af programmidler for at undgå at skabe en administrativ byrde i tilknytning til programmets forvaltning. Hvis der bliver tale om en lempelse af kravene til tematisk koncentration for social inklusion, efterlyser EØSU ledsageforanstaltninger, f.eks. ved at tillade medfinansieringssatser på op til 100 % for aktioner i forbindelse med disse specifikke målsætninger. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Idet ESF+ er gearet til at gennemføre den europæiske søjle for sociale rettigheder, bør ESF+-forordningen tage højde for planer for gennemførelse af den europæiske søjle for sociale rettigheder på EU-plan og nationalt plan — som primære vejledningsdokumenter, som partnerskabsaftalerne og de operationelle programmer bør afstemmes efter — og disse planer bør overvåges som en del af det europæiske semester. EØSU opfordrer derfor kraftigt Kommissionen og medlemsstaterne til at overveje en mere hensigtsmæssig overvågning af den sociale situation i det europæiske semester ved at inkludere en liste over aftalte indikatorer, der kan give pålidelig og tilstrækkelig information om den sociale udvikling i EU. EØSU har allerede udtalt sig (10) om dette emne og anmodet om nye sociale indikatorer i den europæiske semesterproces med henblik på at overvåge den europæiske søjle for sociale rettigheder, og udvalget vil i nær fremtid udarbejde sit eget forslag til en sådan liste. Til dette formål bør Kommissionen udarbejde regler og procedurer for verificering af sammenhængen mellem på den ene side udkast til nationale dokumenter, der fastlægger ESF+-udgifter for perioden 2021-2027, og på den anden siden principperne bag den europæiske søjle for sociale rettigheder (den politiske ramme for arbejdsmarked, uddannelse og undervisning, der primært er fastlagt i kapitel I og II, og rammen for bekæmpelse af fattigdom og social eksklusion i kapitel III). |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | ESF+ håndterer ikke på tilfredsstillende vis spørgsmål, der er en del af den omstillingsperiode, vi lever i, såsom behovet for, at der i den sociale dialog og i de kollektive overenskomstforhandlinger udformes strategier for en reduktion af arbejdstiden uden lønreduktion, en bedre balance mellem arbejds- og familieliv, fremme af frivilligt deltidsarbejde, nye former for beskæftigelse, især af det grå guld, cirkulære og sociale økonomier og mere generelt en omfordeling af arbejdet, der gør det muligt for alle at arbejde, samtidig med at de lever meningsfulde og sunde liv. ESF+ bør støtte arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer i bestræbelserne på at udvikle sådanne strategier samt i formidlingen af bedste praksis, samtidig med at medlemsstaterne bør tilskyndes til at gennemføre disse. Et andet område, hvor ESF+ kunne være proaktiv og mere innovativ, vedrører støtte til socialt nyttigt arbejde. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | Hvis ESF+ bruges til medfinansiering af sociale tjenester af almen interesse, bør forordningen stille som betingelse, at sådanne tjenester overholder principperne om solidaritet og gennemsigtighed samt kriterierne om universel adgang, høj kvalitet og prisoverkommelighed i henhold til de standarder der er fastsat i den frivillige europæiske kvalitetsramme for sociale tjenesteydelser (11). |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | I forbindelse med fjernelsen af indsatsområdet sundhed fra ESF+ er det nødvendigt med en bedre definition af den målgruppe, som midlerne til støtte for sundhedspleje til sårbare personer er møntet på, der understreger, at den specifikt omfatter hjemløse, uformelle immigranter og andre uden sundhedsforsikring samt personer med handicap og ældre, der oplever sårbarhed. Endvidere er det nødvendigt at gøre det klart, at ESF+'s anvendelsesområde også omfatter langtidspleje til sårbare grupper, samtidig med at der tages hensyn til, at flere medlemsstater efter pandemien sandsynligvis vil være nødsaget til at nytænke, omorganisere og/eller udvikle deres langtidsplejetjenester. |
| --- | --- |

4.15.

| 4.16. | Plejere i familien (som regel kvinder) står allerede for 80 % af langtidsplejen i Europa og blev som følge af covid-19 fra den ene dag til den anden de eneste støttepersoner for deres familiemedlemmer. Det blev helt umuligt at finde en balance mellem arbejds- og familieliv, og de skulle yde pleje og rehabilitering, som mange af dem ikke var uddannet til, uden et øjebliks pause under nedlukningen. Familier og uformelle plejere skal derfor udpeges som en eksplicit målgruppe for ESF+. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | I anerkendelse af den vigtige rolle som den sociale økonomi, herunder leverandørerne af sociale tjenester, spiller i EU's sociale dimension og sektorens afgørende rolle i krise- og genopretningstider gentager EØSU sin anmodning om at støtte foranstaltninger i den sociale økonomi som en specifik selvstændig målsætning under ESF+. Den sociale økonomi skaber arbejdspladser af høj kvalitet og fremmer social inklusion, ikke mindst ved at yde social-, sundheds- og uddannelsestjenester af almen interesse, samtidig med at den bidrager til udvikling af deltagelsesdemokrati og civilsamfund. Desuden har den sociale økonomi som sektor samt nonprofitorganisationer, der yder støtte og tjenesteydelser til mennesker, udvist stor modstandsdygtighed og bidraget til at afbøde virkningerne af covid-19-krisen. Det bør føre til en styrkelse af de eksisterende nonprofitaktører på det sociale område og investeringer i nye med henblik på ikke bare at sikre økonomisk vækst, men også almenvellet og trivsel. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | Den omfattende indsamling af data, navnlig personoplysninger, har skabt store problemer i projektgennemførelsen. Deltagere i ESF-projekter kommer ofte ikke i betragtning til finansiering, hvis de ikke indgiver fyldestgørende data. På trods af bestræbelser på at forenkle ESF har Kommissionen ikke ændret sit forslag til indikatorer i bilag I og II til ESF+-forordningen. EØSU anbefaler derfor, at man afstår fra at indsamle irrelevante data og tilpasser indikatorerne til det specifikke program. Antallet af indikatorer bør reduceres yderligere. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | Flere lande har indført begrænsninger for flygtninge, asylansøgere og andre migranter fra tredjelande, enten for adgang til aktive foranstaltninger eller for adgang til social støtte. Selvom om ESF+ inkluderer en specifik målsætning om integration af tredjelandsstatsborgere anbefaler EØSU, at Kommissionen indsætter en ny betragtning, der gør det klart, at EU's forordninger ikke pålægger begrænsninger for adgang til aktive foranstaltninger eller adgang til social støtte i forbindelse med sådanne foranstaltninger. Medlemsstaterne kan dog begrænse denne adgang gennem deres nationale lovgivning. EØSU opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at afstå fra at anvende begrænsninger, der forværrer den social udstødelse af migranter. |
| --- | --- |

4.19.

| 4.20. | Set i lyset af behovet for at fremme den europæiske solidaritet, der er alvorligt påvirket af den nuværende krise, opfordrer EØSU til en markant stigning i bevillingerne til tværnationale projekter, netværk og komponenter. Det er nødvendigt med henblik på at opbygge fælles støttenetværk på tværs af grænserne samt for at fremme en følelse af europæisk identitet blandt borgerne i de forskellige medlemsstater og gøre den økonomiske støtte, som EU tilbyder sine borgere, mere synlig. Kravene til medfinansiering af disse tværnationale netværk og projekter skal være mere fleksible set i lyset af den negative indvirkning af covid-19 på tværnationalt samarbejde og økonomisk bæredygtighed. |
| --- | --- |

4.20.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 62 af 15.2.2019, s. 165.

1

(2)  COM(2018) 382.

2

(3)  Se fodnote 1.

3

(4)  COM(2020) 447.

4

(5)  COM(2020) 102.

5

(6)  COM(2020) 405.

6

(7)  Se fodnote 1.

7

(8)  EUT L 59 af 2013, s. 5.

8

(9)  https://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=1428&langId=en.

9

(10)  EUT C 14 af 15.1.2020, s. 1.

10

(11)  SPC/2010/10/8 final https://ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=6140&langId=en.

11

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/251 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/251

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af et EU-handlingsprogram for sundhed — for perioden 2021-2027 og om ophævelse af forordning (EU) nr. 282/2014 (»EU4Health-programmet«)

(COM(2020) 405 final — 2020/0102 (COD))

(2020/C 429/32)

| Hovedordfører: | Antonello PEZZINI (IT-I) |
| --- | --- |
| Medhovedordfører: | Alain COHEUR (BE-III) |

Hovedordfører:

Antonello PEZZINI (IT-I)

Medhovedordfører:

Alain COHEUR (BE-III)

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 17.6.2020
  Rådet, 10.6.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Plenarforsamlingens beslutning | 9.6.2020 |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9./2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 218/0/2 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 17.6.2020

Rådet, 10.6.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Plenarforsamlingens beslutning

9.6.2020

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9./2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

218/0/2

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU understreger, at covid-19-pandemien mere end noget andet har blotlagt vigtigheden af, at Den Europæiske Unions rolle på sundhedsområdet, dens reaktions-, forvaltnings- og koordineringskapacitet og dens kompetencer styrkes i en »europæisk sundhedsunion«. Derved vil det være muligt at lindre de forfærdelige oplevelser, som borgerne og de ansatte i sundhedssektoren, herunder lægepersonale og andet sundhedspersonale i frontlinjen, har været udsat for, og deres forventninger om en effektiv EU-politik for offentlig sundhed vil kunne opfyldes gennem flerniveaustyring, hvor indsatsen mellem EU, og det nationale og regionale niveau samordnes (1). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU bifalder Kommissionens forslag til et »EU-handlingsprogram for sundhed« fra maj 2020, der kan trække på øremærkede midler fra såvel genopretningsplanen Next Generation EU som den flerårige finansielle ramme for 2021-2027. Det beklager dog de budgetnedskæringer, som Det Europæiske Råd foretog i juli 2020 på et tidspunkt, hvor folkesundheden er truet af nogle komplekse udfordringer af politisk, social, økonomisk, digital og miljømæssig karakter på både kort og lang sigt, og som nødvendiggør innovative, horisontale og integrerede foranstaltninger og store strategiske investeringer (på social- og sundhedsområdet). |
| --- | --- |

1.2.

| 1.2.1. | EØSU mener ikke, at et »Europa à la carte« (2), dvs. et Europa i flere hastigheder, er løsningen på de aktuelle tværnationale udfordringer. Det vil ikke bane vej for ambitiøs og solidarisk EU-integration efter princippet om »forenet i mangfoldighed« og styret af fælles mål om samarbejde. |
| --- | --- |

1.2.1.

| 1.3. | EØSU opfordrer EU-institutionerne og medlemsstaterne til at vise, at der er politisk vilje til at nå til enighed om en »sundhedspagt for Europas fremtid«, der er i overensstemmelse med EU's grundlæggende værdier om bl.a. europæisk solidaritet og de tilsagn, der er givet på internationalt niveau (målene om bæredygtig udvikling, fremme af menneskerettigheder og håndhævelse af internationale konventioner) og på EU-niveau (det tyske rådsformandskabs prioriteter og virkeliggørelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder). |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU opfordrer Europa-Parlamentet til, at det i sin egenskab af medlovgiver forhandler med Rådet om at øge de finansielle midler til sundhedsprogrammet og andre instrumenter, så de kan anvendes til at skabe synergier på sundhedsområdet (forskning, samhørighed og grænseoverskridende samarbejde), og om, at midlerne i den europæiske stabilitetsmekanisme specifikt kan anvendes til at komme ud af krisen. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU insisterer på, at der under gennemførelsen af programmet lægges særlig vægt på bekæmpelse af social ulighed på sundhedsområdet, adgang til sundhedsydelser af kvalitet, kontinuitet i behandlingen i alle situationer (herunder på tværs af grænser), støtte til og styrkelse af sundhedssystemer med universel dækning og udvikling af flerdimensionale europæiske tiltag inden for folkesundhed i overensstemmelse med principperne i den europæiske søjle for sociale rettigheder om bl.a. sundhedsydelser, inklusion af personer med handicap og langtidspleje. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.5.1. | Mere specifikt ønsker EØSU, at der vedtages europæiske retningslinjer for at imødekomme behovene hos de mest sårbare iblandt os, dvs. udsatte grupper, de ældre, og personer med handicap, især dem, der bor på plejehjem sammen med mange andre, og som er blevet hårdt ramt af pandemien og dens konsekvenser overalt i Europa. |
| --- | --- |

1.5.1.

| 1.5.2. | Der bør være særlig fokus på at styrke rettighederne for de ældre og personer med handicap og i særdeleshed på at fastlægge en fælles visiteringsramme for personaliseret planlægning, prioritering af pleje i hjemmet eller i mindre plejehjem, kvalitets- og adgangskriterier for plejehjem og den langtidspleje, som de har brug for. Den meget høje dødelighed i mange plejehjem og hjem for personer med handicap bør rette fokus mod behovet for at forbedre ledelsen af disse hjem, som er blevet kritiseret i mange medlemsstater. Generelt bør alle ældrepolitikker tages op til revision, bl.a. i forbindelse med Kommissionens arbejde vedrørende konsekvenserne af den demografiske udvikling i Europa. EØSU efterlyser, at der i lighed med arbejdet vedrørende de specifikke sundhedsdeterminanter udarbejdes klare og innovative retningslinjer, som sætter mennesket og menneskerettigheder, de ældre og de udsatte i centrum for prioriteringerne. |
| --- | --- |

1.5.2.

| 1.6. | EØSU mener, at en prioritet bør være sammenhængende europæisk styring på sundhedsområdet, som også omfatter midler til gennemførelse af programmet for sundhed med tilstrækkelig finansiering og initiativer til at virkeliggøre et »sundhedens Europa«. Udvalget opfordrer desuden til en operationel tilgang til »sundhed i alle politikker«. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU foreslår, at der i betragtning af den aktuelle krise, risikoen for genopblussen af pandemier og de opmuntrende erfaringer med »energiens Europa«, værnemidler og civilbeskyttelsesinstrumenter så hurtigt som muligt indføres en EU-mekanisme for koordinering og hurtig indgriben. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Der er behov for øjeblikkeligt at oprette en taskforce bestående af eksperter til at fungere som koordinator for viden og ressourcer, således at der etableres et netværk af de bedste centre for virologi og epidemiologi og den bedste diagnostiske ekspertise. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Denne taskforce bør efter EØSU's opfattelse i samarbejde med bl.a. hærens »kriseberedskabsenhed« udarbejde en oversigt over de disponible og let allokerbare ressourcer, herunder skadestuer, og sørge for, at der kan flyttes mobile enheder. Taskforcen bør etablere netværk af de bedste disponible ressourcer i form af kunstig intelligens og IT-støtte med henblik på at udvikle simuleringer og udarbejde strategier. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.9.1. | Teamet bør også beskæftige sig med spørgsmål knyttet til sundhedspersonalets sundhed, hvilket ikke blot er væsentligt for retten til sundhed, men også med henblik på en effektiv reaktion på en eventuel ny krise. Teamet kan desuden gøre forarbejdet til den europæiske specialisering i »krise- og katastrofemedicin« som foreslås i Kommissionens dokument. |
| --- | --- |

1.9.1.

| 1.9.2. | Udgiftsbyrden til dette altafgørende tiltag forekommer meget begrænset, da hovedparten af medlemmerne allerede er tilknyttet universiteter, forskningscentre eller forsvarets lægekorps. |
| --- | --- |

1.9.2.

| 1.9.3. | Efter EØSU's opfattelse er det ekstremt vigtigt, at denne taskforce bliver operationel med øjeblikkelig virkning. |
| --- | --- |

1.9.3.

| 1.9.4. | EØSU beklager, at Kommissionen under pandemien, som stadig pågår, ikke har udtalt sig med autoritet, idet den kunne have trukket på europæiske eksperter på højeste niveau til at skabe klarhed om de sundhedsmæssige restriktioner og virussens konsekvenser for befolkningen og afkræfte de ofte modstridende hypoteser om sygdommen og dens udvikling. I forbindelse med tidligere epidemier reagerede EU-institutionerne med konkrete foranstaltninger som f.eks. oprettelsen af Generaldirektoratet for Sundhed (GD SANTE) og etableringen af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC). EØSU mener, at det er denne kurs, der skal følges. |
| --- | --- |

1.9.4.

| 1.10. | Efter EØSU's opfattelse vil programmet for sundhed kun give sig udslag i konkrete resultater, hvis der anlægges en inklusiv tilgang, som involverer internationale organisationer (herunder Verdenssundhedsorganisationen, som der skal samarbejdes tættere med og skabes flere synergier med), konventionen om rettigheder for personer med handicap (UNCRPD) og de aktører i sundhedssektoren, som er tættest på borgerne i hverdagen, og hvis målene regelmæssigt evalueres. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU fremhæver betydningen af sundhedspersonalet, der arbejder i en særligt udsat og vanskelig sektor, og opfordrer til, at man løbende er opmærksom på at foregribe behovene for uddannelse, strukturer, værnemidler samt økonomisk og social velfærd. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU bakker helhjertet op om europæiske offentlig-private partnerskaber på sundhedsområdet i stil med fællesforetagendet IMI 2. Det støtter endvidere de fælles anstrengelser for at styrke teknologien og produktionen i Europa gennem en større inddragelse af forsknings- og sundhedsorganer med det formål at realisere et egentligt europæisk sundhedsområde. |
| --- | --- |

1.12.

2.   Læren af den flerdimensionale krise, som covid-19-pandemien har udløst

| 2.1. | Covid-19-pandemien har udstillet skrøbeligheden i sundhedssystemerne i mange lande i verden, herunder i EU-medlemsstater, hvor sundhedsvæsenet er blevet svækket som en konsekvens af lave offentlige investeringsniveauer og den direkte håndhævelse af EU's stramme økonomiske styring, der stiller krav om budgetbegrænsninger. De beløb, der investeres i sundhedssystemerne, varierer derfor betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat, og det samme gælder de beløb, som de enkelte medlemsstater har afsat til bekæmpelse af covid-19-pandemien. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Europa står over for en tredobbelt risiko — ukontrollerede pandemier og øget social ulighed på sundhedsområdet, utilstrækkelige økonomiske politikker og geopolitiske »sorte svaner« — som kan sætte borgernes sundhed og velfærd på en alvorlig prøve og skubbe verdensøkonomien ud i en længerevarende depression og føre til et sammenbrud af finansmarkederne og kapitalflugt. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Covid-19-krisen har endnu en gang understreget vigtigheden af at genoprette balancen mellem menneskets aktiviteter og naturen. Den indvirkning, som miljøet (klimaændringer, luftkvalitet, biodiversitet, fødevaresystemer osv.) har på sundheden, kræver ikke yderligere dokumentation. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.3.1. | Kommissionen og Europa-Parlamentet, som har beskæftiget sig indgående med bæredygtig udvikling, miljø og biodiversitet, burde melde stærkere ud og i disse vanskelige tider med bistand fra Europas bedste eksperter og på et videnskabeligt grundlag udstikke nogle retningslinjer og mulige løsninger for EU-borgerne til, hvordan de med større sikkerhed kan håndtere den vanskelige sundhedssituation, som forårsager uro og smerte. |
| --- | --- |

2.3.1.

| 2.4. | Ikkeoverførbare sygdomme er i vækst i Europa, hvor de er hovedårsagen til invaliditet og død. Hjerte-kar-sygdomme, diabetes, kræft og luftvejssygdomme tegner sig således for 77 % af sygdomsbyrden og 86 % af årsagerne til for tidlig død. Mange af disse sygdomme kan tilskrives en kombination af flere faktorer, herunder miljømæssige. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Den grønne pagt, som Kommissionen har fremlagt, lægger grunden til en ny strategi for bæredygtig og inklusiv vækst, der tager sigte på at forbedre borgernes sundhed og livskvalitet, bevare naturen og ikke lade nogen i stikken. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Grænseområderne er særligt velegnede til sundhedspolitiske tiltag fra EU's side. I de fleste tilfælde er der tale om geografiske områder, der er kendetegnet ved en høj mobilitet. Disse områder har været nogle af de første til at mærke fordelene ved aftaler og overenskomster mellem nabolande om bedre adgang til sundhedsydelser. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Det grænseoverskridende samarbejde i sundhedssektoren blev indledt for mere end 20 år siden under Interregprogrammerne og består af koordinering, opbygning, organisation og til tider komplekse løsninger mellem de forskellige aktører. Alligevel blev der få timer efter covid-19-udbruddet sat en brat stopper for det med ensidige grænselukninger uden nogen som helst hensyntagen til situationen i grænseområder eller vilje til at opretholde samarbejdet. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Styrkelse af sundhedssystemerne og Den Europæiske Unions reaktionskapacitet

| 3.1. | Covid-19-pandemien har haft og har fortsat store konsekvenser på internationalt plan, i Europa og på tværs af grænser, især for borgerne og samfundet og de økonomiske, sociale og sundhedsmæssige strukturer, hvilket understreger det klare behov for at styrke sundhedssystemerne og krisestyringssystemerne. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Målene for EU's sundhedspolitik er at forbedre sundheden, beskytte mod sundhedsfarer og koordinere strategierne medlemsstaterne imellem. Covid-19-pandemien har vist, at samarbejde og koordinering mellem EU-landene er helt afgørende for at håndtere kriser. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | For at kunne imødegå eventuelle nye grænseoverskridende sundhedstrusler effektivt bør EU's reaktionskapacitet i nødsituationer styrkes. Dette bør ske i forbindelse med gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder (navnlig princip 16) og ved at udvide EU's kompetencer på sundhedsområdet, herunder med en revision af EU-traktaterne. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Selv om EU i øjeblikket kun har understøttende kompetence inden for den offentlige sundhed og dermed begrænsede handlemuligheder, kan EU udøve indflydelse på området gennem sine andre politikker, navnlig i forbindelse med koordineringen af den økonomiske politik og politikken for det indre marked. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Et sundhedens Europa bør udgøre en prioritet inden for rammerne af »Europas fremtid«. EU4Health er et første skridt i den retning. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EU har i denne forbindelse taget en række initiativer, der bør videreføres og konsolideres. To af dem bør omtales særskilt, nemlig de europæiske referencenetværk (ERN) og de europæiske planer. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | De europæiske referencenetværk, der har været operative siden 2017, blev etableret for at sætte europæiske eksperter inden for sjældne sygdomme i kontakt med hinanden. Disse netværk sikrer, at det ikke er patienterne, men derimod informationerne, der skal cirkulere, så patienterne sikres bedst mulig behandling uden ulemperne ved at blive flyttet mellem behandlingssteder. I øjeblikket omfatter netværket mere end 900 højt specialiserede sundhedscentre på over 300 hospitaler. Denne model kunne også anvendes for andre sygdomme. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Hvad angår styring og virkemåde findes der fem EU-organer samt andre enheder såsom »det europæiske lægekorps« eller »de hvide hjelme«, der gør det muligt at reagere hurtigt i nødsituationer. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Med hensyn til sundhedsspørgsmål understøttes de nationale regeringer af to særorganer. På den ene side vurderer og overvåger Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) (3) nye sygdomstrusler med henblik på at koordinere indsatsen. På den anden side administrerer Det Europæiske Lægemiddelagentur (4) den videnskabelige vurdering af kvaliteten, sikkerheden og effektiviteten af alle lægemidler i EU. Andre organer varetager vigtige biopgaver. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Den aktuelle covid-19-krise har vist, at midler til sundhedsområdet skal prioriteres højere end nogensinde før i den kommende flerårige finansielle ramme. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Erfaringerne fra krisen har vist, at der skal gøres mere for at sikre, at sundhedssystemerne kan levere de allernyeste ydelser, lægemidler og medicinske produkter og teknologier, og er rustede til at håndtere epidemier og andre uforudsete kriser eller udfordringer. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Vi er nødt til at have et system, der kan opfylde de fremtidige behov og modstå kriser, for at garantere rettidig adgang til sikre og effektive kvalitetslægemidler i alle situationer, afhjælpe manglen på og afhængigheden af import af lægemidler og aktive lægemiddelstoffer, fordi de produceres uden for EU, og ikke mindst kunne optrappe samarbejdet og koordineringen mellem kontrolmyndighederne i tilfælde af nye sundhedstrusler. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Der skal investeres regionalt og lokalt, således at ydelserne og hjemmeplejen styrkes på regionalt og lokalt plan for at være tæt på borgerne ved hjælp af teknologier til fjernovervågning, telemedicin, apps og personaliseret medicinsk udstyr efter princippet om, at behandlingen skal være prædikativ, præventiv, personaliseret og participatorisk (4 P'er). Derudover skal der investeres i en udbygning af den lovpligtige sygeforsikring, i første omgang på nationalt niveau og dernæst i en mere omfattende koordinering på EU-niveau (5). |
| --- | --- |

3.13.

4.   Europas midler skal stå mål med ambitionerne

| 4.1. | Investeringerne i sundhed og de forskellige finansieringsprogrammer bør samordnes ved hjælp af en horisontal tilgang. Der må tages højde for såvel de behandlingsrelaterede aspekter som forebyggelse og sundhedsfremme. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Horisont Europa rummer desuden en række »missioner«, der er en nyskabelse i forhold til tidligere og udgøres af forskningspartnerskaber med ambitiøse målsætninger om at løse presserende spørgsmål, der har virkninger for borgernes dagligdag. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Et område, der vil få stor betydning i de europæiske finansieringspolitikker, er digitaliseringen af sundhedssektoren. I denne forbindelse er der igen under Horisont Europa inden for rammerne af klyngen »Sundhed« afsat godt 1 mia. EUR alene til udvikling af IKT-løsninger til forebyggelse, diagnosticering, behandling og pleje. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Der er er under Connecting Europe-faciliteten afsat ca. 80 mio. EUR til udvikling af interoperabilitet i e-sundhedssystemerne. Derudover er det planen, at det fremtidige program for et digitalt Europa skal fremme udviklingen og konsolideringen af et fælles europæisk område for sundhedsdata, hvor de data, der deles, standardiseres, og der fastlægges fælles indikatorer med aktiv deltagelse af Eurostat. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Instrumentet for nødhjælp i Unionen er blevet styrket i forhold til sundhedssektoren. »RescEU«-reserven, der indgår i EU-civilbeskyttelsesmekanismen (6), skal bruges til at gribe hurtigt og direkte ind over for sundhedskrisen. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Sundhed bør fremmes som et prioriteret tema inden for rammerne af Interregprogrammerne for grænseoverskridende samarbejde, der forvaltes decentralt. |
| --- | --- |

4.6.

5.   En ambitiøs og fælles europæisk reaktion som led i genopretningen

| 5.1. | Europa-Parlamentet efterlyste i sin beslutning vedtaget den 17. april 2020 (7) et særbudget til at understøtte de nationale sundhedssystemer under krisen med flere investeringer for at gøre den europæiske sundhedssektor mere robust og hjælpe lande i vanskeligheder. Det opfordrede også til et nyt selvstændigt europæisk sundhedsprogram. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Udvalget har gentagne gange udtalt sig om den europæiske sundhedspolitik (8). Allerede den 17. marts 2020 efterlyste EØSU og dets medlemmer større solidaritet og en fælles indsats på EU-niveau for at håndtere følgerne af pandemien effektivt. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Som det er tilfældet i forbindelse med genopretningen, bør de foranstaltninger, der træffes af EU-institutionerne inden for rammerne af EU4Health, være inklusive og inddrage alle berørte aktører i sundhedssektoren (sygeforsikringsorganisationer, gensidige forsikringsselskaber osv.) |
| --- | --- |

5.3.

6.   Gennemførelse af et integreret og tværsektorielt sundhedsprogram

| 6.1. | EØSU glæder sig over Kommissionens initiativ til en koordineret og integreret reaktion, hvor sundhedskriser som følge af pandemier styres på EU-niveau. Det tilfører en fuldt ud europæisk dimension til sundhedspolitikken, netværkene til forebyggelse og tidlig fjerndiagnose, styrkelsen af innovation, sundhedsforskningen og udbygningen af den digitale teknologi på sundhedsområdet. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Udvalget understreger også behovet for bedre europæisk koordinering af målene vedrørende ikkeoverførbare sygdomme og invaliderende kroniske sygdomme og henleder opmærksomheden på behovet for at beskytte svage grupper, aspekterne vedrørende mental sundhed og indsatsen for at tage hånd om de ældres tab af selvstændighed. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | EØSU understreger vigtigheden af One Health-modellen, der er blevet indført ud fra en erkendelse af, at der ikke som hovedregel kan sættes ind på kun et enkelt område, og at den eneste løsning ikke er bedre behandling, da det er tydeligt, at manglerne i den offentlige sundhedssektor må afhjælpes gennem en samlet og integreret tilgang. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Udvalget mener, at koordinering er altafgørende, og at det ikke blot kan være et af de 70 mulige tiltag, der er forbundet med en mulig etablering og drift af en »mekanisme til One Health-koordinering på tværs af sektorer«. Ifølge EØSU bør dette aspekt prioriteres, eftersom forvaltningen af en mekanisme til koordinering på tværs af sektorer udgør et centralt element ved håndteringen af kriser. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Udvalget finder det vigtigt, at den foreslåede tilgang ikke negligerer aspekter vedrørende balancen mellem menneskers og dyrs sundhed (jf. de mulige animalske værters rolle i forbindelse med overførbare sygdomme) og økosystemerne (f.eks. fokus på indvirkningen fra bortskaffelse af kritisk affald under en krise), og at beskyttelse af sårbare grupper gøres til et kernepunkt i strategier for kriseresiliens. |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | EØSU er imidlertid bekymret over, at en sådan koordineret tilgang til værn mod og forebyggelse af alvorlige sundhedstrusler af grænseoverskridende karakter og pandemier overlades til en række agenturer (9), der har forskellige baggrunde, formål og kompetence og ikke synes i stand til at kunne koordinere med hinanden på automatisk og effektiv vis i tilfælde af mobilisering og en uopsættelig og integreret reaktion. |
| --- | --- |

6.6.

| 6.7. | EØSU understreger, at agenturerne må samordne deres ageren ved hjælp af en mekanisme til koordinering på tværs af sektorer, og at de som drivkraft for EU-forslag må samarbejde. |
| --- | --- |

6.7.

| 6.8. | Med hensyn til organernes ledelse og rolle bør Kommissionens Generaldirektorat for Sundhed og Fødevaresikkerhed (GD SANTE) have øgede handlemuligheder, og koordineringen med Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion (GD EMPL) samt de to generaldirektoraters tværgående overvågning af sundhedsmæssige og sociale anliggender i alle europæiske politikker styrkes. |
| --- | --- |

6.8.

| 6.9. | Det er EØSU's klare opfattelse, at man er nødt til at tage i betragtning, at tre på hinanden følgende coronavirusepidemier i verden og på det seneste også i Europa har vist, at manglende evne til øjeblikkelig og integreret reaktion, utilstrækkelig kapacitet til informationsstyring, manglende evne og manglende vilje til at koordinere indsatsen, manglende ressourcer og ikke mindst manglende evne til at mobilisere potentielt disponible ressourcer og forvalte disse strategisk, har fremmet udbredelsen af epidemier, der kunne have haft færre konsekvenser. |
| --- | --- |

6.9.

| 6.10. | Udvalget understreger, at det mest kritiske element i reaktionen på covid-19-epidemien i mange lande i verden og også delvist i Europa har været den manglende varslingskapacitet og kapacitet til at iværksætte en integreret reaktion. Da der var behov for en hurtig indsats, blev situationen forværret af en manglende rets- og handleevne til hurtigt at vedtage nødbestemmelser i en overgangsperiode. Muligheden for at etablere en europæisk mekanisme for tidlig varsling må derfor undersøges. |
| --- | --- |

6.10.

| 6.11. | EØSU insisterer på, at sundhed undtages fra enhver foranstaltning, der omfatter lukning af grænserne. »Sundhed kender ingen grænser« er et princip, der bør indskrives i EU-traktaterne. I den henseende foreslår EØSU, at bevægeligheden for sundhedspersonale og patienter garanteres. |
| --- | --- |

6.11.

| 6.12. | Revisionsretten har flere gange udtalt, at EU skal være mere nærværende i sundhedssystemerne og gøre mere for, at de kommer tættere på borgerne på tværs af grænserne, og for at forbedre sundhedsydelserne især for de mest udsatte og økonomisk dårligst stillede personer. Også EØSU opfordrer Kommissionen til at synliggøre de sociale værdier, der klart fremgår af traktaterne, og konkret omsætte dem til en kultur og tiltag for at skabe et sundhedens EU. |
| --- | --- |

6.12.

| 6.13. | EØSU er enig med Revisionsretten, som flere gange har udtalt sig om behovet for at forbedre EU's indsats på sundhedsområdet, arbejde for konvergens mellem sundhedssystemer på tværs af grænserne til fordel for EU-borgerne og skabe øget adgang til sundhedsydelser for især de mest udsatte og de økonomisk dårligst stillede personer. |
| --- | --- |

6.13.

7.   Tilpasning af de operationelle, funktionelle og strategiske foranstaltninger

| 7.1. | Forøgelsen af de menneskelige og finansielle ressourcer skal bestemt roses, men med en integreret indsats og en større vilje til samarbejde, dengang virussen brød ud, ville man med de dengang disponible ressourcer, have haft tilstrækkelige hjælpemidler og kompetencer til at stoppe udbruddet. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Koordinering og samarbejde er således altafgørende for at kunne håndtere sundhedskriser, understøtte den økonomiske aktivitet og bane vej for genopretningen. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | EØSU finder det nødvendigt, at der oprettes et organ for analyse, forebyggelse og simulering af reaktioner i regi af ECDC til at levere de data, som er altafgørende for planlægningen af strategierne og muligheden for på rekordtid at mobilisere de bedste tilgængelige ressourcer. |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | Overfører man erfaringerne med ERN (10) til andre sektorer, kan der skabes konsortier, der vil kunne rekruttere europæiske eksperter inden for kriserelevante områder og skabe grundlaget for synergier. |
| --- | --- |

7.4.

| 7.5. | EØSU mener dog ikke, at disse erfaringer er nok, da det egentlige problem er, hvem der kan forestå koordineringen og færdiggørelsen af arbejdet i disse netværk (dvs. oprette og forvalte netværks netværk). |
| --- | --- |

7.5.

| 7.6. | Der skal tilrettelægges europæiske kampagner og planer med større fokus på de mest sårbare grupper. Disse initiativer bør navnlig være rettet mod fremme af en sund livsstil, forebyggelse og sundhedsscreening, indførelse af integrerede pleje- og velfærdsforløb, bekæmpelse af sociale uligheder osv. |
| --- | --- |

7.6.

8.   Opfyldelse af målene gennem løbende overvågning og en inkluderende tilgang

| 8.1. | EØSU understreget behovet for at være særlig opmærksom på indikatorer for kontrol og kvalitetssikring af målene under programmet. De overordnede »makroindikatorer« for programmer er nødvendige, men målsætningen om at fremme og mobilisere de europæiske ressourcer under en krise/kriser forudsætter et fleksibelt system, som løbende kan producere ad hoc-»mikroindikatorer«, således at de uforudsete og skiftende behov, som systemet er skabt til, kan opfyldes. |
| --- | --- |

8.1.

| 8.2. | Udvalget mener, at der bør oprettes en pulje af sundhedspersonale i medlemsstaterne og af eksperter inden for forskellige fagområder. Som minimum bør nogle af disse have kompetencer inden for håndtering af sundhedskriser, og heraf bør der være nogle med erfaring inden for integreret samarbejde, således som det forekommer i forskerkredse, inden for civilbeskyttelse og sanitetstjenester inden for militæret i Europa. |
| --- | --- |

8.2.

| 8.3. | EØSU bifalder, at der i Kommissionens program er fokus på behovet for en kriseovervågningsmekanisme. I den forbindelse gør EØSU opmærksom på, at det ud over de foreslåede foranstaltninger om fremstilling af udstyr og teknologier er vigtigt, at der etableres et system for koordinering, planlægning, opfølgning og strategisk styring med henblik på forebyggelse og tidlig indgriben. |
| --- | --- |

8.3.

| 8.4. | Mens EU's rolle i sundhedsanliggender er at støtte medlemsstaterne, har det en central rolle i forhold til uddannelse. Der er på den baggrund behov for at styrke EU's kontrol af uddannelsesstederne i sundhedssektoren (EU bør spille en vigtig rolle i forhold til universitetsklinikker, som også uddanner sundhedspersonale). |
| --- | --- |

8.4.

| 8.5. | EØSU går ind for lige deltagelse og ligelig kønsfordeling i beslutningsprocesser. Ud over en hensigtsmæssig lovramme kan en tilgang, hvor ligestillingsspørgsmål integreres i det sociale liv og i familielivet, medvirke til opnåelse af ligelig kønsfordeling i beslutningsprocesser og det politiske, økonomiske og sociale liv. |
| --- | --- |

8.5.

| 8.6. | Udvalget mener, at EU løbende bør overvåge kvaliteten i disse sundhedssektorer. I den forbindelse bør der også være fokus på, at medlemsstaterne sikrer, at deres uddannelsesfaciliteter og -strukturer vedrørende sundhed er velegnede og opfylder EU-kravene. |
| --- | --- |

8.6.

| 8.7. | EØSU gentager, at digitaliseringen ligeledes kan være med til at fremme lige adgang til sundhedstjenester, såfremt visse betingelser er opfyldt, nemlig:






  — | lige geografisk dækning |
| --- | --- | --- |

8.7.

—

lige geografisk dækning

| — | mindskelse af den digitale kløft |
| --- | --- |

—

mindskelse af den digitale kløft

| — | interoperabilitet mellem alle dele af den digitale struktur |
| --- | --- |

—

interoperabilitet mellem alle dele af den digitale struktur

| — | overensstemmelse med den generelle forordning om beskyttelse af sundhedsdata (11). |
| --- | --- |

—

overensstemmelse med den generelle forordning om beskyttelse af sundhedsdata (11).

9.   Støtte til sundhedspersonalet

| 9.1. | EØSU er overbevist om, at der bør være større fokus på EU's direkte rolle i uddannelsen af sundhedspersonale, bl.a. fordi styrkelsen af civilbeskyttelsessystemerne skaber et behov for en ny faglig profil, nemlig en ekspert inden for koordinering og overvågning af kriser. En person med denne profil bør findes i alle lokale og regionale niveauer af civilbeskyttelsen. |
| --- | --- |

9.1.

| 9.2. | Man kunne forestille sig en pilotforanstaltning i samarbejde med europæiske eliteuniversiteter om oprettelse af en europæisk videregående uddannelse. |
| --- | --- |

9.2.

| 9.3. | Ud over uddannelse finder EØSU det vigtigt, at EU gør sig anstrengelser for at sikre værdige arbejdsvilkår for de ansatte i sundhedssektoren, der er krisens »helte«. |
| --- | --- |

9.3.

10.   EU skal være pioner inden for forskning

| 10.1. | Hvad angår politikken til støtte for forskning i lægemidler, der kan være nyttige under kriser, bør det understreges, at en del af denne forskning, især forskningen i lægemidler, der allerede anvendes i lignende situationer, vedrører lægemidler af ringe interesse for markedet, fordi de ikke kan patenteres. Af den grund bør også den uafhængige forskning styrkes, herunder inden for kritiske områder som vacciner, men tillige af hensyn til Europas teknologiske og produktionsmæssig suverænitet. |
| --- | --- |

10.1.

| 10.2. | Det fremgår af en helt ny rapport, at de største universiteter har tabt terræn i klassifikationen over videnskabelige resultater (2015-2019), og at tendensen er særlig stærk i Europa (kun et enkelt europæisk universitet figurerer blandt de øverste 30 på listen), mens virksomheder, der er specialiseret i internettjenester, datateknologi og dataanalyse, får stadig større betydning inden for forskning. |
| --- | --- |

10.2.

| 10.3. | EØSU mener, at der er behov for mekanismer til fremme af synergier mellem »EU's sundhedsprogram for 2121-2027« og alle øvrige programmer og fonde for forskning og teknologisk innovation på sundhedsområdet, da de vil kunne fremme den innovation og produktion af patenter, som kan underbygge og fremhjælpe en højtprofileret biomedicinsk produktion. |
| --- | --- |

10.3.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Regionsudvalget, »chartret for flerniveaustyring i Europa«.

1

(2)  EUR-Lex.

2

(3)  https://www.ecdc.europa.eu/en

3

(4)  https://www.ema.europa.eu/en

4

(5)  EUT C 434 af 15.12.2017, s. 1.

5

(6)  https://what-europe-does-for-me.eu/en/portal/2/X07_26001

6

(7)  https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-9-2020-04-17-TOC_DA.html

7

(8)  Forordning om et investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset, EESC-2020-01536-00-01-PAC-TRA (ECO/515, under udarbejdelse), EUT C 227 af 28.6.2018, s. 11, EUT C 240 af 16.7.2019, s. 10, EUT C 271 af 19.9.2013, s. 122, EUT C 14 af 15.1.2020, s. 52, EUT C 434 af 15.12.2017, s. 1, EUT C 242 af 23.7.2015, s. 48, EUT C 116 af 20.4.2001, s. 75, EUT C 255 af 22.9.2010, s. 76, EUT C 143 af 22.5.2012, s. 102, EUT C 234 af 30.9.2003, s. 36, EUT C 18 af 19.1.2011, s. 74, EUT C 120 af 20.5.2005, s. 54, EUT C 44 af 15.2.2013, s. 36, EUT C 218 af 11.9.2009, s. 91, EUT C 242 af 23.7.2015, s. 48, EUT C 44 af 11.2.2011, s. 10, EUT C 13 af 15.1.2016, s. 14, EUT C 440 af 6.12.2018, s. 150, EUT C 283 af 10.8.2018, s. 28, EUT C 440 af 6.12.2018, s. 57.

8

(9)  Se punkt 2.6.

9

(10)  EUT L 88 af 4.4.2011, s. 45.

10

(11)  Jf. fodnote 5.

11

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/259 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/259

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — EU's biodiversitetsstrategi for 2030 — Naturen skal bringes tilbage i vores liv

(COM(2020) 380 final)

(2020/C 429/33)

| Ordfører: | Antonello PEZZINI (IT-I) |
| --- | --- |
| Medordfører: | Lutz RIBBE (DE-III) |

Ordfører:

Antonello PEZZINI (IT-I)

Medordfører:

Lutz RIBBE (DE-III)

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 17.6.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Præsidiets henvisning | 21.1.2020 |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 31.8.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 209/5/4 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 17.6.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Præsidiets henvisning

21.1.2020

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

31.8.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

209/5/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over Kommissionens bestræbelser for at udvikle en biodiversitetsstrategi for 2030 som et af redskaberne til opfyldelse af målene i den europæiske grønne pagt og den globale ramme for biodiversitet, der er foreslået under konventionen om biodiversitet (CBD). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.1.1. | Udvalget beklager dog, at der ikke er fulgt op på de gentagne anbefalinger fra Den Europæiske Revisionsret om mere rettidig gennemførelse af biodiversitetspolitikken. |
| --- | --- |

1.1.1.

| 1.2. | EØSU opfatter biodiversitetsstrategien som det rette redskab til at sikre, at biodiversiteten i Europa bliver et centralt element i genopretningen efter covid-19 til gavn for mennesker, klimaet og kloden. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | I EU er en betydelig optrapning af indsatsen for at beskytte de endnu eksisterende naturressourcer nødvendig med løbende information og kommunikation til samfundet og især de unge, så gevinsterne ved forebyggelse bliver tydelige. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU er enig med Kommissionen i, at man for at nå dette mål er nødt til at øge arealet af beskyttede områder, især strengt beskyttede områder, og så vidt muligt begrænse konsekvenserne heraf for landbruget og skovbruget — også selv om dette på ingen måde er tilstrækkeligt til at standse forringelsen af biodiversiteten. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Derfor mener EØSU, at der er behov for en betydelig intensivering af bestræbelserne for at genoprette habitater og modvirke tilbagegangen i arter, der hovedsagelig skyldes en utilstrækkelig gennemførelse af den retlige ramme og manglende finansiering af de nødvendige foranstaltninger. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU mener, at det er nødvendigt at fremhæve betydningen af økologisk konnektivitet, og i den forbindelse bør der etableres et transeuropæisk netværk for naturbeskyttelse, således at de metodologiske mangler ved habitatdirektivet kan afhjælpes. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU erkender, at målsætningerne om genopretning kun vil kunne gennemføres, hvis der fastlægges nye, retligt bindende mål, og hvis der afsættes tilstrækkelig og selvstændig finansiering. Frivillige foranstaltninger skal imidlertid også tilskyndes. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU beklager, at der i den nye finansieringsplan 2021-2017 ikke er nogen tegn på fuld, effektiv og sammenhængende integration af biodiversitet, og finder, at dette er et foruroligende tegn på, at der endnu en gang er meget langt fra ord til handling. Dette fremgår også af de adskillige beretninger, som Den Europæiske Revisionsret har offentliggjort i de sidste to år vedrørende den manglende overensstemmelse mellem landbrugs-, klima- og biodiversitetspolitikkerne. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU understreger, at beskyttelse af biodiversiteten ikke må belaste landbrugerne og skovejerne økonomisk. I stedet bør leveringen af dette »gode af samfundsmæssig værdi« gøres til en interessant indtægtsmulighed for landbrugerne. Udvalget mener, at der i den nye plan for den økonomiske genopretning kan sættes konkret fokus på denne problemstilling gennem investeringer i menneskelige og materielle ressourcer og derigennem kan strategiens mål tilgodeses. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU mener, at det er helt afgørende, at en del af de beskyttede områder underlægges streng beskyttelse (forvaltning uden indgreb). Først derefter kan rene (og ikke »styrede«) naturlige processer udvikle sig. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU bemærker, at målet om en andel af prioriterede områder på 10 % i landbrugssektoren ikke er afspejlet i det forslag til reform af den fælles landbrugspolitik, der i øjeblikket drøftes, idet der kun tales om en »minimumsprocentdel« uden angivelse af et konkret tal. Udvalget anbefaler, at uanset hvilket mål man bliver enige om, så skal det være et realistisk og fælles mål. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU er særdeles tilfreds med, at den grønne infrastruktur styrkes, og det opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at udvikle og gennemføre en sammenhængende strategi derfor. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EU bør gøre de grønne transeuropæiske net (TEN-G) til en investeringsprioritet og afsætte tilstrækkelige og specifikt øremærkede midler dertil. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EØSU opfordrer Kommissionen til at udarbejde en stærk og omfattende strategi for skovene og skovsektoren. |
| --- | --- |

1.14.

2.   Baggrund

| 2.1. | Strategien for biodiversitet forstået som mangfoldighed af liv på jorden — herunder økosystemer og genetiske samfund, arter og ressourcer — er en forudsætning for bæredygtig velfærd og for menneskers velfærd. Biodiversitet udgør en ressource i sig selv og sikrer samfundet en lang række vigtige økosystemtjenester fra forsyning af fødevarer og ferskvand til bestøvning og forebyggelse af oversvømmelser. Ud over hensyn af rent materiel karakter er der også etiske og moralske grunde til at beskytte biodiversiteten. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Grundlaget for EU's indsats i forhold til biodiversitet er forskellige artikler i TEUF:






  — | Artikel 4, stk. 2, litra e), hvori det fastlægges, at EU har delt kompetence i miljøanliggender. |
| --- | --- | --- |

2.2.

—

Artikel 4, stk. 2, litra e), hvori det fastlægges, at EU har delt kompetence i miljøanliggender.

| — | Artikel 11, hvori kravene i forbindelse med miljøbeskyttelse fastlægges. |
| --- | --- |

—

Artikel 11, hvori kravene i forbindelse med miljøbeskyttelse fastlægges.

| — | Artikel 191, som indeholder bestemmelserne vedrørende EU's indsats på miljøområdet. |
| --- | --- |

—

Artikel 191, som indeholder bestemmelserne vedrørende EU's indsats på miljøområdet.

Derudover er EU part i FN's konvention om biodiversitet, der blev undertegnet i Rio de Janeiro i 1992 (1).

| 2.3. | Inden for den afledte ret råder EU over forskellige retsakter, der tager sigte på bæredygtig beskyttelse og forvaltning af naturlige habitater og truede arter samt at bidrage til at integrere biodiversitet i EU's politikker og aktiviteter. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Særligt vigtige er Natura 2000-nettet — et netværk af beskyttede områder i hele EU, som blev indført med habitatdirektivet (2), og som også omfatter særligt beskyttede områder, der blev indført med fugledirektivet (3), havstrategirammedirektivet (4) og forordningen om invasive ikkehjemmehørende arter (5). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Alligevel er biodiversiteten trods de eksisterende retlige instrumenter og de mange politiske løfter om at standse biodiversitetstabet alvorligt truet:






  — | Allerede i 1998 blev der fremlagt en EU-strategi for biodiversitet. I 2001 forpligtede EU's stats- og regeringschefer sig inden for rammerne af Göteborgstrategien til inden 2010 at standse tabet af biodiversitet, som allerede dengang var accelereret kraftigt i Europa, og til inden samme frist at genoprette habitater og naturlige systemer. |
| --- | --- | --- |

2.5.

—

Allerede i 1998 blev der fremlagt en EU-strategi for biodiversitet. I 2001 forpligtede EU's stats- og regeringschefer sig inden for rammerne af Göteborgstrategien til inden 2010 at standse tabet af biodiversitet, som allerede dengang var accelereret kraftigt i Europa, og til inden samme frist at genoprette habitater og naturlige systemer.

| — | I 2006 fremlagde Kommissionen en handlingsplan for biodiversitet (6), der omfattede 160 foranstaltninger for at nå målet for 2010. Alligevel blev målet ikke nået, hvilket skyldtes og stadig skyldes, at ambitionerne langt fra matcher virkeligheden, hvilket EØSU gentagne gange har rejst kritik af i adskillige udtalelser. |
| --- | --- |

—

I 2006 fremlagde Kommissionen en handlingsplan for biodiversitet (6), der omfattede 160 foranstaltninger for at nå målet for 2010. Alligevel blev målet ikke nået, hvilket skyldtes og stadig skyldes, at ambitionerne langt fra matcher virkeligheden, hvilket EØSU gentagne gange har rejst kritik af i adskillige udtalelser.

| — | I maj 2011 fremlagde EU i kølvandet på konventionen om biodiversitet, hvor det (i artikel 13) understreges, at der er behov for at gøre borgerne mere og mere bevidste om fordelene ved at værne om biodiversiteten, en anden strategi for biodiversitet med foranstaltninger, der var meget lig foranstaltningerne i de tidligere strategier og i de forskellige EU-miljøhandlingsprogrammer, der i mellemtiden var blevet vedtaget. Denne strategi skulle have sat en stopper for tabet af biodiversitet og forringelsen af økosystemtjenester i EU inden den nye frist i 2020. |
| --- | --- |

—

I maj 2011 fremlagde EU i kølvandet på konventionen om biodiversitet, hvor det (i artikel 13) understreges, at der er behov for at gøre borgerne mere og mere bevidste om fordelene ved at værne om biodiversiteten, en anden strategi for biodiversitet med foranstaltninger, der var meget lig foranstaltningerne i de tidligere strategier og i de forskellige EU-miljøhandlingsprogrammer, der i mellemtiden var blevet vedtaget. Denne strategi skulle have sat en stopper for tabet af biodiversitet og forringelsen af økosystemtjenester i EU inden den nye frist i 2020.

| — | I 2017 vedtog Kommissionen en handlingsplan for at bistå medlemsstaterne med at bevare arter og habitater. Den omfattede 15 aktioner, der skulle iværksættes inden 2019 for at gennemføre naturdirektiverne. |
| --- | --- |

—

I 2017 vedtog Kommissionen en handlingsplan for at bistå medlemsstaterne med at bevare arter og habitater. Den omfattede 15 aktioner, der skulle iværksættes inden 2019 for at gennemføre naturdirektiverne.

| 2.6. | I alle EU-programmer vedrørende biodiversitet er der altid blevet fastlagt meget ambitiøse mål, som EØSU til alle tider har støttet. Resultaterne har imidlertid været alt for beskedne. Følgelig er næsten en fjerdedel af de vilde dyre- og plantearter i Europa i dag udryddelsestruede. Vi er vidne til en hastig tilbagegang i insekter og bestøvere, og økosystemernes tilstand er i det store og hele blevet forringet i en sådan grad, at de ikke længere fuldt ud kan levere deres værdifulde tjenester. Disse forringelser resulterer i enorme socioøkonomiske tab for EU-landene. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | De fem hovedårsager til tab af biodiversitet — ændringer i areal- og havanvendelsen, overudnyttelse af naturressourcerne, forurening, klimaændringerne og indførelsen og udbredelsen af invasive ikkehjemmehørende arter — er blevet yderligere forstærket og har i vidt omfang ophævet de delvise positive effekter af de tiltag, der er blevet iværksat for at bekæmpe problemet. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | EU har et stort ansvar at løfte, især gennem sin landbrugs- og fiskeripolitik, hvorunder de politiske rammer fastlægges, og der stilles milliarder af euro til rådighed. Selv om det i mere end 20 år til stadighed er blevet påpeget og erkendt, at disse sektorer bør reformeres, er der til dato næsten intet sket. I den forbindelse gør EØSU opmærksomhed på de adskillige beretninger fra Den Europæiske Revisionsret (7), herunder nogle helt nye, og bemærker, at de desværre stort set ikke tages i betragtning i de relevante dokumenter fra Kommissionen, Rådet og Parlamentet. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | I en rapport fra 2019 fra Den Mellemstatslige Videnspolitikplatform vedrørende Biodiversitet og Økosystemydelser (IPBES) varsles en hastig udryddelse af arter og en forringelse af økosystemernes sundhed på globalt plan. I rapporten understreges det eftertrykkeligt, at tabet af biodiversitet hverken kan reduceres eller standses uden grundlæggende og strukturelle samfundsændringer. Rapportens forfattere forventer, at den nødvendige omstilling vil blive mødt af stærk modstand fra dem, der har fordel af status quo. Denne situation kan og skal imidlertid overvindes i samfundets interesse (8). En Eurobarometerundersøgelse, der blev gennemført i EU-medlemsstaterne i december 2018 (med over 27 000 adspurgte), viste, at EU-borgerne bliver mere og mere bevidste om betydningen og vigtigheden af biodiversitet. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | I EU's territoriale dagsorden, som også omtales i det tyske rådsformandskabs program, bør der indføjes en kraftig henvisning til beskyttelse af biodiversiteten (9). |
| --- | --- |

2.10.

3.   EU's biodiversitetsstrategi for 2030

| 3.1. | Målene for EU's biodiversitetsstrategi for 2030 er i vidt omfang de samme som i tidligere strategier. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Strategien bygger på anbefalinger fra Rådet, hvorefter EU og medlemsstaterne bør foregå med et godt eksempel og øge bestræbelserne for at modvirke tabet af biodiversitet og genoprette økosystemer. I december 2019 fremlagde Rådet strategiske retningslinjer for biodiversiteten frem til 2030, som er i overensstemmelse med den grønne pagt. Rådet har understreget, at det på verdensplan haster med at træffe foranstaltninger på alle niveauer for at standse tabet af biodiversitet, og Rådet har forpligtet sig til at:






  — | integrere biodiversitet i alle relevante EU-politikker, først og fremmest den nye fælles landbrugspolitik |
| --- | --- | --- |

3.2.

—

integrere biodiversitet i alle relevante EU-politikker, først og fremmest den nye fælles landbrugspolitik

| — | afskaffe subsidier, der skader biodiversiteten |
| --- | --- |

—

afskaffe subsidier, der skader biodiversiteten

| — | forbedre gennemgangen af gennemførelsen af og indberetningen vedrørende politikker, tiltag og forpligtelser af relevans for natur og biodiversitet |
| --- | --- |

—

forbedre gennemgangen af gennemførelsen af og indberetningen vedrørende politikker, tiltag og forpligtelser af relevans for natur og biodiversitet

| — | sikre fuld, effektiv og sammenhængende integration af biodiversitet i udformningen og gennemførelsen af EU's flerårige finansielle ramme for 2021-2027 |
| --- | --- |

—

sikre fuld, effektiv og sammenhængende integration af biodiversitet i udformningen og gennemførelsen af EU's flerårige finansielle ramme for 2021-2027

| — | fremskynde omstillingen til en ressourceeffektiv, sikker, cirkulær og klimaneutral økonomi, som beskytter og genopretter biodiversiteten og økosystemtjenesterne |
| --- | --- |

—

fremskynde omstillingen til en ressourceeffektiv, sikker, cirkulær og klimaneutral økonomi, som beskytter og genopretter biodiversiteten og økosystemtjenesterne

| — | bringe nationale og internationale finansielle strømme, især i forbindelse med offentlige udbud, i overensstemmelse med den globale ramme for biodiversitet. |
| --- | --- |

—

bringe nationale og internationale finansielle strømme, især i forbindelse med offentlige udbud, i overensstemmelse med den globale ramme for biodiversitet.

| 3.3. | EØSU har gentagne gange haft lejlighed til at udtale sig om politikken for biodiversitet (10) og bemærker på ny, at det ikke er retsgrundlaget, men den politiske vilje, der mangler. Således er det, som Rådet besluttede i december 2019, og som til dels afspejles i strategien, ikke nyt, og risikoen er, at det endnu en gang ikke bliver ført ud i praksis. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EU's nye biodiversitetsstrategi sigter ikke kun mod at beskytte og genoprette naturen i Europa, men er også langt mere ambitiøs end de tidligere strategier i forhold til spørgsmålene om økosystemtjenester. Målene om genopretning af tabte habitater er desuden formuleret langt klarere, og der fastlægges en slagplan for EU's mål vedrørende biodiversitet frem mod COP15, den afgørende partskonference om biodiversitet, der efter planen skal finde sted i 2021. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | I biodiversitetsstrategien for 2030 fastlægges tre mål for et sammenhængende netværk af beskyttede områder:






  — | retlig beskyttelse af mindst 30 % af EU's landområder og 30 % af EU's havområder og integration af økologiske korridorer som en del af et reelt transeuropæisk naturnet |
| --- | --- | --- |

3.5.

—

retlig beskyttelse af mindst 30 % af EU's landområder og 30 % af EU's havområder og integration af økologiske korridorer som en del af et reelt transeuropæisk naturnet

| — | streng beskyttelse af en tredjedel af ovennævnte områder, nemlig 10 % af EU's landområder og 10 % af EU's havområder |
| --- | --- |

—

streng beskyttelse af en tredjedel af ovennævnte områder, nemlig 10 % af EU's landområder og 10 % af EU's havområder

| — | effektiv forvaltning af alle beskyttede områder med fastlæggelse af klare bevaringsmål og -foranstaltninger og hensigtsmæssig overvågning af de pågældende områder. |
| --- | --- |

—

effektiv forvaltning af alle beskyttede områder med fastlæggelse af klare bevaringsmål og -foranstaltninger og hensigtsmæssig overvågning af de pågældende områder.

| 3.6. | For at genoprette forringede og sårbare økosystemer (hvilket der endnu ikke findes en effektiv retlig ramme for) og mindske presset på biodiversiteten er der planer om en lang række tiltag, bl.a. med henblik på at:






  — | udarbejde et forslag om en ny retlig ramme for genopretning af naturen |
| --- | --- | --- |

3.6.

—

udarbejde et forslag om en ny retlig ramme for genopretning af naturen

| — | genoprette store områder med forringede og kulstofrige økosystemer senest i 2030, undgå, at bevaringsstatussen og -tendensen for habitater og arter forringes, og sikre, at bevaringsstatussen er gunstig eller i det mindste udvikler sig positivt for mindst 30 % af disse habitater og arter |
| --- | --- |

—

genoprette store områder med forringede og kulstofrige økosystemer senest i 2030, undgå, at bevaringsstatussen og -tendensen for habitater og arter forringes, og sikre, at bevaringsstatussen er gunstig eller i det mindste udvikler sig positivt for mindst 30 % af disse habitater og arter

| — | standse og vende tilbagegangen i agerlandsfugle og -insekter, især bestøvere |
| --- | --- |

—

standse og vende tilbagegangen i agerlandsfugle og -insekter, især bestøvere

| — | mindske brugen af og risiciene ved kemiske pesticider og brugen af de farligste pesticider med 50 % |
| --- | --- |

—

mindske brugen af og risiciene ved kemiske pesticider og brugen af de farligste pesticider med 50 %

| — | øremærke mindst 10 % af landbrugsjorden til »miljøfokusområder«, der skal bestå af landskabstræk med en høj biodiversitet |
| --- | --- |

—

øremærke mindst 10 % af landbrugsjorden til »miljøfokusområder«, der skal bestå af landskabstræk med en høj biodiversitet

| — | anvende mindst 25 % af landbrugsjorden til økologisk landbrug og udbrede udnyttelsen af agroøkologiske metoder betydeligt |
| --- | --- |

—

anvende mindst 25 % af landbrugsjorden til økologisk landbrug og udbrede udnyttelsen af agroøkologiske metoder betydeligt

| — | plante mindst tre milliarder træer under fuld overholdelse af økologiske principper og beskytte de primærskove og urskove, der stadig findes |
| --- | --- |

—

plante mindst tre milliarder træer under fuld overholdelse af økologiske principper og beskytte de primærskove og urskove, der stadig findes

| — | gøre betydelige fremskridt med oprensning af forurenet jordbund |
| --- | --- |

—

gøre betydelige fremskridt med oprensning af forurenet jordbund

| — | genoprette mindst 25 000 km fritflydende floder |
| --- | --- |

—

genoprette mindst 25 000 km fritflydende floder

| — | mindske antallet af de arter på rødlisten, som trues af invasive ikkehjemmehørende arter, med 50 %, mindske tabet af næringsstoffer fra gødning med mindst 50 % og mindske anvendelsen af gødning med mindst 20 % |
| --- | --- |

—

mindske antallet af de arter på rødlisten, som trues af invasive ikkehjemmehørende arter, med 50 %, mindske tabet af næringsstoffer fra gødning med mindst 50 % og mindske anvendelsen af gødning med mindst 20 %

| — | sikre, at der for byer med mindst 20 000 indbyggere er en ambitiøs plan for grønnere byer |
| --- | --- |

—

sikre, at der for byer med mindst 20 000 indbyggere er en ambitiøs plan for grønnere byer

| — | afskaffe brugen af kemiske pesticider i følsomme områder såsom grønne byområder i EU |
| --- | --- |

—

afskaffe brugen af kemiske pesticider i følsomme områder såsom grønne byområder i EU

| — | reducere de negative virkninger for følsomme arter og habitater af fiskeri og udvindingsaktiviteter i havbunden væsentligt for at opnå en god miljøtilstand |
| --- | --- |

—

reducere de negative virkninger for følsomme arter og habitater af fiskeri og udvindingsaktiviteter i havbunden væsentligt for at opnå en god miljøtilstand

| — | undgå bifangst af beskyttede arter eller bringe den ned på et niveau, der gør det muligt at genoprette bestandene fuldt ud, og som ikke indvirker på deres bevaringsstatus. |
| --- | --- |

—

undgå bifangst af beskyttede arter eller bringe den ned på et niveau, der gør det muligt at genoprette bestandene fuldt ud, og som ikke indvirker på deres bevaringsstatus.

| 3.7. | Ovennævnte mål skal bl.a. nås ved at gennemføre følgende foranstaltninger:






  — | muliggøre gennemgribende forandringer ved at sætte gang i en ny proces, der skal forbedre forvaltningen af biodiversiteten, og sikre, at medlemsstaterne integrerer forpligtelserne under strategien i de nationale politikker |
| --- | --- | --- |

3.7.

—

muliggøre gennemgribende forandringer ved at sætte gang i en ny proces, der skal forbedre forvaltningen af biodiversiteten, og sikre, at medlemsstaterne integrerer forpligtelserne under strategien i de nationale politikker

| — | optrappe indsatsen for at gennemføre og anvende EU's miljølovgivning |
| --- | --- |

—

optrappe indsatsen for at gennemføre og anvende EU's miljølovgivning

| — | frigøre 20 mia. EUR om året til biodiversitet via forskellige fonde, herunder EU-fonde og national og privat finansiering, idet hensyn til naturkapital og biodiversitet skal integreres i forretningspraksis |
| --- | --- |

—

frigøre 20 mia. EUR om året til biodiversitet via forskellige fonde, herunder EU-fonde og national og privat finansiering, idet hensyn til naturkapital og biodiversitet skal integreres i forretningspraksis

| — | placere EU som førende i verden med hensyn til at håndtere den globale biodiversitetskrise ved at bringe alle instrumenter for foranstaltninger udadtil og internationale partnerskaber i anvendelse for at sikre en ny ambitiøs global FN-ramme for biodiversitet |
| --- | --- |

—

placere EU som førende i verden med hensyn til at håndtere den globale biodiversitetskrise ved at bringe alle instrumenter for foranstaltninger udadtil og internationale partnerskaber i anvendelse for at sikre en ny ambitiøs global FN-ramme for biodiversitet

| — | styrke civilbeskyttelsen ved at fastlægge en EU-politik, der skal forbedre mulighederne for omgående reaktion i hele Europa i tilfælde af skovbrande |
| --- | --- |

—

styrke civilbeskyttelsen ved at fastlægge en EU-politik, der skal forbedre mulighederne for omgående reaktion i hele Europa i tilfælde af skovbrande

| — | oprette regionale brandkorps i de enkelte medlemsstater for at øge indsatsfleksibiliteten i tilfælde af skovbrande |
| --- | --- |

—

oprette regionale brandkorps i de enkelte medlemsstater for at øge indsatsfleksibiliteten i tilfælde af skovbrande

| — | fremme uddannelsen af civilsamfundet i alle medlemsstater ved hjælp af regionale baser og ved at oprette små teams, der gør det muligt at reagere hurtigt. |
| --- | --- |

—

fremme uddannelsen af civilsamfundet i alle medlemsstater ved hjælp af regionale baser og ved at oprette små teams, der gør det muligt at reagere hurtigt.

| 3.8. | For at muliggøre disse nødvendige og gennemgribende forandringer er det Kommissionens plan at etablere en ny europæisk forvaltningsramme for biodiversitet. Med henblik derpå vil der blive indført en overvågnings- og revisionsmekanisme, som baseres på et sæt af aftalte, klare indikatorer. I 2023 vil det blive vurderet, om der er behov for en retligt bindende tilgang til forvaltningen. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Kommissionen gør gennemførelse og anvendelse af EU's miljølovgivning til omdrejningspunktet for strategien. Der lægges på den ene side op til et tættere samarbejde med medlemsstaterne og europæiske netværk, inspektører, politi og offentlige ministerier og på den anden side til en styrkelse af civilsamfundets rolle. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Den fremlagte strategi er en EU-strategi, men Kommissionen understreger, at der også på bilateralt og multilateralt niveau vil være større fokus på beskyttelse af biodiversiteten, og tilføjer, at EU på den 15. partskonference under CBD er parat til at lede indsatsen i en koalition med store ambitioner for biodiversiteten. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Handlingsplanen for den nye strategi for 2030 indeholder ca. 40 foranstaltninger, der skal iværksættes inden for de næste fire år, sådan som det fremgår af den vejledende tidsplan, der er vedhæftet forslaget til den nye strategi. |
| --- | --- |

3.11.

4.   Generelle bemærkninger

| 4.1. | EØSU glæder sig over Kommissionens bestræbelser for at udvikle en biodiversitetsstrategi for 2030 som et af redskaberne til opfyldelse af målene i den europæiske grønne pagt og den globale ramme for biodiversitet, der er foreslået af CBD. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Det hidtil usete tab af biodiversitet og spredningen af ødelæggende pandemier sender et klart budskab om, at det er på tide at tage vores forhold til naturen op til fornyet overvejelse. EØSU opfatter biodiversitetsstrategien som det rette redskab til at sikre, at biodiversiteten i Europa bliver et centralt element i genopretningen efter covid-19 til gavn for mennesker, klimaet og kloden. Tabet af biodiversitet og klimakrisen er indbyrdes forbundne og påvirker gensidigt hinanden. Sammenhængende beskyttelse og genopretning af skove, jordbund og vådområder og skabelse af grønne områder i byerne er vigtige for at nå målet om modvirkning af klimaændringerne inden 2030. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | I biodiversitetsstrategien anerkendes sammenhængen mellem følgende: I EU bør indsatsen for at beskytte de endnu eksisterende naturressourcer optrappes betydeligt, hvorfor det er nødvendigt a) at udpege flere beskyttede områder, især strengt beskyttede områder. Dette er imidlertid ikke tilstrækkeligt til at standse forringelsen af biodiversiteten (ikke kun målt på antallet af arter, men især størrelsen af de bestande, som er i drastisk reduktion, eksempelvis den store dødelighed af insekter over store områder). Der er derfor også behov for b) en stor indsats for at genoprette habitater. EØSU støtter udtrykkeligt begge mål. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU deler Kommissionens synspunkt om, at tilbagegangen i arter og forringelsen af beskyttede habitater hovedsagelig skyldes utilstrækkelig gennemførelse af den retlige ramme og manglende finansiering. Den eksisterende retlige ramme (først og fremmest fugledirektivet og habitatdirektivet) fokuserer på truede arter og habitater, men beskyttelse af biodiversitet handler om meget mere end det, hvilket underbygges af, at de to direktiver ikke vedrører insekter eller bestøvere og heller ikke »økosystemtjenester« eller »grønne infrastrukturer«. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EØSU støtter derfor Kommissionens forslag om at overveje indførelsen af yderligere retlige instrumenter, såfremt medlemsstaterne ikke inden for de kommende år sikrer en hurtig gennemførelse af de nye mål. EØSU fremhæver også, at kvaliteten af beskyttelsen og god praksis i medlemsstaterne som f.eks. frivillige beskyttelsesforanstaltninger bør anerkendes og tilskyndes. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU bemærker, at tilbagegangen — ud over de allerede nævnte faktorer — også skyldes andre faktorer, herunder borgernes adfærd. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | EØSU er enig i Kommissionens analyse af, at det fortsatte dramatiske tab af biodiversitet nødvendiggør en markant udvidelse af netværket af beskyttede områder. Især har der indtil videre ikke været tilstrækkelig fokus på at beskytte de naturlige processer. Det nye mål om en andel på 10 % af strengt beskyttede områder vil ændre denne situation. Disse foranstaltninger vil indvirke positivt på klimaet og beskyttelsen af bestøvere og insekter og forøge vandbindingen i jorden. Ved at gøre etableringen af et transeuropæisk netværk for naturbeskyttelse til et krav søger Kommissionen at afhjælpe en metodologisk mangel ved habitatdirektivet og understreger med rette vigtigheden af økologisk konnektivitet. Kommissionen vender således også tilbage til spørgsmålet om grønne infrastrukturer, som der desværre ikke efter Kommissionens meddelelse COM(2013) 249 final er blevet fulgt tilstrækkeligt målbevidst op på. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | EØSU erkender, at målsætningerne om genopretning kun vil kunne gennemføres med nye, retligt bindende mål. Biodiversitetsstrategien for 2020 fastlægger et mål om at genoprette 15 % af de forringede økosystemer. Opfyldelsen af dette mål har været helt og aldeles utilstrækkelig, først og fremmest fordi det ikke har været retligt bindende. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | EØSU glæder sig over, at strategien er meget klarere omkring finansieringsbehovet. Det har længe været kendt, at der mangler tilstrækkelig finansiering. Således er der indtil videre kun dækning for 20 % af de beskyttede naturområders behov, herunder Natura 2000-nettet (11), og EØSU har altid anslået finansieringsbehovet til at være langt højere end Kommissionen. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Udvalget har desuden klart givet udtryk for, at finansieringen bør komme fra en særskilt budgetpost og ikke fra landbrugsbudgettet, hvilket Den Europæiske Revisionsret også har peget på. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Revisionsretten har i sin udtalelse bemærket, at det ikke er klart, hvor stor en andel af udgifterne til den fælles landbrugspolitik, der går til biodiversitet. Ifølge Kommissionen er ca. 8 % af EU's budget blevet anvendt til at beskytte biodiversiteten (86 mia. EUR i perioden 2014-2020). Revisionsretten kritiserer, at det trods dette ikke er muligt at måle nogen positive virkninger. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Dette skyldes bl.a., at programmerne under den anden søjle, der er særligt effektive til beskyttelse af biodiversiteten, ikke blot er utilstrækkeligt finansieret, men tillige i de fleste tilfælde er udformet således, at de ikke er særligt attraktive for landbrugerne i mange medlemsstater.
  I årevis har EØSU desuden støttet løsninger, som eksempelvis vil gøre det nemmere for landbrugerne at indføre foranstaltninger, der kan fremme biodiversiteten, herunder bl.a. tilstrækkeligt store incitamenter. EØSU understreger, at beskyttelse af biodiversiteten, som også er landbrugernes og skovejernes ansvar, ikke må belaste dem økonomisk. Leveringen af dette »offentlige gode« bør snarere gøres til en interessant indtægtsmulighed for landbrugerne. |
| --- | --- |

4.12.

I årevis har EØSU desuden støttet løsninger, som eksempelvis vil gøre det nemmere for landbrugerne at indføre foranstaltninger, der kan fremme biodiversiteten, herunder bl.a. tilstrækkeligt store incitamenter. EØSU understreger, at beskyttelse af biodiversiteten, som også er landbrugernes og skovejernes ansvar, ikke må belaste dem økonomisk. Leveringen af dette »offentlige gode« bør snarere gøres til en interessant indtægtsmulighed for landbrugerne.

| 4.13. | Kommissionen nævner, at der er behov for 20 mia. EUR årligt. Det er et af de afgørende svage punkter i biodiversitetsstrategien, at det ikke præciseres, a) hvordan man er kommet frem til dette beløb på 20 mia. EUR og heller ikke, b) hvordan dette behov skal dækkes. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | Beløbet er ikke afspejlet i den nye flerårige finansielle ramme, hvilket er overraskende, eftersom Rådet i december 2019 krævede »fuld, effektiv og sammenhængende integration af biodiversitet, navnlig i udformningen og gennemførelsen af den nye flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-2027« (jf. punkt 3.2). EØSU ser i hvert fald ingen tegn på ovenstående, hvilket det opfatter som et foruroligende tegn på, at der endnu en gang er meget langt fra ord til handling. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | EØSU finder det kritisabelt, at Kommissionen heller ikke med denne biodiversitetsstrategi gennemfører Rådets anbefalinger fra december 2019 om økonomisk støtte til foranstaltninger til beskyttelse af biodiversiteten, og at der ikke fremsættes effektive forslag til afskaffelse af alle subsidier, der skader biodiversiteten. Heller ikke i forhold til Rådets opfordring til at forbedre revisionen af gennemførelsen og indberetningen vedrørende politikker, tiltag og forpligtelser i relation til naturbeskyttelse og bevarelse af biodiversitet har Kommissionen endnu foreslået passende instrumenter. |
| --- | --- |

4.15.

| 4.16. | EØSU deler Kommissionens synspunkt om, at bæredygtig forvaltningspraksis for en stor del af de beskyttede områders vedkommende udgør en egnet løsning med henblik på at opretholde eller fremme en høj biodiversitetsværdi. EØSU mener imidlertid, at det er vigtigt, at en del af de beskyttede områder underlægges streng beskyttelse, hvilket er ensbetydende med forvaltning uden indgreb. Kun derved kan de naturlige processer beskyttes effektivt. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | EØSU glæder sig derfor over, at procentdelen af strengt beskyttede områder skal øges betydeligt, og understreger, at beskyttelse af de naturlige processer er afgørende for at værne om biodiversiteten, særligt i en tid med dramatiske klimaændringer. EØSU er yderst tilfreds med, at der lægges særlig vægt på streng beskyttelse (med forvaltning uden indgreb) af primærskove og urskove. EØSU understreger dog, at det især vil være vanskeligt at beskytte privatejede primærskove og urskove effektivt uden betydelig økonomisk kompensation. EØSU fremhæver i den sammenhæng miljø-NGO'ernes prisværdige aktioner for at beskytte miljøet og brandvæsenets kontinuerlige indsats for at forsvare lokalområder, hvor biodiversiteten ofte er stor. EØSU havde gerne set en henstilling fra Kommissionen om et stop for skovhugst i de statsejede primærskove og urskove. Den aktuelle polemik om beskyttelse af skovene i adskillige EU-medlemsstater viser, at der også er et betydeligt økonomisk pres på statsejede arealer. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | EØSU understreger, at den fælles landbrugspolitik bør tilpasses de strategiske mål for biodiversitet (12), den europæiske klimalov, jord til bord-strategien og målene i den europæiske grønne pagt. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | EØSU forholder sig meget kritisk til, at der i det seneste forslag til en flerårig finansiel ramme og i EU's genopretningsplan ikke regnes med yderligere udgifter til beskyttelse af biodiversiteten. |
| --- | --- |

4.19.

| 4.20. | EØSU anser det for vigtigt at have en stærk og omfattende strategi for skovene og skovsektoren. Dette er navnlig nødvendigt, fordi EU ikke har en fælles skovpolitik baseret på lovgivning. |
| --- | --- |

4.20.

| 4.21. | EØSU bemærker, at målet om en andel af prioriterede områder på 10 % i landbrugssektoren ikke er afspejlet i det forslag til en reform af den fælles landbrugspolitiks anden søjle, der i øjeblikket behandles, idet der kun nævnes en »minimumsprocentdel« uden angivelse af et konkret tal. Det er et yderst negativt signal, da Kommissionen på den ene side anerkender behovet, men på den anden side ikke tager det i betragtning under den parallelle reformproces. |
| --- | --- |

4.21.

| 4.22. | EØSU er særdeles tilfreds med, at den grønne infrastruktur styrkes, og det opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at udvikle og gennemføre en sammenhængende strategi i den forbindelse. EU bør gøre de grønne transeuropæiske net (TEN-G) til en investeringsprioritet og afsætte tilstrækkelige og specifikt øremærkede midler dertil. |
| --- | --- |

4.22.

| 4.23. | Ud over de juridisk bindende mål om genopretning bebudes der et nyt lovgivningsinitiativ for at udvide de beskyttede områder, hvis medlemsstaterne ikke retter sig efter Kommissionens forskrifter og henstillinger. EØSU finder et sådant lovgivningsindgreb helt nødvendigt, såfremt medlemsstaterne ikke foretager en radikal ændring af beskyttelsen af biodiversiteten. Lovgivningsinitiativet, der er bebudet i 2024, bør derfor føre til udvikling af et vidtrækkende direktiv om biodiversitet, som også tager fat på de andre mangler, der er nævnt i denne udtalelse, og det bør ledsages af en konsekvensanalyse, så der kan foretages en bedre vurdering af de kommercielle aspekter. |
| --- | --- |

4.23.

Bruxelles, den 18. september 2020

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Konventionen om biologisk mangfoldighed.

1

(2)  Rådets direktiv 92/43/EF (EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7).

2

(3)  Rådets direktiv 79/409/EØF (EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1), »fugledirektivet«, og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF (EUT L 20 af 26.1.2010, s. 7).

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF (EUT L 164 af 25.6.2008, s. 19).

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1143/2014 (EUT L 317 af 4.11.2014, s. 35).

5

(6)  KOM(2006) 216 endelig.

6

(7)  Se f.eks. udtalelse nr. 7/2018 om Kommissionens forslag til forordninger om den fælles landbrugspolitik efter 2020 EUT C 41 af 1.2.2019, s. 1. og særberetning 13/2020: Biodiversitet på landbrugsarealer: Den fælles landbrugspolitiks bidrag har ikke standset nedgangen.

7

Biodiversitet på landbrugsarealer: Den fælles landbrugspolitiks bidrag har ikke standset nedgangen

(8)  IPBES, Summary for policymakers of the global assessment report on biodiversity and ecosystem services, 2018.

8

(9)  Leipzigchartret og EU-dagsordenen for byerne.

9

(10)  EUT C 195 af 18.8.2006, s. 96, EUT C 97 af 28.4.2007, s. 6, EUT C 161 af 13.7.2007, s. 48, EUT C 317 af 23.12.2009, s. 75, EUT C 306 af 16.12.2009, s. 42, EUT C 48 af 15.2.2011, s. 150, EUT C 24 af 28.1.2012, s. 111, EUT C 67 af 6.3.2014, s. 153, EUT C 487 af 28.12.2016, s. 14, EUT C 129 af 11.4.2018, s. 90, EUT C 62 af 15.2.2019, s. 226 og EUT C 47 af 11.2.2020, s. 87.

10

(11)  Jf. KOM(2010) 548 endelig, s. 13.

11

(12)  Den Europæiske Revisionsret rettede i november 2018 en stærk kritik mod kommissær Hogans forslag til en landbrugsreform efter 2020, da revisionsretten ikke anså forslaget for at være foreneligt med miljømålene.

12

---

BILAG

Følgende ændringsforslag blev forkastet, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 4.18

Ændres som følger:

EØSU understreger, at den fælles landbrugspolitik bør tilpasses de strategiske mål for biodiversitet, den europæiske klimalov, jord til bord-strategien og målene i den europæiske grønne pagt. Det er vigtigt, at gennemførelsen af biodiversitetsstrategien ikke udgør en trussel mod fødevaresikkerheden eller livsgrundlaget i EU's landdistrikter.

Afstemningsresultat:

| For: | 59 |
| --- | --- |
| Imod: | 106 |
| Hverken for eller imod: | 8 |

For:

59

Imod:

106

Hverken for eller imod:

8

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/268 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/268

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En jord til bord-strategi for et fair, sundt og miljøvenligt fødevaresystem

(COM(2020) 381)

(2020/C 429/34)

| Ordfører: | Peter SCHMIDT (DE-II) |
| --- | --- |
| Medordfører: | Jarmila DUBRAVSKÁ (SK-I) |

Ordfører:

Peter SCHMIDT (DE-II)

Medordfører:

Jarmila DUBRAVSKÁ (SK-I)

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 17.6.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 8.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 16.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 208/4/7 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 17.6.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

8.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

16.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

208/4/7

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Kommissionens meddelelse »En jord til bord-strategi for et fair, sundt og miljøvenligt fødevaresystem« har som sigte at øge fødevaresystemernes økonomiske, miljømæssige og sociale bæredygtighed. Det europæiske landbrugsfødevaresystems styrke og modstandsdygtighed har under covid-19-krisen stået sin prøve, og det er således blevet bevist, at fødevareforsyningen i EU er sikker, men også blevet klart, at det ikke er en selvfølge at kunne få fødevarer »fra jord til bord«. Det må benyttes som en lejlighed til at omlægge dynamikken i forsyningskæderne og skabe varige forbedringer for landbrugerne, forarbejdningsvirksomhederne og de detailhandlende. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | En samlet fødevarepolitik for EU bør ifølge EØSU sikre: i) økonomisk, miljømæssig og sociokulturel bæredygtighed, ii) integration på tværs af sektorer, politikområder og forvaltningsniveauer, iii) inklusive beslutningsprocesser og iv) en kombination af obligatoriske foranstaltninger (regulering og skatter og afgifter) og incitamenter (prisfordele, adgang til kredit, ressourcer og forsikring) for at fremskynde omstillingen til bæredygtige fødevaresystemer. Disse målsætninger er ikke tilstrækkeligt afspejlet i den foreslåede strategi. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Budgettet til den fælles landbrugspolitik må ikke reduceres og heller ikke forblive uændret, men i stedet forhøjes i tråd med de ovennævnte målsætninger. Nedskæringer i midlerne til udvikling af landdistrikterne kan vise sig ødelæggende, da de indeholder nogle af de mest relevante værktøjer til at støtte omstillingen. De ekstra 15 mia. EUR, der foreslås i covid-19-genopretningspakken, er glædelige og nødvendige, men kan ikke erstatte langsigtede forpligtelser. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Godkendelsen af de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik bør være betinget af, at medlemsstaterne vedtager omfattende planer for at forandre fødevaremiljøet, således at incitamenter til sund og bæredygtig fødevareproduktion kobles sammen med etableringen af nye markeder for disse produkter. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Rimelige fødevarepriser (som afspejler de reelle produktionsomkostninger for miljøet og samfundet) er den eneste vej til at opnå bæredygtige fødevaresystemer på lang sigt. EU og medlemsstaterne bør træffe foranstaltninger til at sikre, at landbrugernes priser forbliver højere end produktionsomkostningerne, og at der bliver lettere adgang til sund kost. Det vil kræve, at hele spektret af offentlige styringsredskaber tages i brug, fra skrappe skattemæssige foranstaltninger til informationsbaserede strategier, der kan synliggøre de reelle omkostninger. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Billig import indebærer ofte høje sociale og miljømæssige omkostninger i tredjelande. Hvis der ikke foretages ændringer i EU's handelspolitik, vil målsætningerne i strategien ikke kunne nås. Udvalget opfordrer kraftigt EU til at sikre reel gensidig anerkendelse af standarder i præferencehandelsaftaler. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Strategien nævner slet ikke bæredygtig arealforvaltning og adgang til jord. Dette er en alvorlig udeladelse, da det er en af de væsentligste hindringer for generationsskifte inden for landbruget, der udgør hele grundlaget for EU's bæredygtige og produktive landbrug. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Der bør foretages en konsekvensanalyse af de forskellige måder, hvorpå man kan nå alle de mål, der er fastsat i strategien, under hensyntagen til den aktuelle situation i de enkelte medlemsstater. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Forslaget om et europæisk fødevarepolitisk råd som fremsat af EØSU i tidligere udtalelser bør undersøges nærmere (herunder om det økonomisk kan lade sig gøre). Der findes allerede fødevarepolitiske råd på lokalt niveau, som i et bestemt område samler en vifte af aktører i fødevaresystemerne for at løse udfordringer, genskabe forbindelsen mellem byer og fødevareproduktionen i de omkringliggende regioner og sikre en effektiv forvaltning af lokale og regionale fødevarepolitikker. |
| --- | --- |

1.9.

2.   Indledning

| 2.1. | Kommissionens meddelelse om »En jord til bord-strategi for et fair, sundt og miljøvenligt fødevaresystem« er en hjørnesten i den europæiske grønne pagt. Formålet er at bidrage til Europas klimadagsorden, beskytte miljøet og bevare biodiversiteten, sikre landbrugeres og fiskeres position i værdikæden, tilskynde et bæredygtigt forbrug af fødevarer og fremme sunde fødevarer til overkommelige priser for alle uden at gå på kompromis med fødevarernes sikkerhed, kvalitet og overkommelige prisniveau. Det er den første EU-strategi, der hævder at omfatte hele fødevarekæden. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Covid-19-krisen har gjort det mere presserende end nogensinde før at styrke modstandsdygtigheden af de europæiske og globale fødevaresystemer, som også vil skulle kunne stå imod fremtidige chok, fra klimaforandringer til udbrud af nye sygdomme og mangel på arbejdskraft (1). Krisen har understreget, at det ikke er en selvfølge at kunne få fødevarer »fra jord til bord«, og har vist, hvor tæt forbundet aktører og aktiviteter i landbruget og i hele fødevaresystemet er. Der er behov for krisestøtteforanstaltninger samt tiltag til at sikre genopretning og genopbygning på længere sigt. I jord til bord-meddelelsen og EU's biodiversitetsstrategi anerkendes med rette behovet for at opbygge modstandsdygtighed efter covid-19 ved at forbedre fødevaresystemernes økonomiske, miljømæssige og sociale bæredygtighed. Det er afgørende, at disse strategier nu omsættes til meningsfulde og rettidige handlinger. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Landbrugerne i hele EU har allerede taget skridt til at forbedre bæredygtigheden og videreudvikle standarderne. Landbrugere og arbejdstagere i fødevaresystemerne (inden for landbrug, forarbejdning og distribution) har været i frontlinjen under covid-19-krisen og sørget for uafbrudt fødevareforsyning til alle borgere i Europa. De påtager sig systematisk risici, men bibeholder kun en lille andel af værditilvæksten i fødevaresystemet. Under alle omstændigheder vil der nødvendigvis være en forventning om, at landbrugerne også fremover i endnu højere grad end hidtil opbygger bæredygtighed og modstandsdygtighed I lyset af den vanskelige økonomiske situation, som langt størstedelen af landbrugerne befinder sig i for øjeblikket, kan dette nødvendige grundlæggende skifte kun finde sted, hvis der er de rigtige politiske og økonomiske incitamenter. EØSU anser ikke forslagene til reform af den fælles landbrugspolitik som effektive skridt i den retning. Det er derfor bydende nødvendigt at sikre, at der er væsentligt bedre betingelser for, at fødevarer, der produceres lokalt og bæredygtigt i EU (2), er konkurrencedygtige i forhold til importerede varer, og at ikke alene omkostningerne og fordelene ved omstillingen deles rimeligt (mellem de forskellige samfundsgrupper, sektorer og regioner samt mellem de nuværende og kommende generationer)), men at midlerne også øremærkes til støtte til bæredygtigt landbrug. Jord til bord-strategien skal ses som en mulighed for grundlæggende at omlægge dynamikken i forsyningskæderne og skabe varige forbedringer i landbrugernes indkomst og eksistensgrundlag. EØSU gentager, at den europæiske grønne pagt i alle aspekter skal være en grøn og social pagt. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | For så vidt angår import af uforarbejdede landbrugsprodukter og fødevarer havde EØSU forventet, at jord til bord-strategien ville have omfattet en klar udmelding i tråd med Kommissionens erklæring om en CO2-afgiftsjustering ved grænsen for industrivarer, da vores landbrugere (og forbrugere) skal beskyttes mod import, der ikke opfylder de europæiske bæredygtighedskriterier. Dette gælder så meget desto mere, som det står klart, at vores nuværende standarder nødvendigvis må skærpes. Her fejler fra jord til bord-strategien helt. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EØSU glæder sig over offentliggørelsen af jord til bord-strategien, der rummer store muligheder for at nå de ovenfor beskrevne mål. I denne udtalelse peger EØSU på nogle huller i jord til bord-meddelelsen og handlingsplanen (i forhold til ambitionerne i den europæiske grønne pagt og EØSU's egne forslag til en samlet politik (3)) og formulerer nogle anbefalinger til, hvordan jord til bord-strategien kan fremmes og omsættes til en effektiv køreplan for omstilling. |
| --- | --- |

2.5.

3.   Fundamentet for en effektiv jord til bord-strategi: forvaltning, ansvarlighed, mål og ressourcer

| 3.1. | EØSU har siden 2016 efterspurgt udvikling af en samlet fødevarepolitik i EU med henblik på at fremme sunde kostvaner på grundlag af bæredygtige fødevaresystemer, hvor landbruget kædes sammen med ernærings- og økosystemtjenester, og det sikres, at forsyningskæderne beskytter folkesundheden for hele det europæiske samfund (4). Der er også blevet dannet en bred civilsamfundskoalition med det formål at udvikle en detaljeret vision for »en fælles fødevarepolitik« for EU i et treårigt forløb ledet af IPES-Food (5). |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | I tråd med anbefalingerne i ovennævnte tekster bør en samlet fødevarepolitik for EU sikre: i) økonomisk, miljømæssig og sociokulturel bæredygtighed, ii) integration på tværs af sektorer, politikområder og forvaltningsniveauer, iii) inklusive beslutningsprocesser og iv) en kombination af obligatoriske foranstaltninger (regulering og skatter og afgifter) og incitamenter (prisfordele, adgang til kredit, ressourcer og forsikring) for at fremskynde omstillingen til bæredygtige fødevaresystemer. Den bør fremskynde udviklingen af en cirkulær økonomi og reducere fødevareforarbejdningssektorens og -detailhandelens miljøpåvirkning med tiltag inden for transport, oplagring, emballage og madspild. Den bør også være rustet til at imødegå den nye situation efter covid-19, navnlig behovet for at forbedre krisestyringen og understøtte sikre og fair arbejdsforhold i hele kæden. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Selv om jord til bord-meddelelsen og handlingsplanen indeholder mange relevante værktøjer, mangler der effektive styringsmekanismer. For det første skal tiltagene grupperes under et sæt af overordnede, resultatorienterede målsætninger, der beskriver de fødevaresystemer, EU håber at etablere på mellemlang og lang sigt (6). Disse målsætninger bør have et bredt sigte og ikke kun være koncentreret om bestemte dele af kæden (7). Det er helt afgørende for at kunne i) skabe opmærksomhed om behovet for brede tilgange for hele kæden og en fair omkostningsdeling for at løse udfordringerne i landbruget, ii) skabe mulighed for at prioritere alternative løsninger og undgå en »a la carte«-tilgang, hvor der vælges løsninger, der er uforenelige, iii) sikre, at alternative tiltag (med tilsvarende virkning) tages i brug i tilfælde af, at de oprindeligt planlagte tiltag bliver forsinket eller kører af sporet, iv) sikre, at kvantitative og kvalitative mål ledsages af hele den vifte af foranstaltninger, det kræver at indfri dem (og at de dermed er realiserbare), samt at der tilføjes yderligere mål, hvis det viser sig at være nødvendigt for at nå den fastlagte målsætning, og v) skabe et solidt fundament, der kan sikre, at de forskellige sektorbestemte politikker (f.eks. den fælles landbrugspolitik, handel, miljø, sundhedsmæssig udvikling og fødevaresikkerhed) samordnes med jord til bord-strategien. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Hvis jord til bord-strategien skal være effektiv, skal den ledsages af klare rammer med mål, indikatorer og en robust overvågningsmekanisme, men uden at skabe mere bureaukrati. EØSU har allerede anbefalet, at der udarbejdes en resultattavle for bæredygtige fødevarer, således at der vil kunne anlægges en flerårig tilgang til udfordringerne for fødevaresystemerne, hvorved samordningen af politikker på forskellige forvaltningsniveauer vil blive fremmet. Resultattavlen skulle etablere indikatorer og dermed tilskynde til og overvåge fremskridt mod opfyldelsen af de mål, der er opstillet (8). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | En effektiv jord til bord-strategi bør nedbringe de dyre eksterne virkninger fra landbruget og sikre, at alle landbrugere får en rimelig betaling fra markederne, og den vil derfor være meget omkostningseffektiv på sigt. Omstillingen til bæredygtige og konkurrencedygtige fødevaresystemer kræver dog investeringer her og nu. Især vil det kræve store anstrengelser og kapitalinvesteringer at få klima- og miljøindsatsen op på det niveau, som beskrives i den europæiske grønne pagt, og hjælpe landbrugerne med at indføre bæredygtige metoder. Disse mål er ikke opnåelige, hvis de vigtige finansieringsstrømme afbrydes. Nedskæringer i midlerne til udvikling af landdistrikterne kan vise sig ødelæggende, da de indeholder nogle af de mest relevante værktøjer til at støtte omstillingen som bemærket i jord til bord-meddelelsen. Udvalget gentager desuden vigtigheden af at øremærke 10 mia. EUR til forskning i landbrug, udvikling af landdistrikter og bioøkonomien som foreslået af Kommissionen i sit forslag til den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-2027. De ekstra 15 mia. EUR til udvikling af landdistrikter og forskning i landbrugsfødevarer, der foreslås i covid-19-genopretningspakken, er glædelige og nødvendige, men erstatter ikke langsigtede forpligtelser. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | En lang række interessenter i fødevaresystemerne spiller en vigtig rolle ved at føre tilsyn med udviklingen og gennemførelsen af jord til bord-strategien. Styrket samarbejde mellem de eksisterende organer bør prioriteres, men der vil også være behov for en særlig forvaltningsstruktur for de mange interessenter. Når de forskellige muligheder undersøges, bør det sikres, at den nye forvaltningsstruktur i) anvender demokratiske og inklusive tilgange i overensstemmelse med bedste praksis i de nuværende organer, navnlig multiinteressentplatformen om målene for bæredygtig udvikling, ii) har et klart mandat, der omfatter overvejelser om, hvor godt sektorbestemte politikker såsom den fælles landbrugspolitik er afstemt med jord til bord-strategien, og iii) omfatter en stærk og alsidig repræsentation af landbrugsgrupper, civilsamfundet (inkl. EU, nationale organisationer og græsrodsorganisationer) og aktører i forsyningskæden. Det er vigtigt at undgå en situation, hvor landbrugsinteresser kun fokuserer på den fælles landbrugspolitik, og civilsamfundet kun på jord til bord-strategien. Modsatrettede interesser skal tackles, og alle aktører må blive enige om en fælles omstillingskurs. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Forslaget om et »europæisk fødevarepolitisk råd« (9), som EØSU har fremsat i tidligere udtalelser, bør undersøges nærmere (herunder om det økonomisk kan lade sig gøre). Et europæisk fødevarepolitisk råd bør høres om gennemførelsen af jord til bord-strategien. Det bør oprettes snarest muligt. Der findes allerede fødevarepolitiske råd på lokalt niveau, som i et bestemt område samler en vifte af aktører i fødevaresystemerne for at løse udfordringer, genskabe forbindelsen mellem byer og fødevareproduktionen i de omkringliggende regioner og sikre en effektiv forvaltning af lokale og regionale fødevarepolitikker (10). Som covid-19-krisen har vist, afhænger robuste forsyningskæder af en effektiv indsats på lokalt plan, hvor civilsamfundet i samarbejde med staten og kommercielle partnere kan lukke hullerne i fødevareforsyningen (11). Et europæisk fødevarepolitisk råd ville fremskynde samordningen af politikker på EU-niveau, nationalt og lokalt niveau (dvs. forvaltning på flere niveauer). Heri kunne repræsentanter fra lokale fødevarepolitiske råd og interessenter fra civilsamfundet og hele forsyningskæden (herunder landbrugere, arbejdstagere og forbrugere) mødes. Det kunne udgøre en platform, hvor interessenter kan lære af hinanden ved at udveksle god praksis, sikre, at alle synspunkter fra de forskellige sektorer bliver hørt, og identificere hindringer for fremme af bæredygtige fødevarer på lokalt plan. |
| --- | --- |

3.7.

4.   De vigtigste områder, hvor der er behov for en yderligere indsats

4.1.   Sunde og bæredygtige kostvaner

| 4.1.1. | Sunde og bæredygtige kostvaner udgør en vigtig søjle i en samlet fødevarepolitik, da vi er nødt til hurtigt at omlægge vores kostvaner for at forbedre økosystemernes og borgernes sundhed samt landdistrikternes levedygtighed (12). I jord til bord-meddelelsen anerkendes behovet for at sikre, at de sunde og bæredygtige valg er de nemmeste valg for forbrugerne (dvs. almindeligt tilgængelige for alle til overkommelige priser), og det erkendes, at »fødevaremiljøer« former borgernes valg. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | Jord til bord-strategien kan udgøre en enestående mulighed for at forandre fødevaremiljøerne, hvilket kræver, at en række forskellige politikker samordnes på både udbuds- og efterspørgselssiden og på EU-niveau samt nationalt og lokalt niveau, herunder tiltag til at i) forhindre usund markedsføring og reklame gennem lovindgreb, ii) sikre brugervenlige, pålidelige og uafhængige ernæringsoplysninger for forbrugerne, iii) indføre sunde prispolitikker, iv) støtte offentlige indkøb af bæredygtige fødevarer, v) fremme produkt(om)formuleringer, vi) skabe sunde detailhandels-, restaurant-, by- og skolemiljøer og vii) investere i forbrugeroplysning. Disse tiltag skal følges op af sociale politikker for at sikre, at lavindkomstgrupper og dårligt stillede grupper får bedre adgang til en sund og bæredygtig kost. |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | Jord til bord-meddelelsen og handlingsplanen indeholder imidlertid ikke en beskrivelse af den samlede indsats inden for alle disse politikområder og henviser til adfærdskodekser, tilsagn og andre selvreguleringsværktøjer (13), der indtil nu har vist sig at være ineffektive. Kommissionens plan om at fremsætte anbefalinger til medlemsstaterne (som led i de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik) om, hvordan de kan opfylde målene i den fælles landbrugspolitik og jord til bord-strategien, herunder de sundhedsmæssige mål, hilses velkommen. Dog må tiltag for at forbedre kostvaner aldrig være valgfrie. Godkendelsen af de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik bør være betinget af, at medlemsstaterne vedtager omfattende planer for at forandre fødevaremiljøet, således at incitamenter til sund og bæredygtig fødevareproduktion kobles sammen med etableringen af nye markeder for disse produkter. Dette ville også være i tråd med Kommissionens tilsagn om at fremme produktion og forbrug af økologiske fødevarer. |
| --- | --- |

4.1.3.

| 4.1.4. | Med hensyn til pålidelig ernæringsinformation og -vejledning har EØSU opfordret til, at der udarbejdes nye retningslinjer for bæredygtige kostvaner, som tager højde for de kulturelle og geografiske forskelle både i og mellem medlemsstaterne. Retningslinjer for bæredygtige kostvaner ville kunne bidrage til at udstikke en klarere kurs for landbrugerne, forarbejdningsvirksomhederne, detailhandlerne og catering-/restaurationsbranchen, og for landbrugsfødevaresystemet ville der være en ny ramme for produktion, forarbejdning, distribution og salg af sundere og mere bæredygtige fødevarer til rimeligere pris (14). |
| --- | --- |

4.1.4.

4.2.   En fair fødevareforsyningskæde med rimelige priser

| 4.2.1. | EØSU har allerede opfordret kraftigt til et forbud mod enhver illoyal handelspraksis (15). Fødevareforsyningskæden er særligt udsat for illoyal handelspraksis på grund af de store skævheder mellem små og store aktører og mellem producenter med langsigtede forpligtelser og de mere fleksible handlende. Et regelsæt og en lovramme med effektive og robuste håndhævelsesmekanismer er den måde, hvorpå man effektivt kan bekæmpe illoyal handelspraksis på EU-niveau. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | I jord til bord-meddelelsen anerkendes med rette det yderst vigtige arbejde, som udføres af landbrugere og arbejdstagere i hele fødevarekæden (også dem, der arbejder under usikre forhold), og nødvendigheden af at sikre deres sundhed og sikkerhed i overensstemmelse med tilsagnene i den europæiske søjle for sociale rettigheder. EØSU beklager imidlertid, at dette ikke følges op af konkrete tiltag i handlingsplanen. EØSU beklager desuden den manglende kobling mellem rimelige vilkår og rimelige fødevarepriser og mener, at rimelige fødevarepriser (der afspejler de reelle produktionsomkostninger for miljøet og samfundet) er den eneste vej til at opnå bæredygtige og retfærdige fødevaresystemer på lang sigt. I dag er det de store detailforretninger og multinationale forarbejdningsvirksomheder, der har de største overskud, mens landbrugernes priser er for lave til at sikre et eksistensgrundlag og anstændige arbejdsforhold og ofte ikke engang dækker produktionsomkostningerne. Landbrugernes andel af værditilvæksten i fødevarekæden i EU faldt fra 31 % i 1995 til 24 % i 2005 (16) og er på det seneste blevet anslået til omkring 21 % (17). Dette pres på landbrugernes priser har fået lov at ske som følge af en snæver fortolkning af EU's konkurrencelovgivning, der sætter lighedstegn mellem forbrugervelfærd og den lavest mulige pris. Dette må der laves om på, herunder i EU-traktaterne. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | Som led i jord til bord-strategien bør EU og medlemsstaterne træffe omfattende foranstaltninger for at sikre, at landbrugernes priser forbliver højere end produktionsomkostningerne, og at en sund og bæredygtig kost bliver forholdsvis mere tilgængelig til en overkommelig pris. Det vil kræve, at hele spektret af offentlige styringsredskaber tages i brug, fra skrappe skattemæssige foranstaltninger til informationsbaserede strategier, der kan synliggøre de reelle omkostninger ved hjælp af de bedste nye metoder til beregning af de reelle omkostninger (18). EØSU gentager vigtigheden af at investere i undervisning i bæredygtige kostvaner fra en tidlig alder for at hjælpe de unge med at forstå værdien af fødevarer og rimelige priser. Der bør være særlig fokus på sårbare grupper, navnlig de ældre og lavindkomstgrupper. Nye former for mærkning, som viser, hvor stor en andel af værdien der går til landbrugerne, bør også undersøges nærmere. Alle tiltag, der påvirker priserne, bør ske gradvist for at undgå for hurtige skift, og som ledsageforanstaltning bør virkningerne for lavindkomstfamilier overvåges (19) for at sikre, at disse familiers adgang til en sund kost forbedres, ikke forværres, som følge af politiske indgreb. |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | Landbrugsmarkeder, fællesskabsstøttet landbrug, forbrugerkooperativer og andre initiativer med en kort forsyningskæde åbner for landbrugerne en meget vigtig kanal for at skabe større værdi og opnå rimelige priser, navnlig for dem der driver økologisk landbrug eller anvender andre miljøvenlige metoder, som ikke er omfattet af en mærkningsordning. De lokale og regionale myndigheder er ofte inddraget, idet de etablerer lokale fødevareforvaltningssystemer med deltagelse af de forskellige berørte aktører, og ikke mindst fremmer brugen af lokale produkter i institutionskøkkener. EØSU beklager, at Kommissionen ikke har fulgt udvalgets tidligere udtalelser herom. |
| --- | --- |

4.2.4.

| 4.2.5. | Denne tilbageflytning skaber beskæftigelse og lokal dynamik. Den øger også modstandsdygtigheden på alle niveauer i forsyningskæden (producenter, forarbejdningsvirksomheder og detailhandlere), sådan som reaktionen på covid-19 har vist. Landdistrikter er et eksempel på et område, hvor forbrugerkooperativer normalt er den sidste operatør tilbage. For forbrugerne er korte forsyningskæder en kilde til friske produkter af høj kvalitet, fyldt med historie og menneskelige relationer. De skaber interesse for mad, lærer folk om værdien af fødevarer og genskaber tilliden til fødevaresystemer (20). Solidaritetsbaserede kooperative initiativer spiller også en vigtig rolle i forbindelse med udarbejdelse af undervisningsmateriale til skoler og målrettet oplysningsarbejde til bekæmpelse af madspild og overvægt, navnlig blandt børn. Selv om fordelene ved korte forsyningskæder anerkendes i jord til bord-meddelelsen, kræver det konkrete tiltag og bevillinger (herunder i de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik) at videreudvikle disse kæder og fjerne alle hindringer for, at de virkelig kan vinde indpas i hele EU. |
| --- | --- |

4.2.5.

4.3.   Styrkelse af den eksterne dimension af jord til bord-strategien

| 4.3.1. | Hvis der ikke foretages ændringer i EU's handelspolitik, vil målsætningerne i jord til bord-strategien ikke kunne nås. Jord til bord-meddelelsen og handlingsplanen indeholder vigtige tiltag til at styrke bestemmelserne om bæredygtighed i EU's bilaterale frihandelsaftaler og håndhævelsen af disse regler. Som bemærket af de franske og hollandske myndigheder (21) kan der imidlertid gøres mere for at sikre overensstemmelse med internationale aftaler og strømline procedurerne for indberetning og indgriben over for overtrædelser af bæredygtighedsforpligtelserne. EØSU opfordrer desuden kraftigt EU til at sikre reel gensidig anerkendelse af standarder i præferencehandelsaftaler, navnlig vedrørende velfærd, bæredygtighed og sporbarhed fra jord til bord, ved at bygge videre på og udbrede det, der er opnået i de seneste bilaterale bestemmelser (22). En CO2-grænseafgift, som nævnt i opgavebeskrivelsen til den indstillede ledende næstformand for den europæiske grønne pagt (23), er fortsat af afgørende vigtighed, hvis vi skal undgå, at EU's landbrugere og fødevarevirksomheder bliver underbudt af import fra lande, der ikke tager bekæmpelse af klimaforandringerne alvorligt. Stilheden omkring CO2-grænseafgiften, CO2-prissætning og overvågning af drivhusgasudledningen fra import er derfor beklagelig og stærkt ødelæggende for ambitionerne i jord til bord-strategien og den grønne pagt. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | Jord til bord-meddelelsen anerkender ikke konsekvenserne af EU's eksport for småproducenter i udviklingslande eller den rolle, EU-baserede multinationale selskaber spiller ved at bidrage til ikkebæredygtige metoder rundt om i verden. Ny håndhævelseskapacitet må først og fremmest rettes mod EU-baserede virksomheder, der skal være ansvarlige for at sikre, at deres forsyningskæder ikke medvirker til skovrydning, jordtilegnelse og krænkelse af rettigheder. EØSU glæder sig derfor over, at kommissæren for retlige anliggender Didier Reynders har givet tilsagn om at indføre bindende krav for virksomheder i EU om overholdelse af menneskerettigheder og miljømæssig due diligence og opfordrer til, at yderligere sektorspecifikke foranstaltninger overvejes som led i jord til bord-strategien. Som bemærket af Europa-Parlamentet (24) er due diligence-forpligtelser navnlig presserende for aktører i råvareforsyningskæderne (f.eks. oksekød, soja og palmeolie). |
| --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | Vigtigst af alt anerkender jord til bord-strategien ikke de globale landbrugsmarkeders cirkularitet og den gensidige påvirkning af de handlede mængder på både import- og eksportlandet. Den udgør en anledning til at justere EU's eksterne mål i overensstemmelse med ambitionerne i Kommissionens meddelelse »Handel for alle« (25). Dette langsigtede perspektiv mangler i jord til bord-meddelelsen. Frihandelsaftaler driver fortsat væksten i det ikkebæredygtige forbrug med enorme miljømæssige konsekvenser i tredjelande — navnlig skovrydning (26). Der må sættes spørgsmålstegn ved den fortsatte vækst i handelsmængder som det ultimative mål for EU's politik (navnlig i sektorer med stor drivhusgasudledning og i de strategiske sektorer, der kræver mange forskellige robuste kæder i kølvandet på covid-19). Det er også afgørende at finde nye måder at hæve standarderne på, fremme bæredygtige metoder og sikre, at nye muligheder for bæredygtig produktion kan udnyttes af mindre landbrugere i EU og udviklingslandene. Disse overvejelser bør tages op i multilaterale fora såsom FN's Komité for Verdens Fødevaresikkerhed (CFS) og Codex Alimentarious og ikke kun være begrænset til bilaterale forhandlinger, hvor landbrugernes og civilsamfundets deltagelse er begrænset, magtubalancerne store og liberalisering af handelen fortsat det endelige mål. Den planlagte lovramme for bæredygtige fødevaresystemer kan danne udgangspunkt. Den skal først og fremmest bidrage til at fastlægge en klar definition af bæredygtige fødevaresystemer, der er i overensstemmelse med EU's eksisterende definitioner af miljømæssig bæredygtighed (27). |
| --- | --- |

4.3.3.

4.4.   Støtte til landbrugerne under omstillingen til modstandsdygtige, forskelligartede, agroøkologiske systemer

| 4.4.1. | Jord til bord-meddelelsen og biodiversitetsstrategien indeholder afgørende tiltag rettet mod at genoprette og beskytte jord- og agroøkosystemer, især mål for landbrugsarealer med meget forskelligartede landskabstræk (mindst 10 %) og landbrugsarealer, der dyrkes økologisk (25 %). Dog bør der tages højde for de forskellige medlemsstaters udgangspunkt. Jord til bord-strategien nævner slet ikke bæredygtig arealforvaltning og adgang til jord. Dette er en alvorlig udeladelse, da det er en af de væsentligste hindringer for generationsskifte inden for landbruget, der udgør hele grundlaget for EU's bæredygtige og produktive landbrug. EØSU har foreslået en EU-ramme, der sigter mod at beskytte den landbrugsjord i medlemsstaterne, som er værdifuld for fødevareproduktionen (28). Disse prisværdige formål kræver imidlertid tilstrækkelig økonomisk støtte, hvilket mangler i de nuværende budgetforslag. Ligeledes indeholder meddelelsen ingen retningslinjer for, hvordan efterspørgslen efter økologiske produkter kan forøges yderligere. For nogle landbrugere vil målet vedrørende landskabstræk blive meget bekosteligt. EØSU opfordrer til en konsekvensanalyse af realiseringen af dette mål. |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | EØSU mener, at agroøkologien er det pejlemærke, som det europæiske landbrug bør have for øje (29), hvilket vil kræve et paradigmeskift, hvor der på alle niveauer oparbejdes mangfoldighed (arter, bedrifter, landskaber og eksistensgrundlag). Agroøkologien som videnskab, teknik og social bevægelse forholder sig til fødevaresystemet i dets helhed og har til formål at bringe producenten tættere på nærmiljøet ved at bevare og endog genskabe agro-øko-socio-systemets kompleksitet og rigdom. Alligevel ser jord til bord-meddelelsen stadig agroøkologien som en niche, der som et blandt flere alternativer skal støttes gennem forskningspolitikker og økoordninger under den fælles landbrugspolitik. I meddelelsen peges der derfor ikke på behovet for at omlægge og omdiversificere landbruget i EU, selv om en sådan omstilling er nødvendig for at opfylde de opstillede mål i jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien (herunder mål for reduktion af brugen af pesticider, gødning og antibiotika). |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | Ud over udviklingen af økologisk landbrug som beskrevet insisterer EØSU også på, at andre dyrkningsmetoder, der øger biodiversiteten og mindsker inputtet, undersøges nærmere og fremmes. Dette kan også omfatte fremme af præcisionsdyrkning, selvom der i den forbindelse skal tages højde for de højere investeringsomkostninger, som mange små og mellemstore bedrifter ikke vil kunne finansiere. Potentialet i ressource-, jordbunds- og miljøvenlige dyrkningsmetoder kan realiseres gennem samkøring af jordbunds-, gødnings-, pesticid-, vejr- og udbyttedata, hvilket kræver bedre adgang til data i nationale databaser, større mobilitet, større brugervenlighed osv. Brugen af informations- og kommunikationsteknologi bør derfor fremmes. |
| --- | --- |

4.4.3.

| 4.4.4. | I lyset af covid-19 er det mere presserende end nogensinde før at omstrukturere husdyrsektoren på en måde, der reducerer dens sårbarheder og dens indvirkning på arbejdstagerne, miljøet og dyrevelfærden. Jord til bord-strategien vil imidlertid slet ikke kunne tackle denne udfordring. Med henblik derpå vil den skulle beskrive og omfatte tiltag til at mindske afhængigheden af importeret proteinfoder og genintegrere husdyr i blandede agroøkologiske systemer. I årevis har man i Europa gjort sig politiske overvejelser om en »europæisk proteinstrategi«, men der er ikke sket noget. Jord til bord-strategien indeholder også på dette område alt for få og for uforpligtende formuleringer. Strategien afspejler slet ikke, hvad det ofte roste princip om den cirkulære økonomi ville betyde for europæisk landbrug. EØSU undrer sig f.eks. over, hvordan importen af store mængder foder fra Sydamerika, der bidrager til den katastrofale rydning af regnskove, kan være forenelig med det cirkulære princip. |
| --- | --- |

4.4.4.

| 4.4.5. | Jord til bord-meddelelsen indeholder ikke en tilstrækkeligt detaljeret beskrivelse af, hvordan landbrugerne skal støttes i at indføre de nye metoder. Selv om omstillingsstøtte under økoordninger kræver betydelige midler for at kunne opfylde de nye ambitioner, er indkomststøttefunktionen af betalingerne under den fælles landbrugspolitik helt afgørende og vil fortsat være det i årene fremover, også selv om der tages skridt til at sikre, at fødevarepriserne afspejler de reelle omkostninger (jf. 4.2). Rådgivningstjenesterne skal have de nødvendige ressourcer til at kunne bistå landbrugerne i store produktionsomlægninger. En forudsætning for, at målsætningerne i den europæiske grønne pagt og jord til bord-strategien kan indfries, er, at budgettet til den fælles landbrugspolitik hverken nedskæres eller forbliver uændret, men derimod forøges i tråd med disse målsætninger. Omkostningerne forbundet med den grønne pagts mål strækker sig langt ud over den nuværende programperiode. Det bør afklares, hvad de økonomiske krav til de kommende nationale budgetter må være for at kunne føre den europæiske grønne pagts tiltag ud i livet og opfylde dens mål og indikatorer. |
| --- | --- |

4.4.5.

| 4.4.6. | I jord til bord-meddelelsen påpeges med rette nødvendigheden af at tage højde for medlemsstaternes forskellige udgangspunkter. Der er store forskelle i praksis, hvad angår dyrkningsintensitet pr. hektar, belægningsgrad pr. hektar, brug af pesticider, gødning og antibiotika pr. hektar og pr. dyr samt dyrevelfærd. Der bør foretages en konsekvensanalyse for hvert af de opstillede mål i den europæiske grønne pagt og jord til bord-strategien under hensyntagen til medlemsstaternes forskellige situation. EØSU understreger dog samtidig behovet for lige vilkår mellem medlemsstaterne og efterspørger større klarhed over, hvordan risikoen forbundet med forskellige standarder vil blive håndteret i gennemførelsen af jord til bord-strategien og de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik og med hvilke tidsrammer. Udvalget mener, at der bør anvendes en skræddersyet tilgang til omstillingens hastighed, men ikke til de endelige mål, der skal nås. |
| --- | --- |

4.4.6.

Bruxelles, den 16. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  COVID-19 and the crisis in food systems: Symptoms, causes, and potential solutions. Communique fra IPES-Food, april 2020.

1

(2)  »For at en samlet EU-fødevarepolitik kan få egentlig relevans for de europæiske forbrugere, er det af afgørende betydning, at fødevarer, der produceres på bæredygtig vis i EU, er konkurrencedygtige. Dette indebærer, at den europæiske landbrugsfødevaresektor er i stand til at levere fødevarer til forbrugerne til priser, der omfatter ekstra omkostninger til kriterier såsom bæredygtighed, dyrevelfærd, fødevaresikkerhed og ernæring, men også en rimelig indtægt til landbrugerne, og som samtidig fastholder dens position som det foretrukne valg for det store flertal af forbrugerne.« Udtalelsen Civilsamfundets bidrag til udviklingen af en samlet fødevarepolitik i EU, punkt 5.8 (EUT C 129 af 11.4.2018, s. 18).

2

Civilsamfundets bidrag til udviklingen af en samlet fødevarepolitik i EU

(3)  EUT C 129 af 11.4.2018, s. 18.

3

(4)  Se fodnote 3.

4

(5)  IPES-Food, Towards a Common Food Policy for the European Union, Bruxelles, IPES Food, 2019.

5

(6)  Specifikke målsætninger med relevans for en samlet strategi og de typer af tiltag, det kræver at opfylde dem, er beskrevet nærmere i det følgende på grundlag af udtalelser udarbejdet af EØSU.

6

(7)  En undtagelse i jord til bord-strategien er henvisningen til at opnå »sunde og bæredygtige kostvaner«. Selv om denne målsætning er resultatorienteret, omtales den som en forbrugerorienteret nødvendighed frem for at understrege behovet for at realisere den i hele kæden.

7

(8)  Jf. fodnote 3.

8

(9)  Dette nye organ kunne fungere som en platform, der administreres af de eksisterende institutioner.

9

(10)  Mange steder er der sat gang i processer for at genskabe forbindelsen mellem byer og deres fødevareproducerende nærområder (f.eks. i Milano i Italien, Montpellier i Frankrig, Gent, Bruxelles og Liège i Belgien og Toronto i Canada), og der vil sandsynligvis blive flere i kølvandet på covid-19.

10

(11)  COVID-19 and the crisis in food systems: Symptoms, causes, and potential solutions. Communique fra IPES-Food, april 2020.

11

(12)  EUT C 190 af 5.6.2019, s. 9.

12

(13)  Af jord til bord-meddelelsen fremgår det, at Kommissionen vil »søge at få tilsagn fra fødevarevirksomheder og -organisationer om konkrete sundheds- og bæredygtighedsforanstaltninger«.

13

(14)  Se fodnote 12.

14

(15)  EUT C 440 af 6.12.2018, s. 165.

15

(16)  Europa-Parlamentets betænkning om rimelige indkomster for landbrugere: En bedre fungerende fødevareforsyningskæde i Europa, 2009/2237(INI), 2009, http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=REPORT&reference=A7-2010-0225&language=DA.

16

(17)  Europa-Parlamentet, »Parliamentary questions — Answer given by Mr. Hogan on behalf of the Commission«, 27. februar 2015, http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/E-8-2015-000521-ASW_EN.html?redirect.

17

(18)  http://www.fao.org/nr/sustainability/full-cost-accounting/.

18

(19)  Se fodnote 12.

19

(20)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 65.

20

(21)  Non-paper fra de hollandske og franske myndigheder om handel, socialøkonomiske virkninger og bæredygtig udvikling.

21

(22)  Den toldfri adgang til EU's markeder for æg blev f.eks. for første gang gjort betinget af tilpasning til EU's hønevelfærdsstandarder i frihandelsaftalen mellem EU og Mercosur: https://www.theguardian.com/environment/2019/oct/02/eu-imposes-hen-welfare-standards-on-egg-imports-for-first-time.

22

(23)  https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/mission-letter-frans-timmermans-2019_en.pdf?fbclid=IwAR3MP8zmxW1jBVJhtBUtP2PKkEct5ibFjKVJTCoaxgRX6thxcdsylXhTPIk

23

(24)  Europa-Parlamentet, Europa-Parlamentets beslutning af 11. september 2018 om gennemsigtig og ansvarlig forvaltning af naturressourcer i udviklingslandene: skove, 2018/2003(INI).

24

(25)  https://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf.

25

(26)  https://ec.europa.eu/environment/forests/impact_deforestation.htm.

26

(27)  Denne definition kan være baseret på og afstemt med den definition af miljømæssig bæredygtighed, der er fastsat i Kommissionens handlingsplan for finansiering af bæredygtig vækst.

27

(28)  Udnyttelse af land til bæredygtig fødevareproduktion og økosystemtjenester (EUT C 81 af 2.3.2018, s. 72).

28

(29)  Se fodnote 20.

29

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/276 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/276

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om ændring af Rådets beslutning 2003/17/EF for så vidt angår ligestilling af markinspektioner, der gennemføres i Ukraine, af afgrøder til formering af sædekorn og om ligestilling af sædekorn produceret i Ukraine

(COM(2020) 137 final — 2020/0053 (COD))

(2020/C 429/35)

| Ordfører uden studiegruppe: | Arnold PUECH D'ALISSAC |
| --- | --- |

Ordfører uden studiegruppe:

Arnold PUECH D'ALISSAC

| Anmodning om udtalelse | Rådet, 17.4.2020
  Europa-Parlamentet, 16.4.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 43, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 29.6.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 213/1/4 |

Anmodning om udtalelse

Rådet, 17.4.2020

Europa-Parlamentet, 16.4.2020

Retsgrundlag

Artikel 43, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

29.6.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

213/1/4

1.   Baggrund og Kommissionens forslag

| 1.1. | Ved Rådets beslutning 2003/17/EF (1) indrømmes visse tredjelande ligestilling for så vidt angår markinspektioner og produktion af frø af visse arter (2). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Disse betingelser for frø, der er høstet og kontrolleret i de pågældende lande, frembyder de samme garantier med hensyn til frøets karakteristika og ordningerne for undersøgelse af frøet, for identitetssikring og for mærkning og kontrol som de bestemmelser, der gælder for frø, der er høstet og kontrolleret i Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Ukraine er ikke et af de pågældende tredjelande på listen i beslutning 2003/17/EF, og det er derfor ikke i øjeblikket muligt at importere sædekorn, der er høstet i dette land, til Den Europæiske Union. Ukraine har indgivet en anmodning til Kommissionen om, at dets sædekorn bliver omfattet af Rådets beslutning 2003/17/EF og dermed indrømmes ligestilling. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Som følge af denne ansøgning har Kommissionen foretaget en undersøgelse af Ukraines gældende lovgivning og gennemført en audit af Ukraines gældende system for markinspektioner og certificering af frø for så vidt angår sædekorn. Det blev konkluderet, at landets gældende krav og system er ligestillet med Unionens og giver de samme garantier som Unionens system. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Kommissionen mener derfor, at ukrainsk sædekorn bør anerkendes som ligestillet med sædekorn, der er høstet, produceret og kontrolleret i Den Europæiske Union, ved en afgørelse, der skal vedtages af Europa-Parlamentet og Rådet. |
| --- | --- |

1.5.

2.   Overvejelser og anbefalinger

| 2.1. | EØSU noterer sig det positive resultat af den undersøgelse, som Kommissionen har foretaget i Ukraine i henhold til de i bilag II til beslutning 2003/17/EF fastsatte krav med henblik på at anerkende ligestillingen af de retlige krav og de offentlige kontroller af certificeringen af sædekorn. EØSU bemærker dog, at det af revisionsrapporten fremgår, at visse standarder ikke er i fuld overensstemmelse med EU's krav, navnlig kravene om isolation af certificeret sædekorn af sorghum, hvor standarderne er lavere, sortsrenhed for de forældrelinjer, der anvendes til fremstilling af majsfrø af hybrider, og andelen af frø af andre arter i certificerede majsfrø. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU bifalder i forlængelse af sine tidligere udtalelser (3) dette lovgivningsforslag, men foreslår at udskyde ikrafttrædelsen heraf, til EU efter en ex post-kontrol vil have opnået garanti for, at de begrænsninger, der fremgår af revisionsrapporten, er blevet korrigeret, at produktionsstandarderne i Ukraine nu er i nøje overensstemmelse med EU's krav, og at det garanteres, at der ikke sker illoyal konkurrence, og at der ikke er nogen risiko for skadelige virkninger på miljøet. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Udvalget er enigt i, at denne anerkendelse af ligestilling potentielt kan vise sig at være til fordel for frøvirksomheder i EU, der opererer i Ukraine, for potentielle EU-importører af frø fra dette land og for EU's landbrugere, der fremover vil have adgang til et bredere udvalg af frø, men mener samtidig, at det er nødvendigt med et symmetrisk importkontrolsystem, og at der skal sikres den samme forbrugerbeskyttelse på begge sider.
  Der bør være konkurrencekontrol på begge sider, så handelsvilkårene for de europæiske organisationer, der opererer i EU, ikke fordrejes. |
| --- | --- |

2.3.

Der bør være konkurrencekontrol på begge sider, så handelsvilkårene for de europæiske organisationer, der opererer i EU, ikke fordrejes.

| 2.4. | EØSU vil dog gerne understrege visse tekniske aspekter af de metoder til frøproduktion, der varierer mellem Ukraine og EU, navnlig hvad angår adgang til plantebeskyttelsesmidler. De ukrainske producenter har rent faktisk adgang til en bredere vifte af plantebeskyttelsesmidler end EU-producenter og til visse molekyler, som er forbudte i EU. Sådanne afvigelser skaber konkurrenceforvridning og vil medføre, at produkter, som ikke opfylder EU's sundheds- og miljøstandarder, føres ind på Den Europæiske Unions område. De mest bemærkelsesværdige forskelle omfatter adgang til aktivstoffer, der anvendes til dyrkning af parceller, som f.eks. atrazin (forbudt i EU siden 2003) og acetochlor (forbudt i EU siden 2012). Ud over de sundhedsmæssige virkninger giver adgangen til disse stoffer med et bredt virkningsspektrum, en varig karakter, høj teknisk effektivitet med hensyn til ukrudt og reducerede omkostninger de ukrainske producenter en konkurrencemæssig fordel. Med hensyn til beskyttelse mod skadedyr har de ukrainske producenter stadig adgang til aktivstoffer i neonicotinoid-familien, hvoraf nogle er forbudt i EU, f.eks. clothianidin, thiamethoxam og meget snart thiacloprid. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Ifølge den europæiske grønne pagt er det nødvendigt at bevare og styrke Europas naturkapital og beskytte borgernes sundhed og trivsel mod miljørelaterede trusler. Derfor må Ukraine uden tøven holde op med at producere sædekorn ved hjælp af kemikalier, hvis anvendelse EU har forbudt på sit område. Ukraine bør have krav, der er på niveau med EU's, lægge sig i selen for at overholde alle betingelserne i Parisaftalen til punkt og prikke og hvert år give mulighed for en evaluering af de indgåede aftaler. Det er utænkeligt, at forskellene skal bestå eller skærpes yderligere. Ellers kan man ikke tillade indførelsen af frø til EU's marked. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU er bekendt med Kommissionens holdning om, at anerkendelse af certificeringsprocedurer for de pågældende produkter er en teknisk foranstaltning. I lyset af ovenstående og det forhold, at åbningen af EU's marked for produkter fra tredjelande vil få økonomiske og sociale virkninger, anbefaler udvalget imidlertid, at Kommissionen, inden den træffer afgørelse, foretager en konsekvensanalyse for at kontrollere, at de europæiske producenter (frøproducenter og frøfirmaer), navnlig mikrovirksomheder og små virksomheder, ikke berøres af denne foranstaltning. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | På grundlag af en sådan konsekvensanalyse, og da den nuværende frihandelsaftale med Ukraine ikke sikrer fair handel med sammenlignelige skattemæssige, sociale og miljømæssige standarder, er det nødvendigt først at gennemgå frihandelsaftalen og mere generelt den europæiske handelspolitik for at undgå illoyal handel. Kommissionen har i øvrigt planlagt en sådan gennemgang, hvilket fremgår af dens meddelelse af 16. juni, med en grundig undersøgelse af EU's handelspolitik og iværksættelse af en offentlig høring. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Dette er særlig relevant mellem Ukraine og EU i sektoren for majsfrø, hvor produktionsomkostningerne er meget lavere i Ukraine (forskellen i forhold til de franske produktionsomkostninger blev i 2019 anslået til 26 %). En kombinationen af disse beslutninger kan bringe de europæiske sektorer for opformering af majsfrø i fare. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | På et tidspunkt, hvor der drages erfaringer af covid-19-krisen, kan afhængighed af tredjelande i en strategisk sektor for fødevaresuverænitet ikke accepteres, og problemet bør derfor løses på et tidligt stadium. |
| --- | --- |

2.9.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT L 8 af 14.1.2003, s. 10.

1

(2)  I overensstemmelse med Rådets direktiv 66/401/EØF (EFT 125 af 11.7.1966, s. 2298), 66/402/EØF (EFT 125 af 11.7.1966, s. 2309), 2002/54/EF (EFT L 193 af 20.7.2002, s. 12) og 2002/57/EF (EFT L 193 af 20.7.2002, s. 74).

2

(3)  EUT C 74 af 23.3.2005, s. 55, EUT C 351 af 15.11.2012, s. 92.

3

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/279 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/279

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/833 af 20. maj 2019 om bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger gældende for det område, som reguleres af Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav

(COM(2020) 215 final — 2020/0095 (COD))

(2020/C 429/36)

| Ordfører: | Gabriel SARRÓ IPARRAGUIRRE |
| --- | --- |

Ordfører:

Gabriel SARRÓ IPARRAGUIRRE

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 17.6.2020
  Rådet, 8.6.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 8.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 215/0/4 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 17.6.2020

Rådet, 8.6.2020

Retsgrundlag

Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

8.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

215/0/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU gentager sin holdning fra udtalelse 2018/05155 (1) til det fremsatte forslag til forordning, hvis konklusioner og anbefalinger er beskrevet nærmere nedenfor. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Efter EØSU's opfattelse er det nødvendigt at gennemføre de bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger, der er vedtaget af Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO), i EU-lovgivningen med henblik på at sikre, at disse anvendes ensartet og effektivt i EU. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU mener imidlertid ikke, at den foreslåede mekanisme til gennemførelse af de af NAFO vedtagne regler er tilstrækkelig effektiv, eller at den imødekommer behovet for at opdatere dem en gang om året. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Udvalget går ind for en mere effektiv og enkel mekanisme og foreslår derfor en forordning med blot en enkelt artikel, som præciserer, at EU ubetinget skal anvende de regler, der er vedtaget af NAFO, på sin flåde. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU understreger, at der er en risiko forbundet med at indføre en ordning med delegerede retsakter, som giver Kommissionen beføjelser til at lovgive uden at være underlagt de almindelige procedurer. |
| --- | --- |

1.5.

2.   Resumé af Kommissionens forslag

| 2.1. | Hovedformålet med forslaget er at indføje de bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger, som Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO) vedtog på det 41. årsmøde i september 2019, i EU-retten. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Der foreslås en række tekniske ændringer af terminologien om fangst- og indsatsbegrænsningerne, fiskestop, fangst om bord, maskestørrelser, fiskerilogbog og produktionslogbog. Supplerende inspektionsopgaver og forenkling af de månedlige fangstrapporter er også medtaget. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Der foreslås desuden en række specifikke redaktionelle ændringer vedrørende hellefisk og produktionslogbogen samt krydshenvisninger til overtrædelser og overtrædelsesprocedurer med henvisning til NAFO's websted for kontrol og overvågning af fiskerfartøjer. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Andre foreslåede foranstaltninger vedrører præciseringen af anvendelsen af målere og bevarelse og forvaltning af hajer, idet der foreslås et forbud mod målrettet fiskeri efter grønlandsk haj og nedbringelse af bifangster af denne art. Bestemmelserne om charteraftaler præciseres også. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Ved forslaget tillægges Kommissionen derudover beføjelser til at ændre NAFO's bevarelses- og håndhævelsesbestemmelser om tekniske forhold såsom maskestørrelser, sorteringsgitre eller -riste og ophængskæder i fiskeriet efter dybvandsrejer og områderestriktioner for bundfiskeri. Alt dette med henblik på en effektiv og enkel gennemførelse i EU-retten af mulige fremtidige ændringer inden for rammerne af NAFO vedrørende disse bevarelses- og håndhævelsesbestemmelser. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Forslaget ændrer Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/833 (2) af 20. maj 2019. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU mener, at det er nødvendigt at gennemføre de bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger, der blev vedtaget på det seneste årlige NAFO-møde, i EU-lovgivningen med henblik på at sikre en ensartet anvendelse i EU. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Udvalget er imidlertid af den opfattelse, at gennemførelsesproceduren fortsat ikke følges op af en fleksibel mekanisme, da disse foranstaltninger ændres hvert år, og EU's administrative behandling er meget langsom, hvilket fører til en vedvarende manglende overensstemmelse mellem NAFO's og EU's bestemmelser. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU påpeger, at forslaget til forordning analyseres, netop fordi der ikke er blevet vedtaget en mere effektiv procedure, som den, udvalget foreslog i 2019, og som myndighederne i medlemsstaterne og de berørte sektorer bakkede op om. Der ville være tale om en enkel forordning med en enkelt artikel, der omfatter et tilsagn fra Den Europæiske Union om at anvende NAFO's regler for sin flåde hvert år. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Udvalget advarer om, at den nuværende procedure fører til retsusikkerhed ikke blot for virksomhederne, men også for myndighederne selv, fordi der opstår en konflikt mellem de forskellige bestemmelser. Derudover skaber det skævvridninger i gennemførelsen af de foranstaltninger, der gælder for tredjelandes flåder. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Efter EØSU's opfattelse vil det eneste resultat af at indføre ordningen med delegerede retsakter være, at Kommission får lettere ved at vedtage standarder uden om de almindelige procedurer. |
| --- | --- |

3.5.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAVIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EØSU's udtalelse om Bevarelses- og håndhævelsesforanstaltninger i det område, som reguleres af Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (EUT C 159 af 10.5.2019, s. 60).

1

(2)  EUT L 141 af 28.5.2019, s. 1.

2

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/281 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/281

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En EU-værktøjskasse til udrulning af sikre 5G-net i EU

(COM(2020) 50 final)

(2020/C 429/37)

| Ordfører: | Alberto MAZZOLA |
| --- | --- |
| Medordfører: | Dumitru FORNEA |

Ordfører:

Alberto MAZZOLA

Medordfører:

Dumitru FORNEA

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 9.3.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 3.9.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 16.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 217/0/2 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 9.3.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

3.9.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

16.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

217/0/2

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU bifalder, at medlemsstaterne og Kommissionen har taget initiativ til at undersøge, hvor langt medlemsstaterne er nået med gennemførelsen af de nøgleforanstaltninger, der anbefales i konklusionerne om EU-værktøjskassen, der består af strategiske og tekniske foranstaltninger til en sikker udrulning af 5G-økosystemet. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU mener — i betragtning af de stadig mere komplekse og de stadig flere anvendelsesmuligheder for 5G-nettene (Kommissionen har fastsat følgende konnektivitetsmål for 2025: skoler, universiteter, forskningscentre, hospitaler, hovedudbydere af offentlige tjenesteydelser og digitalt intensive virksomheder bør have mulighed for internetopkobling med en download-/uploadhastighed på 1 GB data pr. sekund. Husholdninger i byerne og i landdistrikterne bør have mulighed for internetopkobling med en downloadhastighed på mindst 100 megabit pr. sekund, og byområder samt større veje og jernbaner bør have uafbrudt 5G-dækning.) — at denne undersøgelse af 5G-økosystemet og af de foranstaltninger, som Kommissionen har truffet til sikring af cybersikkerhed i 5G-nettene, en diversificeret 5G-værdikæde, teknisk standardisering og certificering, udenlandske direkte investeringer, beskyttelse af handelen og konkurrencen, forpligtelser til offentlig tjeneste, offentlige indkøb og cyberdiplomati, bør omfatte geopolitisk sikkerhed, infrastruktur- og datasikkerhed samt sundhedsbeskyttelse, herunder som omhandlet i EUF-traktatens artikel 168, stk. 1. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU finder det vigtigt, at det europæiske 5G-økosystem sikrer følgende: integritet, fortrolighed, forvaltnings- og driftsmæssig ansvarlighed, sikkerhed, leverandørernes substituerbarhed, hardware- og softwarekomponenternes interoperabilitet, fælles tekniske standarder, tjenestekontinuitet, pålidelige datastrømme og databeskyttelse, dækning i alle — også tyndtbefolkede — områder, klar kommunikation til brugerne som aktive deltagere på det digitale marked samt proaktiv tilslutning til ICNIRP-retningslinjerne for beskyttelse af folkesundheden, samtidig med at stråling reduceres mest muligt. ICNIRP har således ajourført den del af 1998-retningslinjerne, der vedrører elektromagnetiske felter i forbindelse med radiofrekvenser. I dette dokument opridses disse reviderede retningslinjer, som beskytter mennesker mod eksponering for elektromagnetiske felter mellem 100 kHz og 300 GHz (Health Physics, 118(5):483-524, maj 2020 — offentliggjort marts 2020). ICNIRP har foretaget en række ændringer for at sikre, at nye teknologier som 5G ikke kan volde skade, uanset vores nuværende forventninger. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU anmoder Kommissionen om nøje at overvåge fremskridtene med hensyn til udbredelsen og den reelle anvendelse af 5G og opfordrer medlemsstaterne til yderligere at fremskynde processen og sørge for en ansvarlig gennemførelse, idet de tager hensyn til alle sikkerhedsaspekter, herunder de aspekter, der vedrører 5G-teknologiernes indvirkning på folkesundheden og de levende økosystemer, de sociale og økonomiske følger, indvirkningen på konkurrencen, den almene uddannelse og erhvervsuddannelse samt sikringen af, at de grundlæggende rettigheder overholdes. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU ser gerne, at EU indtager en førerposition på verdensplan, når det gælder næste generation af 5G-mobilteknologi, med en sikker digital infrastruktur som et solidt fundament for en ny og moderne industristrategi for Europa ved hjælp af en radikal omstilling i den mobile konnektivitet og med et enormt dynamisk potentiale til at øge produktiviteten, sætte skub i økonomien og forbedre tjenesterne for borgerne. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU finder det især afgørende at vurdere leverandørernes risikoprofil og anvende relevante restriktioner over for leverandører, der anses for at udgøre en høj risiko, — og om nødvendigt udelukke dem for på effektiv vis at begrænse risici og fastslå ansvar — for centrale aktiver, der er udpeget som kritiske og følsomme i EU's koordinerede risikovurdering. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Udvalget finder det altafgørende, at Europa på mellemlang sigt satser på uafhængighed og selvforsyning på dette område ved i stor stil at støtte forskning og tilstedeværelse af flere europæiske virksomheder. EØSU finder det vigtigt at øge EU's midler til digital F&I og støtte operatørernes og leverandørernes investeringer i nye tekniske sikkerhedsfunktioner. Disse investeringer bør gå hånd i hånd med markedets evne til at anerkende og belønne alle initiativer, som sigter mod at øge sikkerheden og modstandsdygtigheden i systemer. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Det er vigtigt at give alle medlemsstater en sikkerhedsgaranti, herunder ved at opretholde forskningscentre i flere af EU's regioner. EØSU holder desuden fast i sit forslag om, at der bør være mindst to leverandører for hvert land, herunder mindst én europæisk leverandør, der kan garantere for datas sikkerhed på politisk plan og overholdelsen af sundhedskravene. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU finder det nødvendigt — ud over den vægt, der med rette lægges på at have passende foranstaltninger med hensyn til de nationale tilsynsmyndigheders beføjelser og telekommunikationsoperatørernes rolle — også at lægge større vægt på instrumenter til brugerne, borgerne og de relevante civilsamfundsorganisationer, da disse er begrænsede og ineffektive, med det formål at styrke forbrugernes indflydelse og forbedre deres muligheder for at blive proaktive markedsaktører. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Kommissionen, Europa-Parlamentet, Rådet og medlemsstaternes regeringer og parlamenter bør udstikke en demokratisk ramme for høringer, hvor offentligheden kan få redegjort for videnskabelige og teknologiske spørgsmål, retslige garantier og de pågældende institutioners svar på spørgsmål fra civilsamfundet. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Udvalget anbefaler at styrke Europas teknologiske diplomati, så EU kan sikre mere afbalancerede og gensidige handels- og investeringsbetingelser, navnlig når det gælder markedsadgang, tilskud, offentlige indkøb, teknologioverførsel, industriel ejendomsret samt sociale og miljømæssige standarder. |
| --- | --- |

1.11.

2.   Indledning

| 2.1. | 5G-nettenes sikkerhed er et spørgsmål af strategisk vigtighed for borgerne og virksomhederne samt hele det indre marked og EU's teknologiske suverænitet. Allerede i 2013 lancerede Kommissionen EU's flagskibsinitiativ gennem etableringen af et offentlig-privat 5G-partnerskab (5G PPP) med henblik på at fremme forskning og innovation inden for 5G-teknologi. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Med globale indtægter, der anslås til at overstige 100 mia. EUR i 2025, udgør 5G en central del af Europas konkurrenceevne på det globale marked, og cybersikkerhed i forbindelse med 5G er af vital betydning for at sikre Unionens strategiske autonomi. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | 5G-nettene bygger på den nuværende fjerde generation (4G) af netteknologier og fiberoptisk infrastruktur. De giver en ny tjenestekapacitet og er ved at blive en central infrastruktur — og en væsentlig katalysator for en stor del af Unionens økonomi — da de danner grundlaget for en lang række vigtige tjenester af betydning for det indre markeds funktion og for opretholdelsen og forvaltningen af vigtige økonomiske og samfundsmæssige funktioner såsom energi, transport, banktjenester, sundhedstjenester samt landbrugets og industriens produktions-, distributions- og forbrugssystemer. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | I betragtning af 5G-nettenes centrale rolle i gennemførelsen af den digitale omstilling i EU's økonomi og samfund og i betragtning af, at den infrastruktur, der ligger til grund for det digitale økosystem, er sammenkoblet og tværnational, og at de pågældende trusler har grænseoverskridende karakter, ville eventuelle sårbarheder og/eller væsentlige cybersikkerhedshændelser i forbindelse med 5G-nettene i en medlemsstat påvirke Unionen som helhed. Der bør derfor træffes foranstaltninger, der understøtter et højt, fælles cybersikkerhedsniveau i 5G-nettene. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | I 2016 vedtog Kommissionen — i forbindelse med lanceringen af en række initiativer begyndende med meddelelsen om »Konnektivitet med henblik på et konkurrencedygtigt digitalt indre marked — på vej mod et europæisk gigabitsamfund« (1) samt en revision (2) af regelsættet for elektronisk kommunikation (3), af de opgaver, som Sammenslutningen af Europæiske Tilsynsmyndigheder inden for Elektronisk Kommunikation (BEREC) (4) udfører, af IKT-standardiseringsprioriteterne for det digitale indre marked (5) og af foranstaltningerne til fremme af internetkonnektivitet i lokalsamfund (6) — en handlingsplan for 5G til Europa (7), som EØSU tidligere har udarbejdet en positiv udtalelse (8) om, med henblik på at styrke EU's indsats for udbredelsen af 5G-infrastruktur og -tjenester i det digitale indre marked med en køreplan for offentlige og private investeringer i 5G-infrastruktur i EU og en målsætning om at udrulle kommercielle 5G-net inden udgangen af 2020. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I henhold til definitionen i Kommissionens henstilling (9) skal der ved »5G-net« forstås »et sæt af alle relevante netinfrastrukturelementer for mobil og trådløs kommunikationsteknologi, som anvendes til at skabe konnektivitet og værdiforøgende tjenester, med højydelsesegenskaber såsom meget høj datahastighed og -kapacitet, kommunikation med lav latenstid, ultrahøj pålidelighed og understøttelse af et stort antal forbundne enheder«. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Af henstillingen fremgår det, at Kommissionen vil støtte gennemførelsen af en EU-strategi for cybersikkerhed i forbindelse med 5G, og at den i tråd med medlemsstaternes ønsker vil bestræbe sig på at garantere sikkerheden i 5G-infrastrukturen og i forsyningskæden ved om nødvendigt at anvende alle tilgængelige instrumenter:






  — | regler for telekommunikation, multimedier og cybersikkerhed |
| --- | --- | --- |

2.7.

—

regler for telekommunikation, multimedier og cybersikkerhed

| — | koordinering af standardisering og certificering på EU-plan |
| --- | --- |

—

koordinering af standardisering og certificering på EU-plan

| — | udarbejdelse af et regelsæt for screening af udenlandske direkte investeringer med henblik på at beskytte den europæiske 5G-forsyningskæde |
| --- | --- |

—

udarbejdelse af et regelsæt for screening af udenlandske direkte investeringer med henblik på at beskytte den europæiske 5G-forsyningskæde

| — | handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter |
| --- | --- |

—

handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter

| — | konkurrenceregler |
| --- | --- |

—

konkurrenceregler

| — | sikring i forbindelse med offentlige indkøb, at der tages tilstrækkeligt hensyn til sikkerhedsaspekterne |
| --- | --- |

—

sikring i forbindelse med offentlige indkøb, at der tages tilstrækkeligt hensyn til sikkerhedsaspekterne

| — | EU-finansieringsprogrammer, der skal sikre, at støttemodtagerne overholder de relevante sikkerhedskrav. |
| --- | --- |

—

EU-finansieringsprogrammer, der skal sikre, at støttemodtagerne overholder de relevante sikkerhedskrav.

| 2.8. | I juli 2019 fremlagde medlemsstaterne resultaterne af deres nationale risikovurderinger for den samarbejdsgruppe, der var blevet oprettet i henhold til NIS-direktivet (10) (og som består af repræsentanter for de enkelte medlemsstater), Kommissionen og ENISA, med oplysninger om de vigtigste aktiviteter, trusler og sårbarheder på 5G-området i henhold til standarden ISO/IEC 27005 og de vigtigste risikoscenarier med beskrivelse af de måder, trusselsaktørerne eventuelt vil kunne udnytte aktiviteters sårbarheder på. Disse nationale vurderinger dannede grundlaget for en efterfølgende koordineret vurdering og indførelsen af en fælles »værktøjskasse« med mulige risikobegrænsende foranstaltninger. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | I oktober 2019 offentliggjorde NIS-samarbejdsgruppen, med støtte fra Kommissionen og ENISA, en rapport om EU's koordinerede risikovurdering for cybersikkerheden i 5G-net. I rapporten kortlægges forskellige vigtige sikkerhedsudfordringer i forbindelse med central teknologisk innovation inden for software, applikationer og tjenester samt leverandørernes rolle med hensyn til udbredelse og anvendelse af 5G-net og graden af de enkelte leverandørers afhængighed:






  — | øget eksponering for angreb og stigning i antallet af potentielle angrebsveje for gerningsmændene bag sådanne angreb |
| --- | --- | --- |

2.9.

—

øget eksponering for angreb og stigning i antallet af potentielle angrebsveje for gerningsmændene bag sådanne angreb

| — | øget følsomhed som følge af 5G-nettenes nye arkitektur og funktioner |
| --- | --- |

—

øget følsomhed som følge af 5G-nettenes nye arkitektur og funktioner

| — | risici i forbindelse med mobilnetoperatørernes afhængighed af leverandører, hvilket øger antallet af de angrebsveje, som trusselsaktører kan udnytte |
| --- | --- |

—

risici i forbindelse med mobilnetoperatørernes afhængighed af leverandører, hvilket øger antallet af de angrebsveje, som trusselsaktører kan udnytte

| — | sammenhæng mellem de enkelte leverandørers risikoprofil og en eventuel indblanding fra tredjelande |
| --- | --- |

—

sammenhæng mellem de enkelte leverandørers risikoprofil og en eventuel indblanding fra tredjelande

| — | større risici som følge af en stor afhængighed af leverandører i tilfælde af en eventuel forsyningsafbrydelse forårsaget af handelsmæssige og andre former for spændinger |
| --- | --- |

—

større risici som følge af en stor afhængighed af leverandører i tilfælde af en eventuel forsyningsafbrydelse forårsaget af handelsmæssige og andre former for spændinger

| — | trusler mod nettenes integritet og tilgængelighed, når det gælder sikkerhed, fortrolighed og privatlivets fred. |
| --- | --- |

—

trusler mod nettenes integritet og tilgængelighed, når det gælder sikkerhed, fortrolighed og privatlivets fred.

| 2.10. | Disse udfordringer skaber et nyt sikkerhedsparadigme, som nødvendiggør en revurdering af den nuværende politiske og sikkerhedsmæssige ramme for sektoren og dens økosystem og tvinger medlemsstaterne til at træffe de nødvendige afhjælpende foranstaltninger. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Den 21. november 2019 offentliggjorde ENISA rapporten »Threat landscape for 5G networks«, hvori truslerne i forbindelse med den femte generation af mobile telekommunikationsnet vurderes, og som supplerer EU-medlemsstaternes rapport. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Den 29. januar 2020 offentliggjorde NIS-samarbejdsgruppen »Cybersecurity of 5G networks — EU toolbox of risk mitigating measures« (11), som indeholder en række mulige fælles foranstaltninger til afbødning af de største cybersikkerhedsrisici i 5G-nettene og til vejledning i forbindelse med udvælgelsen af de foranstaltninger, der bør have prioritet inden for rammerne af afbødningsplanerne på nationalt plan og EU-plan. Samme dag vedtog Kommissionen en meddelelse til støtte for den værktøjskasse (12), der behandles i nærværende udtalelse. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | De vigtigste aktører i 5G-nettenes infrastruktur er:






  — | borgerne, forbrugerne og slutbrugerne af 5G |
| --- | --- | --- |

2.13.

—

borgerne, forbrugerne og slutbrugerne af 5G

| — | mobilnetoperatører: aktører, der leverer mobile netværkstjenester til brugerne og forvalter deres net med hjælp fra tredjeparter |
| --- | --- |

—

mobilnetoperatører: aktører, der leverer mobile netværkstjenester til brugerne og forvalter deres net med hjælp fra tredjeparter

| — | leverandører til mobilnetoperatører: aktører, der leverer tjenester eller infrastruktur til mobilnetoperatørerne med henblik på at opbygge og/eller forvalte deres net. Denne kategori omfatter producenter af telekommunikationsudstyr, andre tredjepartsleverandører såsom leverandører af cloudinfrastruktur, systemintegratorer, sikkerheds- og vedligeholdelseskontrahenter samt producenter af transmissionsudstyr |
| --- | --- |

—

leverandører til mobilnetoperatører: aktører, der leverer tjenester eller infrastruktur til mobilnetoperatørerne med henblik på at opbygge og/eller forvalte deres net. Denne kategori omfatter producenter af telekommunikationsudstyr, andre tredjepartsleverandører såsom leverandører af cloudinfrastruktur, systemintegratorer, sikkerheds- og vedligeholdelseskontrahenter samt producenter af transmissionsudstyr

| — | producenter af netforbundne enheder og tilknyttede tjenesteudbydere: aktører, som leverer produkter og tjenester, som kan kobles til 5G-nettene (f.eks. smartphones, netforbundne køretøjer og elektronisk sundhedsudstyr), og dertil hørende tjenestekomponenter i 5G-kontrolplanen som defineret i den tjenestebaserede struktur eller »mobile edge computing« |
| --- | --- |

—

producenter af netforbundne enheder og tilknyttede tjenesteudbydere: aktører, som leverer produkter og tjenester, som kan kobles til 5G-nettene (f.eks. smartphones, netforbundne køretøjer og elektronisk sundhedsudstyr), og dertil hørende tjenestekomponenter i 5G-kontrolplanen som defineret i den tjenestebaserede struktur eller »mobile edge computing«

| — | andre interessenter, herunder tjeneste- og indholdsudbydere. |
| --- | --- |

—

andre interessenter, herunder tjeneste- og indholdsudbydere.

Alle disse interessenter er vigtige for sikkerheden, både når det gælder om at bidrage til cybersikkerheden i 5G-nettene og som mulige angrebsveje og -vektorer. Det er således vigtigt at vurdere de risici, der er forbundet med deres plads i 5G-økosystemet.

| 2.14. | De vigtigste traditionelle former for trusler vedrører tilsidesættelsen af fortrolighed, integritet og tilgængelighed. Der er helt konkret blevet kortlagt en række trusselsscenarier for 5G-nettene, som navnlig vedrører:






  — | afbrydelse af det lokale eller globale 5G-net (tilgængelighed) |
| --- | --- | --- |

2.14.

—

afbrydelse af det lokale eller globale 5G-net (tilgængelighed)

| — | spionage af datatrafikken i 5G-netinfrastrukturen (fortrolighed) |
| --- | --- |

—

spionage af datatrafikken i 5G-netinfrastrukturen (fortrolighed)

| — | ændring eller omdirigering af datatrafikken i 5G-netinfrastrukturen (integritet og/eller fortrolighed) |
| --- | --- |

—

ændring eller omdirigering af datatrafikken i 5G-netinfrastrukturen (integritet og/eller fortrolighed)

| — | ødelæggelse eller ændring af andet infrastruktur eller digitale informationssystemer via 5G-nettene (integritet og/eller tilgængelighed). |
| --- | --- |

—

ødelæggelse eller ændring af andet infrastruktur eller digitale informationssystemer via 5G-nettene (integritet og/eller tilgængelighed).

| 2.15. | Trusler fra stater og statsstøttede aktører betragtes med største alvor, eftersom disse er de farligste og mest sandsynlige trusselsaktører, da de kan have bevæggrunde, hensigter og ikke mindst kapacitet til at udføre vedvarende og sofistikerede angreb på 5G-nettenes sikkerhed.
  Selv om mange af disse sårbarheder ikke er karakteristiske for 5G-nettene, vil deres antal og omfang sandsynligvis blive øget med 5G, eftersom teknologien er mere kompleks, og økonomierne og samfundet vil gøre mere brug af denne infrastruktur i fremtiden. |
| --- | --- |

2.15.

Selv om mange af disse sårbarheder ikke er karakteristiske for 5G-nettene, vil deres antal og omfang sandsynligvis blive øget med 5G, eftersom teknologien er mere kompleks, og økonomierne og samfundet vil gøre mere brug af denne infrastruktur i fremtiden.

| 2.16. | Eftersom 5G-nettene især vil være baseret på software, vil de største sikkerhedsmangler — som dem, der skyldes mangelfuld softwareudvikling hos leverandørerne af udstyr — kunne gøre det lettere for aktørerne bevidst at installere bagdøre i produkter og gøre dem sværere at opdage. Dette kan øge risikoen for, at udnyttelsen af dem får særdeles alvorlige og omfattende virkninger. Da problemerne med cybersikkerheden i forbindelse med 4G endnu ikke er blevet fuldt ud løst, risikerer problemerne at vokse eksponentielt med 5G. |
| --- | --- |

2.16.

| 2.17. | Desuden bør der gøres overvejelser om følgende sårbarheder i processen og konfigurationen:






  — | manglen på specialiseret og uddannet personale til at beskytte, overvåge og vedligeholde 5G-nettene |
| --- | --- | --- |

2.17.

—

manglen på specialiseret og uddannet personale til at beskytte, overvåge og vedligeholde 5G-nettene

| — | manglen på velegnede interne sikkerhedskontroller, overvågningsmetoder og sikkerhedskontrolsystemer samt utilstrækkelige risikostyringsmetoder |
| --- | --- |

—

manglen på velegnede interne sikkerhedskontroller, overvågningsmetoder og sikkerhedskontrolsystemer samt utilstrækkelige risikostyringsmetoder

| — | mangelfulde procedurer for sikkerhed og driftsvedligeholdelse såsom opdatering af software og forvaltning af sikkerhedslapninger i 5G-nettene |
| --- | --- |

—

mangelfulde procedurer for sikkerhed og driftsvedligeholdelse såsom opdatering af software og forvaltning af sikkerhedslapninger i 5G-nettene

| — | manglende overholdelse af 3GPP-standarderne eller forkert anvendelse af dem |
| --- | --- |

—

manglende overholdelse af 3GPP-standarderne eller forkert anvendelse af dem

| — | mangler i nettenes opbygning og struktur, herunder manglen på effektive nød- og kontinuitetsmekanismer samt utilstrækkelig konfiguration, f.eks. i forbindelse med virtualisering samt administrator- og adgangsrettigheder |
| --- | --- |

—

mangler i nettenes opbygning og struktur, herunder manglen på effektive nød- og kontinuitetsmekanismer samt utilstrækkelig konfiguration, f.eks. i forbindelse med virtualisering samt administrator- og adgangsrettigheder

| — | uhensigtsmæssige kriterier for lokal adgang og fjernadgang til netkomponenterne |
| --- | --- |

—

uhensigtsmæssige kriterier for lokal adgang og fjernadgang til netkomponenterne

| — | utilstrækkelige sikkerhedskrav i forsyningsprocessen, hvor denne sårbarhed kan tage form af uhensigtsmæssige tilgange til udvælgelsen af leverandører eller manglende prioritering af sikkerheden i forhold til andre aspekter. |
| --- | --- |

—

utilstrækkelige sikkerhedskrav i forsyningsprocessen, hvor denne sårbarhed kan tage form af uhensigtsmæssige tilgange til udvælgelsen af leverandører eller manglende prioritering af sikkerheden i forhold til andre aspekter.

| 2.18. | De enkelte leverandørers risikoprofil bør vurderes på grundlag af forskellige faktorer, navnlig: risikoen for, at en leverandør er under indflydelse fra et tredjeland, særligt når der er tætte bånd mellem leverandøren og et bestemt tredjelands regering; tredjelandets lovgivning, navnlig i de tilfælde, hvor der savnes retslig eller demokratisk kontrol og modvægt, og hvor en virksomheds datterselskab, der har sæde i EU, følgelig kan blive afskrækket fra at følge EU-lovgivningen, eller når der ikke findes aftaler mellem EU og det pågældende tredjeland om sikkerhed og databeskyttelse; ejerforholdene i leverandørens virksomhed; tredjelandets kapacitet til at udøve en hvilken som helst form for pres, herunder med hensyn til udstyrs produktionssted; den generelle kvalitet af leverandørens cybersikkerhedspraksis og produkter, herunder graden af leverandørens kontrol med sin egen forsyningskæde, og hvordan sikkerhedsprocedurerne prioriteres. |
| --- | --- |

2.18.

| 2.19. | Medlemsstaterne er blevet enige om at træffe foranstaltninger, der gør det muligt at reagere hensigtsmæssigt og forholdsmæssigt på kendte og potentielle fremtidige risici. De er navnlig blevet enige om at sikre, at de inden for rammerne af en risikobaseret tilgang vil være i stand til at begrænse, forbyde og/eller fastsætte specifikke krav og betingelser for levering, udrulning og drift af 5G-netudstyr. |
| --- | --- |

2.19.

| 2.20. | Med henblik herpå bør medlemsstaterne:






  — | stramme sikkerhedskravene til mobilnetoperatører, f.eks. i form af en streng adgangskontrol, regler om sikker drift, overvågning og begrænsning af outsourcing af specifikke funktioner |
| --- | --- | --- |

2.20.

—

stramme sikkerhedskravene til mobilnetoperatører, f.eks. i form af en streng adgangskontrol, regler om sikker drift, overvågning og begrænsning af outsourcing af specifikke funktioner

| — | vurdere leverandørernes risikoprofil på grundlag af objektive og klare kriterier; følgelig anvende relevante restriktioner, der er i tråd med proportionalitets- og retssikkerhedsprincippet, over for leverandører, der anses for at udgøre en høj risiko, — og om nødvendigt udelukke dem for på effektiv vis at begrænse risici — for centrale aktiver, der er udpeget som kritiske og følsomme i EU's koordinerede risikovurdering |
| --- | --- |

—

vurdere leverandørernes risikoprofil på grundlag af objektive og klare kriterier; følgelig anvende relevante restriktioner, der er i tråd med proportionalitets- og retssikkerhedsprincippet, over for leverandører, der anses for at udgøre en høj risiko, — og om nødvendigt udelukke dem for på effektiv vis at begrænse risici — for centrale aktiver, der er udpeget som kritiske og følsomme i EU's koordinerede risikovurdering

| — | vedtage globalt anerkendte, implementerede og konsensusbaserede sikkerhedsstandarder og bedste praksis |
| --- | --- |

—

vedtage globalt anerkendte, implementerede og konsensusbaserede sikkerhedsstandarder og bedste praksis

| — | sikre, at de enkelte operatører har en passende flersælgerstrategi (»multi-vendor strategy«) for at undgå og begrænse en stor afhængighed af én enkelt leverandør eller af leverandører med en tilsvarende risikoprofil |
| --- | --- |

—

sikre, at de enkelte operatører har en passende flersælgerstrategi (»multi-vendor strategy«) for at undgå og begrænse en stor afhængighed af én enkelt leverandør eller af leverandører med en tilsvarende risikoprofil

| — | sikre en streng adgangskontrol og en sikker forvaltning, drift og overvågning af nettene samt anvende certificering for komponenter og/eller processer i 5G-nettene. Denne strategi skal baseres på en risikoanalyse foretaget af medlemsstaterne og operatørerne, således at valget af en flersælgerstrategi ikke øger risikoniveauet for operatørens net |
| --- | --- |

—

sikre en streng adgangskontrol og en sikker forvaltning, drift og overvågning af nettene samt anvende certificering for komponenter og/eller processer i 5G-nettene. Denne strategi skal baseres på en risikoanalyse foretaget af medlemsstaterne og operatørerne, således at valget af en flersælgerstrategi ikke øger risikoniveauet for operatørens net

| — | sikre en passende balance mellem leverandører på nationalt plan og undgå afhængighed af leverandører, der anses for at udgøre en høj risiko, bl.a. ved at fremme større interoperabilitet mellem udstyr |
| --- | --- |

—

sikre en passende balance mellem leverandører på nationalt plan og undgå afhængighed af leverandører, der anses for at udgøre en høj risiko, bl.a. ved at fremme større interoperabilitet mellem udstyr

| — | bevare en diversificeret og bæredygtig 5G-forsyningskæde for at undgå en langvarig afhængighed ved fuldt ud at benytte EU's værktøjer til kontrol af udenlandske direkte investeringer, de handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter, konkurrencelovgivningen og EU's udbudslovgivning |
| --- | --- |

—

bevare en diversificeret og bæredygtig 5G-forsyningskæde for at undgå en langvarig afhængighed ved fuldt ud at benytte EU's værktøjer til kontrol af udenlandske direkte investeringer, de handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter, konkurrencelovgivningen og EU's udbudslovgivning

| — | styrke EU's interne kapacitet inden for 5G- og post-5G-teknologier ved hjælp af relevante EU-programmer og -midler samt sikre koordinering mellem medlemsstaterne på standardiseringsområdet ved at øge ressourcerne til testning og revision med henblik på at nå specifikke sikkerhedsmål, udvikle relevante ordninger for EU-certificering i overensstemmelse med lovgivningen om cybersikkerhed og fremme interoperabiliteten. |
| --- | --- |

—

styrke EU's interne kapacitet inden for 5G- og post-5G-teknologier ved hjælp af relevante EU-programmer og -midler samt sikre koordinering mellem medlemsstaterne på standardiseringsområdet ved at øge ressourcerne til testning og revision med henblik på at nå specifikke sikkerhedsmål, udvikle relevante ordninger for EU-certificering i overensstemmelse med lovgivningen om cybersikkerhed og fremme interoperabiliteten.

| 2.21. | Som allerede påpeget af Kommissionen ved flere lejligheder er og bliver EU's indre marked åbent for dem, der gerne vil ind i Europa, forudsat at de respekterer klare og strenge regler, som bygger på objektive kriterier. |
| --- | --- |

2.21.

| 2.22. | Den 6. juni 2020 fremhævede Rådet vigtigheden af at styrke den digitale suverænitet og det digitale samarbejde i EU og skabe synergier ved hjælp af EU-programmer som f.eks. Connecting Europe-faciliteten og programmet for et digitalt Europa med udvikling af digitale kompetencer og dataøkonomi samt vigtigheden af kunstig intelligens og cybersikkerhed, hvor det digitale område spiller en aktiv rolle, når det gælder om at nå målene i den grønne pagt. |
| --- | --- |

2.22.

3.   Kommissionens meddelelse

| 3.1. | Som svar på NIS-samarbejdsgruppens værktøjskasse for sikkerhed i 5G-net vil Kommissionen:






  — | som anmodet af medlemsstaterne bestræbe sig på at garantere sikkerheden i 5G-infrastrukturen og forsyningskæden ved om nødvendigt at anvende alle tilgængelige instrumenter |
| --- | --- | --- |

3.1.

—

som anmodet af medlemsstaterne bestræbe sig på at garantere sikkerheden i 5G-infrastrukturen og forsyningskæden ved om nødvendigt at anvende alle tilgængelige instrumenter

| — | opfordre medlemsstaterne til at gennemføre effektive strategier for risikobegrænsning og til at træffe yderligere koordineringstiltag på EU-plan med henblik på en fælles strategi for sikkerhed i 5G-nettene |
| --- | --- |

—

opfordre medlemsstaterne til at gennemføre effektive strategier for risikobegrænsning og til at træffe yderligere koordineringstiltag på EU-plan med henblik på en fælles strategi for sikkerhed i 5G-nettene

| — | opfordre medlemsstaterne til at gennemføre alle de foranstaltninger, der anbefales i konklusionerne om EU-værktøjskassen, og til at udarbejde en fælles rapport om deres gennemførelse, samtidig med at NIS-samarbejdsgruppen fortsætter sit arbejde med at understøtte værktøjskassens indførelse |
| --- | --- |

—

opfordre medlemsstaterne til at gennemføre alle de foranstaltninger, der anbefales i konklusionerne om EU-værktøjskassen, og til at udarbejde en fælles rapport om deres gennemførelse, samtidig med at NIS-samarbejdsgruppen fortsætter sit arbejde med at understøtte værktøjskassens indførelse

| — | på de områder, hvor den har beføjelser, træffe foranstaltninger til sikring af cybersikkerhed i 5G-nettene, en diversificeret 5G-værdikæde, teknisk standardisering og certificering, udenlandske direkte investeringer, beskyttelse af handelen og konkurrencen, offentlige indkøb og cyberdiplomati samt sine programmer og fonde vedrørende F&I, samhørighed og udvikling. |
| --- | --- |

—

på de områder, hvor den har beføjelser, træffe foranstaltninger til sikring af cybersikkerhed i 5G-nettene, en diversificeret 5G-værdikæde, teknisk standardisering og certificering, udenlandske direkte investeringer, beskyttelse af handelen og konkurrencen, offentlige indkøb og cyberdiplomati samt sine programmer og fonde vedrørende F&I, samhørighed og udvikling.

4.   Generelle bemærkninger

| 4.1. | EØSU er overbevist om, at de nye 5G-teknologier vil kunne ændre den måde, vi interagerer med verden på, idet de giver mulighed for nye anvendelser og forretningsmodeller, en ny livsstil, intelligente fabrikker, større produktivitet og nye tjenester af høj kvalitet til borgerne, og de kan bane vejen for revolutionerende teknologier såsom automatiserede biler og avancerede produktions- og distributionssystemer foruden at muliggøre flere tusinde indbyrdes forbundne enheder, der kunne blive en del af vores hverdag inden for rammerne af tingenes internet. EØSU ser dog gerne, at Kommissionen i højere grad foretager konsekvens- og gennemførlighedsundersøgelser samt cost-benefit-analyser af 5G med en sammenligning med anvendelsen af 4G-teknologi og fiberoptisk telekommunikation. EØSU finder det altafgørende at rette 5G mod en mere cirkulær ressourceanvendelse og en reduktion af det store energirelaterede CO2-fodaftryk. Udvalget fremhæver betydningen af at tage fat på de sociale strukturændringer ved at fremme en retfærdig og smidig omstilling og tage hånd om manglen på kvalificeret arbejdskraft for at bane vejen for bedre betalte, fleksible og højt kvalificerede job. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Denne tredobbelte risiko — dvs. ukontrollerede pandemier, utilstrækkelige økonomipolitiske værktøjskasser og geopolitiske »sorte svaner« — kan skubbe verdensøkonomien ud i en varig depression og føre til et sammenbrud af finansmarkederne og kapitalflugt. Og det netop som alle segmenter i det europæiske samfund bliver stadig mere bevidste om, at en bæredygtig økonomisk vækst og den igangværende digitale revolution — hvor 5G er en hjørnesten — kræver, at man på én og samme tid kombinerer teknologisk suverænitet, produktivitetsforøgelse og en mere effektiv anvendelse af ressourcerne understøttet af passende lovgivnings-, reguleringsmæssige, økonomiske og finansielle rammer. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EØSU opfordrer EU-institutionerne og medlemsstaterne til at fuldføre det digitale indre marked og i den forbindelse udvikle kapacitet til at integrere 5G-tjenester og anvende dem med henblik på at forsvare og forbedre de europæiske industriers konkurrenceevne. Udvalget anmoder Kommissionen om nøje at overvåge fremskridtene med hensyn til udbredelsen og den reelle anvendelse af 5G og opfordrer medlemsstaterne til at fremskynde processen yderligere, idet de tager højde for alle sikkerhedsaspekter, herunder de aspekter, der vedrører 5G-teknologiernes indvirkning på folkesundheden og de levende økosystemer, de socioøkonomiske og konkurrencemæssige virkninger, den uddannelsesmæssige indvirkning og sikringen af, at de grundlæggende rettigheder overholdes, såsom ejendomsretten og retten til beskyttelse af personoplysninger. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU ser gerne, at EU indtager en førerposition på verdensplan, når det gælder den næste generation af 5G-mobilteknologi, med en sikker digital infrastruktur som et solidt fundament for en ny og moderne industristrategi for Europa ved hjælp af en radikal omstilling i den mobile konnektivitet og med et enormt dynamisk potentiale til at øge produktiviteten, sætte skub i økonomien og forbedre tjenesterne for borgerne, deres velfærd og beskyttelsen af klimaet og miljøet ved at lade EU stå i spidsen for 5G-revolutionen. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Eftersom cybersikkerhed og national sikkerhed er to uløseligt forbundne aspekter, mener EØSU, at alle beslutninger om en EU-medlemsstats nationale sikkerhed bør træffes i EU-regi, og at ikke-tekniske vurderinger bør udarbejdes på en objektiv måde ud fra risikovurderingskriterier, der er fastlagt på europæisk plan, og som er nødvendige for at sikre harmoniserede og forudsigelige lovgivningsrammer i hele Europa, der sikrer fuld interoperabilitet. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU mener, at kvaliteten af oplysninger og den måde, de formidles på — dvs. den såkaldte rammeeffekt, der skabes ved at sætte noget i en sammenhæng eller fremhæve noget — har en væsentlig indflydelse på modtagerens adfærd. Målsætningen om at styrke forbrugernes indflydelse kommer således til udtryk i, at man identificerer de instrumenter, der sigter mod at uddanne forbrugerne, øge deres kapacitet og gøre dem til aktive deltagere på det digitale marked. EØSU bemærker, at det er nødvendigt at give borgerne ajourførte og nøjagtige oplysninger om de risici og fordele ved 5G, som der er bred enighed om i det videnskabelige miljø, og gøre opmærksom på de aspekter, hvor der ikke hersker fuld enighed. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Udvalget mener, at der fortsat bør være fri adgang til EU's digitale marked for alle virksomheder uden forskelsbehandling, men at dette forudsætter overholdelse af EU's regler, standarder samt faste og klare vurderings- og sikkerhedskriterier, hvor genopretning og genoplivning af Europas teknologiske suverænitet på ny sættes i centrum for den europæiske strategi. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Selv om der blandt de fem største udbydere af infrastruktur er to europæiske, to kinesiske og en koreansk (13), er der ingen større europæiske virksomheder blandt de førende producenter af udstyr og chipsæt til 5G. EØSU er af den klare opfattelse, at man bør sikre, at der er flere leverandører, herunder mindst én med et europæisk moderselskab, og at der bør udstikkes en ramme for interoperabilitet og fuld substituerbarhed mellem hardware- og softwarekomponenterne, ikke mindst for at sikre Europas fulde teknologiske suverænitet inden for rammerne af et stærkt internationalt samarbejde og fuld gensidighed med hensyn til markedernes åbenhed, tilgængelighed og drift. En sådan diversificering er mulig, så længe der er interoperabilitet mellem tjenesterne, og cybersikkerhedsrisiciene ikke øges som følge af diversiteten. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Udvalget finder det altafgørende, at Europa på mellemlang sigt satser på uafhængighed og selvforsyning på dette område ved i stor stil at støtte forskning og tilstedeværelse af flere europæiske virksomheder. EØSU bifalder den værktøjskasse, som medlemsstaterne har vedtaget for at håndtere de sikkerhedsrisici i forbindelse med 5G-teknologiens indførelse, som allerede er blevet kortlagt i EU's vurdering. Udvalget mener dog, at de strenge og sikre grænseværdier for eksponering for elektromagnetiske felter, der anbefales på EU-plan og bygger på de ajourførte retningslinjer fra Den Internationale Kommission for Beskyttelse mod Ikkeioniserende Stråling (ICNIRP), som Verdenssundhedsorganisationen (WHO) har anerkendt, bør gælde for alle 5G-frekvensbånd (14). ICNIRP-grænseværdierne bygger nemlig på forsigtighedsprincippet, idet de er 50 gange lavere end de niveauer, der kan have indvirkning på folkesundheden, og som er fastsat på grundlag af den tilgængelige videnskabelige viden. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | EØSU bemærker dog, at ICNIRP-grænseværdierne ikke anerkendes af alle, og at nogle forskere går ind for meget strengere grænseværdier for befolkningens eksponering i overensstemmelse med »ALARA«-princippet (As Low As Reasonably Achievable — »så lavt, som det med rimelighed er opnåeligt«). De løsninger, der kan tænkes at blive foreslået som et supplement til 5G-kommunikationsinfrastrukturen, omfatter anvendelse af faste dataforbindelser gennem tilgængelige ikke-radiobaserede teknologier (ethernetkabler, fiberoptik osv.) i de tilfælde, hvor anvendelsen ikke er mobil (f.eks. pengeautomater, bankterminaler, industrirobotter, fjernstyrede medicinske robotter osv.), og i sektorer med store dataoverførsler (leverandører af digitale tjenester, virksomheder osv.) samt tingenes internet i faste ikke-mobile anordninger (Smart Home, Smart City, sensorer på udstyr til offentlige forsyningstjenester osv.). |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Kommissionen, Europa-Parlamentet, Rådet og medlemsstaternes regeringer og parlamenter bør udstikke en demokratisk ramme for høringer, hvor offentligheden kan få redegjort for videnskabelige og teknologiske spørgsmål, retslige garantier og de pågældende institutioners svar på spørgsmål fra civilsamfundet. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | EØSU finder det nødvendigt — ud over den vægt, der med rette lægges på at have passende foranstaltninger med hensyn til de nationale tilsynsmyndigheders beføjelser og telekommunikationsoperatørernes rolle — også at lægge større vægt på instrumenter til brugerne, borgerne og de relevante civilsamfundsorganisationer, da disse er begrænsede og ineffektive. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | Udvalget har anerkendt (15), at problemet med elektromagnetisk overfølsomhed eksisterer og givet udtryk for sin bekymring i den henseende, men bemærker med tilfredshed, at der forskes grundigt i dette problem og dets årsager, og udvalget har opfordret Kommissionen til at fortsætte og ajourføre sit arbejde på dette område. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | Troværdigheden hos leverandørerne af 5G-kommunikations- og applikationstjenester er efter EØSU's opfattelse af afgørende betydning, da forvaltningen af onlineinformation danner grundlaget for tjenester med aggregerede data, der indsamles og behandles af brugerne ved hjælp af teknologiske, juridiske og skattemæssige mekanismer, og skaber en direkte forbindelse mellem ting, maskiner og algoritmer. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | EØSU har foreslået (16), at man går fra begrebet dataejerskab over til en definition af datarettigheder for fysiske og juridiske personer. Forbrugerne bør have kontrol over de data, der produceres af forbundne enheder, således at privatlivets fred sikres i forbindelse med adgang, tilgængelighed og overførslen af data, samtidig med at der sikres tilstrækkelig databeskyttelse og fortrolighed, fair konkurrence og flere valgmuligheder for forbrugerne. |
| --- | --- |

4.15.

| 4.16. | Den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR) bør suppleres med klare gennemførelsesretningslinjer for at sikre en ensartet anvendelse og et højt data- og forbrugerbeskyttelsesniveau i lyset af sammenkoblingen af maskiner og ting, og reglerne for produktansvar og -forsikring bør revideres for at tilpasse dem til en situation, hvor beslutninger i stadig større grad træffes af software inden for fuldstændigt sikre rammer. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | Udvalget finder det vigtigt, at medlemsstaterne følger de strategiske og tekniske anbefalinger i EU-værktøjskassen, og at de undgår at udvikle specifikke nationale tilgange, f.eks. yderligere tests og certificeringer, der ville resultere i en opsplitning af markedet, forsinkelser i teknologiernes gennemførelse og uoverensstemmelser mellem markederne, hvilket risikerer at underminere tilliden til test- og certificeringssystemerne. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | EØSU anser det for vigtigt, at der anvendes globale standarder med øget europæisk støtte samt fælles og anerkendt bedste praksis for at muliggøre en effektiv håndtering af trusler, skabe stordriftsfordele, undgå opsplitning og sikre interoperabilitet i de europæiske systemer. Drøftelser om de tekniske standarder kan give den afklaring, der er nødvendig for på ny at gøre virksomhederne konkurrencedygtige og sætte dem i stand til at udføre disse vigtige aktiviteter, der gør det muligt at indføre avanceret teknologi som 5G og kunstig intelligens på alle markeder. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | EØSU finder det især nødvendigt at vurdere leverandørernes risikoprofil og anvende relevante restriktioner over for leverandører, der anses for at udgøre en høj risiko, — og om nødvendigt udelukke dem for på effektiv vis at begrænse risici — for centrale aktiver, der er udpeget som kritiske og følsomme i EU's koordinerede risikovurdering. |
| --- | --- |

4.19.

| 4.20. | Udvalget finder det vigtigt at øge de erhvervsdrivendes og leverandørernes investeringer i nye tekniske sikkerhedsfunktioner — investeringer, der bør gå hånd i hånd med markedets evne til at anerkende og belønne alle de initiativer, som sigter mod at forbedre systemernes sikkerhed og modstandsdygtighed. Større fokus på sikkerhedsrelaterede investeringer kunne resultere i belønninger fra markederne. |
| --- | --- |

4.20.

| 4.21. | EØSU går stærkt ind for en fælles indsats til støtte for industriel udvikling og udrulning af 5G, hvor man kortlægger eventuelle huller eller svigt i markedet langs 5G-værdikæden, som kan berettige målrettede tiltage i forbindelse med det næste langsigtede budget eller et eventuelt vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse vedrørende 5G-cybersikkerhed (»security and safety«). |
| --- | --- |

4.21.

| 4.22. | Udvalget understreger, at selv om den digitale infrastruktur har vist sig at være modstandsdygtig og robust under covid-19-krisen, er det nødvendigt med yderligere investeringer i 5G-infrastrukturen for at overvinde den digitale kløft, der stadig eksisterer, og som kan begrænse borgernes adgang til e-sundhed, e-læring og hjemmearbejde. |
| --- | --- |

4.22.

| 4.23. | Hvad angår teknologisk diplomati, finder EØSU det vigtigt, at EU sikrer mere afbalancerede og gensidige handels- og investeringsbetingelser, navnlig når det gælder markedsadgang, tilskud, offentlige udbud, teknologioverførsel, industriel ejendomsret samt sociale og miljømæssige standarder, især hvis der findes systemrivaler, som fremmer alternative forvaltningsmodeller, samtidig med at der tilskyndes til fuld konkurrence og teknisk innovation på markedet. |
| --- | --- |

4.23.

| 4.24. | Ifølge udvalget er det absolut nødvendigt at bevare en diversificeret og bæredygtig 5G-forsyningskæde for at undgå langvarig afhængighed ved at sikre, at der findes flere substituerbare og interoperable leverandører og yderligere styrke programmer og initiativer, der øger EU's kapacitet og teknologiske suverænitet inden for 5G- og post-5G-teknologier, i den finansielle ramme for 2021-2027. |
| --- | --- |

4.24.

| 4.25. | I forbindelse med den genopretningsplan for Europa, der blev vedtaget den 27. maj 2020, vil 2020-indekset for den digitale økonomi og det digitale samfund (DESI-indekset) tjene som input i den landespecifikke analyse til støtte for de digitale anbefalinger i det europæiske semester. Dette vil hjælpe medlemsstaterne med at målrette og prioritere deres reform- og investeringsbehov og således lette adgangen til instrumentet for genopretning og resiliens, som har en værdi af 560 mia. EUR. Instrumentet vil give medlemsstaterne de midler, der skal til for at gøre deres økonomier mere modstandsdygtige og sikre, at investeringerne og reformerne fremmer den grønne og digitale omstilling. Eftersom pandemien har haft stor indflydelse på de fem DESI-dimensioner, bør 2020-konklusionerne om 5G ses i sammenhæng med de mange foranstaltninger, som Kommissionen og medlemsstaterne har vedtaget med henblik på at håndtere krisen og støtte genopretningen. |
| --- | --- |

4.25.

Bruxelles, den 16. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  I EUF-traktatens artikel 168, stk. 1, hedder det: »Unionens indsats, der skal være et supplement til de nationale politikker, ...«.

1

(2)  COM(2016) 587.

2

(3)  COM(2016) 590.

3

(4)  COM(2016) 591.

4

(5)  COM(2016) 176.

5

(6)  COM(2016) 589.

6

(7)  COM(2016) 588.

7

(8)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 74.

8

(9)  Kommissionens henstilling (EU) 2019/534 af 26.3.2019 om Cybersikkerheden i forbindelse med 5G-net, (EUT L 88 af 29.3.2019, s. 42).

9

(10)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1148 af 6. juli 2016 om foranstaltninger, der skal sikre et højt fælles sikkerhedsniveau for net- og informationssystemer i hele Unionen (EUT L 194 af 19.7.2016., s. 1).

10

(11)  https://ec.europa.eu/digital-single-market/en/news/cybersecurity-5 g-networks-eu-toolbox-risk-mitigating-measures.

11

(12)  https://ec.europa.eu/digital-single-market/en/news/secure-5 g-deployment-eu-implementing-eu-toolbox-communication-commission.

12

(13)  De fem globale leverandører er p.t. Ericsson, Nokia, Huawei, ZTE og Samsung.

13

(14)  Europa-Parlamentet — E-003040/2019. Svar fra Stella Kyriakides på Kommissionens vegne (17.1.2020).

14

(15)  EUT C 242 af 2.7.2015, s. 31.

15

(16)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 79.

16

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/290 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/290

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En europæisk strategi for data

(COM(2020) 66 final)

(2020/C 429/38)

| Ordfører: | Antonio GARCÍA DEL RIEGO |
| --- | --- |

Ordfører:

Antonio GARCÍA DEL RIEGO

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 22.4.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Præsidiets henvisning | 18/02/2020 |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 23.7.2020 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 18.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 216/0/2 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 22.4.2020

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Præsidiets henvisning

18/02/2020

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

23.7.2020

Vedtaget på plenarforsamlingen

18.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

216/0/2

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over Kommissionens forslag om en strategi for data, som prioriterer tværsektoriel datadeling og forbedrer anvendelse og deling af samt adgang til og forvaltning af data med lovgivningsmæssige, sektorspecifikke tiltag. En ambitiøs datastrategi kan løse det kritiske behov for at styrke EU's kapacitet på dataområdet. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU støtter Kommissionens forslag om, at den overordnede udformning af EU's dataarkitektur skal styrke enkeltpersoners rettigheder vedrørende brugen af deres data, beskyttelse af og kontrol med deres data samt deres opmærksomhed på disse og styrke dem gennem »personlige dataområder« med klarere sikkerhedsforanstaltninger og forbedring af den enkeltes ret til dataportabilitet i henhold til artikel 20 i databeskyttelsesforordningen (1). |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU opfordrer Kommissionen til at anlægge en tydeligere strategi for at fremme sin dataramme. Den bør opbygges, så den kombinerer høje standarder for databeskyttelse, tværsektoriel og ansvarlig datadeling, klare kriterier for sektorspecifik forvaltning og datakvalitet og større kontrol af data fra enkeltpersoners side. EØSU foreslår også, at strategiens finansieringstilgang præciseres yderligere, og anbefaler metoder til at slå bro over færdighedskløften. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU mener, at udviklingen af datadrevne platforme i Europa bør afspejle de europæiske værdier, bl.a. ved at sætte fokus på enkeltpersoner. EØSU mener, at den nuværende tilgang med forbrugeren i centrum bør udvides til en menneskestyret tilgang, som integrerer en etisk dimension med hensyn til brugen af data. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU beklager, at databeskyttelsesforordningen to år efter sin ikrafttræden ikke håndhæves ordentligt, og at der stadig er uoverensstemmelser. Kommissionen bør løse disse problemer, bl.a. ved at tilskynde medlemsstaterne til at sikre, at alle personer i EU kan udnytte deres rettigheder fuldt ud. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU mener, at gennemførelsen af det indre marked er en vigtig prioritet, hvis de fælles dataområder skal fungere. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | I lyset af følsomheden af de delte data fastholder EØSU, at der er behov for at garantere enkeltpersoners datasikkerhed gennem samtykke-, kontrol-, sanktions- og tilsynsmekanismer og sikre, at data anonymiseres (og ikke kan de-anonymiseres). |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU anbefaler, at Kommissionen i strategien definerer den mulighed, den anbefaler med hensyn til begrebet dataejerskab. Den igangværende juridiske debat skaber lige nu usikkerhed for enkeltpersoner med hensyn til, hvilke krav de kan stille. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU støtter en stærkere dialog med civilsamfundet og minder om behovet for at give SMV'erne klarere retningslinjer om datadelingsmekanismer, idet begge aspekter vil være centrale for en bred deltagelse i dataområder. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU gentager, at et indre marked for data bør sikre, at personoplysninger ikke er underlagt samme regler som varer og tjenesteydelser, dvs. at de ikke gradvist vil blive set som andre data end personoplysninger (2). |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Kommissionen bør sikre, at lovrammen giver mulighed for lige adgang til data blandt alle virksomheder, store som små, og tager hånd om dominerende platformes markedsposition. Generelt set bør Kommissionen udarbejde et meget klarere og mere konkret forslag vedrørende kontrol og styring af dataområder, herunder hvordan interessenter udveksler data. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU understreger, at det er vigtigt at tage fat på konsekvenserne af personaliserede produkter for enkeltpersoner (såsom forskelsbehandling) og af datadeling for virksomheder. Rammerne bør respektere høje sikkerhedsstandarder og intellektuelle ejendomsrettigheder. Udledte data bør beskyttes og bør ikke være underlagt obligatorisk adgang og overførsel. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU fastholder, at der er et presserende behov for at forbedre digitale færdigheder gennem uddannelse og erhvervsuddannelse, herunder ved at bygge på den digitale kompetenceramme og opfordre medlemsstaterne til at forbedre livslang læring for de mest efterspurgte færdigheder på alle uddannelsesniveauer (3). Dette vil sikre, at enkeltpersoner bliver datakyndige aktører med større bevidsthed om og kontrol over deres data, big data-applikationer og datastyring og forstår deres digitale miljø og dets risici (f.eks. personalisering) (4). |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EØSU opfordrer Kommissionen til at præcisere og styrke de kompetente myndigheders, forbrugerorganisationers og uafhængige organers rolle, som er relevant for styringen af sektorspecifikke initiativer, og til at sikre, at erhvervslivet overholder reglerne, og for at vejlede, rådgive og uddanne brugerne. |
| --- | --- |

1.14.

2.   Generelle bemærkninger: Den rigtige strategi for data

| 2.1. | EØSU er enig i Kommissionens fokus på data, som er centrale for den enkeltes liv og forretningsaktiviteter. Digitalisering og teknologiske forbedringer har øget omfanget af data, og hvor hyppigt de genereres, og gjort lagring, behandling, analyse og overførsel af data lettere. Datastyrede tjenester skaber bedre forhold for kunderne, tager hånd om deres forventninger og forbedrer eksisterende industrielle processer. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU er enig i, at datadreven innovation er en afgørende drivkraft for europæisk økonomisk vækst og konkurrenceevne, og at dens rolle begrænses af den manglende tilgængelighed af data på industrielt niveau og brugerniveau i EU. EØSU er enig i Kommissionens forslag om at løse dette og forbedre brug og deling af samt adgang til tværsektorielle data gennem fælles dataområder i nøje overensstemmelse med databeskyttelsesforordningens standarder, med et fælles sæt tekniske og retlige regler og standarder og gennem supplerende foranstaltninger. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU mener, at datastrategien vil være afgørende for at støtte EU's teknologiske suverænitet og garantere sikker datadeling og -adgang, styrke EU-borgernes kontrol over deres data og udløse fordele for personer og virksomheder. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EØSU er enig i, at en sektorspecifik tilgang er mest hensigtsmæssigt med hensyn til at målrette specifikke løsninger, som kan tackle hver enkelt sektors særlige forhold og markedsfejl og samtidig sikre de stærkeste sikkerhedsforanstaltninger for forbrugerbeskyttelse (5). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EØSU deler Kommissionens bekymring om, at EU's evne til at udnytte og dele data er begrænset af informationssystemernes væsentlige interoperabilitetsproblemer. Covid-19-krisen har blotlagt behovet for og nytten af et fuldstændigt dataøkosystem, da data ikke er begrænset til enkelte sektorer, herunder for at udvikle løsninger til enkeltpersoners sikkerhed (f.eks. geolokalisering og sundhedsdata) og undgå siloer. På sundhedsområdet kan forskere bruge data af betydning for folkesundheden indsamlet af forskellige sektorer til at fremskynde udviklingen af lægemidler og skabe en bedre forståelse af sygdomme. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU er enig i, at datadreven innovation er begrænset af en færdighedskløft, mangel på datakyndige arbejdstagere i EU og et lavt niveau af digitale færdigheder. EØSU glæder sig over strategiens mål om at skabe »et fælles europæisk dataområde for færdigheder« og den kommende ajourføring af Kommissionens handlingsplan for digital uddannelse. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Fremme af EU's dataramme: Generelle bemærkninger

Med hensyn til den videre udvikling af EU's dataramme påpeger EØSU de vigtige spørgsmål om etik. Undersøgelsen Ethics of Big Data (6), som EØSU iværksatte i 2016, tager dette spørgsmål op, under hensyntagen til en persons behov for privatliv og selvbestemmelse, fra flere vinkler: bevidsthed, kontrol, tillid, ejerskab, tilsyn og sikkerhed, digital identitet, skræddersyet virkelighed, de-anonymisering, den digitale kløft og privatliv. EØSU anbefaler, at disse anses som vejledende principper for alle politikker.

3.1.   Databeskyttelsesstandarder

| 3.1.1. | EØSU opfordrer Kommissionen til at understrege, at data bør forblive under enkeltpersoners egen kontrol, idet dataindsamling og -deling har konsekvenser for deres privatliv og ligestilling. Tværsektoriel databrug giver virksomhederne mulighed for at styrke og forbedre deres eksisterende processer, udnytte en mere effektiv indsigt og tilbyde forbrugerne nye personaliserede produkter og oplevelser. Især giver data på brugerniveau indsigt i iboende træk, behov og adfærd, som ikke opfanges af anonymiserede data, og har positive afsmittende virkninger, der rækker langt ud over den sektor, hvor dataene oprindeligt blev genereret. I den finansielle sektor kan tværsektoriel datadeling f.eks. forbedre risikoanalyse og forudsigelser af pengestrømme, afsløre svig og forbedre enkeltpersoners evne til at styre overdreven gældsætning samt fremme økonomisk integration og finansiel uddannelse. Personalisering kan imidlertid føre til risici for sårbare forbrugere såsom forskelsbehandling, misbrug og manipulation. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | Kommissionen bør tage fat på den utilstrækkelige og fragmenterede gennemførelse af databeskyttelsesforordningen, divergerende retlige fortolkninger og databeskyttelsesmyndighedernes mangel på ressourcer. Databeskyttelsesforordningen, som blev udarbejdet i 2012, var genstand for en afstemning i 2016 og blev vedtaget i 2018, er ikke egnet til den foreslåede ramme. EØSU anbefaler, at Kommissionen opdaterer databeskyttelsesforordningen på passende vis og foretager konsekvensanalyser, da den skal fungere sammen med den nye tilgang til fælles dataområder. EØSU opfordrer også Kommissionen til at tage begrænsningerne for retten til dataportabilitet i databeskyttelsesforordningen op. De blev udarbejdet, da man kun skiftede tjeneste én gang, mens data i dag genbruges mange gange og er nyttige i realtid. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | Selv om EØSU tror på, at de foreslåede værktøjer kan hjælpe enkeltpersoner med at træffe beslutning om, »hvad der skal ske med deres data« (7), bør Kommissionen for at mindske retsusikkerheden i strategien definere den mulighed, den anbefaler for begrebet dataejerskab for helt generelt at præcisere, hvem der ejer dataene, og f.eks. hvad de er, og hvad der sker med dem i situationer, hvor de genereres af forbrugernes IoT-husholdningsapparater. |
| --- | --- |

3.1.3.

| 3.1.3.1. | Der er en forskel mellem datarettigheder for enkeltpersoner og dataejerskab, og det bør gøres klart. |
| --- | --- |

3.1.3.1.

| 3.1.4. | I betragtning af at videregivelse af data for at modtage gratis tjenester er en form for betaling, opfordrer EØSU desuden Kommissionen til at anføre, hvilken tekst eller hvilke kriterier den henviser til, når den påberåber sig »offentlig interesse«, og sige, hvad formålet er på dette område. EØSU anbefaler endvidere, at Kommissionen definerer donation af data uden direkte betaling (eller »dataaltruisme«), og at den sikrer hensigtsmæssige foranstaltninger for at forhindre dataindsamlere i ikke at opfylde deres forpligtelser. |
| --- | --- |

3.1.4.

3.2.   Ansvarlige rammer for datadeling

| 3.2.1. | Kommissionen bør præcisere, hvordan den agter at vejlede enkeltpersoner, så de forstår, hvordan »personlige dataområder« fungerer. Uden denne bevidsthed vil enkeltpersoners ret til adgang til disse områder være meningsløs, og håndhævelsen af dette forslag vil mangle effektivitet og underminere de mål, som strategien skal fremme. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | EU anerkendte behovet for retten til at dele og etablerede praktiske mekanismer inden for sektorspecifikke initiativer, f.eks. for udbydere af databehandlingstjenester (forordningen om fri udveksling af oplysninger (8)) og data, der opbevares på betalingskonti (betalingstjenestedirektivet (9)). Men bortset fra nogle få særlige tilfælde har enkeltpersoner (databrugere, forbrugere og borgere) hverken færdighederne eller værktøjerne til at gøre krav på adgang til eller let og effektivt at dele deres personoplysninger og andre data end personoplysninger. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | For at forbedre portabiliteten med »strengere krav til grænseflader for adgang til data i realtid«, garantere personlige dataområder og sikre, at udbyderne fungerer som »neutrale mæglere« (10), gør EØSU Kommissionen opmærksom på erfaringerne med mekanismer til sikker deling såsom personlige digitale identifikationsordninger, som kan anvendes af private og offentlige organisationer og udvides til hurtigere tværsektoriel datadeling. E-identifikationsapplikationer i den finansielle sektor såsom Itsme (en mobilapplikation til identificering i forbindelse med digitale transaktioner) er eksempler på vellykket og gensidig fordelagtig brug, herunder mellem banker og mobiloperatører. De skaber betydelig værdi for virksomheder (omkostningsbesparelser, øget salg og reduceret svig og identitetstyveri), giver flere valgmuligheder, beskytter brugernes privatliv, øger forbrugernes tillid, giver enkeltpersoner stærke autentificeringsforanstaltninger og -værktøjer til at forvalte deres rettigheder og udøve kontrol og sørger for sikre, brugervenlige og tidseffektive digitale processer som onboarding. |
| --- | --- |

3.2.3.

| 3.2.4. | EØSU henleder Kommissionens opmærksomhed på erfaringerne med det andet betalingstjenestedirektiv (som giver tredjepartsudbydere mulighed for at benytte bankernes forbrugerdata, med forbrugernes samtykke, til at innovere) og andre eksempler på brug (såsom anvendelse af geolokaliseringsdata og transaktionsdata), der kan tjene som inspiration til en bredere datadelingsramme. Disse principper bør anvendes ligeligt på tværs af sektorer og inden for en lignende tidsramme for at garantere lige vilkår for de forskellige markedsdeltagere. |
| --- | --- |

3.2.4.

| 3.2.5. | EU bør med udgangspunkt i databeskyttelsesforordningen give mulighed for at dele brugerdata på tværs af sektorer og kopiere sådanne eksisterende initiativer i forskellige sektorer for at gøre det lettere at dele data sikkert til fordel for enkeltpersoner og med værdi for virksomhederne. Dette bør garantere slutbrugernes ret til at anmode om, at deres oplyste (indtastede, f.eks. navn, adresse) og observerede personoplysninger (f.eks. geolokation) overføres direkte fra én dataindehaver til en anden på en standardiseret måde ved hjælp af API'er i realtid (11). En person kan f.eks. anmode Spotify om at give Deezer adgang til de playlister, vedkommende har lyttet til. Dette vil give sikkerhed for, at databeskyttelsesforordningens privatlivsprincipper overholdes, give brugerne mulighed for at bevare fuld kontrol over processen og udnytte deres datas værdi samt gøre retten til portabilitet af personoplysninger virkelig effektiv, dynamisk, rettidig og gennemsigtig og samtidig overføre samme princip til visse andre data end personoplysninger. |
| --- | --- |

3.2.5.

| 3.2.6. | Både virksomheder og brugere bør være i stand til sikkert at dele deres egne data uafhængigt af, hvem der har indsamlet dem, vælge og styre, hvem de deler deres data med, og hvordan de delte data bruges. |
| --- | --- |

3.2.6.

| 3.2.7. | Systemet med fælles dataområder og dets funktionsmåde bør have samme kvalitetsniveau som et offentligt register, og dataudbydere bør sikre, at selve dataene har en homogen kvalitet, og at der er kontinuitet i denne infrastruktur. Disse »dataforvaltere« bør ikke skabe flaskehalse for datadeling, men forbedre den. Dette er nøglen til robust, problemfri datahåndtering og tilgængelighed af data af høj kvalitet. EØSU mener, at datakvalitet ikke er fremhævet i strategien og skal præciseres. EØSU anbefaler desuden, at der fastsættes en minimumstærskel for forpligtelser til at sikre kvaliteten af data og enkeltpersoners rettigheder for alle virksomheder uanset størrelse. Da datakvalitet kan være dyrt, og ikke alle interessenter kan få adgang til de teknologier, der kræves, bør disse tærskelværdier være realistiske for alle virksomheder, navnlig SMV'er. De kan få problemer med at opfylde sådanne kriterier på grund af begrænsede ressourcer og bør støttes, så de ikke bliver pålagt uforholdsmæssigt store omkostninger (12). |
| --- | --- |

3.2.7.

| 3.2.8. | Datadrevne platforme er de mest værdsatte virksomheder på grund af deres strategiske betydning inden for digitale markeder og deres oligopolitiske kontrol af specifikke datasæt. Men den begrænsede tilgængelighed af data for EU's virksomheder begrænser, i hvor høj grad de kan udnytte data til at sætte gang i innovation. Det »winner takes all«-fokus, der kendetegner de digitale markeder, betyder, at nogle få store virksomheder sidder på onlinedatastrømmenes skilleveje og har adgang til oplysninger, som ikke er tilgængelige for andre udbydere. Selv hvor dataaktiver er fordelt mere bredt, er de sjældent tilgængelige på tværs af industrielle grænser, hvilket reducerer mulighederne for tværsektoriel innovation i industrielle og andre enheder. Da det ikke kræver en platform at opbygge en datapulje, kan slutbrugere ikke kombinere og samle de data, de genererer på tværs af industrier. EØSU opfordrer indtrængende Kommissionen til at se på, hvordan den kan forbedre sin kontrol med data fra erhvervsbrugere og enkeltpersoner, der håndterer systemiske platforme (store teknologivirksomheder), som en prioritet. EØSU foreslår også at oprette en EU-støttet platform, der centraliserer og samler alle EU's offentlige data til rådighed på markedet for virksomheder, der anmoder om dette. |
| --- | --- |

3.2.8.

3.3.   Styring af dataområder

| 3.3.1. | EØSU foreslår følgende kriterier med hensyn til styring af sektorspecifikke dataområder. For det første bør indgreb i form af dataadgang have til formål at tackle markedssvigt, som fører til højere forbrugerpriser, mindre forbrugervalg og mindre innovation. For det andet bør dataadgang fremme udviklingen af forbrugercentreret innovation. For det tredje bør de operatører, der håndterer personoplysninger, opfylde høje datasikkerhedsstandarder. For det fjerde bør enkeltpersoner tilbydes tekniske løsninger til kontrol og styring af strømme af personoplysninger. For det femte bør enkeltpersoner have lov til at modsætte sig deling af deres personoplysninger og have adgang til at klage, når principper tilsidesættes (EØSU støtter princippet om en menneskestyret tilgang). |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Ikke alle data bør være åbne eller offentliggøres. Der bør gælde forskellige regler for B2B-, B2C-, B2G- og Me2B-data. Udledte data bør beskyttes, og det bør ikke være muligt at få adgang til eller overføre dem. |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | Datadeling på tværs af dataområder vil omfatte blandede datasæt (personoplysninger og andre data end personoplysninger), f.eks. inden for sundheds- og finansområdet. Indsamling og brug af følsomme personoplysninger til overvågnings- eller lokaliseringsformål bør kræve individuelt samtykke. Beskyttelsesforanstaltninger bør sikre, at sammenlægning af datapunkter for personoplysninger (f.eks. økonomi- og helbredsoplysninger) ikke fører til fastlåsning, misbrug eller forskelsbehandling, f.eks. med hensyn til enkeltpersoners adgang til beskæftigelse. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | Interessenter (virksomheder og enkeltpersoner) mangler adgang til og viden om identifikations-, autentificerings- og godkendelsesmekanismer, der muliggør overførsel af data, der beskytter privatlivet, især i sundhedssektoren, hvilket hindrer datadeling. EØSU anbefaler at bruge og gennemføre et fælles sundhedsdatasæt svarende til det europæiske fælles elektroniske format (ESEF). |
| --- | --- |

3.3.4.

| 3.3.5. | Der bør være betingelser for tredjeparters adgang til data til FoU. Hvis forskere på sundhedsområdet og kommunale myndigheder f.eks. bruger gratis data, bør denne brug være underlagt databeskyttelsesforordningen. |
| --- | --- |

3.3.5.

| 3.3.6. | EØSU understreger, at ikke alle virksomheder er digitaliserede (f.eks. i traditionelle industrier og mange af Europas SMV'er), og ikke alle virksomheder kan høste værdien af data, hvilket påvirker de lige vilkår på det indre marked. Frivillig datadeling er et godt, men utilstrækkeligt værktøj til at sikre lige adgang til data. Kommissionen bør tage denne manglende balance mellem digitaliserede og ikkedigitaliserede virksomheder og mellem store og små virksomheder op. EU's SMV-strategi og den industrielle strategi er et godt sted at starte. |
| --- | --- |

3.3.6.

| 3.3.7. | EØSU understreger, at trods EU's fremskridt mod konvergens, er det digitale indre marked stadig langt fra homogent, og reglerne er fortsat usammenhængende. Dette gør det vanskeligt og ineffektivt for virksomheder at måle sig op mod og konkurrere med deres amerikanske og kinesiske modparter, som er styret af en enkelt lovramme og køber deres EU-rivaler ud, sådan som det er set med Skype og Booking.com. EU's grundlæggere af nystartede virksomheder flytter i sidste ende til USA eller mere forretningsvenlige markeder for at udnytte større fællesmarkeder og bedre venturekapital. For at være effektiv skal en fælles infrastruktur, der støtter dataområder, også afspejle det indre markeds flersprogede karakter (13). |
| --- | --- |

3.3.7.

3.4.   Finansiering

| 3.4.1. | Strategien foreslår 4-6 mia. EUR i finansiering, og både EU's medlemsstater og industrien forventes at bidrage hertil. Kommissionen bør præcisere, hvordan den agter at mobilisere finansiering, og fastsætte klare kriterier for at sikre og garantere en retfærdig fordeling. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | For at sikre tilstrækkelige private investeringer og fortsættelse af de eksisterende tjenester, som leveres til mange virksomheder i EU, mener EØSU, at det er vigtigt at bevare de udenlandske udbyderes deltagelse i projektet (i overensstemmelse med EU-reglerne). Offentlig finansiering såsom gennem Horisont Europa og programmet for et digitalt Europa er også vigtig. Men EU's budget vil blive underlagt budgetmæssig prioritering i lyset af genopretningen og er desuden blevet reduceret i forhold til Kommissionens første forslag, som blev fremsat i maj. Ikke mindst skal det påpeges, at mens den samlede tildeling af midler til Europas centrale strategiske digitale kapacitet er steget sammenlignet med tidligere flerårige finansielle rammer, er budgettet for programmet for et digitalt Europa blevet reduceret fra 8,2 mia. EUR til 6,76 mia. EUR. |
| --- | --- |

3.4.2.

3.5.   Bro over færdighedskløften

| 3.5.1. | Den økonomiske krise kan føre til ændringer i hierarkiet over jobs, som anses for nyttige for samfundet, men vil sandsynligvis ikke reducere behovet for tekniske færdigheder. Automatisering kan medføre omdefinering af job og opgaver (fordi de kræver flere bløde færdigheder) og i stedet for massearbejdsløshed føre til masseomfordeling af arbejdspladser (14). |
| --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | For job inden for big data lader følgende færdigheder til at være de mest efterspurgte (15): analytiske færdigheder, datavisualisering, kendskab til virksomhedsdomæner og big data-værktøjer, programmering, problemløsning, Structured Query Language (SQL), datamining, kendskab til teknologier, offentlige og hybride clouds og praktisk erfaring. Nogle af disse færdigheder kan læres i skolen, mens andre skal tilegnes og udvikles gennem hele livet i en »livslang og livsbred« tilgang via kontinuerlig, ikkeformel og uformel læring (16). |
| --- | --- |

3.5.2.

| 3.5.3. | For at udnytte denne mulighed opfordrer EØSU Kommissionen, idet uddannelse fortsat er en national kompetence, til at tilskynde medlemsstaterne til at vedtage stærkere politikker til fremme af digitale kundskaber, tage hånd om kløften inden for digitale færdigheder og dens koncentration for at tackle uligheder i hele EU og reducere tab af knowhow. |
| --- | --- |

3.5.3.

| 3.5.4. | EU bør omtænke uddannelsesprogrammerne i dybden. Alt for ofte integreres STEM-fagene (17) ikke tilstrækkeligt i læreplanerne på tværs af uddannelsesniveauer. Dette påvirker især kvinder, hvilket Kommissionen undlader at fremhæve på trods af formandens anbefalinger om ligestilling mellem kønnene (18). På dette område mener EØSU, at den digitale kompetenceramme for borgere (19) er et nyttigt værktøj, som i højere grad skal fremmes og gennemføres. Vi opfordrer Kommissionen til at tilskynde medlemsstaterne til proaktivt at lancere og fremskynde initiativer inden for denne ramme. |
| --- | --- |

3.5.4.

| 3.5.5. | EØSU foreslår Kommissionen at styrke forbrugerorganisationernes rolle, hvilket er relevant for at udbyde brugeruddannelse og uafhængig rådgivning om de værktøjer, enkeltpersoner kan bruge (f.eks. hvordan man får oplysninger om brug og deling af data, hvem der har deres data, hvordan man appellerer og fremsætter en klage). For at øge de digitale færdigheder kan initiativer som Finlands onlinekursus om kunstig intelligens, »Elements of AI« (nu tilgængelig for alle, gratis og på alle EU-sprog) udvides til forskellige uddannelsesmoduler. |
| --- | --- |

3.5.5.

Bruxelles, den 18. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/communication-european-strategy-data-19feb2020_en.pdf, s. 20.

1

(2)  EUT C 14 af 15.1 2020, s. 122.

2

(3)  Se fodnote 2.

3

(4)  Selv om de bliver mere og mere bevidste om deres rettigheder, er det fortsat vanskeligt for dem at finde ud af, hvordan deres data anvendes og deles på tværs af organisationer: 81 % af europæerne føler, at de ikke har nogen eller kun delvis kontrol over dem. Se Eurobarometer (juni 2019), https://ec.europa.eu/commfrontoffice/publicopinion/index.cfm/survey/getsurveydetail/instruments/special/surveyky/2222.

4

(5)  Se https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/communication-europe-moment-repair-prepare-next-generation.pdf (s. 9 og 10).

5

(6)  Se EØSU's undersøgelse The ethics of Big Data: Balancing economic benefits and ethical questions of Big Data in the EU policy context (2017).

6

The ethics of Big Data: Balancing economic benefits and ethical questions of Big Data in the EU policy context

(7)  Redskaber som »værktøjer til administration af samtykke, applikationer til forvaltning af personlige oplysninger, herunder fuldt decentraliserede løsninger« er de rette instrumenter. https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/communication-european-strategy-data-19feb2020_en.pdf, s. 10.

7

(8)  Forordningen om fri udveksling af data: https://ec.europa.eu/knowledge4policy/publication/regulation-free-flow-non-personal-data_en.

8

(9)  Det andet betalingstjenestedirektiv: https://ec.europa.eu/info/law/payment-services-psd-2-directive-eu-2015-2366_en.

9

(10)  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/communication-european-strategy-data-19feb2020_en.pdf, s. 20.

10

(11)  EUT C 62 af 15.2 2019, s. 238.

11

(12)  Se fodnote 11.

12

(13)  EUT C 75 af 10.3 2017, s. 119.

13

(14)  For hvert mistet job i fremtiden som følge af digitaliseringen kan der skabes 3,7 nye job. Se https://www.agoria.be/en/Agoria-Without-a-suitable-policy-there-will-be-584-000-unfilled-vacancies-in-2030, https://newsroom.ibm.com/2019-10-30-MIT-IBM-Watson-AI-Lab-Releases-Groundbreaking-Research-on-AI-and-the-Future-of-Work; EØSU's udtalelse TEN/705, se side 77 i denne EUT: EUT C 13 af 15.1.2016, s. 161.

14

(15)  Utkarsh Singh, Top 10 In-Demand Big Data Skills To Land »Big« Data Jobs in 2020 (upGrad blog, 24. december 2019), https://www.upgrad.com/blog/big-data-skills/.

15

Top 10 In-Demand Big Data Skills To Land »Big« Data Jobs in 2020

(16)  Se fodnote 2.

16

(17)  Naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed og matematik.

17

(18)  EØSU's udtalelse TEN/705, se side 77 i denne EUT.

18

(19)  EU's videnskabelige knudepunkt, DigComp: Digital Competence Framework for Citizens (Kommissionen), https://ec.europa.eu/jrc/en/digcomp.

19

DigComp: Digital Competence Framework for Citizens

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/296 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/296

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om bemyndigelse af Frankrig til at forhandle en aftale på plads, der supplerer landets eksisterende bilaterale traktat med Det Forenede Kongerige om private koncessionshaveres bygning og drift af en kanaltunnel

(COM(2020) 622 final — 2020/0160 (COD))

(2020/C 429/39)

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 14.9.2020
  Rådet, 27.7.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 2, stk. 1, og artikel 91, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 16.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | Enstemmigt vedtaget |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 14.9.2020

Rådet, 27.7.2020

Retsgrundlag

Artikel 2, stk. 1, og artikel 91, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget på plenarforsamlingen

16.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

Enstemmigt vedtaget

Da EØSU fuldt ud går ind for forslagets indhold, som ikke giver anledning til bemærkninger, besluttede udvalget på sin 554. plenarforsamling den 16., 17. og 18. september 2020, mødet den 16. september, enstemmigt at afgive en udtalelse til støtte for det fremsatte forslag.

Bruxelles, den 16. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 11.12.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 429/297 |
| --- | --- | --- | --- |

11.12.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 429/297

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af direktiv (EU) 2016/798 for så vidt angår anvendelsen af reglerne om jernbanesikkerhed og -interoperabilitet i forbindelse med den faste forbindelse under Den Engelske Kanal

(COM(2020) 623 final — 2020/0161 (COD))

(2020/C 429/40)

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 14.9.2020
  Rådet, 4.8.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 91, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 16.9.2020 |
| Plenarforsamling nr. | 554 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | Enstemmigt vedtaget |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 14.9.2020

Rådet, 4.8.2020

Retsgrundlag

Artikel 91, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget på plenarforsamlingen

16.9.2020

Plenarforsamling nr.

554

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

Enstemmigt vedtaget

Da EØSU fuldt ud går ind for forslagets indhold, som ikke giver anledning til bemærkninger, besluttede udvalget på sin 554. plenarforsamling den 16., 17. og 18. september 2020, mødet den 16. september, enstemmigt at afgive en udtalelse til støtte for det fremsatte forslag.

Bruxelles, den 16. september 2020.

Luca JAHIER

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---