----

----

I Informace

Rada

----

SPOLEČNÝ POSTOJ (ES) č. 23/2005

přijatý Radou dne 12. dubna 2005

s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/.../ES ze dne ... o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES

(2005/C 172 E/01)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),

vzhledem k těmto důvodům:

PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:

Článek 1

Předmět

Tato směrnice stanoví opatření, postupy a návody pro předcházení nepříznivým vlivům na životní prostředí způsobeným nakládáním s odpadem z těžebního průmyslu a z toho plynoucím rizikům ohrožení lidského zdraví nebo pro nejvyšší možné omezení takových vlivů, zejména pokud jde o vodu, ovzduší, půdu, rostliny, živočichy a krajinu.

Článek 2

Oblast působnosti

1.   S výhradou odstavců 2 a 3 se tato směrnice vztahuje na nakládání s odpadem vznikajícím při vyhledávání, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů, dále jen „těžební odpad“.

2.   Z oblasti působnosti této směrnice jsou vyloučeny:

3.   Na inertní odpad a neznečištěnou zeminu vznikající při vyhledávání, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů a na odpad vznikající při těžbě, úpravě a skladování rašeliny se nevztahují články 7 a 8, čl. 11 odst. 1 a 3, článek 12, čl. 13 odst. 5 a články 14 a 16, pokud není uložen v zařízení pro nakládání s odpady kategorie A.

Příslušný orgán může snížit požadavky nebo upustit od požadavků na ukládání odpadu neklasifikovaného jako nebezpečný, který vzniká při vyhledávání nerostných surovin, s výjimkou ropy a evaporitů kromě sádrovce a anhydritu, jakož i na ukládání neznečištěné zeminy a odpadu vznikajícího při těžbě, úpravě a skladování rašeliny, pokud je přesvědčen o splnění požadavků článku 4.

Členské státy mohou snížit požadavky nebo upustit od požadavků čl. 11 odst. 3, čl. 12 odst. 5 a 6, čl. 13 odst. 5 a článků 14 a 16 na neinertní odpad neklasifikovaný jako nebezpečný, pokud není uložen v zařízení pro nakládání s odpady kategorie A.

4.   Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, na odpad spadající do oblasti působnosti této směrnice se nevztahuje směrnice 1999/31/ES.

Článek 3

Definice

Pro účely této směrnice se rozumí:

Článek 4

Obecné požadavky

1.   Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že nakládání s těžebním odpadem neohrožuje lidské zdraví, že nejsou používány procesy a metody, které by mohly poškozovat životní prostředí, zejména pokud jde o vodu, ovzduší, půdu, rostliny a živočichy, že nedochází k obtěžování hlukem nebo zápachem ani k nepříznivému vlivu na krajinu nebo na místa zvláštního zájmu. Členské státy dále přijmou nezbytná opatření vedoucí k zákazu nekontrolovaného ponechávání, skládkování nebo neřízeného ukládání těžebního odpadu.

2.   Členské státy zajistí, aby provozovatel přijal všechna nezbytná opatření za účelem předcházení nepříznivým účinkům na životní prostředí a lidské zdraví způsobeným nakládáním s těžebním odpadem nebo nejvyššího možného omezení takových vlivů. Toto zahrnuje řízení jakéhokoli zařízení pro nakládání s odpady, i po ukončení jeho provozu, prevenci závažných havárií způsobených takovýmto zařízením a omezení jejich důsledků pro životní prostředí a lidské zdraví.

3.   Opatření podle odstavce 2 se zakládají mimo jiné na nejlepších dostupných technikách, aniž by bylo předepsáno použití některých technik či konkrétní technologie, s přihlédnutím k technickým vlastnostem zařízení pro nakládání s odpady, k jeho zeměpisné poloze a místním podmínkám životního prostředí.

Článek 5

Plán pro nakládání s odpady

1.   Členské státy zajistí, aby provozovatel vypracoval plán pro nakládání s odpady za účelem minimalizace, zpracování, využití a odstraňování těžebního odpadu.

2.   Cílem plánu pro nakládání s odpady je:

3.   Plán pro nakládání s odpady musí obsahovat alespoň tyto údaje:

Plán pro nakládaní s odpady musí poskytovat dostatek informací, aby umožnil příslušnému orgánu zhodnotit schopnost provozovatele dosáhnout cílů plánu pro nakládání s odpady podle odstavce 2 a plnit své povinnosti vyplývající z této směrnice.

4.   Plán pro nakládání s odpady bude přezkoumán každých pět let a podle potřeby pozměněn, pokud dojde v provozu zařízení pro nakládání s odpady nebo u ukládaného odpadu k podstatným změnám. Veškeré změny se oznámí příslušnému orgánu.

5.   Plány vyhotovené podle jiných vnitrostátních právních předpisů nebo podle jiných právních předpisů Společenství, které obsahují informace popsané v článku 3, se mohou použít, pokud se tím zamezí zbytečnému zdvojování informací a opakování činností provozovatele za předpokladu, že jsou splněny všechny požadavky odstavců 1 až 4.

6.   Příslušný orgán schválí plán pro nakládání s odpady na základě postupů, které určí členské státy, a sleduje jeho provádění.

Článek 6

Prevence závažných havárií a informace

1.   Tento článek se vztahuje na zařízení pro nakládání s odpady kategorie A kromě zařízení, která spadají do oblasti působnosti směrnice 96/82/ES.

2.   Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, a zejména směrnice 92/91/EHS a 92/104/EHS, členské státy zajistí, aby byla určena nebezpečí závažných havárií a aby při projektování, stavbě, provozu, údržbě, ukončení provozu a v době po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady byly včleněny prvky nezbytné k prevenci takových havárií a k omezení jejich nepříznivých důsledků pro lidské zdraví nebo životní prostředí, včetně případných přeshraničních vlivů.

3.   Pro účely požadavků odstavce 2 vypracuje před zahájením provozu každý provozovatel politiku prevence závažných havárií při nakládání s těžebními odpady, zavede systém řízení bezpečnosti pro její provádění v souladu s oddílem 1 přílohy I a zavede také vnitřní havarijní plán určující opatření, která je nutné na místě provést v případě havárie.

V rámci této politiky jmenuje provozovatel bezpečnostního technika, který je zodpovědný za provádění a pravidelnou kontrolu politiky prevence závažných havárií.

Příslušný orgán vypracuje vnější havarijní plán určující opatření, která je nutné v případě havárie provést mimo místo zařízení. Jako součást žádosti o povolení poskytne provozovatel příslušnému orgánu informace nutné k tomu, aby tento orgán mohl takový plán vypracovat.

4.   Havarijní plány podle článku 3 mají mít tyto cíle:

Členské státy zajistí, aby provozovatel v případě závažné havárie okamžitě poskytl příslušnému orgánu všechny informace, které pomohou minimalizovat důsledky pro lidské zdraví, a aby zhodnotil a minimalizoval skutečný nebo možný rozsah poškození životního prostředí.

5.   Členské státy zajistí, aby dotčená veřejnost dostala včas příležitost účinně se podílet na přípravě nebo přezkoumání vnějšího havarijního plánu, který musí být vypracován v souladu s odstavcem 3. Za tímto účelem je dotčená veřejnost informována o každém takovém návrhu a jsou jí poskytnuty související informace, mimo jiné o právu účastnit se rozhodovacího procesu a o příslušném orgánu, kterému lze předkládat připomínky a otázky.

Členské státy zajistí, aby dotčená veřejnost mohla v přiměřené lhůtě sdělit své připomínky, které budou při rozhodování o vnějším havarijním plánu vzaty náležitě v úvahu.

6.   Členské státy zajistí, aby byly dotčené veřejnosti bezplatně a samozřejmě poskytnuty informace o bezpečnostních opatřeních a úkonech požadovaných v případě havárie, přičemž tyto informace musí obsahovat alespoň prvky uvedené v oddílu 2 přílohy I.

Tyto informace budou každé tři roky přezkoumány a podle potřeby aktualizovány.

Článek 7

Žádost a povolení

1.   Žádnému zařízení pro nakládání s odpady nesmí být umožněn provoz bez povolení uděleného příslušným orgánem. Povolení musí obsahovat prvky uvedené v odstavci 2 tohoto článku a jasné údaje o kategorii zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v článku 9.

Pokud jsou splněny všechny požadavky tohoto článku, mohou být veškerá povolení vydaná v souladu s jinými vnitrostátními právními předpisy nebo s jinými právními předpisy Společenství sloučena v jediné povolení, pokud se tím zamezí zbytečnému zdvojování informací a opakování činností provozovatele a příslušného orgánu. Údaje uvedené v odstavci 2 mohou být obsaženy v jediném povolení nebo v několika povoleních, pokud jsou splněny všechny požadavky tohoto článku.

2.   Žádost o povolení musí obsahovat alespoň tyto údaje:

3.   Příslušný orgán vydá povolení pouze, je-li přesvědčen, že:

4.   Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily pravidelná posouzení podmínek povolení příslušným orgánem a podle potřeby jejich aktualizaci:

5.   Informace obsažené v povolení, které bylo vydáno podle tohoto článku, se poskytnou příslušným vnitrostátním statistickým orgánům a příslušným statistickým orgánům Společenství, pokud jsou požadovány pro statistické účely. Citlivé informace ryze obchodní povahy, například informace týkající se obchodních vztahů, nákladové složky a objemu hospodářsky využitelných zásob nerostných surovin, se nezveřejňují.

Článek 8

Účast veřejnosti

1.   Veřejnost je informována pomocí veřejného oznámení nebo jinými vhodnými prostředky, například elektronickými sdělovacími prostředky, pokud jsou k dispozici, s těmito skutečnostmi, a sice v rané fázi povolovacího řízení nebo nejpozději ve chvíli, kdy lze tyto informace poskytnout:

2.   Členské státy zajistí, aby byly dotčené veřejnosti v přiměřených lhůtách poskytnuty:

3.   Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby v souladu s odstavcem 1 tohoto článku zajistily, že veřejnost bude informována o aktualizaci podmínek povolení v souladu s čl. 7 odst. 4.

4.   Dotčená veřejnost je oprávněna sdělit své připomínky a svá stanoviska příslušnému orgánu před přijetím rozhodnutí.

5.   Při rozhodování se vezmou náležitě v úvahu výsledky konzultací uskutečněných podle tohoto článku.

6.   Příslušný orgán informuje dotčenou veřejnost v souladu s příslušnými postupy o vydání rozhodnutí a zpřístupní jí tyto informace:

7.   Členské státy podrobně určí opatření pro účast veřejnosti podle tohoto článku tak, aby byla dotčené veřejnosti umožněna účinná příprava a účast.

Článek 9

Klasifikační systém pro zařízení pro nakládání s odpady

Pro účely této směrnice zařadí příslušné orgány do kategorie A zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v příloze III.

Článek 10

Vytěžené prostory

1.   Členské státy zajistí, aby provozovatel, který za účelem rekultivace a stavby vyplňuje těžebním odpadem vytěžené prostory vzniklé povrchovou nebo hlubinnou těžbou, přijal vhodná opatření za účelem:

2.   Směrnice 1999/31/ES se i nadále podle potřeby vztahuje na jiný odpad než těžební odpad používaný pro vyplňování vytěžených prostor.

Článek 11

Stavba a řízení zařízení pro nakládání s odpady

1.   Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že zařízení pro nakládání s odpady je v rukou způsobilé osoby a že je postaráno o technický vývoj a odborné vzdělávání zaměstnanců.

2.   Příslušný orgán se přesvědčí, že při stavbě nového zařízení pro nakládání s odpady nebo při změně stávajícího zařízení provozovatel splňuje tyto požadavky:

Záznamy o monitorování a kontrolách podle písmene c) jsou vedeny společně s podklady k povolení, aby se případně zajistilo předání informací, zejména v pro případ změny provozovatele.

3.   Provozovatel oznámí bez zbytečného odkladu a nejpozději však do 48 hodin příslušnému orgánu jakoukoli událost, která by mohla ovlivnit stabilitu zařízení pro nakládání s odpady, a jakýkoli nepříznivý vliv zařízení na životní prostředí zjištěný při kontrole nebo monitorování. Provozovatel v případě potřeby provede vnitřní havarijní plán a řídí se jakýmikoli dalšími pokyny příslušného orgánu o nápravných opatřeních, která mají být přijata.

Provozovatel nese náklady opatření, která mají být přijata.

Podle harmonogramu stanoveného příslušným orgánem, nejméně však jednou ročně, předloží provozovatel příslušným orgánům na základě shromážděných údajů zprávu o veškerých výsledcích monitorování s cílem prokázat dodržování podmínek povolení a zlepšit znalosti o odpadu a o chování zařízení pro nakládání s odpady. Na základě této zprávy rozhodne příslušný orgán, zda je nutný posudek nezávislého odborníka.

Článek 12

Postupy při ukončení a po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady

1.   Členské státy přijmou opatření k zajištění souladu s odstavci 2 až 5.

2.   Zařízení pro nakládání s odpady zahájí proces ukončení provozu pouze v případě, že je splněna jedna z těchto podmínek:

3.   Zařízení pro nakládání s odpady může být považováno za uzavřené s konečnou platností až poté, co příslušný orgán provede bez zbytečného prodlení konečnou kontrolu na místě, vyhodnotí všechny zprávy předložené provozovatelem, potvrdí, že na místě proběhla rekultivace, a sdělí provozovateli svůj souhlas s ukončením provozu.

Tento souhlas nijak nesnižuje povinnosti provozovatele, které pro něho vyplývají z podmínek povolení nebo z jiných právních předpisů.

4.   Provozovatel je v období po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady odpovědný za údržbu, monitorování a kontrolu po dobu, kterou příslušný orgán považuje za nutnou s přihlédnutím k povaze a trvání nebezpečí, aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy nebo právní předpisy Společenství upravující povinnosti držitele odpadu, pokud příslušný orgán nerozhodne, že tento úkol od provozovatele převezme.

5.   Pokud to příslušný orgán po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady považuje za nutné, provozovatel zejména zkontroluje fyzickou a chemickou stabilitu zařízení a minimalizuje vliv na životní prostředí, zejména s ohledem na podzemní a povrchové vody, přičemž zajistí, aby:

6.   Po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady oznámí provozovatel neprodleně příslušnému orgánu jakoukoli událost nebo vývoj, který by mohl ovlivnit stabilitu zařízení pro nakládání s odpady, a jakýkoli významný nepříznivý vliv na životní prostředí zjištěný při příslušné kontrole nebo monitorování. Provozovatel v případě potřeby provede vnitřní havarijní plán a řídí se jakýmikoli dalšími pokyny příslušného orgánu o nápravných opatřeních, která mají být přijata.

Provozovatel nese náklady opatření, která mají být přijata.

Podle harmonogramu stanoveného příslušným orgánem předloží provozovatel příslušným orgánům na základě shromážděných údajů zprávu o veškerých výsledcích monitorování s cílem prokázat dodržování podmínek povolení a zlepšit znalosti o odpadu a o chování zařízení pro nakládání s odpady.

Článek 13

Předcházení zhoršování stavu vody a znečištění ovzduší a půdy

1.   Příslušný orgán se přesvědčí, že provozovatel přijal nezbytná opatření, aby:

2.   Příslušný orgán zajistí, aby provozovatel přijal vhodná opatření za účelem předcházení plynným emisím a emisím prachu nebo jejich omezení.

3.   Pokud příslušný orgán na základě hodnocení rizik pro životní prostředí rozhodl, zejména s ohledem na směrnice 76/464/EHS a 80/68/EHS nebo 2000/60/ES, že není nutno shromažďovat a upravovat průsakovou vodu, nebo pokud bylo stanoveno, že zařízení pro nakládání s odpady nepředstavuje možné nebezpečí pro půdu a podzemní nebo povrchové vody, mohou se požadavky uvedené v odst. 1 písm. b) a c) snížit nebo se od nich může upustit.

4.   Členské státy umožní uložení těžebního odpadu v pevné nebo kapalné formě nebo v podobě kalu do jiného vodního recipientu, než který byl vybudován pro účely ukládání těžebního odpadu pod podmínkou, že provozovatel splňuje příslušné požadavky směrnic 76/464/EHS, 80/68/EHS a 2000/60/ES.

5.   V případě odkaliště, které obsahuje kyanid, provozovatel zajistí, aby byla koncentrace kyanidu rozložitelného v slabé kyselině v odkališti snížena na nejnižší možnou úroveň pomocí nejlepších dostupných technik a aby v zařízeních pro nakládání s odpady, kterým bylo uděleno povolení před ... (24) nebo které již byly k tomuto dni v provozu, koncentrace kyanidu rozložitelného v slabé kyselině v okamžiku vypouštění hlušiny z úpravny do odkaliště nepřesahovala tyto hodnoty: 50 ppm od ... (24), 25 ppm od ... (25), 10 ppm od ... (26) a 10 ppm v zařízeních, kterým bylo povolení uděleno po ... (24).

Na žádost příslušného orgánu provozovatel prokáže pomocí hodnocení rizika, které bere v úvahu podmínky konkrétního místa, že tyto limity koncentrace nemusí být dále snižovány.

Článek 14

Finanční záruka

1.   Před zahájením jakékoli činnosti související s hromaděním nebo ukládáním odpadu v zařízení pro nakládání s odpady požádá příslušný orgán v souladu s postupy určenými členskými státy o finanční záruku (například složením finančního obnosu, včetně vzájemných záručních fondů financovaných odvětvím) nebo o jinou rovnocennou záruku, a to tak, aby:

2.   Výše záruky podle odstavce 1 se vypočítá na základě:

3.   Výše záruky se přiměřeně upraví podle rozsahu potřebné rekultivační práce, kterou je nutno provést v zařízení pro nakládání s odpady.

4.   Pokud příslušný orgán povolí ukončení provozu podle čl. 12 odst. 3, uvědomí tento orgán provozovatele písemně, že je zproštěn své záruční povinnosti podle odstavce 1 tohoto článku s výjimkou povinností týkajících se období po ukončení provozu podle čl. 12 odst. 4.

Článek 15

Odpovědnost za životní prostředí

V příloze III směrnice 2004/35/ES se doplňuje nový bod, který zní:

Článek 16

Přeshraniční účinky

1.   Pokud si je členský stát, ve kterém je zařízení pro nakládání s odpady umístěno, vědom, že by provoz zařízení kategorie A mohl mít významný nepříznivý vliv na životní prostředí a mohl by představovat následná rizika pro lidské zdraví v jiném členském státě, nebo pokud o to členský stát, který by mohl být takto postižen, požádá, předá členský stát, na jehož území byla podána žádost o povolení podle článku 7, druhému členskému státu informace podle tohoto článku, a to ve stejnou dobu, kdy je zpřístupňuje svým státním příslušníkům.

Tyto informace poslouží jako podklad pro jakékoli nezbytné konzultace v rámci dvoustranných vztahů mezi dvěma členskými státy na základě vzájemnosti a rovnoprávnosti.

2.   V rámci svých dvoustranných vztahů členské státy zajistí, aby byly žádosti v případech uvedených v odstavci 1 po přiměřenou dobu zpřístupněny rovněž dotčené veřejnosti členského státu, který by mohl být postižen, aby tato veřejnost mohla využít práva sdělit své připomínky předtím, než příslušný orgán dospěje k rozhodnutí.

3.   Členské státy zajistí, aby informace poskytnuté provozovatelem příslušnému orgánu podle čl. 6 odst. 4 v případě havárie týkající se takového zařízení pro nakládání s odpady, jaké je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku, byly neprodleně předány druhému členskému státu a tím se přispělo k minimalizaci důsledků havárie pro lidské zdraví a k zhodnocení a minimalizaci rozsahu skutečného nebo možného poškození životního prostředí.

Článek 17

Kontroly příslušným orgánem

1.   Před zahájením ukládání odpadu a poté v pravidelných časových odstupech určených dotčenými členskými státy, včetně období po ukončení provozu, provede příslušný orgán kontrolu každého zařízení pro nakládání s odpady podle článku 7, aby tak zajistil, že toto zařízení splňuje příslušné podmínky povolení. Kladný posudek nijak nesnižuje odpovědnost, která pro provozovatele z povolení vyplývá.

2.   Členské státy vyžadují od provozovatele, aby vedl aktuální záznamy o všech činnostech souvisejících s nakládáním s odpadem, které zpřístupní příslušnému orgánu ke kontrole, a za účelem zajištění předání příslušných aktuálních informací a záznamů týkajících se zařízení pro nakládání s odpady, pokud dojde ke změně provozovatele během provozní fáze zařízení pro nakládání s odpady.

Článek 18

Povinnost předkládat zprávy

1.   Každé tři roky členské státy předávají Komisi zprávu o provádění této směrnice. Zpráva se vypracuje na základě dotazníku nebo osnovy, které schválí Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst. 2. Zpráva bude Komisi předána do devíti měsíců od konce tříletého období, kterého se týká.

Komise zveřejní zprávu o provádění této směrnice do devíti měsíců od obdržení zpráv od členských států.

2.   Každý rok členské státy předávají Komisi informace o událostech oznámených provozovateli podle čl. 11 odst. 3 a čl. 12 odst. 6. Komise tyto údaje na požádání zpřístupní členským státům. Aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí, zpřístupní členské státy tyto informace na požádání dotčené veřejnosti.

Článek 19

Sankce

Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí za porušení ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.

Článek 20

Inventární soupis uzavřených zařízení pro nakládání s odpady

Členské státy zajistí, aby byl vypracován a pravidelně aktualizován soupis uzavřených zařízení pro nakládání s odpady, včetně opuštěných zařízení pro nakládání s odpady, na jejich území, která mají závažný nepříznivý vliv na životní prostředí nebo která by mohla ve střednědobém nebo krátkodobém časovém horizontu představovat významnou hrozbu pro lidské zdraví nebo životní prostředí. Tento soupis, který je zpřístupněn veřejnosti, se vyhotoví do čtyř let od ... (28), přičemž se vezmou v úvahu metody podle článku 21, pokud jsou dostupné.

Článek 21

Výměna informací

1.   Komise, které je nápomocen výbor uvedený v článku 23, zajistí, aby probíhala přiměřená výměna technických a vědeckých informací mezi členskými státy s cílem vyvinout metody týkající se:

2.   Členské státy zajistí, aby příslušný orgán sledoval vývoj nejlepších dostupných technik nebo o něm byl informován.

3.   Komise organizuje mezi členskými státy a příslušnými organizacemi výměnu informací o nejlepších dostupných technikách, o jejím monitorování a vývoji. Komise zveřejní výsledky této výměny informací.

Článek 22

Prováděcí a pozměňovací opatření

1.   Do ... (29) přijme Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst. 2 ustanovení nezbytná k uskutečnění těchto bodů, zejména písmen e), f) a g):

2.   Veškeré následné změny nezbytné pro přizpůsobení příloh vědeckému a technickému pokroku přijme Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst. 2.

Tyto změny se provedou za účelem dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí.

Článek 23

Výbor

1.   Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS, dále jen „výbor“.

2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.

Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.

3.   Výbor přijme svůj jednací řád.

Článek 24

Přechodná ustanovení

1.   Členské státy zajistí, aby zařízení pro nakládání s odpady, kterému bylo vydáno povolení nebo které je již v provozu ke ... (30), byla v souladu s ustanoveními této směrnice do ... (31), kromě ustanovení uvedených v čl. 14 odst. 1, s nimiž musí být zajištěn soulad do ... (32), a ustanovení uvedených v čl. 13 odst. 5, se kterými musí být zajištěn soulad podle harmonogramu uvedeného tamtéž.

2.   Odstavec 1 se nevztahuje na zařízení pro nakládání s odpady uzavřená do ... (31).

3.   Články 5 až 11, čl. 12 odst. 1, 2, 5 a 6, čl. 13 odst. 4 a 5 a čl. 14 odst. 1 až 3 se nevztahují na zařízení pro nakládání s odpady, která:

Členské státy tyto případy oznámí Komisi do ... (33) a zajistí řízení těchto zařízení pro nakládání s odpady způsobem, který se nedotkne dosažení cílů této směrnice nebo jiných právních předpisů Společenství, včetně směrnice 2000/60/ES.

Článek 25

Provedení

1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do ... (34). Neprodleně o nich uvědomí Komisi.

Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

2.   Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.

Článek 26

Vstup v platnost

Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Článek 27

Určení

Tato směrnice je určena členským státům.

V ... dne ...

Za Evropský parlament

předseda

...

Za Radu

předseda

...

----

(1)Úř. věst. C 80, 30.3.2004, s. 35.

(2)Úř. věst. C 109, 30.4.2004, s. 33.

(3)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 31. března 2004 ( Úř. věst. C 103 E, 29.4.2004, s. 634), společný postoj Rady ze dne 12 dubna 2005 a postoj Evropského parlamentu ze dne ... (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

(4)Úř. věst. L 345, 31.12.2003, s. 97.

(5)Úř. věst. L 257, 10.10.1996, s. 26. Směrnice naposledy pozměněná nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).

(6)Úř. věst. C 65 E, 14.3.2002, s. 382.

(7)Úř. věst. L 242, 10.9.2002, s. 1.

(8)Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1882/2003.

(9)Úř. věst. L 182, 16.7.1999, s. 1. Směrnice ve znění nařízení (ES) č. 1882/2003.

(10)  Směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 10, 14.1.1997, s. 13). Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1882/2003.

(11)  Směrnice Rady 92/91/EHS ze dne 3. listopadu 1992 o minimálních požadavcích na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců v těžebním vrtném průmyslu (jedenáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 348, 28.11.1992, s. 9).

(12)  Směrnice Rady 92/104/EHS ze dne 3. prosince 1992 o minimálních požadavcích na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců v povrchovém a hlubinném těžebním průmyslu (dvanáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 404, 31.12.1992, s. 10).

(13)Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1. Směrnice ve znění rozhodnutí č. 2455/2001/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2001, s. 1).

(14)Úř. věst. L 143, 30.4.2004, s. 56.

(15)Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

(16)Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.

(17)Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s. 20. Směrnice ve znění směrnice 94/31/ES (Úř. věst. L 168, 2.7.1994, s. 28).

(18)  Směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. 196, 16.8.1967, s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2004/73/ES (Úř. věst. L 152, 30.4.2004, s. 1).

(19)  Směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES ze dne 31. května 1999 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků (Úř. věst. L 200, 30.7.1999. s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Rady 2004/66/ES (Úř. věst. L 168, 1.5.2004, s. 35).

(20)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (Úř. věst. L 156, 25.6.2003, s. 17).

(21)Úř. věst. L 41, 14.2.2003, s. 26.

(22)  Směrnice Rady 76/464/EHS ze dne 4. května 1976 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství (Úř. věst. L 129, 18.5.1976, s. 23). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2000/60/ES.

(23)  Směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami (Úř. věst. L 20, 26.1.1980, s. 43). Směrnice ve znění směrnice 91/692/EHS (Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s. 48).

(24)  Den uvedený v čl. 25 odst. 1.

(25)  Pět let po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.

(26)  Deset let po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.

(27)  Úř. věst. L ...“

(28)  Den uvedený v čl. 25 odst. 1.

(29)  Dva roky po dni vstupu této směrnice v platnost.

(30)  Den uvedený v čl. 25 odst. 1.

(31)  Čtyři roky po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.

(32)  Šest let po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.

(33)  Tři měsíce po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.

(34)  24 měsíců po dni vstupu této směrnice v platnost.

----

PŘÍLOHA I

Politika prevence závažných havárií a informace sdělované dotčené veřejnosti

1.   Politika prevence závažných havárií

Politika prevence závažných havárií a systém řízení bezpečnosti ze strany provozovatele by měly být úměrné nebezpečí závažných havárií, které zařízení pro nakládání s odpady představuje. Pro účely jejich provádění je třeba brát v úvahu tyto skutečnosti:

2.   Informace sdělované dotčené veřejnosti

----

PŘÍLOHA II

Popis odpadu

Odpad, který se bude v zařízení ukládat, se popíše způsobem, který zaručí dlouhodobou fyzickou a chemickou stabilitu objektu zařízení a předejde závažným haváriím. Popis odpadu zahrnuje tyto stránky, pokud je to vhodné a v souladu s typem zařízení pro nakládání s odpady:

----

(1)  Rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS o nebezpečných odpadech (Úř. věst. L 226, 6.9.2000, s. 3). Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 2001/573/ES (Úř. věst. L 203, 28.7.2001, s. 18).

----

PŘÍLOHA III

Kritéria pro určení kategorie zařízení pro nakládání s odpady

Zařízení pro nakládání s odpady se zařazuje do kategorie A v případě, že:

----

ODŮVODNĚNÍ RADY

I.   ÚVOD

II.   CÍL

Cílem tohoto návrhu je stanovit minimální požadavky vedoucí ke zlepšení způsobu, jakým se nakládá s odpady z těžebního průmyslu, a to zaměřením se zejména na řešení rizik pro životní prostředí a lidské zdraví, která mohou vznikat při zpracování, využití a odstraňování takových odpadů. Za tímto účelem návrh obsahuje následující hlavní prvky: podmínky pro povolení provozu, obecné povinnosti vztahující se na nakládání s odpady, povinnost charakterizovat odpady před jejich odstraněním nebo zpracováním, opatření k zajištění bezpečnosti zařízení pro nakládání s odpady, požadavek na vypracování plánů pro ukončení provozu a povinnost zajistit patřičnou úroveň finančního zajištění.

III.   ANALÝZA SPOLEČNÉHO POSTOJE

1.   Obecně

Společný postoj je v podstatě v souladu se stanovisky Komise a Parlamentu do té míry, že:

2.   Změny přijaté Evropským parlamentem

Na svém plenárním zasedání dne 31. března 2004 Evropský parlament přijal při prvním čtení 74 změn návrhu. Ve společném postoji je zapracováno (v plném rozsahu, zčásti nebo v zásadě, ve stejném nebo podobném znění, případně v podstatě) 43 změn.

IV.   ZÁVĚR

Ačkoli Rada nemůže přijmout všechny změny schválené Evropským parlamentem, domnívá se, že společný postoj se do velké míry shoduje s výhradami Parlamentu a je v souladu s pozměněným návrhem Komise.

----

(1)  Dokument 10143/03 - KOM(2003) 319 v konečném znění.

(2)Úř. věst. C 80, 30.3.2004, s. 35.

(3)Úř. věst. C 109, 30.4.2004, s. 33.

(4)Úř. věst. C 103 E, 29.4.2004, s. 634.

----

----

SPOLEČNÝ POSTOJ (ES) č. 24/2005

přijatý Radou dne 18. dubna 2005

s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) 2005/ /ES ze dne ... o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (optickým zářením) (devatenáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)

(2005/C 172 E/02)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise (1), předložený po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost a zdraví při práci,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),

po konzultaci s Výborem regionů,

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),

vzhledem k těmto důvodům:

PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:

ODDÍL I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

Účel a oblast působnosti

1.   Tato směrnice, která je devatenáctou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na ochranu zaměstnanců před riziky pro jejich zdraví a bezpečnost, které vznikají nebo by mohly vzniknout v důsledku expozice optickému záření při jejich práci.

2.   Tato směrnice se vztahuje na rizika pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců v důsledku škodlivých účinků způsobených expozicí očí a kůže optickému záření.

3.   Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo konkrétnější ustanovení obsažená v této směrnici.

Článek 2

Definice

Pro účely této směrnice se rozumí:

Článek 3

Limitní hodnoty expozice

1.   Limitní hodnoty expozice pro nekoherentní záření jiné než vyzařované přírodními zdroji optického záření jsou stanoveny v příloze I.

2.   Limitní hodnoty expozice pro laserové záření jsou stanoveny v příloze II.

ODDÍL II

POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELŮ

Článek 4

Určení expozice a hodnocení rizik

1.   Při plnění povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel v případě zaměstnanců vystavených umělým zdrojům optického záření vyhodnocuje a podle potřeby měří nebo vypočítává úrovně expozice optickému záření, kterému mohou být zaměstnanci vystaveni, tak, aby bylo možno stanovit a provést opatření nezbytná k omezení expozice na úroveň platných limitů. Metodika použitá pro hodnocení, měření nebo výpočty se v případě laserového záření řídí normami Mezinárodní elektrotechnické komise (IEC) a v případě nekoherentního záření doporučeními Mezinárodní komise pro osvětlení (CIE) a Evropského výboru pro normalizaci (CEN). V případě expozic, které nejsou zahrnuty do uvedených norem a doporučení, a do té doby, než budou k dispozici příslušné normy nebo doporučení EU, se hodnocení, měření nebo výpočty provedou s využitím dostupných vnitrostátních nebo mezinárodních vědecky podložených zásad. V obou případech expozice se při hodnocení mohou zohlednit údaje poskytnuté výrobcem zařízení, vztahují-li se na ně příslušné směrnice Společenství.

2.   Při plnění povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel v případě zaměstnanců vystavených přírodním zdrojům optického záření vyhodnocuje zdravotní a bezpečnostní riziko tak, aby bylo možno stanovit a provést opatření nezbytná k omezení těchto rizik.

3.   Hodnocení, měření nebo výpočty podle odstavce 1 a hodnocení podle odstavce 2 plánují a vykonávají ve vhodných intervalech způsobilé služby nebo osoby, zejména s přihlédnutím k článkům 7 a 11 směrnice 89/391/EHS týkajícím se potřebné způsobilosti osob a služeb a projednání se zaměstnanci a jejich účasti. Údaje získané hodnocením, včetně údajů získaných měřením nebo výpočty úrovně expozice podle odstavce 1, se uchovávají ve formě, která umožňuje do nich později nahlížet.

4.   V souladu s čl. 6 odst. 3 směrnice 89/391/EHS musí zaměstnavatel při hodnocení rizik věnovat zvláštní pozornost:

5.   Zaměstnavatel musí mít k dispozici hodnocení rizik v souladu s čl. 9 odst. 1 písm. a) směrnice 89/391/EHS a musí určit, která opatření musí být přijata v souladu s články 5 a 6 této směrnice. Hodnocení rizik se zaznamenává na vhodné médium podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí; může zahrnovat zdůvodnění zaměstnavatele, proč není další podrobné hodnocení rizik z důvodů povahy a rozsahu rizik v souvislosti s optickým zářením nutné. Hodnocení rizik je pravidelně aktualizováno, zejména dojde-li k podstatným změnám, které je mohou činit zastaralými, nebo pokud se to na základě výsledků zdravotního dohledu jeví jako nezbytné.

Článek 5

Ustanovení zaměřená na odstranění nebo snížení rizik

1.   S přihlédnutím k technickému pokroku a dostupnosti opatření na potlačení rizika u jeho zdroje se rizika vyplývající z expozice optickému záření odstraňují nebo snižují na minimum.

Snížení rizik vznikajících expozicí optickému záření se zakládá na obecných zásadách prevence stanovených ve směrnici 89/391/EHS.

2.   V případech, kdy hodnocení rizik provedené podle čl. 4 odst. 1 ve vztahu k zaměstnancům vystaveným umělým zdrojům optického záření odhalí, že mohou být překročeny limitní hodnoty expozice, zaměstnavatel vypracuje a provede akční plán zahrnující technická nebo organizační opatření s přihlédnutím zejména k:

3.   V případech, kdy hodnocení rizik provedené podle čl. 4 odst. 2 odhalí riziko pro zaměstnance vystavené přírodním zdrojům optického záření, zaměstnavatel vypracuje a provede akční plán zahrnující technická nebo organizační opatření tak, aby byla snížena rizika pro zdraví a bezpečnost na minimum.

4.   Pracoviště, na kterých mohou být zaměstnanci vystaveni úrovni optického záření z umělých zdrojů překračující limitní hodnoty expozice, se na základě hodnocení rizik podle článku 4 opatřují vhodnými značkami podle směrnice Rady 92/58/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnostní nebo zdravotní značky na pracovišti (devátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (11). Je-li to technicky proveditelné a existuje-li riziko, že by limitní hodnoty expozice mohly být překročeny, musí být dotyčná místa ohraničena a přístup k nim omezen.

5.   Jsou-li navzdory opatřením přijatým zaměstnavatelem k dosažení souladu s touto směrnicí ve vztahu k umělým zdrojům optického záření překročeny limitní hodnoty expozice, musí zaměstnavatel neprodleně přijmout opatření ke snížení expozice pod limitní hodnoty expozice. Zaměstnavatel zjistí příčiny překročení limitních hodnot expozice a příslušným způsobem upraví ochranná a preventivní opatření, aby zabránil jejich opětovnému překročení. Expozice zaměstnanců nesmí v žádném případě překročit limitní hodnoty expozice.

6.   Na základě článku 15 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel přizpůsobí opatření uvedená v tomto článku požadavkům zaměstnanců, kteří patří k zvlášť ohroženým rizikovým skupinám.

Článek 6

Informování a školení zaměstnanců

Aniž jsou dotčeny články 10 a 12 směrnice 89/391/EHS, zajistí zaměstnavatel, aby zaměstnanci, kteří jsou při práci vystaveni rizikům vyplývajícím z optického záření, nebo jejich zástupci obdrželi nezbytné informace a školení o výsledcích hodnocení rizik podle článku 4 této směrnice, týkající se zejména:

Článek 7

Projednání se zaměstnanci a jejich účast

V souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, a umožňují jejich účast.

ODDÍL III

RŮZNÁ USTANOVENÍ

Článek 8

Zdravotní dohled

1.   Aniž je dotčen článek 14 směrnice 89/391/EHS, členské státy přijmou opatření pro zajištění přiměřeného zdravotního dohledu nad zaměstnanci, u kterých výsledky hodnocení rizik podle článku 4 této směrnice odhalí významné zdravotní riziko. Tato opatření, včetně zvláštních požadavků na zdravotní záznamy a jejich dostupnost, se zavedou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.

2.   Členské státy přijmou opatření k zajištění toho, aby se o každém zaměstnanci, který podléhá zdravotnímu dohledu v souladu s odstavcem 1, vedly a aktualizovaly osobní zdravotní záznamy. Zdravotní záznamy obsahují shrnutí výsledků prováděného zdravotního dohledu. Jsou vedeny vhodným způsobem, aby do nich bylo později možné nahlížet, přičemž se dbá na jejich důvěrnou povahu. Příslušnému orgánu musí být na požádání poskytnuta kopie odpovídajících záznamů, s přihlédnutím k jejich důvěrné povaze. Zaměstnanci mají na svou žádost přístup ke svým osobním zdravotním záznamům.

3.   Pokud se v rámci zdravotního dohledu zjistí, že zaměstnanec trpí identifikovatelnou chorobou nebo nepříznivými zdravotními následky, které lékař nebo závodní lékař považuje za důsledek expozice optickému záření při práci,

Článek 9

Sankce

Členské státy stanoví vhodné sankce, které se uloží v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých v souladu s tuto směrnicí. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.

Článek 10

Technické úpravy

1.   Úpravy limitních hodnot expozice uvedených v přílohách přijímají Evropský parlament a Rada postupem stanoveným v čl. 137 odst. 2 Smlouvy.

2.   Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s

se přijímají postupem podle čl. 11 odst. 2.

Článek 11

Výbor

1.   Komisi je nápomocen výbor uvedený v článku 17 směrnice 89/391/EHS.

2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.

Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES je tři měsíce.

3.   Výbor přijme svůj jednací řád.

ODDÍL IV

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 12

Zprávy

Každých pět let podají členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.

Komise každých pět let informuje Evropský parlament, Radu, Evropský hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost a zdraví při práci o obsahu těchto zpráv, o svém vyhodnocení vývoje v příslušné oblasti a o každé činnosti, která by mohla být vzhledem k novým vědeckým poznatkům opodstatněná.

Článek 13

Provedení

1.   Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do ... (12). Neprodleně o nich uvědomí Komisi.

Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

2.   Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které již přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.

Článek 14

Vstup v platnost

Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Článek 15

Určení

Tato směrnice je určena členským státům.

V ... dne ...

Za Evropský parlament

předseda

...

Za Radu

předseda

...

----

(1)Úř. věst. C 77, 18.3.1993, s. 12 a Úř. věst. C 230, 19.8.1994, s. 3.

(2)Úř. věst. C 249, 13.9.1993, s. 28.

(3)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 20. dubna 1994 (Úř. věst. C 128, 9.5.1994, s. 146), potvrzené dne 16. září 1999 (Úř. věst. C 54, 25.2.2000, s. 75), společný postoj Rady ze dne 18. dubna 2005 a postoj Evropského parlamentu ze dne .... (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

(4)Úř. věst. C 260, 15.10.1990, s. 167.

(5)Úř. věst. L 177, 6.7.2002, s. 13.

(6)Úř. věst. L 42, 15.2.2003, s. 38.

(7)Úř. věst. L 159, 30.4.2004, s. 1; opraveno v Úř. věst. L 184, 24.5.2004, s. 1.

(8)Úř. věst. L 183, 29.6.1989, s. 1. Směrnice ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).

(9)Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

(10)Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.

(11)Úř. věst. L 245, 26.8.1992, s. 23.

(12)  4 roky po vstupu této směrnice v platnost.

----

PŘÍLOHA I

NEKOHERENTNÍ OPTICKÉ ZÁŘENÍ

Biofyzikálně významné hodnoty expozice optickému záření je možno stanovit pomocí níže uvedených vzorců. Výběr vzorců závisí na rozsahu záření vyzařovaného zdrojem a výsledky je třeba porovnat s odpovídajícími limitními hodnotami expozice uvedenými v tabulce 1.1. Danému zdroji optického záření může odpovídat více hodnot expozice a odpovídajících limitních hodnot expozice.

Označení a) až o) odkazuje na odpovídající řádky tabulky 1.1.

Pro účely této směrnice lze výše uvedené vzorce nahradit následujícími výrazy a použitím nespojitých hodnot stanovených v následujících tabulkách:

Poznámky:

Tabulka 1.1:

Limitní hodnoty expozice pro nekoherentní optické záření

Tabulka 1.2:

S (λ) [bezrozměrný], 180 nm až 400 nm

Tabulka 1.3

B (λ), R (λ) [bezrozměrné], 380 nm až 1400 nm

----

PŘÍLOHA II

OPTICKÉ ZÁŘENÍ LASERŮ

Biofyzikálně významné hodnoty expozice optickému záření je možno určit pomocí níže uvedených vzorců. Výběr vzorců závisí na vlnové délce a době záření vyzařovaného zdrojem a výsledky je třeba porovnat s odpovídajícími limitními hodnotami expozice uvedenými v tabulkách 2.2–2.4. Danému zdroji optického záření může odpovídat více hodnot expozice a odpovídajících limitních hodnot expozice.

Koeficienty použité pro výpočty v tabulkách 2.2–2.4 jsou uvedeny v tabulce 2.5 a korekční koeficienty pro opakovanou expozici jsou uvedeny v tabulce 2.6.

Poznámky:

Tabulka 2.1:

Rizika ozáření

Tabulka 2.2

Limitní hodnoty expozice oka laserovému záření – Krátká doba expozice < 10 s

Tabulka 2.3

Limitní hodnoty expozice oka laserovému záření – Dlouhá doba expozice ≥ 10 s

Tabulka 2.4:

Limitní hodnoty expozice kůže laserovému záření

Tabulka 2.5:

Použité korekční koeficienty a další parametry výpočtu

Tabulka 2.6:

Korekce pro opakovanou expozici

Pro všechny opakované expozice záření z opakovaně pulsujících nebo skenujících laserových systémů by se měla použít tato tři obecná pravidla:

----

(1)  Platí-li pro vlnovou délku laseru dva limity, použije se přísnější limit.

(2)  Když 1400≤λ<105 nm: průměr otvoru = 1 mm pro t ≤ 0,3 s a 1,5 t0,375 mm pro 0,3 s < t < 10 s; když 105≤λ<106 nm: průměr otvoru = 11 mm.

(3)  Vzhledem k nedostatečným údajům pro tyto délky pulsu ICNIRP doporučuje používat limity ozáření 1 ns.

(4)  Tabulka uvádí hodnoty pro jednorázové pulsy laserového záření. V případě vícenásobných pulsů laserového záření délky pulsů laserového záření spadající do intervalu Tmin (uvedeného v tabulce 2.6) musí být sečteny a výsledná hodnota musí být doplněna do vzorce: 5,6 · 103 t 0,25.

(5)  Platí-li pro vlnovou délku nebo jinou charakteristiku laseru dva limity, použije se přísnější limit.

(6)  Pro malé zdroje vytínající úhel nejvýše 1,5 mrad se dva limity E pro viditelné záření 400 až 600 mm snižují na tepelné limity pro 10s≤t<T1 a na fotochemické limity pro delší doby expozice. T1 a T2 viz tabulka 2.5. Limitní hodnota expozice pro fotochemické poškození sítnice může být rovněž vyjádřena jako časově integrovaná zář G = 106 CB [J m-2 sr-1] pro t > 10 s až do t = 10 000 s a L = 100 CB [W m-2 sr-1] pro t > 10 000 s. Pro měření G a L musí být jako průměrné zorné pole použito γm. Oficiální hranice mezi viditelným a infračerveným zářením je 780 nm, jak bylo definováno CIE. Jediným účelem sloupce s názvy pásem vlnových délek je poskytnout uživateli lepší přehled. (Označení G používá CEN; označení Lt používá CIE; označení LP užívají IEC a CENELEC.)

(7)  Pro vlnovou délku 1 400–105 nm: průměr otvoru = 3,5 mm; pro vlnovou délku 105–106 nm: průměr otvoru = 11 mm.

(8)  Pro účely měření hodnoty expozice pro γ platí: Je-li α (zorný úhel zdroje) > γ (mezní úhel, uvedený v závorkách v příslušném sloupci), pak zorné pole pro měření γm by mělo nabývat hodnoty γ. (Použije-li se větší zorné pole pro měření, dojde k přecenění rizika).

Je-li α < γ, pak zorné pole pro měření γm musí být dostatečně velké, aby zcela zahrnulo zdroj, není však jinak omezeno a může být větší než γ.

(9)  Platí-li pro vlnovou délku nebo jinou charakteristiku laseru dva limity, použije se přísnější limit.

----

ODŮVODNĚNÍ RADY

I.   ÚVOD

Dne 8. února 1993 předložila Komise Radě na základě článku 118a Smlouvy o založení Evropského společenství návrh směrnice Rady o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli.

Cílem návrhu bylo doplnit směrnici 89/391/EHS vysvětlením způsobu, kterým by se některá její ustanovení měla uplatňovat ve zvláštním případě expozice fyzikálním činitelům.

Evropský parlament a Hospodářský a sociální výbor vydaly svá stanoviska dne 20. dubna 1994 a dne 30. června 1993. Evropský parlament potvrdil své první čtení dne 16. září 1999 (1).

Komise předložila pozměněný návrh dne 8. července 1994.

Právní základ se po vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost změnil z dřívějšího článku 118a na čl. 137 odst. 2, který stanoví spolurozhodování s Evropským parlamentem a konzultaci s Hospodářským a sociálním výborem a Výborem regionů.

Výbor regionů v dopise ze dne 13. ledna 2000 uvedl, že k návrhu směrnice nepředloží stanovisko.

Hlavním rysem návrhu bylo, že v jednom nástroji spojoval čtyři druhy fyzikálních činitelů (hluk, mechanické vibrace, optické záření a elektromagnetická pole), z nichž každý by byl předmětem samostatné přílohy.

S přihlédnutím k velmi odlišným vlastnostem těchto čtyř uvedených fyzikálních činitelů bylo v roce 1999 rozhodnuto postupovat cestou čtyř samostatných směrnic. Směrnice o vibracích, hluku a elektromagnetických polích již byly přijaty. Rada se poté rozhodla zaměřit se na čtvrtý a poslední prvek, optické záření.

Rada přijala společný postoj dne 18. dubna 2005, v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy.

II.   CÍL

Cílem návrhu směrnice po rozdělení původního návrhu je zlepšit ochranu zdraví a bezpečnost zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí optickému záření.

III.   ANALÝZA SPOLEČNÉHO POSTOJE

1.   Obecné poznámky

Podle čl. 137 odst. 1 Smlouvy „Společenství podporuje a doplňuje činnost členských států v ... zlepšování především pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků;“ atd.

Čl. 137 odst. 2 Smlouvy stanoví, že Rada „může směrnicemi stanovit minimální požadavky, které uplatní postupně s přihlédnutím ke stávajícím podmínkám a technickým předpisům jednotlivých členských států“.

Společný postoj Rady je v souladu s cíli stanovenými v čl. 137 odst. 2 Smlouvy v předmětné oblasti, neboť jeho záměrem je zavést minimální požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí optickému záření.

Společný postoj dále respektuje cíle stanovené Komisí a podpořené Evropským parlamentem, i když má v důsledku rozdělení původního návrhu odlišnou strukturu. Obsahuje několik změn, které vyplynuly z prvního čtení návrhu Komise v Evropském parlamentu.

2.   Struktura a klíčové prvky

2.1   Obecná struktura

Obecná struktura společného postoje, například zavedení limitních hodnot expozice, články týkající se informování a školení zaměstnanců, projednání se zaměstnanci a jejich účasti a různá ustanovení, se shoduje s ustanoveními směrnic o vibraci, hluku a elektromagnetických polích. Je rovněž v souladu s obecnou strukturou pozměněného návrhu Komise.

Podle článku 1 se tento společný postoj týká rizik pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců vznikajících z důvodu nepříznivých následků způsobených expozicí očí a kůže optickému záření. Mezi dlouhodobými a krátkodobými následky se nečiní rozdíly, neboť oblast působnosti směrnice zahrnuje akutní i chronické nepříznivé zdravotní následky. Tímto způsobem je například pojata skutečnost, že nadměrná expozice ultrafialovému záření může způsobovat dlouhodobé následky, např. kožní melanomy.

2.2   Limitní hodnoty expozice

Společný postoj je založen na zavedení limitních hodnot expozice, definovaných v článku 2 a stanovených v tabulkách příloh, jak je uvedeno v článku 3. Tyto hodnoty jsou v zásadě založeny na doporučeních Mezinárodní komise pro ochranu před neionizujícím zářením (ICNIRP). V oblastech, kde ICNIRP nestanovila žádné hodnoty, byly použity hodnoty stanovené Mezinárodní elektrotechnickou komisí (IEC). Tyto vědecky podložené a pečlivě zvážené pokyny mají zamezit akutním a dlouhodobým následkům pro oči a kůži, které mohou vzniknout, dosahuje-li vystavení velmi vysokých hodnot. Limitní hodnoty expozice obsažené v pokynech ICNIRP odpovídají hodnotám stanoveným jinými nezávislými vědeckými poradními orgány činnými v této oblasti, zejména Americkou konferencí státních průmyslových hygieniků (American Conference of Governmental Industrial Hygienists – ACGIH), Národním úřadem pro radiační ochranu (National Radiological Protection Board –NRPB) ve Spojeném království a Nizozemskou zdravotní radou (Gezondheidsraad).

Limitní hodnoty expozice pro nekoherentní záření jiné než vyzařované přírodními zdroji optického záření jsou stanoveny v příloze I a limitní hodnoty expozice pro laserové záření jsou stanoveny v příloze II.

V případě expozice přírodním zdrojům optického záření se použití limitních hodnot expozice a technických kontrol nepovažuje za vhodné a pro hodnocení rizika a snižování rizik spojených s expozicí přírodním zdrojům optického záření (slunce, vulkanická činnost, oheň, blesk atd.) jsou proto rozhodující preventivní opatření, včetně informování a školení zaměstnanců.

2.3   Určení expozice a hodnocení rizik

Klíčovým prvkem společného postoje jsou ustanovení o určení expozice a hodnocení rizik v článku 4. Důležitými prvky hodnocení rizik, kterým musí zaměstnavatel věnovat zvláštní pozornost, jsou mimo jiné zaměstnanci patřící do zvláště ohrožených skupin a vícenásobné zdroje expozice (čl. 4 odst. 4).

Čl. 4 odst. 1 stanoví, že zaměstnavatel vyhodnotí a v nezbytných případech změří nebo vypočte intenzitu expozice optickému záření. Článek obsahuje instrukce ohledně metodiky, která má být použita: jsou-li dostupné, měly by se použít normy a doporučení IEC, CIE nebo CEN (2), a pokud dostupné nejsou, měly by se dodržovat vnitrostátní nebo mezinárodní vědecky podložené pokyny. Při hodnocení se mohou zohlednit údaje poskytnuté výrobci zařízení, vztahuje-li se na něj příslušná směrnice Společenství, aby se předešlo zbytečnému opakování.

2.4   Opatření v případě zjištění rizika

Cílem společného postoje je odstranit nebo snížit na minimum rizika související s expozicí zaměstnanců optickému záření. Čl. 5 odst. 2 se týká zaměstnanců vystavených umělým zdrojům optického záření a čl. 5 odst. 3 zaměstnanců vystavených přírodním zdrojům optického záření. V obou případech zaměstnavatel vypracuje a provede akční plán obsahující technická nebo organizační opatření.

V případě umělých zdrojů uvádí čl. 5 odst. 2 jako konkrétní prvky takového akčního plánu mimo jiné pracovní metody, volbu zařízení, technická opatření na snížení nebo návrh a dispozice pracovišť. Čl. 5 odst. 5 navazuje na pojem limitních hodnot expozice a jasně stanovuje, že zaměstnanci nesmějí být vystaveni optickému záření nad limitní hodnoty expozice. Jsou-li limitní hodnoty expozice přesto překročeny, zaměstnavatel podnikne okamžité kroky ke snížení expozice pod limitní hodnoty expozice, zjistí příčiny jejich překročení a příslušným způsobem pozmění ochranná a preventivní opatření, aby zabránil jejich opětovnému překročení.

Další povinností v případě zjištění rizika je označení dotyčných oblastí vhodnými značkami a omezení přístupu do nich (čl. 5 odst. 4).

Dodržování limitních hodnot expozice v případě umělých optických zdrojů a systematické dodržování preventivního přístupu k přírodním zdrojům dostačují k zajištění vysoké úrovně ochrany proti veškerým možným nepříznivým následkům.

2.5   Hlavní rozdíly oproti pozměněnému návrhu Komise

Hlavní rozdíly mezi společným postojem a pozměněným návrhem Komise jsou:

3.   Změny Evropského parlamentu v prvním čtení

Společný postoj zahrnuje pouze optické záření, a proto s ním několik změn Evropského parlamentu nesouvisí. Před přijetím společného postoje proto musely být zohledněny pouze tyto změny: 1, 4 – 21, 25, 27, 34 – 36.

3.1   Změny Evropského parlamentu přijaté Radou

Změny 1, 5, 9, 14, 16 a 25 byly ve společném postoji zcela přejaty, pokud ne doslova, tak alespoň ve své podstatě.

Kromě toho byla změna 4 částečně přejata v čl. 2 písm. e). Avšak namísto znění změny 4 Rada upřednostnila prohlášení, že dodržování limitních hodnot expozice zajistí ochranu zaměstnanců před všemi známými nepříznivými zdravotními následky.

Podstata změny 10 je obsažena ve znění čl. 5 odst. 6, i když Rada nepovažovala za vhodné uvést, že výhradním cílem jsou preventivní opatření pro zvláště ohrožené rizikové skupiny.

Podstata změny 12 byla přijata v čl. 5 odst. 1, kde společný postoj nyní uvádí odstranění expozice nebo její snížení na minimum.

Změna 13 byla zčásti přijata v čl. 5 odst. 5. Rada neviděla žádný důvod konkrétně zmiňovat kolektivní opatření, neboť zaměstnavatel musí při snižování expozice pod limitní hodnoty expozice vzít v úvahu všechna možná preventivní opatření.

Podstata změny 17 byla přijata v čl. 4 odst. 4 písm. f), které obsahuje seznam různých možných nepřímých účinků expozice optickému záření.

3.2   Změny Evropského parlamentu nepřijaté Radou

Rada nepovažovala za vhodné zahrnout do společného postoje změny 6, 7, 8, 11, 15, 18, 19, 20, 21, 27, 34, 35 a 36 z těchto důvodů:

IV.   ZÁVĚR

Rada je toho názoru, že společný postoj jako celek je v souladu s hlavními cíli pozměněného návrhu Komise. Rada se rovněž domnívá, že s přihlédnutím k přípravě samostatných znění pro každý ze čtyř fyzikálních činitelů zohlednila hlavní cíle sledované Evropským parlamentem a vyjádřené jeho změnami původního návrhu Komise.

----

(1)Úř. věst. C 54, 25.2.2000, s. 75.

(2)  IEC: Mezinárodní elektrotechnická komise;

CIE: Mezinárodní komise pro osvětlení;

CEN: Evropský výbor pro normalizaci.

----